ce parere aveti despre acest fragment, va place?
si care e cel mai frumos lucru din viata dupa parerea voastra? funda:)

"intinsa in iarba se uita la cer.la norii ce plutesc sus sus de tot.la soarele...? (mai mult)
ce parere aveti despre acest fragment, va place?
si care e cel mai frumos lucru din viata dupa parerea voastra? funda:)

"intinsa in iarba se uita la cer.la norii ce plutesc sus sus de tot.la soarele timid ce se ascunde printre ei si apune usor usor: iata ca cerul s-a colorat.parca e pictat cu o culoare calda, roz.culoarea ei preferata.si in fiecare seara vine in acelasi loc.sa admire aceeasi culoare.sa admire acelasi spectacol al naturii. v-ati gandit vreodata la cine picteaza cerul? ati fost vreodata fascinati de nuantele lui? ea da. iar apusul e momentul ei preferat. si adora sa stea nemiscata intinsa pe iarba si sa astepte pana cand cerul se transforma incetisor din albastru in roz -rosiatic ca si cum norii ar fi umpluti cu praf colorat ce se imprastie incet incet. ei bine, mai poti spune ca viata nu e frumoasa in fata unui asemenea spectacol? nu.sau mai poti spune asta privind marea, soarele, un camp de flori? nu mai poti.nu ai cum. multi se plang ca sunt saraci, ca nu au nimic.vi se pare " nimic" soarele, marea, ploaia, universul? sunt ale noastre cat mai stam aici. si trebuie sa le admiram acum caci de sub pamant nu se mai vad.plus ca avem de stat o buna bucata de vreme acolo :)viata se grabeste mereu.se plimba, merge, alearga. fara sa iti dai seama o ia la fuga repede in graba.viata e un mister. o pierdere de timp. un labirint. o calatorie. o nebunie. dar e cea mai frumoasa nebunie de care vom avea parte vreodata. fericirea e ascunsa in cele mai simple lucruri.sunt atatea lucruri frumoase in viata de zi cu zi.parfumul cafelei de dimineata. un weekend la mare. o dupa-amiaza cu prietenele. o bere rece intr-o seara de vara. un sarut. o iubire. o amintire. rasaritul pe plaja.vata de zahar.zambetul unui copil. "
da. fragmentul este superb [chiar mi-a atins putin latura sensibila] dar eu cred ca in viata cel mai frumos lucru este scopul pentru care lupti, indiferent ca esti parinte, adolescent, sau doar un pusti, [prietenia nu e ceva in care sa te increzi oricand, te poate trada imediat] deci, daca ai unvis, asta e cel mai important sau daca iubesti ceva sau pe cineva, cel mai frumos e sentimentul ca l-ai proteja cu orice pret;)
E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. Din punctul meu de vedere cartile au rolul cel mai important in viata unui om. Fara carti oameni sunt ignoranti, nu-si cunosc rolul vietii.  

In primul rand, educatia primeaza, iar cartile sunt elementele sale fauritoare. Rolul educatiei este de a pregati omul pentru un viitor sigur. Consider ca fiecare persoana este libera sa-si asigure profesia. Depinde de cat de multa prioritate acorda studiului.  

In al doilea rand, omul nu poate exista fara sa nu studieze, fie si la cel mai mic nivel. Avem nevoie de carti, ele ne sunt sursele vietii. Din acestea ne extragem informatiile de care avem nevoie zi de zi.  

In concluzie, rolul cartilor este necesar, nu neaparat obligatoriu. Insa, de cele mai multe ori ele sunt visul fiecarui copil care le intelege valoarea morala, educativa. Cartile sunt comoara cea mai de pret a oricarei natiuni.


*Iti scriu cateva intrebari care te pot ghida in descrierea experientei personale:  

Ce simti cand citesti o carte? Ce fel de gen preferi sa citesti?  

Care e deosebirea dintre un om care citeste carti si altul care le evita?  

Te-au ajutat cartile sa-ti dezvolti un limbaj adecvat, artistic?  

Ce poti poti invata dintr-o carte?  

Atunci cand citesti opera unui autor nu e ca si cum l-ai cunoaste mai bine ca persoana?  

***Intr-un text argumentativ noi ne exprimam opinia intr-un mod organizat si avem nevoie de un limbaj literar. Cand nu ai idei, pune-ti astfel de intrebari, iar apoi asterne-ti gandurile pe foaie. In principiu nu l-as intreba nimic.  

  

Conform doctrinei, Dumnezeu e in tot si in toate sau cum spune o melodie a celor de la Vama Veche: "Mai baiete esti netot? Dumnezeu e peste tot." Asa ca, de cate ori cineva isi pune o intrebare, putem zice ca o pune si lui Dumnezeu.  

  

O alta motivatie a faptului ca nu l-as intreba nimic, este ca avem toate capacitatile necesare pentru a afla raspunsul singuri la orice intrebare. Poate nu imediat, dar pe masura ce omenirea evolueaza isi raspunde intrebarilor pe care si le-a pus de-a lungul timpului.  

  

Cred ca uneori asteptam prea multe de la "zei" cand de fapt raspunsurile sunt in noi insine. Pasarea isi plange dorul de libertate.  

Frumusetea zborului inca se regaseste in ochii tristi ai micii pasari.  

Papagalul este simbolul voioșiei vietii.  

Colivia-i devenise casa de suflet.  

Penajul multicolor reda diversitatea fiecarui papagal.  

Papagalul isi astepta sfios noul prieten.  

*Nu stiu exact ce fel de expresii vrei. Mai sunt si cele populare : a vorbi ca un papagal, repeta ca un papagal, …* Salut Best !



 Ce cauta "moartea" la capitolul Filozofie ? Moartea, ca si fenomen caracteristic organismelor vii sta in mod sigur la capitolul **Biologie** - chiar daca noua ne place filozofia... ![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley"). Si nu sunt de acord nici cu ce ai spus mai departe, moartea nu este un proces autodistructiv ci unul **constructiv**. Pe de alta parte, avem inoculat instinctul autoconservarii, este firesc sa ne temem. Dar o constientizare a fenomenului ar trebui sa ne elibereze de aceasta teama ancestrala, **nu conteaza ca murim, conteaza cum traim** ! De asemenea, conteaza sa ne indeplinim rolul biologic - **sa transmitem informatiile mai departe (biologice si tehnologice)**.



 Mie lucrurile imi sunt foarte clare:



 - **N-as vorbi despre moarte, ci despre durata vietii si respectiv sfarsitul ei !**



 - **Evolutia a ales o solutie** care presupune generatii succesive din ce in ce mai bine adaptate la mediu. **Dar generatiile anterioare trebuie sa dispara, pentru ca ele concureaza generatiile noi !** Deci **moartea este obligatorie** in lumea biologica, non-tehnologica.



 - Evolutia a stabilit **strategia**: ori durata lunga a vietii si putini urmasi, ori durata scurta a vietii si foarte multi urmasi - **este limpede ca este un fenomen ghidat si necesar**.



 Interesant este ca in etapa evolutiva pe care o parcurgem noi Oamenii, **alegerile naturii sunt pe sfarsite, deciziile noastre constiente primeaza** (si scutiti-ma cu arbitrul ala !). Daca astazi decid cand sa mor, ca maine vom decide sa traim mai mult decat a intentionat mecanismul evolutiv, iar poimaine vom trai vesnic in corpurile noastre de metal si plastic. Sa nu ziceti ca nu v-am spus !![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley")



 La capitolul **Filozofie** in relatia cu moartea putem sa discutam altceva mai interesant, de pilda despre **eutanasia umana** - moarte la cerere ! Asta e partea interesanta. Ca viteza luminii e absoluta, nu relativa. Asta inseamna ca va avea aceeasi viteza si fata de masina, si fata de obiectele care stau pe loc. Ciudat, nu?  

Are legatura cu faptul ca pentru obiectele care se deplaseaza cu viteze apropiate de viteza luminii timpul trece altfel. Cei din masina ar vedea lumina departandu-se de ei cu viteza c (unde c este viteza luminii), dar cei din afara nu ar vedea masina deplasandu-se cu viteza luminii.  

Citeste despre paradoxul gemenilor, o sa intelegi mai multe. Fizica cuantica nu e deloc un subiect usor. Inelul reprezinta casatoria, dragostea parintilor din care se naste copilul. Golul inelului este viata pe care copiii si-o imagineaza alaturi de parinti. Simbolul inelului semnifica stabilitatea familiei, iar un copil este sufletul parintilor, universul lor. Prin acel gol, copiii vad iubirea, siguranta, protectia parintilor. Situatii in care am trait aceste emotii:  

-Bucuria: Sarbatorirea zilei de nastere, obtinerea unui premiu, primirea unui cadou, lauda din partea cuiva asupra performantelor mele, afectiunea primita din partea cuiva drag etc.


-Tristetea: sentimentul de singuratate (atunci cand simti ca nu ai niciun prieten aproape), lipsa suportului familial, esecuri in plan scolar, moartea unui animal drag, dorul de familie si imposibilitatea de a fi langa ea (ex: copiii care au parintii plecati in strainatate), cand o persoana primeste doar critica din partea celorlalti etc.


-Teama: cand risti sa fii atacat de un animal salbatic sau de oameni inarmati, cand ai o anumita fobie, teama de esec etc.


-Furia: cand exista o nedreptate, cand nu ti s-a indeplinit ce ti-ai dorit, cand ai facut o greseala care iti va schimba viata ta sau a celorlalti


-dezgustul: Exemplu de situatie: Cand nu exista egalitate intre drepturile oamenilor. Acum cativa ani am stat la rand pentru a-mi face un abonament. Eram foarte multi oameni care asteptam nerabdatori sa ne facem abonamentele pentru autobuz. Fara niciun fel de rusine, un baiat sfideaza tot randul si se baga in fata, iar casiera accepta sa ii faca abonamentul spre nemultumirea tuturor. In acel moment am avut aceasta emotie de dezgust fata de casiera si acel baiat.   

Alt exemplu: cand cineva este rasist priveste cu dezgust anumite minoritati  

*dezgustul se confunda cu dispretul, insa dezgustul este o emotie mult mai puternica  

* La celelalte poti da tu exemple de situatii din viata ta Buna! Te rog frumos data viitoare sa postezi tot fragmentul, nu doar o parte din el. Sa spui exact de cate exercitii ai nevoie. Ar fi dragut daca ai posta mai multe intrebari atunci cand ai prea multe exercitii. E foarte mult de scris in cazul acesta.  

Rezolvare:  

a. Patru elemente lexicale ale campului semantic pentru substantivul ,,pamant” sunt: ,,huma”, ,,lut”, ,,bulgare”, ,,vagauna”. 


b. Doua imagini artistice extrase din fragment sunt: imaginea dinamica ,,se apleca, lua in maini un bulgare si-l sfarama”, imaginea gustativa: ,,simtind neincetat atingerea rece si dulceata amara a pamantului”.


c. Sintagma ,,dulceata amara” este o figura de stil numita oximoron. Ion simte atingerea ,,dulce” a pamantului pe care il iubeste mai presus decat viata sa, dar in acelasi timp, ,,amar” este gustul pe care il simte gandindu-se la truda sa asupra acestuia. Desi il iubeste, uraste faptul ca nu este stapanul deasupra tuturor pamanturilor.


d. Protagonistul este dominat de sentimente precum disperarea, iubirea si frica de a nu pierde cel mai sfant si drag lucru pe care il are in viata sa, pamantul. Semnele prevestirii mortii gravideaza deasupra lui Ion prin fiorul ,,rece, ametitor”, determinandu-l sa imbratiseze cu patima pamantul aidoma unei iubite.   

Povestea lui Ion este drama taranului roman care munceste cu truda pentru a supravietui in societate. Dupa imbratisarea patimasa a pamantului, acesta se simte ,,ca un urias din basme care a biruit” de unde reiese puterea fizica si spirituala pe care i-o ofera pamantul. 


e. Semnele prevestitoare ale mortii protagonistului sunt urmatoarele: ,,o pofta salbatica sa imbratiseze huma” (*o ultima imbratisare a aceea ce iubeste mai mult pe lume), ,,o placere infricosata”, ,,ca niste manusi de doliu”, ,,simti un fior rece, ametitor”, ,,atingerea rece si dulceata amara a pamantului”, ,,pamantul parca se clatina in fata lui”. 


2. Sfarsitul sau este dramatic, fiind ucis de George cu o sapa, uneala simbol a muncii pamantului. Consider ca Ion este vinovat de ceea ce i s-a intamplat, fiind lipsit de scrupule pentru a-si indeplini dorintele. A fost alegerea sa punand mai presus dorinta de avutie in detrimentul iubirii. Din sfarsitul sau s-ar putea deduce faptul ca oricat de multa bogatie materiala ar avea un om nu este indeajuns, iubirea, afectiunea fata de persoana iubita fiind mai puternica. 


3. Am ales al treilea citat si sunt pro.  

In principiu, Rebreanu are dreptate cand afirma ca taranul roman are o pasiune organica fata de pamant. Este un argument real in favoarea taranului care in general este legat de pamantul sau. In acele timpuri Ion vedea pamantul ca o salvare de la saracie. Era orbit de bunurile materiale care puteau fi capatate prin munca pamantului care niciodata nu era suficient pentru el. Sacrificiul, lupta, indoielile si truda l-au doborat intr-un final pe Ion, care abia dupa imbogatire isi da seama de iubirea puternica pe care o avea fata de Florica.   

Consider ca orice om poate avea legatura cu locul sau natal, insa vremurile se schimba, iar taranii emancipandu-se puteau parasi pamantul pentru o viata decenta la oras.  

Citatul este reprezentativ pentru romanul ,,Ion” care ilustreaza un om care si-a sacrificat dorintele iubirii implinindu-si visul imbogatirii prin mandrie si orgoliu. Cand acest lucru se indeplineste, realizeaza intr-un final ca dominanta este iubirea, iar pamantul nu e decat rece, nepasator si neiertator. Se aseamana unei holograme datorita naturii fractale dar nu cred ca energia este limitata...

 Orice particula dintr-o hlograma contine intreaga proiectie, astfel orice subsistem din univers ar trebui sa reflecte intregul sistem.

 Stim deja ca Universul reprezinta numai 4 % atomi si un procent de 72% energie...coreland asta cu faptul ca planeta noastra face parte din univers si ca proportia se respecta cand vine vorba de fractali, mai exista dubii cand spun ca suntem mult mai mult decat fizic?

 PS: tot respectul pentru BEST.