are ceva daca mananc 2- 3 oua la zii? mentionez ca ma antrenez (fac sala) si o alta sursa de proteine decat aceasta(si pe langa lapte, branza, carne, etc) e greu de gasit si e la indemana oricui, ce ...? (mai mult)
are ceva daca mananc 2-3 oua la zii? mentionez ca ma antrenez (fac sala) si o alta sursa de proteine decat aceasta(si pe langa lapte,branza,carne,etc) e greu de gasit si e la indemana oricui, ce ziceti mai sunt o problema ouale?
galbenusul are mai multe proteine decat albusul.

cum naiba sa recomanzi doar albus... alt copil mic care isi da cu parerea
Pe vremea omului preistoric alimentele existau într-o formă mult mai naturală, mai nepoluate, mai bogate în nutrienţi, însă erau în cantităţi mult mai mici, iar procurarea lor presupunea un consum caloric important.  

  

Azi e cam pe dos, alimentele sunt foarte uşor de procurat, au un conţinut de nutrienţi precar, dar oferă o mulţime de calorii. Caloriile înseamnă energie, dar nu sunt hrana de care au nevoie celulele din care suntem constituiţi.  

  

Răspunzându-ţi direct la întrebare, eu sunt convins că NU POŢI să-ţi obţii în totalitate necesarul zilnic de nutrienţi, nu prea ai nici de unde (oferta este limitată) şi nici nu ai cum (ar însemna o cantitate imensă de hrană, foarte multe calorii). De fapt nicicând nu s-a putut face asta, dar există totuşi soluţii ce pot aduce o normalitate.  

  

Ideea suplimenţilor de nutriţie a apărut tocmai pentru a suplimenta o dietă care nu are cum să ofere tot ce e nevoie. Cine nu priecepe asta, înseamnă că mai trebuie să studieze. Nu e vorba de reclamă aici, nu contează de unde îţi iei aceşti suplimenţi, dar altfel nu vei reuşi niciodată să fi într-un echilibru cât de cât ok. În plus, dieta nu e totul, trebuie să avem şi activitate (fizică şi intelectuală), să ne stimulăm toate funcţiile şi sistemele biologice interioare, care la rândul lor pun în mişcare întreaga bio-chimie a corpului nostru.  

  

Deci ideea ar fi ceva de genul următor: o dietă echilibrată care să conţină o gamă cât mai diversificată de aliemente, cu aport nutriţional cât mai bun, dar şi un aport caloric potrivit necesarului pentru consumul zilnic al fiecărei persoane, apoi un set de suplimenţi care să asigure completarea cu nutrienţii ce nu au cum să ajungă altfel în organism şi, în final, un stil de viaţă activ, cu mişcare fizică, cu activitate intelectuală.  

  

Şi încă ceva, apa! Este esenţială pentru ca aceşti nutrienţi să ajungă la destinaţie, la celeulele noastre, iar necesarul zilnic pentru un corp ce funcţionează în condiţii normale (la sportivi situaţia este puţin diferită, solicitările cresc, unele aspecte pot să fie diferite) este cuprins între 2 şi 4 litri pe zi, în fiecare zi! Incearca, te rog, sa nu mai maninci: oua, carne, ulei, grasimi de orice fel.  Cereale si verdeturi!!! poate o fi vreo eroare de la ei,de sistem sau de la tine de la pc(net)...si eu mai fac pauze cate 2-3 zile maxim da reiau de unde am ramas,eu de cand am inceput nu am avut niciodata probleme,nici macar o mica eroare,is logat si pe laptop si telefon si vreau sa zic ca pe laptop chiar nu am mai intrat de foarte mult timp si tot am luato de unde am ramas........acum nu stiu ce altceva sa ti zic,poate sa le dai un mesaj lor(moderatorilor programului astuia,sa vezi ce sa intamplat)in rest iti doresc succes....bye toate sucurile sunt la fel de daunatoare, ieftine sau nu, cu zahar sau fara, desi as spune ca cele cu indulcitori sunt mai putin nocive chiar daca studiile arata ca aspartamul este cancerigen, macar nu are un indice glicemic la fel de mare, nu-ti omoara pancreasul si nici nu ajungi obez iar sansele sa faci cancer sunt foarte foarte mici poate chiar mai mici decat la fumatori.  

  

in concluzie recomand cu mare caldura APA :) Evident ca gresesti.Obtii ceva de genul kg2 etc. Ciprian, ecuatia este simpla - nu vrei reclame dar vrei evenimente sportive, **ar trebui sa platesti mai mult !** Numai ca cetatenii romani nu pot suporta taxe mai mari, iar din reclame se castiga mult ... 

  

 Ca in alte domenii, **o televiziune este un business**, o intreprindere - care ar trebui condusa dupa principii economice. N-am idee cum reusesc sa-si depaseasca sistematic bugetul alocat ! **Cineva ar trebui sa raspunda** cu functia pentru asta - dar asa-i pe la noi. Singura alinare este ca si alte televiziuni publice au probleme de finantare.

  

**Privind durata si frecventa reclamelor si publicitatii, exista reglementari legale, urmarite de catre CNA**. Televizunile primesc frecvent amenzi pentru depasirea duratei maxime a reclamelor pe ora ! Arunca un ochi aici:

<http://www.cna.ro/-Durata-publicit-ii-orare-.html> Exista o scadere a concentratiei calciului in organism care poarta numele de hipocalcemie, dar nu este vorba despre ceea descriu aceste persoane. 



 Concentrația calciului extracelular (aflat în afara celulelor) este reglată precis, în mod normal crescând sau scăzând numai cu câteva procente față de valoare normală de aproximativ 9.4 mg/dl (2.4 mmol/l) – valorile de referință care sunt reprezentate de un interval, variază în funcție de laborator, metoda utilizată pentru determinare etc.. Acest control precis este esențial întrucât calciul joacă un rol esențial în multe procese fiziologice printre care contracția musculaturii cardiace, scheletice și netede, coagularea sângelui ori transmiterea impulsului nervos. Celulele excitabile (care pot fi excitate de către calciu), cum sunt neuronii, sunt foarte sensibile la schimbările concentrațiilor ionilor de calciu astfel încât creșterea concentrației ionilor de calciu peste valoarea normală (hipercalcemie) determină o depresie progresivă a sistemului nevos, în timp ce o scădere a concentrației ionilor de calciu (hipocalcemie) face că sistemul nervos să devină mai excitat.



 Un aspect important al reglării concentrației ionilor de calciu este că numai aproximativ 0.1% din cantitatea totală de calciu din organism se află la nivel extracelular, aproximativ 1% se află la nivelul celulelor și organitelor celulare, restul aflându-se sub formă de depozit în oase. Astfel, oasele servesc drept rezervoare, eliberând calciul când concentrația acestuia în lichidul extracelular scade și înmagazinându-l când este în exces la nivel extracelular.



 Când concentrația ionilor de calciu de la nivel extracelular scade sub valoarea normală, sistemul nervos devine progresiv mult mai excitat întrucât această stare de hipocalcemie determină creșterea permeabilității membranei neuronale pentru ionii de sodiu, favorizând o mai ușoară inițiere a unor potențiale de acțiune – ceea ce va genera o excitație neuronală. La concentrații ale ionilor de calciu la nivel plasmatic (în sânge, adică în mediul extracelular) sub 50% din valoarea normală, fibrele nervoase periferice devin atât de excitate încât încep să descărce potențiale de acțiune în mod spontan (să se excite), generând avalanșe de impulsuri nervoase care se propagă la nivelul mușchilor scheletici periferici generând astfel contracția musculară de tip tetanie. În consecință, hipocalcemia este o cauză de tetanie. De asemenea, în caz de hipocalcemie, pot apărea crize de epilepsie (crize convulsive) întrucât crește excitabilitatea celulelor nervoase și de la nivelul creierului. La animalele de laborator, în rândul cărora calciul poate fi scăzut sub valori letale (4 mg/dl în rândul oamenilor), hipocalcemia extremă poate genera alte efecte care sunt rar întâlnite în rândul oamenilor precum o dilatare importantă a inimii, modificări în activitatea enzimelor celulare, o creștere a permeabilității în rândul celulelor (altele decât cele nervoase) și o coagulare deficitară a sângelui.



 Rolul principal al glucozei este acela de a fi folosită drept sursă de energie (*Am explicat într-un [articol anterior](http://www.scientia.ro/blog-sergiu-vijiala/4822-de-ce-apare-febra-musculara.html) în ce modalitate este folosită glucoza în producerea de energie.*). Când nu mai beneficiază de această sursă de energie, organismul reacționează prin diferite semne și simptome: transpirații, paloare (o persoană care este palidă, îngălbenită), anxietate, tremurături, palpitații, hemiplegie (paralizia unei jumătăți a corpului), paralizie facială, parestezii (senzație de furnicături, de ace la nivelul corpului), confuzie, crize convulsive, dureri de cap, agitație etc. Stimularea sistemului nervos simpatoadrenergic generează transpirații, palpitații, tremurături, anxietate și foame. Scăderea concentrației de glucoză disponibilă la nivel cerebral (neuroglicopenie) se poate manifesta ca o confuzie, dificultate în concentrare, iritabilitate, halucinații, iar în cazuri grave, comă și chiar deces. Simptomele adrenergice preced, de cele mai multe ori, simptomele neuroglicopenice oferind astfel pacientului o avertizare inițială. 



 Continuarea [aici](http://www.scientia.ro/blog-sergiu-vijiala/5123-caderile-de-calciu-mit-sau-realitate.html). eu zic ca e o intrebare buna chiar daca dispui de bani... e pacat sa ii arunci pe fereastra daca poti sa cumperi mai ieftin E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. Depinde de context, dar de obicei nu e pleonasm. Dacă vă spun că, pentru deplasarea mea de două zile în alt oraș, la întoarcere *mi s-a plătit o diurnă de X euro*, ce înțelegeți? Că atît a fost în total? Sau că atît a fost pe zi? Eticheta *diurnă* pusă pe o sumă de bani nu e suficientă.  

  

 Cuvîntul *diurnă* include într-adevăr sensul „pe zi” (de la origine), dar într-un mod mai puțin direct decît în cuvinte ca *ziar* sau *cotidian*. Mai exact, *diurnă* poate să însemne fie o sumă de bani pentru o zi, fie o sumă de bani pe mai multe zile calculată cu o valoare zilnică fixă. De aceea apare ambiguitatea de mai sus.  

  

 Ne putem imagina formule cu acest cuvînt care ar fi pleonasme. De exemplu *diurnă zilnică* e pleonasm pentru că din cele două sensuri ale lui *diurnă* se înțelege că e vorba de primul, în care sensul „pe o zi” e direct, deci suprapunerea inutilă de sensuri e evidentă.  

  

 O observație de  final. Multă lume, mai ales în România, crede că pleonasmul e neapărat o greșeală. Școala ne-a dresat să evităm toate pleonasmele, ceea ce e ca și cum ai sufla în orice fel de mîncare, inclusiv în iaurt. În alte țări nu se bate nici pe departe atîta monedă cu pleonasmele astea; sînt privite cel mult ca stîngăcii de exprimare, dar nu se învață la școală, tot așa cum nu se învață nici despre cacofonii sau dezacorduri. În România s-a născut o obsesie pentru vorbitul corect, ca și cum asta ar fi prima grijă atunci cînd ne exprimăm, iar adevăratele priorități sînt neglijate. Mai rău, chiar și cu obsesia asta pentru corectitudinea de formă, românii nu vorbesc neapărat mai corect decît alte nații, ci parcă dimpotrivă.