Oslos nabolag: Illevarslende forskjeller i barnefattigdom

På Nedre Tøyen vokser to av tre barn opp i fattige familier. Noen skritt unna, på Kampen, gjelder det bare én av fem. Hva slags nabolag barn vokser opp i, påvirker deres sjanser videre i livet, fastslår forskere.

Barna leker på Tøyen skole - fra v: Zara, Astrid, Zacharia, Ibrahim, Lina og Eivor. Rektor Terje Anderse (th) og foreldrene Sigrid Klæboe Jacobsen og Husein Awadnur jobber for at det skal bli bedre å vokse opp for alle barn på Nedre Tøyen. Siv Dolmen

12. aug. 2017 21:00 Sist oppdatert 21. desember 2019

Mange av barna i familiene som lever under fattigdomsgrensen i Gamle Oslo, går på Tøyen skole. Rektor Terje Andersen merker det på hva de forteller etter en helg eller ferie:

– Mange har ikke gjort noe annet enn å være hjemme. De har ikke hatt de opplevelsene vi normalt gir ungene våre og som gjør livet rikere, sier han.

– Man kan bli skremt

For første gang er tallene over barnefattigdom brutt ned på nabolagsnivå i Oslos 92 delbydeler. Forskjellene som kommer frem, er svært store, og langt større enn variasjonene bydelene imellom.

I tre nabolag i bydel Gamle Oslo vokser godt over halvparten av barna opp i fattige familier. Det gjaldt 1525 barn på Nedre Tøyen, Grønland og Enerhaugen i perioden 2013–2015.

- Det er mye positivt som skjer på Tøyen nå. Men fattigdomstallene må være en vekker for politikerne, mener rektor Terje Andersen ved Tøyen skole og foreldrene Sigrid Klæboe Jacobsen og Husein Awadnur. Barna fra venstre: Frikk, Zarah, Zacharia og Lina. Siv Dolmen

På vestkant-steder som Røa, Holmen og i Ullevål hageby gjelder det samme bare fem prosent av barna.

– Man kan bli skremt av å se på tallene i noen av områdene. Det er illevarslende når 64 prosent av barna på Nedre Tøyen vokser opp under fattigdomsgrensen. Dette reproduserer sosiale ulikheter i området, sier forsker Ingar Brattbakk ved Arbeidsforskningsinstituttet ved Høgskolen i Oslo og Akershus.

Sammen med kollega Bengt Andersen står han bak en rapport om nabolagseffekter; stedet barn vokser opp på har en selvstendig betydning for deres muligheter senere i livet.

Svekker barnas livssjanser

Rapporten gjennomgår norsk og internasjonal forskning på nabolagseffekten:

– Det vil være å dra det for langt å si at man blir fattig av å bo i et fattig område. Men å bo i et område med mange naboer som har dårlige levekår, lav inntekt og utdannelse reduserer ens livssjanser, fastslår Brattbakk.

Det har vært forsket mye på familiebakgrunn og skolens betydning i Norge – langt mindre på effekten av nabolag og nærmiljø.

– Selv om de fleste har en «magefølelse» av at man preges mye av sitt oppvekstmiljø, har dette til dels vært oversett politisk. Nærmiljøressurser er mye basert på frivillighet og er ikke lovfestet, påpeker han.

Zahra Sallad, Astrid Førland Sollid og Lina Aas Klæboe leker i ferien på Tøyen skole. . Siv Dolmen / siv dolmen

Dette viser forskningen:

Barn og unge fra familier med lavere sosioøkonomisk posisjon påvirkes sterkere av nabolaget enn de som kommer fra hjem hvor foreldrene har høyere utdannelse og inntekt.

Jo høyere andel overklasseforeldre i ungdommenes nabolag, desto høyere sannsynlighet har ungdommene for selv å gjennomføre eliteutdanninger og oppnå en overklasseposisjon i voksen alder.

Arbeiderklasseungdom i nabolag med høy andel overklasse tar i større grad lange og prestisjetunge utdanninger og har høyere sannsynlighet for å gå inn i de typiske overklasseyrkene.

Gutter påvirkes gjennomgående i sterkere grad enn jenter. De er jevnt over mer ute i nærområdet og har en sterkere lokal tilknytning enn jenter.

Effektene varierer med alder. Barnas påvirkning henger sammen med i hvor stor grad de «utsettes» for nabolaget: De minste barna påvirkes minst, men barna påvirkes mer når deres aksjonsradius utvides.

I tenårene blir de også påvirket av nabolag i større utstrekning enn sitt eget, noe som er påvist for Oslo.

Visste du dette? Oppvekstrapporten: Ett av ti barn i Norge vokser opp i en fattig familie.

Sigrid Klæboe Jacobsen er ikke bekymret for at et nabolag med stor fattigdom skal virke negativt på hennes barn. Siv Dolmen

Foreldre på Tøyen: – Vi flytter ikke!

På det staselige kontoret til rektor på Tøyen skole er det høyt under taket på mer enn én måte.

Engasjerte foreldre ved skolen, som Sigrid Klæboe Jacobsen og Husein Awadnur, jobber tett sammen med rektor for å motvirke effektene av høy barnefattigdom – eller familiefattigdom, som de velger å kalle det.

– Tenker dere på at ungene deres vokser opp i et nærmiljø der stor fattigdom kan påvirke dem negativt?

– Nei. Vi er mer opptatt av å lage et bedre nabolag, sier Klæboe Jacobsen.

Skolen var nedleggingstruet for fire år siden, men foreldre slo ring rundt den og klarte å få ekstra ressurser. De fikk nye venner og et bedre fellesskap på kjøpet.

Kommunen bidrar nå med gratis musikkundervisning og inviterer elevene til å delta i friluftsliv, og frivillige i Tøyen Sportsklubb tilbyr sportslige aktiviteter.

– Vi er på god vei! Det har skjedd mye, og det er stor optimisme i befolkningen. Samtidig må tallene være en vekker for politikerne. Vi må sammen sørge for at den gode utviklingen fortsetter, sier foreldrene.

De vil helst fortsette å bo på Tøyen, selv om leilighetene er litt små:

– Jeg vil synes det blir kjedelig – ja, til og med skadelig for barna – å bo i et område der alle er helt like oss. Det reflekterer hverken samfunnet eller verden, sier Sigrid Klæboe Jacobsen.

Lurt å flytte til bedre strøk?

Brattbakk vil ikke oppfordre lavinntektsfamilier til å flytte til strøk med mindre fattigdom. Han mener mange av beboerne i disse områdene har et aktivt forhold til uheldige sider ved nabolaget sitt og har strategier for å motvirke dette.

Men det overordnede bildet forskningen gir, er at barn fra en lavinntektsfamilie vil øke sine muligheter i livet ved å skifte til et bedre nabolag. Jo tidligere, desto større betydning for barnet senere i livet.

– Nabolaget er en viktig arena for utvikling av det som kalles «sosial og kulturell kapital», som på hverdagsspråk betyr gode nettverk, for eksempel kontakter som kan hjelpe deg til å få jobb som voksen, eller språk og ferdigheter som gjør det lettere å lykkes på skolen, sier Brattbakk.

Barnefattigdommen er særlig høy blant visse innvandrergrupper. Men nesten halvparten av barna i lavinntektsfamilier er etnisk norske.

Lekeplass på Nedre Tøyen. Barna her vokser opp i en delbydel med mye flytting og mange kommunale boliger. Siv Dolmen / siv dolmen

Mye flytting og høy gjennomtrekk

Foreldrene og rektor på Tøyen mener det største problemet i området er mye flytting: Mange bor i kommunale boliger. Når leiekontrakten går ut, må familiene flytte. En strøm av elever kommer og går på skolen, 40 prosent skiftes ut i løpet av et år. Vennskap og nettverk rives opp.

– Å ha et fast bosted, et stabilt hjem der man føler seg trygg og kan legge planer for fremtiden, er det viktigste for å bryte ned fattigdommen, sier Husein Awadnur.

Idrettshall og flere uteplasser der barna kan drive idrett og sparke fotball står øverst på ønskelisten.

– Disse høye tallene bør være en vekker for politikerne. Hvis de ikke gjør noe, men bare prater, vil det bli store ungdomsproblemer og høy kriminalitet i området om noen år, mener foreldrene.

– Å ha et fast bosted er det viktigste for å bryte ned fattigdommen, sier Husein Awadnur, som har engasjert seg i å gjøre Tøyen til et bedre sted å vokse opp. Siv Dolmen

Klasseskillet har økt i Norge. Nå faller mange flere unge menn fra lavinntektsfamilier utenfor arbeidslivet.

«Lindrende tiltak» ikke nok

Forskerne fastslår at bolig-, by- og planpolitikken er sentral for å forsøke å skape sosialt blandede nabolag fra starten av, styrke nærmiljøarenaer og bidra til en spredning av kommunale boliger og utsatte hushold. Da slipper man i ettertid å bøte på utfordringene som ofte oppstår.

– Det er mange gode tiltak som er beskrevet i Regjeringens strategi for barnefattigdom, men svært mange av dem handler først og fremst om å lindre fremfor å motvirke sosial ulikhet, sier Brattbakk.

Men han understreker at også områdeløft – en satsing fra stat og kommune på et utvalgt nabolag – kan ha god effekt ved å ta tak i ressursene som finnes lokalt.

– Hva med dem som vokser opp i vestkant-nabolag der det så å si ikke bor lavinntektsfamilier – er det utelukkende positivt?

– Man kan spekulere på om de som vokser opp i såkalte «gylne ghettoer» får begrenset innsikt i hvordan folk flest har det og i å forstå samfunnet de er en del av. Barn som bor i mer blandede områder, får oppleve etnisk og sosioøkonomisk mangfold og utsettes i større grad for annerledeshet. Kanskje utvikler disse en kompetanse og toleranse som vil komme dem til gode? spør han.

Bare noen skritt fra Nedre Tøyen ligger Kampen med helt andre oppvekstforhold - her er bare en av fem fmleir fattige. Siv Dolmen

Fakta Slik måles barnefattigdom Målet som brukes for å fastslå omfanget av barnefattigdom måler relativ fattigdom, dvs. at fattigdom – eller lavinntekt – beregnes som å ha en inntekt som utgjør 60 prosent eller mindre av medianinntekten for hele landet, korrigert for husholdets størrelse og sammensetning. Man måler andelen barn i et område som bor i lavinntektsfamilier med vedvarende fattigdom over tid (3 år). Målet benytter husholdets inntekter etter skatt, som omfatter yrkesinntekter, kapitalinntekter og ulike offentlige overføringer. For å ha vedvarende lavinntekt i 2015 måtte en husholdning på to barn og to voksne ha en gjennomsnittlig husholdningsinntekt etter skatt lavere enn 443.000 kroner i treårsperioden 2013–2015 (i 2015-kroner). Det er bare de kontante inntektene husholdningen mottar som inngår i inntektsbegrepet. Verdien av offentlige tjenester som f.eks. gratis eller subsidierte barnehager, helsetjenester, fritidsaktiviteter mv. inngår ikke. Vis mer

Bufdir bekymret over økende forskjeller

Direktør i Bufdir, Mari Trommald, synes de nye SSB-tallene over barnefattigdommen i enkelte nabolag i Oslo er overraskende høye:

– Vi er bekymret for at utviklingen går gal vei. På få år viser tallene at fattigdommen er blitt enda større i delbydeler der den også var stor for fem år siden. I mange av de vestlige bydelene er det motsatt. Der er det generelle bildet at antall barn med lavinntekt går ytterligere ned, sier hun om rapporten som legges frem under Arendalsuka onsdag.

Fakta Her er bydelene med størst fattigdomsøkning og -tilbakegang De tre delbydelene med størst økning fra treårsperioden 2008–2010 til 2013–2015 er: Fossum (Stovner bydel)–11,1 prosentpoeng Linderud (Bjerke bydel)–10,8 prosentpoeng, Veitvet (Bjerke bydel)–9,6 prosentpoeng. Følgende tre delbydeler hatt sterkest nedgang: Bygdøy (Frogner bydel)–4,6 prosentpoeng Holmen (Vestre Aker bydel)–4,2 prosentpoeng Kampen (Gamle Oslo bydel)–3,9 prosentpoeng. Vis mer

Utfordrer politikerne

Det er ikke lenge siden Bufdir kom med sin oppvekstrapport med tall over barnefattigdom i kommuner over hele landet og i bydeler i Oslo. Nå går de enda grundigere til verks for å kartlegge de komplekse mekanismene bak barnefattigdom.

Bufdir-direktør Mari Trommald er bekymret for de økende forskjellene mellom nabolag i Oslo. Tor Stenersen

– Fattige barn har større risiko for mindre utdanning, å falle utenfor arbeidslivet og få dårligere helse enn andre barn. Denne effekten forsterkes når de også bor i nabolag der mange andre sliter med de samme problemene, slik denne oppsummeringen av forskning viser, sier hun.

Som direktør for oppvekstområdet håper hun politikerne i valgkampen vil sette temaet høyt på dagsordenen.

– Det er viktig at det ikke bare koker ned til en diskusjon om hvordan fattigdom skal måles og defineres. Realitetene og utfordringene for barna er jo der uansett hva slags indikatorer man bruker, sier hun.

Gjelder ikke bare Oslo

Også andre byer i landet har stor barnefattigdom – men Oslo er i en særstilling: Bydel Alna i Oslo har like mange barn i fattige familier som hele Trondheim kommune tilsammen, og fire av bydelene i Oslo har hver for seg betydelig flere barn i fattige familier enn totalen i Stavanger.