sunt atras și de tot ce tine de univers, viața, pământ etc di vreau sa învăț ceva știință însă pe ce domeniu sa mă axez mai întâi? adică care domeniu științific e mai atractiv și mai...? (mai mult)
sunt atras și de tot ce tine de univers, viața, pământ etc di vreau sa învăț ceva știință însă pe ce domeniu sa mă axez mai întâi? adică care domeniu științific e mai atractiv și mai ușor mai ales?
găsiti enciclopediile de tipul acesteia de mai jos folositoare pentru ce vreau eu sa aflu sau sa învăț?

https://www.librariadelfin.ro/carte/marea-enciclopedie-de-cultura-generala-dk--i34040?gclid=cjwkcajw2zagbhboeiwa8pfp\_uipk0zz89nvt2\_wb-mhrlfbt5llqozjedvmxh8uktcvcoov5tganboccdaqavd\_bwe
cosmologie, istoria sistemului solar, istoria planetei noastre, formarea vieții, istoria vieții și a omenirii
Salut Best !



 Ce cauta "moartea" la capitolul Filozofie ? Moartea, ca si fenomen caracteristic organismelor vii sta in mod sigur la capitolul **Biologie** - chiar daca noua ne place filozofia... ![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley"). Si nu sunt de acord nici cu ce ai spus mai departe, moartea nu este un proces autodistructiv ci unul **constructiv**. Pe de alta parte, avem inoculat instinctul autoconservarii, este firesc sa ne temem. Dar o constientizare a fenomenului ar trebui sa ne elibereze de aceasta teama ancestrala, **nu conteaza ca murim, conteaza cum traim** ! De asemenea, conteaza sa ne indeplinim rolul biologic - **sa transmitem informatiile mai departe (biologice si tehnologice)**.



 Mie lucrurile imi sunt foarte clare:



 - **N-as vorbi despre moarte, ci despre durata vietii si respectiv sfarsitul ei !**



 - **Evolutia a ales o solutie** care presupune generatii succesive din ce in ce mai bine adaptate la mediu. **Dar generatiile anterioare trebuie sa dispara, pentru ca ele concureaza generatiile noi !** Deci **moartea este obligatorie** in lumea biologica, non-tehnologica.



 - Evolutia a stabilit **strategia**: ori durata lunga a vietii si putini urmasi, ori durata scurta a vietii si foarte multi urmasi - **este limpede ca este un fenomen ghidat si necesar**.



 Interesant este ca in etapa evolutiva pe care o parcurgem noi Oamenii, **alegerile naturii sunt pe sfarsite, deciziile noastre constiente primeaza** (si scutiti-ma cu arbitrul ala !). Daca astazi decid cand sa mor, ca maine vom decide sa traim mai mult decat a intentionat mecanismul evolutiv, iar poimaine vom trai vesnic in corpurile noastre de metal si plastic. Sa nu ziceti ca nu v-am spus !![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley")



 La capitolul **Filozofie** in relatia cu moartea putem sa discutam altceva mai interesant, de pilda despre **eutanasia umana** - moarte la cerere ! Din punctul meu de vedere cartile au rolul cel mai important in viata unui om. Fara carti oameni sunt ignoranti, nu-si cunosc rolul vietii.  

In primul rand, educatia primeaza, iar cartile sunt elementele sale fauritoare. Rolul educatiei este de a pregati omul pentru un viitor sigur. Consider ca fiecare persoana este libera sa-si asigure profesia. Depinde de cat de multa prioritate acorda studiului.  

In al doilea rand, omul nu poate exista fara sa nu studieze, fie si la cel mai mic nivel. Avem nevoie de carti, ele ne sunt sursele vietii. Din acestea ne extragem informatiile de care avem nevoie zi de zi.  

In concluzie, rolul cartilor este necesar, nu neaparat obligatoriu. Insa, de cele mai multe ori ele sunt visul fiecarui copil care le intelege valoarea morala, educativa. Cartile sunt comoara cea mai de pret a oricarei natiuni.


*Iti scriu cateva intrebari care te pot ghida in descrierea experientei personale:  

Ce simti cand citesti o carte? Ce fel de gen preferi sa citesti?  

Care e deosebirea dintre un om care citeste carti si altul care le evita?  

Te-au ajutat cartile sa-ti dezvolti un limbaj adecvat, artistic?  

Ce poti poti invata dintr-o carte?  

Atunci cand citesti opera unui autor nu e ca si cum l-ai cunoaste mai bine ca persoana?  

***Intr-un text argumentativ noi ne exprimam opinia intr-un mod organizat si avem nevoie de un limbaj literar. Cand nu ai idei, pune-ti astfel de intrebari, iar apoi asterne-ti gandurile pe foaie. Dragostea are simultan următoarele proprietăți potrivite pentru cîntece:  

  

- Poeții și textierii sînt motivați, prin propria lor experiență, să scrie despre dragoste. Chiar și atunci cînd acele experiențe personale de dragoste sînt triste, o parte din amintirea lor este plăcută, nostalgică.  

  

- Ascultătorii cîntecelor le ascultă și ei cu plăcere, tot pentru că le aduc aminte de întîmplări personale, mai vechi sau mai noi sau chiar curente.  

  

- Dragostea poate avea o mare mulțime de aspecte diferite, de la comic la tragic, de la platonic la sexual etc., deci oferă o mare varietate de moduri de abordare lirică.  

  

- Spre deosebire de multe alte sentimente, dragostea este universală, la fel de valabilă și în Egiptul antic, și în Verona lui Romeo și a Julietei, și în Parisul de ieri, și în Bucureștiul de azi, dincolo de clase sociale, indiferent de avere, inteligență sau cultură.  

  

Există și alte sentimente puternice, de exemplu tristețea produsă de moartea cuiva, sentimentul de nedreptate socială, teama față de ororile războiului, bucuria față de frumusețile naturii etc. Iar poeții scriu și despre ele, compozitorii le pun pe note și cîntăreții le cîntă. Dar astfel de cîntece au în general mai puțin succes, pentru că puțini ascultă cu plăcere cîntece despre moarte, puțini înțeleg nenorocirea unui țăran fără pămînt etc.  

  

Avem poezii despre înțelepciune, patrie, lună și stele, limba română, eroi naționali, cățeluși, întîmplări comice, haiduci, ostași, greieri și furnici, mateloți, mame, învățători, Dumnezeu, păsărele, daci, anotimpuri și așa mai departe. Apoi avem și poezii de dragoste. Dumneavoastră, dacă ați fi compozitor, ce poezii ați alege pentru a face un cîntec de succes? Și nu mă refer neapărat la succesul comercial, ci în primul rînd la bucuria publicului de a vă asculta cîntecul. Faptul că universul e în expansiune nu înseamnă că singura mișcare din univers este cea de îndepărtare a corpurilor unul de altul, cum se întîmplă de exemplu la dilatarea unei bucăți de fier. Expansiunea este o mișcare generală, statistică, peste care se suprapun o mulțime de mișcări:  

  

- Luna se rotește în jurul Pămîntului. Pămîntul se rotește în jurul Soarelui.  

  

- Soarele se rotește în jurul centrului Căii Lactee (pentru că așa se cheamă Milky Way în română, d-le Marian Gheorghe) pe o orbită complicată: aproximativ eliptică în planul galaxiei, dar cu oscilații de o parte și de alta a acestui plan.  

  

- Iar Calea Lactee se mișcă și ea în spațiu după cum îi dictează cîmpul gravitațional al celorlalte galaxii.  

  

Dacă singura mișcare ar fi cea de expansiune, atunci ar însemna că în cosmos nu ar exista ciocniri de nici un fel. Dar ele există. Daca ne-ai invitat sa avem fantezii, pai, asta ar putea fi unele dintre ele:  

  

Am avea mai multe variante: .  

  

Cu bani poti incepe multe grupuri care devin apoi culte sau grupuri spirituale.  

  

1.Am putea propavadui transhumanismul,  atingerea nemuririi trecand constiinta dupa un suport biologic pe unul cibernetic, desi, atingerea scopului tine de evolutia tehnologica a umanitatii nu a unui grup mic sau mediu. Cel putin ar da un sens vietii si ar lipi grupul, membrii laici ar avea un anume profil, in nici un caz babe cu batic.  

  

2. Alta varianta: Daca am avea ceva bani, putem avea o zona in camp langa orase cu un fel de baza cu cabane ieftine, membrii sa aiba siguranta ca in caz de viata ii aduce la ruina, grupul ii ofera pt. ceva timp un adapost si sprijin pana se recupereaza. Membrii sa aibe obligatia morala sa invete pe altii meseria lor, deci, prin rotatie va trebui sa fii ucenic la mai multi sa te invete o meserie. (mecanic, ceasorinicar, lutier, pictor etc)  

  

3. Daca am avea un grup de membrii de unde am primii mici cotizatii in loc sa avem preoti inutili,  am avea diaconi provenind  dintr-un barou de avocati, ceva psihologi si profesori, la fiecare 70 de membrii un diacon care sa-i indrume calificat in tot. Oamenii simplii au nevoie de cineva cu autoritate sa-i indrume in micile lor probleme.  

  

4. Dogma de baza a noului cult ar fi "Daca cineva vrea sa fie un membru implinit, trebuie sa citeasca multe carti, 100-500 , un om instruit poate ajuta mai mult decat unul neinstruit. Nestiinta nu-i nevinovata , avand multa informatie poti sfatui calificat aproapele"  

  

5. daca am avea multi bani am face publicitate ca sa unim intr-un grup exotic, acei putini indivizi sau cupluri din tara cu o personalitate si minte deschisa care ar accepta ca pe langa copii lor biologici1-2, sotia sa mai faca unul cu material genetic de la cei mai eminenti studenti de la matematica,(se poate cumpara cu bani) se stie ca inteligenta este in mare parte genetica, ca sa nu mai spunem ca embrionul sa nu fie al sotiei, ci al unei femei cu un inalt IQ. Exista cupluri unde sotul nu are material suficient , deci oricum apeleaza la o banca specifica pt. un asemenea scop, dar aici diferenta este ca grupul il ajuta sa faca rost de un material exceptional. Un asfel de grup, proportional ca nr. de indivizi, ar fi mult mai util societatii decat orice alt grup religios, oricate fapte bune ar face ei. Se aseamana unei holograme datorita naturii fractale dar nu cred ca energia este limitata...

 Orice particula dintr-o hlograma contine intreaga proiectie, astfel orice subsistem din univers ar trebui sa reflecte intregul sistem.

 Stim deja ca Universul reprezinta numai 4 % atomi si un procent de 72% energie...coreland asta cu faptul ca planeta noastra face parte din univers si ca proportia se respecta cand vine vorba de fractali, mai exista dubii cand spun ca suntem mult mai mult decat fizic?

 PS: tot respectul pentru BEST. hello!
for the most appropriate answer, please send your question in english. thanks for understanding! O sa merg tot pe ideea lui Quark - cu exceptia cazului in care te referi la teoria holografica.



 Uite cum cred eu ca sta treaba:



 - intai ar trebui **sa definim** ce este "**realitatea**". Eu as defini-o ca fiind **totalitatea caracteristicilor Universului**. Problema este ca realitatea absoluta a acestui Univers reprezinta **un volum imens de informatii** - iar din punctul nostru de vedere biologic **nu avem nevoie** (ca sa existam si sa persistam) **decat de o mica parte din aceste informatii** - cel putin in acest punct, pe drumul materiei insufletite de la simplu la complex.



 - **ceea ce percepem** cu organele noastre de simt **este SUFICIENT DE REAL** **pentru scopul vietii si evolutiei** la acest punct pe scara. Adica percepem nici mai mult, nici mai putin decat este **necesar**. La ce bun sa vedem neutrinii cum ne bombardeaza in fiecare clipa ? Ne-ar impiedica vederea inamicilor, de pilda. La ce bun sa auzim radiatia de fond a universului ? Ne-ar perturba alte informatii utile.



 - mai este o problema, pe care am mai abordat-o in alt raspuns, **NU PERCEPEM LUMEA CU ORGANELE DE SIMT, CI CU** **CREIERUL** ! Creierul este o masina biologica cu **slabiciunile** ei, el interpreteaza abstract niste semnale electrice primite de la senzori, comparandu-le cu alte semnale concurente, cu informatiile din memorie, basca perturbatiile de moment - fizice si fiziologice. Sunt nenumarate **experimente neurologice** care demonstreaza **cat de usor poate fi perturbata functionalitatea creierului** (ex: rolul campurilor magnetice in explicarea relatarilor de rapiri extraterestre, tunelul intunecat si lumina in experimentele in preajma mortii, substantele psihotrope, etc).



 - de asemenea, stiu ca exista **un curent filozofic** care afirma ca **nu putem cunoaste realitatea absoluta**, la fel cum o categorie de **agnostici** afirma ca Dumnezeu nu poate fi cunoscut, si este deci inutil a fi cercetat. Eu zic ca **n-are sens sa ne indoim**, **in mod cert percepem o parte a Realitatii,** iar prin masinile pe care le-am creat ne-am extins organele de simt foarte mult. Pe de alta parte, este posibil ca Realitatea Absoluta **sa nu fie efectiv acesibila la nivelul nostru macro-dimensional**, cel putin nu pe termen scurt ... este o întrebare interesantă, dar ar trebui adresată unui avocat. când aflați răspunsul, vă rog să ni-l spuneți și nouă. sunt curios … Știința etimologiei este foarte complexă și foarte riguroasă (dacă e practicată corect, ceea ce nu e întotdeauna cazul). Realitatea este că stabilirea originii unor astfel de cuvinte e foarte dificilă, pentru că indiciile ne lipsesc aproape cu desăvîrșire. Informațiile cît de cît certe pe care le avem despre limba dacă sau limbile trace sînt extrem de sumare, reducîndu-se la nume de locuri, de persoane, de plante etc. Nu există nici un text de o lungime suficientă pentru a permite descifrarea sau pentru a trage vreo concluzie despre morfologia și sintaxa acestor limbi. Chiar și despre lexic avem atît de puține informații încît nu știm nici măcar cîte limbi trace existau, dacă limba dacă se înrudea îndeaproape cu ele (sau era una din ele) și în ce măsură se înrudeau cu alte limbi din zonă sau din alte părți.

  
În mod tradițional la școală ni se spune că în română există vreo 100  sau cîteva zeci, sau cîteva sute  de cuvinte de origine dacă, dar lucrurile sînt departe de a fi clare.

  
Pentru fiecare cuvînt din cele patru (și din întreaga listă pe care o citați) există mai multe teorii privind etimologia, fără ca vreuna din teorii să aibă șanse mari să ajungă certitudine.

  
La DEX online găsiți și *Dicționarul etimologic român*, al lui Alexandru Ciorănescu, în care se expun nu doar teoriile autorului, ci și ale altor etimologi. Vă veți putea face astfel o idee privind complexitatea problemei, la fiecare cuvînt în parte.

  
Pentru istoria veche a cuvintelor, din limbi din care ne-au rămas foarte puține izvoare, așa cum e cazul aici, de obicei nu există dovezi ferme, ci doar presupuneri. Dar ele nu sînt tocmai „simple presupuneri”, pentru că se bazează pe reguli stricte ale etimologiei: pe de o parte reguli care privesc procesele fonetice prin care trec cuvintele de-a lungul secolelor, iar pe de alta reguli care privesc transformările de sens. Foarte adesea necunoscătorii au impresia greșită că etimologia se stabilește pe bază de simplă asemănare între forma cuvintelor.

  
Există posibilitatea că nu vom afla niciodată de unde vin aceste cuvinte și că va trebui să ne mulțumim cu ipoteze. La urma urmei tot e ceva și atît, pentru că de-a lungul mileniilor au existat o sumedenie de limbi despre care azi nu știm absolut nimic.  
  
*Scientia.ro: Răspunsul este din arhiva Q&A, secţiunea "Limba romana" (vechiul QA, acum inaccesibil).*