analiza

Prof. Zdravko Tomac, potaknut najnovijim događanjima u Agrokoru, poslao nam je svoj tekst sa željom da ga objavimo na našem portalu. Tekst objavljujemo u cijelosti, bez intervencija.

Vlada Andreja Plenkovića, i on osobno, mete su strašne kritike, kritizerstva, sotonizacije i lažnih optužbi.

Navest ću nekoliko primjera. Slovenci uz pomoć domaće pete kolone i dijela oporbe koju ne zanimaju nacionalni interesi i opće dobro nego samo jačanje njihove pozicije u borbi za vlast optužuju Plenkovića zato što se bori za istinu, zato što je rekao istinu u Ujedinjenim narodima dokazavši da Slovenci, i nažalost, oni iz Međunarodne zajednice koji ih pomažu pod firmom borbe za provođenje međunarodnog prava ustvari ruše same temelje međunarodnog prava. Jer pokušaj da se pritiscima i ucjenama Hrvatska natjera da prihvati odluku Arbitraže koja je korumpirana i kompromitirana ruši se ugled međunarodnog prava. Suprotno tome upravo inzistiranje na poštivanju prava i pravde, što radi Hrvatska doprinos je jačanju međunarodnog prava i pravne države.

U Beogradu i Banja Luci priprema se Memorandum 3 ili Deklaracija o zaštiti interesa Srba u regiji. Taj Memorandum, kao i svi dosadašnji, pokušavaju na strategiji Dobriše Ćosića (laž je vid srpskog patriotizma i potvrda srpske urođene inteligencije) promijeniti istinu o ratovima u raspadu SFRJ i velikosrpsku politiku od agresora i krivca pretvoriti u žrtvu odnosno u najmanju ruku izjednačiti krivnju. Ministar obrane Srbije Vulin po ne znam koji puta dolazi u Hrvatsku i izriče najveće laži i krivotvorine. Ovaj puta pokušava krivotvorinama dokazati da to navodno nije bila velikosrpska agresija nego građanski rat. U isto vrijeme dio Srba u Hrvatskoj i dalje služi kao peta kolona velikosrpskoj politici te izmišlja ustašizaciju i fašizaciju Hrvatske i stalno drži Hrvatsku na optuženičkoj klupi. Poduzimaju se i druge mjere slabljenja i destabilizacije Hrvatske, što je jedan od bitnih ciljeva svih velikosrpskih Memoranduma.

U Bosni i Hercegovini i dalje bošnjačka politika neće ni da čuje da se promijeni izborni zakon kako bi se ne samo provela odluka Ustavnog suda nego i uspostavila ravnopravnost hrvatskog naroda na izborima. Istovremeno se pripremaju brojne optužnice protiv vodećih ljudi ne samo HVO-a nego i Hrvatske vojske na čelu s generalima Gotovinom i Krstičevićem.

Na djelu je i vrlo smišljen plan ponovnog oživljavanja Zapadnog Balkana i pritiscima na Hrvatsku da mora biti uključena više u regionalno povezivanje na Balkanu.

Do prave histerije razbuktala se kampanja koja krivotvorinama hrvatske branitelje, čak i one poginule posmrtno proglašava ne samo ustašama nego i fašistima i nacistima. Potpuno izvan povijesnog konteksta neki simboli koji su se upotrebljavali u Domovinskom ratu lažno se pretvaraju u krunski dokaz da su branitelji bili ustaše i fašisti. Zato je od povijesnog značenja važno dokazati da je pozdrav "Za dom spremni" u Domovinskom ratu novi pozdrav, domoljubni pozdrav, upravo nastao u borbi protiv crvenog fašizma i četništva u procesu stvaranja demokratske Hrvatske. Dakle, poginuli HOS-ovci bili su antifašisti a ne fašisti. Oni su se borili protiv crvenih fašista i četnika koji su ubijali žene i djecu i stvarali logore. Pokušaji nekih političara i stranaka, rekao bih i podcjenjivanje tih zahtjeva velika je opasnost za Hrvatsku, može dovesti do ogromnih problema i novih trajnih podjela u hrvatskom narodu.

Kada se gleda velikosrpska i velikomuslimanska politika u kontinuitetu od 90- tih godina onda sve što se događa danas ne treba nas iznenaditi, jer to je ista ona politika za vrijeme Slobodana Miloševića i Alije Izetbegovića koja je svaka na svoj način željela oduzeti pravo Hrvatima na nacionalnu ravnopravnost.

Zato me ne brinu toliko napadi izvana, oni me brinu zato što imaju moćne političke, medijske i intelektualne snage u Hrvatskoj koje podržavaju na svoj način te napade i pokušavaju stvoriti kaos, beznađe, prikazati hrvatsku Vladu i predsjednicu kao nesposobne političare, koji ne znaju upravljati Hrvatskom.

Postoji višemjesečni presing u medijima, koji je teško izdržati, teško podnositi a ostati normalan, ne izgubiti vjeru u svoju državu i svoj narod. Pokazat ću to na slučaju Agrokor.

Mislim da je ovo raritet u povijesti da se jednom čovjeku, konkretno Ivici Todoriću, daje toliko medijskog prostora. Presing traje od jutra do sutra, posebno na televiziji N1, ali nažalost i na drugim televizijama. Stotinu puta se ponavljaju iste vijesti, isti gosti. Kad se pažljivo analizira cilj je stvaranje kaosa, destabilizacija svih institucija i obezglaviti hrvatski narod. Na djelu su rušitelji svih vrsta i boja. Slušam bivšeg predsjednika Sabora u glavnoj političkoj emisiji "Nedjeljom u 2" koji pola sata nastoji predsjednika Vlade Andreja Plenkovića proglasiti glavnim zlom u Hrvatskoj i glavnim krivcem za slom Agrokora. A istina je upravo obrnuta, da Hrvatska vlada nije na vrijeme intervenirala, da su slušali razne Petrove, Bernardiće, Beljake i druge ne samo da bi se slomio Agrokor i propali dobavljači nego bi se slomila i hrvatska poljoprivreda i prerađivačka industrija, došlo bi do općeg sloma gospodarstva, nezaposlenosti, sloma turističke sezone.

Ima na N1 emisija koja se zove Presing. Mislim da bi ta televizija trebala promijeniti ime u Presing jer ona nevjerojatno uporno vrši presing da pokoleba hrvatski narod u vjeri da je Hrvatska država sa svim svojim greškama ostvarenje stoljetnih težnji za vlastitom državom.

Kada se iz dana u dan gledaju jedni te isti ljudi i novinari kako stvaraju histeriju krize, panike, sloma, onda se može postaviti pitanje je li to slučajno? Što je cilj sadašnje nevjerojatne estradizacije slučaja Agrokor? Što je cilj pretvarnja Ivice Todorića u navodnu žrtvu hrvatske politike? Je li cilj da se Todorić oslobodi a da se umjesto njega strpaju u zatvor Plenkovići i hrvatski ministri, koji se jedini opiru i pokušavaju braniti hrvatske nacionalne interese. Što je cilj estradizacije i vesternizacije masovnog uhićivanja ljudi? Neke od tih ljudi i osobno poznam i njihove obitelji i znam da su u procesu stvaranja i razvoja hrvatske države puno doprinjeli, da nisu kriminalci i lopovi, da sve što su radili radili su u dobroj vjeri. Jesu li pogriješili u svojim poslovnim politikama, vjerojatno jesu, ali zbog toga ne zaslužuju da ih policija u punoj ratnoj spremi kao u američkim filmovima, kada hvataju opasne teroriste, privodi kao najgore kriminalce, lopove i gangstere.

Da, rekao sam teške riječi ali nekad se samo teškim riječima može privući pažnja.

Poznajem još iz bivšeg sustava Jugoslavije i iz Nogometnog kluba Dinamo Antu Todorića, čovjeka koji je stvorio Agrokombinat i odležao sedam godina u Jugoslaviji, ni kriv ni dužan. Zato mi je teško gledati kako se na sve dobro što je napravio baca blato. To ne znači da branim Agrokor ili bilo koga, ja samo branim njihovo ljudsko dostojanstvo.

Želim reći da su napravili mnogo dobrog, 50 tisuća ljudi i dalje radi, još 100 tisuća kooperanata i dalje živi i djeluje.

Želim samo upozoriti kao građanin, ali i kao akter novije povijesti, da svima u svemu što se događa najvažniji moraju biti hrvatski nacionalni interesi.

Siguran sam, njega dobro poznajem, kao i neke druge, da bi Mislav Galić, da su ga pozvali, surađivao i rekao Uskoku sve što ih zanima. Siguran sam da nije zaslužio da se uživo prenosi njegovo uhićenje i njegovo ponižavanje. Siguran sam da ovakvi spektakli koji se ponavljaju strašno štete Hrvatskoj kao pravnoj državi. Već sam o tome pisao ali nije bilo efekta. Više puta sam pisao kako je strašno, kako je krah demokracije, kako je zlouporaba demokracije i pravnog sustava ono što se dogodilo u aferi Bandić i njegovom šefu kabineta Miri Laci. Miro Laco je junak Domovinskog rata, bio je u Lici gdje je bilo najteže, bio je moj postdiplomac i izvrstan student. Porodičan je čovjek koji svakom želi pomoći i kao takav pomogao je jednoj poznatoj novinarki koja je bila u životnoj opasnosti davši službeni auto da je odveze na operaciju. I zbog toga su ujutro došli specijalci u punoj ratnoj opremi i pred djecom upali u stan naoružani do zuba i uhapsili, ne uhitili, ratnog heroja koji je proveo mjesec dana u zatvoru svoje države koju je stvarao, ni kriv ni dužan. Okrivili su ga da je napravio štetu državi, što je dao auto da preveze bolesnu novinarku. A u isto vrijeme, kada su se tako progonili ljudi ni krivi ni dužni, premijer Milanović se vozio u helikopteru da obavi neke svoje privatne posliće. A Vesna Pusić, iako je imala povratnu kartu plaćenu iz Istambula naručila si je državni avion.

Pričaju mi ljudi iz Gradskoj poglavarstva da su mjesecima bili izloženi neviđenom teroru, da su ujutro dolazili na spektakularan način policajci i upadali u urede i po ne znam koji puta pretresali istu dokumentaciju. Na kraju od cijele te ogromne buke rodila se optužba protiv gradonačelnika što je dao besplatno štandove jednoj udruzi da skuplja potpise za referendum.

Slažem se s Ljubom Jurčićem, koji je upozorio da ovakva spektakularna hapšenja, nepripremljena, neselektivna, u kojoj se miješaju kruške i jabuke, krivi i ne krivi, strašno šteti imidžu Hrvatske. Ako se tome doda da je jedan dio oporbe Sabor pretvorio u sudnicu, da svakodnevno tuži i sudi ljudima da ih lažno optužuje onda se s pravom postavlja pitanje što su im ciljevi, što oni ustvari žele.

Iz svega ovoga što se sada događa vidi se da njima nije stalo do rješavanje problema s Agrokorom, da im nije stalo do zaštite radnih mjesta, da se riješe dugovi, posebno malih proizvođača, da Hrvatska prebrodi Agrokor, nego im je stalo da na objektivnim teškoćama, a i krizi, sruše Vladu, sruše predsjednicu i da oni dođu na vlast.

I sam sam, kao i mnogi drugi, često kritizirao i kritiziram i Vladu i predsjednika Vlade i predsjednicu države, ali ih i branim od onih napada koji im je cilj da ih se ruši na ne demokratski način, da ih se diskreditira bez argumenata, da ih se obezvrijedi i kao ljude.

Vrijeme je da se stane na loptu. Vrijeme je da predsjednica i predsjednik sazovu državni vrh i da bez medija, znači s ciljem da riješe neke probleme, zaustave ovu rušilačku stihiju koja prijeti slomom Hrvatske, slomom povjerenja u institucije, pa i u krajnjoj liniji i slomom povjerenja da Hrvati mogu imati svoju državu i s njom uspješno upravljati.

Nešto je trulo u zemlji Hrvatskoj. Nešto je trulo u hrvatskoj politici. Nešto je trulo u hrvatskim medijima. Kao da se povijest ponavlja. Kao da su Hrvati sami sebi najveći neprijatelji.

Na kraju završit ću ovo svoje razmišljanje citatom jedne pjesme Josipa Kozarca koji sjajno pokazuje kako se postaje veliki glupan. Kada slušam one najglasnije u Hrvatskom saboru, koji ispiru svoja zločesta usta sa svakim tko se s njima ne slaže, mislim da ta pjesma Josipa Kozarca potpuno objektivno i duhovito opisuje te političare.

Što god radiš- špekuliraj!

Što je pošteno- denuciraj,

što je dobro- falsificiraj,

što je lopovsko- protežiraj,

gdje se pleše- tamo sviraj,

gdje te neće- tu se biraj,

pa jednog lijepog dana,

eto tebe- velikog župana!

Josip Kozarac

Na sreću neki koji su sjajno opisani u ovoj pjesmi nisu postali ni župani ni ministri ni predsjednici a vjerujem i da neće!