e normal ca pulsul persoanelor obeze sau supraponderale să fie mai accelerat în stare de repaus?
adică să fie de 86, 88, 93 sau 100 de bătăi pe minut?
am citit că și greutatea corporală e...? (mai mult)
e normal ca pulsul persoanelor obeze sau supraponderale să fie mai accelerat în stare de repaus?
adică să fie de 86, 88, 93 sau 100 de bătăi pe minut?
am citit că și greutatea corporală e un factor care influențează pulsul.
am citit de asemenea că la sportivii și atleții bine antrenați pulsul este de 40-50 bătăi pe minut. 
sunt cele două adevărate?
peste 90 e mult la repaus. da atletii pot sa aiba si sub 50 dar nu toti, mai mult biciclistii. unii au si sub 40
Exista o scadere a concentratiei calciului in organism care poarta numele de hipocalcemie, dar nu este vorba despre ceea descriu aceste persoane. 



 Concentrația calciului extracelular (aflat în afara celulelor) este reglată precis, în mod normal crescând sau scăzând numai cu câteva procente față de valoare normală de aproximativ 9.4 mg/dl (2.4 mmol/l) – valorile de referință care sunt reprezentate de un interval, variază în funcție de laborator, metoda utilizată pentru determinare etc.. Acest control precis este esențial întrucât calciul joacă un rol esențial în multe procese fiziologice printre care contracția musculaturii cardiace, scheletice și netede, coagularea sângelui ori transmiterea impulsului nervos. Celulele excitabile (care pot fi excitate de către calciu), cum sunt neuronii, sunt foarte sensibile la schimbările concentrațiilor ionilor de calciu astfel încât creșterea concentrației ionilor de calciu peste valoarea normală (hipercalcemie) determină o depresie progresivă a sistemului nevos, în timp ce o scădere a concentrației ionilor de calciu (hipocalcemie) face că sistemul nervos să devină mai excitat.



 Un aspect important al reglării concentrației ionilor de calciu este că numai aproximativ 0.1% din cantitatea totală de calciu din organism se află la nivel extracelular, aproximativ 1% se află la nivelul celulelor și organitelor celulare, restul aflându-se sub formă de depozit în oase. Astfel, oasele servesc drept rezervoare, eliberând calciul când concentrația acestuia în lichidul extracelular scade și înmagazinându-l când este în exces la nivel extracelular.



 Când concentrația ionilor de calciu de la nivel extracelular scade sub valoarea normală, sistemul nervos devine progresiv mult mai excitat întrucât această stare de hipocalcemie determină creșterea permeabilității membranei neuronale pentru ionii de sodiu, favorizând o mai ușoară inițiere a unor potențiale de acțiune – ceea ce va genera o excitație neuronală. La concentrații ale ionilor de calciu la nivel plasmatic (în sânge, adică în mediul extracelular) sub 50% din valoarea normală, fibrele nervoase periferice devin atât de excitate încât încep să descărce potențiale de acțiune în mod spontan (să se excite), generând avalanșe de impulsuri nervoase care se propagă la nivelul mușchilor scheletici periferici generând astfel contracția musculară de tip tetanie. În consecință, hipocalcemia este o cauză de tetanie. De asemenea, în caz de hipocalcemie, pot apărea crize de epilepsie (crize convulsive) întrucât crește excitabilitatea celulelor nervoase și de la nivelul creierului. La animalele de laborator, în rândul cărora calciul poate fi scăzut sub valori letale (4 mg/dl în rândul oamenilor), hipocalcemia extremă poate genera alte efecte care sunt rar întâlnite în rândul oamenilor precum o dilatare importantă a inimii, modificări în activitatea enzimelor celulare, o creștere a permeabilității în rândul celulelor (altele decât cele nervoase) și o coagulare deficitară a sângelui.



 Rolul principal al glucozei este acela de a fi folosită drept sursă de energie (*Am explicat într-un [articol anterior](http://www.scientia.ro/blog-sergiu-vijiala/4822-de-ce-apare-febra-musculara.html) în ce modalitate este folosită glucoza în producerea de energie.*). Când nu mai beneficiază de această sursă de energie, organismul reacționează prin diferite semne și simptome: transpirații, paloare (o persoană care este palidă, îngălbenită), anxietate, tremurături, palpitații, hemiplegie (paralizia unei jumătăți a corpului), paralizie facială, parestezii (senzație de furnicături, de ace la nivelul corpului), confuzie, crize convulsive, dureri de cap, agitație etc. Stimularea sistemului nervos simpatoadrenergic generează transpirații, palpitații, tremurături, anxietate și foame. Scăderea concentrației de glucoză disponibilă la nivel cerebral (neuroglicopenie) se poate manifesta ca o confuzie, dificultate în concentrare, iritabilitate, halucinații, iar în cazuri grave, comă și chiar deces. Simptomele adrenergice preced, de cele mai multe ori, simptomele neuroglicopenice oferind astfel pacientului o avertizare inițială. 



 Continuarea [aici](http://www.scientia.ro/blog-sergiu-vijiala/5123-caderile-de-calciu-mit-sau-realitate.html). Răspunsul școlăresc e așa: nivelul sunetului crește de 4 ori (adică cu aproximativ cu 6 dB) la fiecare înjumătățire a distanței, deci cum raportul dintre 150 m și 1 m este de 150, adică aproximativ 2^7,23, înseamnă că pentru a ajunge de la 150 m la 1 m trebuie să facem 7,23 înjumătățiri de distanță. Așadar nivelul sunetului scade cu 7,23 * 6 = 43,5 dB. Așadar nivelul sunetului crește de la 50 dB la 93,5 dB.  

  

Mai întîi, de ce crește intensitatea sunetului de 4 ori la înjumătățirea distanței? Pentru că înjumătățind distanța, pe aceeași suprafață (a microfonului sau a urechii) intră de 4 ori mai multă putere acustică. Altfel spus, la dublarea distanței aceeași intensitate sonoră se distribuie pe o arie de 4 ori mai mare. Iar un raport de putere de 4 reprezintă aproximativ 6 dB (logaritmul zecimal din 4 e aproximativ 0,60206, care vine înmulțit cu 10).  

  

Dar răspunsul școlăresc e valabil numai într-un caz ideal, și anume cînd sursa de sunet emite în mod uniform în toate direcțiile și cînd la locul faptei există numai trei corpuri: sursa de sunet, mediul de propagare și detectorul de sunet. Orice alt corp aflat în calea undei sonore produce reflexii, obturări, refracții, difracții, absorbții, interferențe etc. De aceea rezultatul numeric care iese din acest calcul simplu este doar o estimare grosieră; în realitate sunetul măsurat poate fi mai mic sau mai mare decît cel estimat cu 10–20 dB, ba chiar mai departe. Chiar presupunînd că nu e nici un gard, nici un copac, nici o clădire între boxa vecinului și sensorul de sunet, intensitatea sunetului receptat depinde de forma solului și de calitățile lui reflective, dar și de corpurile aflate în spatele boxei și în spatele sensorului, care pot reflecta și deci intensifica sunetul.  

  

Apoi măsurarea cu aplicații de telefon mobil este ea însăși doar o estimare, bazată pe sensibilitatea nominală a microfonului declarată de fabricantul telefonului sau al microfonului. Dar sensibilitatea variază de la un microfon la altul, chiar dacă sînt de același model sau fabricate în aceeași serie. Pentru măsurări precise trebuie folosite aparate calibrate. Calibrarea trebuie făcută separat la frecvențe din intervalul de interes, pentru că sensibilitatea microfonului depinde (uneori mult) de frecvență.  

  

Spun peste tot „intensitatea” sunetului și nu „presiunea”, pentru că intensitatea e cea care se distribuie aditiv pe suprafața frontului de undă plecat de la sursă; intensitatea e proporțională cu pătratul presiunii. Decibelii acustici se definesc pornind de la presiune, dar presiunea e ridicată la pătrat în definiție, deci de fapt măsoară intensitatea, nu presiunea. Viteza de curgere a timpului pe Pământ este dată de viteza relativă a pământului la soare, galaxie, respectiv univers (media deplasării relative la galaxiile îndepărtate) şi de masa de repaus a pământului, ambele în sensul scăderii relativ la poziţia relativ nemişcată în vidul interstelar, la o distanţă suficient de mare de orice corp masiv.  

  

Viteza de curgere a timpului pe pământ a crescut numai dacă masa pământului sau viteza relativă a pământului au scăzut. Din câte ştim viteza pământului a variat, dar masa lui a crescut constant, însă nesemnificativ, deci am putea presupune mai degrabă că viteza de curgere a tipului a scăzut uşor dar insesizabil.  

  

Aici nu am luat în considerare viteza de curgere universală a timpului, pentru că am folosit-o ca referinţă.  

  

Probabil că intenţionai să te referi la viteza timpului percepută, subiectivă.  

  

În acest caz, odată cu avansarea în vârstă, procesele memoriei şi atenţiei, simultan cu frecvenţa scăzută de apariţie a situaţiilor noi, duce la o percepţie a accelerării curgerii timpului relativ la copilărie. Confundați două mărimi fizice distincte: forța și puterea. La un magnet aveți o forță de atracție sau respingere, iar caii-putere măsoară cîtă energie mecanică se transferă de la ceva la altceva într-o secundă.  

  

 Dacă forța magnetului nu produce nici o mișcare, adică dacă sistemul e în repaus, atunci nu transmite nici o energie, deci aveți 0 cai-putere.  

  

 Dacă în schimb magnetul produce deplasarea unui corp, atunci înmulțiți forța cu distanța parcursă și obțineți lucrul mecanic (energia consumată pentru a mișca corpul acela). Apoi împărțiți lucrul mecanic la durata mișcării pentru a afla puterea. Iar în final puteți transforma puterea din wați în cai-putere, dacă vă place mai mult așa.  

  

 Observați deci că puterea *P* obținută depinde de doi parametri pe care nu i-ați precizat: distanța *d* pe care se mișcă un corp sub acțiunea magnetului și durata *t* a acelei mișcări. Iată formula: *P* = *F* * *d* / *t*. În formula asta *F* * *d* este lucrul mecanic efectuat *L*, iar *d* / *t* este viteza *v* a corpului pus în mișcare. Deci mai puteți scrie formula și ca *P* = *L* / *t* sau *P* = *F* * *v*.  

  

 Dar probabil e prea devreme pentru formule. Mai întîi încercați să înțelegeți noțiunile. În general, în timp ce de formare inflamat este perfect în regulă și, de obicei, *benefic*, sub rezerva câteva limitări discutate mai jos. Aproape fiecare atlet serios frecvent trenurile în timp ce încă un pic inflamat de antrenament anterior. 


![introduceți descrierea imaginii aici](https://i.stack.imgur.com/oyii6.jpg "introduceți descrierea imaginii aici")


[Imagine din articolul wikipedia](https://en.wikipedia.org/wiki/Supercompensation):


Primul lucru pentru a înțelege este [supercompensation](https://en.wikipedia.org/wiki/Supercompensation): o scurtă perioadă de timp după formare, muschii ajung un pic mai puternic. Dacă te antrenezi din nou în această perioadă, următoarea supercompensation perioadă va fi ușor mai puternică din nou. Repetați acest ciclu cu calendarul propriu de peste si peste din nou și te'll câștiga putere în cel mai eficient mod posibil. Așteptați prea mult și mușchiul se întoarce înapoi la un "normale" de stat și câștigurile de rezistență sunt încetinite.


Al doilea lucru este să se înțeleagă că durerea nu are nimic de-a face cu eficiența dvs. de antrenament. L's mai mult de un efect secundar, care este, de fapt, nu este bine înțeles. În funcție de nivelul de pregătire și antrenamente, ați putea fi în continuare dureri chiar si atunci cand muschii sunt în supercompensation perioadă. Dacă se întâmplă acest lucru, aveți nevoie doar de a pune sus cu ea și de tren suficient de greu pentru a menține câștigurile vin. 


BTW, acest lucru este, de asemenea, un motiv pentru care împărțim rutine - unde te antrenezi fiecare mușchi o dată pe săptămână - sunt foarte ineficiente pentru majoritatea începători & intermediar stivuitoare. Muschii lovit supercompensation perioadă în prezent mai puțin de o săptămână și au început să revină la normal până când te antrenezi din nou. În acest sens, pe deplin corpul rutine de 2-3 ori pe săptămână sunt de gând pentru a produce câștiguri de tenacitate mult mai repede.


Unele limitări: dacă aveți dureri la punctul în care aceasta interferează cu antrenament (de exemplu, puteți't face mișcare în mod corect), atunci ai câștigat't obține mai mult de exercițiu și sunt mai bine de odihnă. O regulă de degetul mare pentru a determina acest lucru este de a face o *completă* warm-up: dacă totul relaxeaza si te simti ok, tren. Dacă sunteți încă rigid și-l doare pentru a muta, restul. Dacă sunteți nou la un anumit tip de exercițiu, durere niveluri va fi mult mai mare, astfel încât primele câteva săptămâni poate solicita sărind peste mai multe antrenamente decât în mod normal (nu't face din asta un obicei, deși). În cele din urmă, mult mai avansate stivuitoare care se deplasează o mulțime de greutate va dura mai mult pentru a recupera, care va avea un impact lucruri ca antrenament de frecvență și volum. Evident ca gresesti.Obtii ceva de genul kg2 etc. Pe vremea omului preistoric alimentele existau într-o formă mult mai naturală, mai nepoluate, mai bogate în nutrienţi, însă erau în cantităţi mult mai mici, iar procurarea lor presupunea un consum caloric important.  

  

Azi e cam pe dos, alimentele sunt foarte uşor de procurat, au un conţinut de nutrienţi precar, dar oferă o mulţime de calorii. Caloriile înseamnă energie, dar nu sunt hrana de care au nevoie celulele din care suntem constituiţi.  

  

Răspunzându-ţi direct la întrebare, eu sunt convins că NU POŢI să-ţi obţii în totalitate necesarul zilnic de nutrienţi, nu prea ai nici de unde (oferta este limitată) şi nici nu ai cum (ar însemna o cantitate imensă de hrană, foarte multe calorii). De fapt nicicând nu s-a putut face asta, dar există totuşi soluţii ce pot aduce o normalitate.  

  

Ideea suplimenţilor de nutriţie a apărut tocmai pentru a suplimenta o dietă care nu are cum să ofere tot ce e nevoie. Cine nu priecepe asta, înseamnă că mai trebuie să studieze. Nu e vorba de reclamă aici, nu contează de unde îţi iei aceşti suplimenţi, dar altfel nu vei reuşi niciodată să fi într-un echilibru cât de cât ok. În plus, dieta nu e totul, trebuie să avem şi activitate (fizică şi intelectuală), să ne stimulăm toate funcţiile şi sistemele biologice interioare, care la rândul lor pun în mişcare întreaga bio-chimie a corpului nostru.  

  

Deci ideea ar fi ceva de genul următor: o dietă echilibrată care să conţină o gamă cât mai diversificată de aliemente, cu aport nutriţional cât mai bun, dar şi un aport caloric potrivit necesarului pentru consumul zilnic al fiecărei persoane, apoi un set de suplimenţi care să asigure completarea cu nutrienţii ce nu au cum să ajungă altfel în organism şi, în final, un stil de viaţă activ, cu mişcare fizică, cu activitate intelectuală.  

  

Şi încă ceva, apa! Este esenţială pentru ca aceşti nutrienţi să ajungă la destinaţie, la celeulele noastre, iar necesarul zilnic pentru un corp ce funcţionează în condiţii normale (la sportivi situaţia este puţin diferită, solicitările cresc, unele aspecte pot să fie diferite) este cuprins între 2 şi 4 litri pe zi, în fiecare zi! [**Xiaomi Mi Band 3**](https://bit.ly/2tKB4Si) este cea mai buna bratara fitness

Pentru a imbina utilul cu placutul si a te bucura de monitorizarea unor parametri uzuali ai sanatatii tale, o bratara fitness precum aceasta, care se bucura si de un pret accesibil oricarui buzunar, iti poate aduce beneficii. Cel mai important dintre ele este faptul ca iti poti tine sub control ritmul cardiac, fiind mereu informat cu privire la pulsul tau gratie senzorului incorporat.

[**Huawei Band 2 Pro**](https://bit.ly/2EJTAkp)

Pentru un look elegant si modern, dar si un strop de tehnologie la incheietura mainii, modelul acesta de bratara fitness va face minuni. Datorita designului rafinat, ce incorporeaza micul calculator cu ecran tactil in bratara, se potriveste oricarui tip de tinuta, folosind materiale durabile in constructia sa, cu precadere otel inoxidabil si silicon.

[**Xiaomi Mi Band 2 + Folie De Protectie**](https://bit.ly/2Td2orC)

Optiunea aceasta accesibila mai tuturor doritorilor prezinta functiile de baza ale unei bratari pentru monitorizare zilnica, incluzand si un senzor de puls, pe care il vei folosi oricand doresti, insa care nu include citire continua a batailor inimii. 90 ? sunt mult mai multi factori care decid pretul!astept un e-mail cu mai multe detalii!multumesc !