ai avut un moment din viata ta in care chiar te gandeai serios la sinucidere?
mda..in ultimul timp destul de des din păcate, deșii am omani care ma iubesc. tindem sa fugim si sa vrem sa scăpam de tot, pentru ca asta-i calea ușoară. încă eu cred ca ne gândim la lucrul asta doar cand suntem nervoși sau prea tensionați sau totul pentru un timp merge prost..insa totul are o soluție, cel mai bine e sa ti bagi piciorul in tot si sa fi mereu chill.
concret, ce experienta ati avut? E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. Situatii in care am trait aceste emotii:  

-Bucuria: Sarbatorirea zilei de nastere, obtinerea unui premiu, primirea unui cadou, lauda din partea cuiva asupra performantelor mele, afectiunea primita din partea cuiva drag etc.


-Tristetea: sentimentul de singuratate (atunci cand simti ca nu ai niciun prieten aproape), lipsa suportului familial, esecuri in plan scolar, moartea unui animal drag, dorul de familie si imposibilitatea de a fi langa ea (ex: copiii care au parintii plecati in strainatate), cand o persoana primeste doar critica din partea celorlalti etc.


-Teama: cand risti sa fii atacat de un animal salbatic sau de oameni inarmati, cand ai o anumita fobie, teama de esec etc.


-Furia: cand exista o nedreptate, cand nu ti s-a indeplinit ce ti-ai dorit, cand ai facut o greseala care iti va schimba viata ta sau a celorlalti


-dezgustul: Exemplu de situatie: Cand nu exista egalitate intre drepturile oamenilor. Acum cativa ani am stat la rand pentru a-mi face un abonament. Eram foarte multi oameni care asteptam nerabdatori sa ne facem abonamentele pentru autobuz. Fara niciun fel de rusine, un baiat sfideaza tot randul si se baga in fata, iar casiera accepta sa ii faca abonamentul spre nemultumirea tuturor. In acel moment am avut aceasta emotie de dezgust fata de casiera si acel baiat.   

Alt exemplu: cand cineva este rasist priveste cu dezgust anumite minoritati  

*dezgustul se confunda cu dispretul, insa dezgustul este o emotie mult mai puternica  

* La celelalte poti da tu exemple de situatii din viata ta in stadiul asta de dezorientare nu cred ca e bine sa va repeziti in a face achizitii. Experienta si stiinta? :D Mereu am avut mari probleme cu somnul din cauza patului pe care dormeam. Am avut probleme si cu coloana, din cauza pozitiei total neadecvate din timpul somnului. Nu mai conteneam cu trezitul in toiul noptii si durerile de spate, asa ca sotia a propus sa cumparam un topper Dormeo. Am acceptat, desi putin sceptic la inceput. Ei bine, viata mea s-a schimbat radical de cand folosesc topperul Dormeo.



[L-am cumparat la reducere cu livrare gratuita de aici](https://event.2performant.com/events/click?ad_type=quicklink&aff_code=980177877&unique=abd498d82&redirect_to=https%253A//www.dormeo.ro/dormeo-memosan-ultimo-roll-up-5-2) nu cred dar nu se stie niciodata. speranta moare ultima! salut! mai esti in cautare de coleg? va voi surprinde si nu voi mentiona tranzactii. daca as fi liber sa aleg, as alege: 
1. zeci de cazuri cand am ales sa imi protejez clientul si sa pierd afacerea. asta m-a saracit de niste sume importante insa m-a facut sa ma mandresc, sa dorm bine noaptea si sa imi fac mai multi prieteni si sa am oameni care au incredere in mine. pe termen lung, sunt sigur ca voi recastiga banii pierduti.
2. respectul pe care dumneavoastra si multi alti oameni mi-l aratati. am o garsoniera intr-un bloc nou....regret amarnic!!! nu pot sa spun cate nereguli incep sa apara acum la 3-4 ani , deoarece sper sa o vand...la naiba cu finisajele, vreau doar sa nu cada blocul pe mine!!!