Viime viikkoina ja päivinä kukaan suomalaista mediaa seuraava ei ole voinut välttyä huomaamasta keskustelua Postin ja Veikkauksen ympärillä. Postin kohdalla suunnitelma muuttaa etulinjan henkilöstön palkkamallia yhdistyi julkisuudessa huonosti ylimmän johdon nauttimiin etuihin. Veikkauksen tapauksessa haastetuksi tuli yllättäen koko liiketoimintamalli.

Silmiinpistävää molemmissa tapauksissa on se, että vaikka kohu ulottuu liiketoiminnan ytimeen, hallitus pysyy hiljaa.

Postin tapauksessa toimitusjohtaja tuotti sitä, mitä omistaja odotti: liikevoittoa ja valmiutta selvitä kiihtyvässä kilpailussa. Tämä tarkoitti myös monia kipeitä päätöksiä. Samalla Postin omistajan tahto alkoi kai häilyä, mutta kukaan ei kertonut siitä itse yritykselle. Vaikka Postin johto oli tehnyt juuri sitä, mitä on odotettu, ja saanut ainoastaan oikeassa järjestyksessä hyväksytyn mallin mukaiset palkkiot, yhtiön hallitus ei ole nähnyt aiheelliseksi käyttää ääntään. Toimitusjohtaja on yksin saanut ottaa konnan roolin julkisuudessa tehtyään aivan kuten on pyydetty.

Paljon samaa on Veikkauksen tapauksessa. Kukaan ei kai ole muistanut huomauttaa johtaville poliitikoille, että valtiollinen pelimonopoli on vain tehnyt parhaansa täyttääkseen siihen kohdistuvat odotukset rahavirroista, joista urheilu, kulttuuri ja sosiaalityö ovat monin tavoin riippuvaisia.

Kummankin yhtiön valtio-omistus perustuu erityistehtävään. Veikkauksen monopoli on oikeutettu tehtävällä pelihaittojen ehkäisemisessä. Posti puolestaan on valtionyhtiö, koska sillä on niin kutsuttu yleispalveluvelvoite kirjepostin jakelussa koko maassa ja myös harvaanasutuilla seuduilla.

Yleisen hälinän ja sosiaalisen median pauhun keskellä on hyvä palata siihen, miksi yrityksellä on hallitus. Mitä suurempi on firma, sitä mittavamman aarteen vartijana hallitus toimii.

Toimiva johto vastaa valmistelusta, mutta lopulta hallituksen on ratkaistava valinnat ja seisottava niiden takana. Tämän sitoutumisen pitää koskea myös hetkiä, joina julkisuus ei mairittele.

Ensinnäkin hallituksen tehtävänä on vastata hyvästä hallinnosta ja riskienhallinnasta. Jäsenyys hallituksessa sisältää paljon vastuuta, jota mikään palkkio ei korvaa. Hallituksen tehtävänä on kysyä, tarkastaa ja haastaa.

Toiseksi hallituksen tehtävänä on valita yhtiölle oikea johto. Kysymys on valinnoista: mitä suuremmat riskit ja odotukset, sitä tärkeämpää ratkaisussa on onnistua ensi kerralla. Testattu, luotettava ja varma tekijä ei suinkaan ole halpa. Veronmaksajan kannattaa kuitenkin miettiä kahdesti ennen kuin vaatii kilpailuttamaan yritysjohtajansa hinnan perusteella. Kansallisomaisuutta ei varmastikaan kannata luottaa käärmeöljykauppiaan, konebyrokraatin tai ensikertalaisen käsiin.

Kolmanneksi hallituksen on päätettävä yrityksen strategiasta eli pelikirjasta. Mitä halutaan saavuttaa ja miten, on pitkällä aikavälillä ratkaiseva kysymys. Toimiva johto vastaa valmistelusta, mutta lopulta hallituksen on ratkaistava valinnat ja seisottava niiden takana. Tämän sitoutumisen pitää koskea myös hetkiä, joina julkisuus ei mairittele.

Olen juuri saanut olla mukana johtamassa todennäköisesti laajinta selvitystutkimusta suomalaisten suuryritysten hallitustyöstä. Sen aineisto kerättiin loppuvuodesta 2018 sekä talvella ja keväällä 2019. Tutkimus antaa hyvän peilin suuryritysten hallinnan tarkasteluun. Vaikka yleinen mielikuva hallituksista ei vastaa sen paremmin toimintasankaria kuin halinallea, tulosten perusteella väitän, että todellisuus on imagoa parempi. Suomalaisten suuryritysten hallitukset valmistautuvat tehtäviinsä huolellisesti ja käsittelevät säännöllisesti vastuutaan yhteiskunnasta ja liiketoiminnan kestävyydestä. Valtio-omisteisissa yrityksissä nämä painotukset vieläpä monin tavoin korostuvat.

Palataan vielä Postiin ja Veikkaukseen. Lopulta on poliitikkojen ja johtavien virkamiesten tehtävänä päättää, mitä valtio omistajana haluaa. Se ei nimittäin voi haluta keskenään ristiriitaisia asioita. Se ei liioin voi muuttaa mieltään aina, kun uusi etusivu julkaistaan tai tarjoutuu mahdollisuus kerätä halpoja ääniä.

Juuri näkemys pitkästä linjasta on omistajan vastuulla. Jos omistajan muisti ja tunnelmat harhailevat tämän tästä, omaisuus on parasta myydä ja luovuttaa parempiin käsiin. Tällainen raaka päätelmä olisi vastuullisuutta suhteessa sekä työntekijöihin että asiakkaisiin.

Lopuksi kannustan jokaista meistä kansalaisista ja veronmaksajista ajattelemaan ja käyttäytymään kuin omistaja. Miten hoitaisimme omaa kansallista varallisuuttamme? Haluaisimmeko säästää johtamisessa? Haluaisimmeko muuttaa mieltämme aina, kun puolueiden kannatusmittaus heilahtaa?

Haluan uskoa, että emme. Haluamme katsoa kauas.

Pekka Mattila

Kirjoittaja on Aalto EE:n toimitusjohtaja, valmentaja, kirjailija ja useiden hallitusten jäsen sekä professor of practice Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.

Aiheesta voi keskustella torstaina 19.9. klo 16.00 asti.

Lue myös:

Pekka Mattila ampuu täyslaidallisen pääministeri Rinteen Postin palkkapuheille – Paatero saa kiitosta linjauksistaan

Pekka Mattilan kolumni: Me emme osaa kiittää markkinoita paremmasta arjesta

Pekka Mattilan kolumni: Opi sietämään ärsyttävää lähimmäistä, sillä vaihtoehtoja ei ole