azi o anumita intrebare mi- a atras atentia.
intr- un fel ma amuz cum 80% din raspunsuri sunt in nume de rau pentru acel baiat, ca este, un nesimtit, ca sexul nu se face cu forta, de ce nu asteapta,...? (mai mult)
azi o anumita intrebare mi-a atras atentia.
intr-un fel ma amuz cum 80% din raspunsuri sunt in nume de rau pentru acel baiat, ca este, un nesimtit, ca sexul nu se face cu forta, de ce nu asteapta, de ce tot insista si etc. evident ca raspunsurile astea au venit din partea... fetitelor, dar asta nu inseamna ca nu sunt de acord cu acele raspunsuri. da, sexul nu trebuie facut din obligatie. insa voi poate stiti doar o mica parte din poveste si totusi sariti cu comentarii. 

le dau dreptate la cele care spun ca e un disperat sau alte,, complimente" de genu, dar in ce sens? in sensul in care un barbat disperat chiar ar sta ani buni pentru a astepta ceva si stiti de ce? deoarece stie ca nicio alta fata nu ar face-o cu el. dar voi il percepeti pe ala care sta si asteapta mult timp ca fiind tipul ala iubitor, care o iubeste indiferent de ce se intampla si pe ala care pleaca ca fiind un nemeric care vrea numai pasarica. 

e ca si cum aud,, bani sau familie?" raspunsul unui om bogat a fost,, de ce nu ambele?" asa si aici. un barbat nu are de ales dintre iubire sau sex, el o sa aleaga persoana care ii poate oferi ambele :).

un barbat adevarat in primul rand nu e un sclav al unei bucati de carne care oricum nu are nicio valoare, cel putin nu pe cat crede ea. daca nici dupa cateva luni nu fac sex, atunci clar e ceva la mijloc. poate nu este atrasa sexual de el, iar daca nu este in prezent, ce o face pe ea sa creada ca o sa fie in viitor? asteapta si asteapta si asteapta, dar pentru ce mai exact? 
poate nu are incredere in el. si daca nu are incredere, atunci de ce au mai inceput o relatie? nu exista relatie fara incredere! 
sau pur si simplu are nesigurante. un barbat nu si-ar bate capul cu o fata de genu' asta pentru ca atunci cand intri intr-o relatie, intri si te dedici 100%. unele, daca ar putea, inainte sa intre intr-o relatie si-ar decupa vaginul cu foarfeca si l-ar lasa deoparte. ca si cum voi ati lua o casa, insa baia nu este a voastra, ci a statului. cand aud cazuri de genu,, ok, ne cunoastem de 2 luni, hai sa fim impreuna, insa facem sex doar cand o sa vreau eu ". e ca si cum as fi cu cineva in masina care ar apasa pe acceleratie si in acelasi timp ar tine celalalt picior apasat pe frana. 

asadar intrebarea mea pentru voi este: daca 2 persoane de 20+ se cupleaza dupa cateva saptamani si la un moment dat baiatul ii cere sex, ceea ce e si normal si fata refuza, ce ar trebui el sa faca? o iubeste, trece o luna, 2 luni, 6 luni, hai 1 an si fata in continuare,, nu, nu, nu si nu " el ce ar trebui sa faca? deoarece daca pleaca de langa ea si vine aici pe tpu si scrie,, fetelor a plecat de langa mine pentru ca nu i-am oferit sex" veti spune ca este un nemeric, ca numai pentru asta a vrut-o, ca nu stie sa aprecieze dragostea adevarata si ca renunta la ea pentru o bucata de carne fara sa stiti povestea din spatele intrebarii! voi ati inceput sa raspundeti la intrebarea aia fara ca macar sa stiti cati ani au, de cat timp sunt impreuna sau de cat timp se cunosc, cum este relatia lor, cum este fiecare dintre ei si tot asa, maicutelor. 

https://www.tpu.ro/dragoste-si-sex/buna-tpu-ce-parere-aveti-despre-iubitii-care-le-spun-iubitelor-sale-sa-faca-dragoste-iar-fata-sa-nu-vrea-si-el-sa/
sa se despartă. daca fata nu e minora (si sa zicem ca se teme încă de parinti sau de eventuale repercusiuni)nu e niciun motiv (bun)sa astepte.nu văd cum ar putea funcționa o relație fără sex.nici macar nu se poate numi relație.e mai mult o prietenie.
cât despre întrebarea aia, mi se pare firesc sa insiste.pana își pierde răbdarea."a obliga" are cu totul alt sens, pe care majoritatea cretinilor par sa nu-l înțeleagă.
E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. In principiu nu l-as intreba nimic.  

  

Conform doctrinei, Dumnezeu e in tot si in toate sau cum spune o melodie a celor de la Vama Veche: "Mai baiete esti netot? Dumnezeu e peste tot." Asa ca, de cate ori cineva isi pune o intrebare, putem zice ca o pune si lui Dumnezeu.  

  

O alta motivatie a faptului ca nu l-as intreba nimic, este ca avem toate capacitatile necesare pentru a afla raspunsul singuri la orice intrebare. Poate nu imediat, dar pe masura ce omenirea evolueaza isi raspunde intrebarilor pe care si le-a pus de-a lungul timpului.  

  

Cred ca uneori asteptam prea multe de la "zei" cand de fapt raspunsurile sunt in noi insine. nu stiu exact! o secunda va rog, sa pocnesc din degete si sa va spun! daca nu, putem apela la un magician indian, care va dansa dansul imaginar al evaluarii (similar cu dansul ploii) si el va veni cu raspunsul la intrebarea dvs. de ce nu deveniti mai serios? este vorba despre banii dvs. , despre viitorul dvs. dvs. chiar va asteptati sa primiti un raspuns adecvat online? daca da, atunci mult noroc si cumparati destule servetele pentru a plange dupa aceea! salut.dupa anunt cred ca esti un sau o lenes/a.poate gasesti o agentie sa-ti ia un comision atat de mare incat sa te arda buzunarul,asa va trebuie voua astora care nu sunteti in stare sa vindeti ceva singuri. Eu sunt de aceeasi parere cu asexe: un computer depinde de o minte umana ca sa fie alimentat cu informatii si programe. Are viteza de procesare mai mare decat a creierului uman si poate inmagazina mai multe date; dar, daca e adevarata chestia cu utilizarea a doar 10% din capacitatile creierului, la dimensiunile pe care le are... va dati seama ce eficienta presupune asta? Un calculator, daca vrei sa ii cresti performantele, trebuie sa il perfectionezi, sa il miniaturizezi... De fapt, el a fost creat in scopul de a-l ajuta pe om, nu de a-i fi egal (nicidecum superior). Si haideti sa nu ne gandim numai la chestii "tehnice": omul este creativ, in toate sensurile acestui cuvant; un calculator nu va fi in stare sa scrie o poezie, sa picteze un tablou, sa compuna o piesa de teatru sau un concert... nu va fi capabil sa gaseasca solutia cea mai buna intr-un caz de forta majora (daca nu are incarcat programul corespunzator sau daca programatorul nu a intuit necesitatea unei anumite optiuni... face si calculatorul ce poate!). Apoi, un calculator este static si dependent de curent. Eu cred ca ar trebui luate in calcul mai multe aspecte, ca sa putem decide daca ar fi mai "eficient". Probabil ca, la un moment dat, va fi posibila crearea de cyborg-i. Dar noi inca nu suntem capabili sa gasim solutii la probleme cotidiene cu care ne confruntam de multi ani... iar stiinta este in permanenta miscare... Cine stie ce se va mai descoperi? Poate ca va veni ziua in care - vorba lui Iosif - ne vom planta placute in cap, sa ne intensifice activitatea cerebrala; si, atunci, robotii vor fi iarasi devansati... :)  

  

Oricum... ar fi bine ca aceasta inteligenta artificiala sa nu scape de sub controlul omului, ca am putea avea mari belele... Si sa nu imi spuneti ca am vazut prea multe filme SF... lucruri care in urma cu vreo cateva zeci de ani parea de-a dreptul imposibile, azi fac parte din viata celor de gradinita... ;) poate ca putini comunica pe calea eletronica (email) , ei preferand o conversatie telefonica. dar, cum spunea si razvan mai sus, seriozitatea lasa de dorit in romania (mai mult din partea cumparatorului).
sunt de vreo 9 ani in business-ul acesta (dezvoltator si agent de vanzari totodata)...si respectul l-am castigat prin seriozitate, pentru ca stiu sa apreciez clientul ( de la el ne vin banii), dar..un mare dar...unii clienti nu prea ne respecta pe noi, nerealizand faptul ca facem tot posibilul sa-l multumim...si depunem efort in construire sau investitii in dezvoltarea unor proiecte rezidentiale - terenuri. mi-as dori sa fim o tara civilizata...dar mai e mult pana departe.. cu respect nu cred ca toti cei ce-si cumpara o locuinta sunt fraieri.sunt persoane care stau cu chirie de ceva vreme si care gandesc ca si peste 10 ani tot cu chirie vor sta si de ce sa nu dea 300 euro pe rata la un apartament de 2 camere, bloc dupa 1980, cand acelasi pret il platesc pentru chirie?? intr-adevar, riscul este pentru toti acelasi, de a ramane someri, de a avea dificultati cu achitarea creditului intr-un moment sau altul.
persoanele care fac credite in 2011, dupa perioada 2008-2009 cand se dadea credit cu buletinul, sigur s-au informat si stiu ce vor, cunosc riscurile si indatoririle si nu trebuiesc convinse de nimeni, banca nu vine acasa sa-ti propuna sa iei credit, tu te duci la ea si ceri bani daca ai proiecte si ai nevoie de finantare.
iar acest program sustine mai ales piata imobiliara normala, mai putin dezvoltatorii care au preturi foarte mari la vanzare, piata ce se desfasoara cu ajutorul creditelor imobiliare dintotdeauna.. practic, se sustine cat de cat mersul firesc al unei piete de consum. daca aveti contractul semnat inseamna ca v-ati facut treaba si daca, acum, clientul nu vrea sa va plateasca, dati-l in judecata. lasati-l sa rada acum si fiti sigur ca pana la urma va plati ce datoreaza. stiu, ideal ar fi sa comunicam, insa unii oameni pur si simplu au impresia ca sunt mai "smecheri' ca agent imobiliar, iti pot oferi 2 raspunsuri:
1. trebuie sa admit ca poate fi si o problema de lacune de comunicare in randul nostru.
2. de foarte multe ori, raspundem la astfel de mail-uri cu promptitudine si detaliat fara a mai avea vreo urma de feedback dupa. nici nu vreau sa incep cu situatiile in care se stabilesc intalniri si apoi clientii nici macar nu mai raspund la telefon sau nu isi mai anunta absenta.
problema poate fi si in jumatatea noastra de teren, dar nici in zona clientilor nu stau altfel lucrurile. lipsa de seriozitate ne caracterizeaza, din pacate, ca popor. asta este o obligatie legala si exista o lege si mai multe decizii care au dus la crearea acestui 3%. intrebarile mele pentru dumneavoastra ar fi: 
• in opinia dumneavoastra, tranzactiile imobiliare ar trebui scutite de taxe in romania? 
• cunoasteti multe tari in lume care opereaza cu acest sistem? 
• cunoasteti vreun stat care poate oferi oamenilor servicii fara a avea un venit? 

stiu, imi veti spune despre politicienii care va fura banii etc. anul viitor cand vor fi alegeri si veti merge sa votati, veti avea sansa sa-i schimbati pe cei care nu va plac. daca nu, atunci nu ar trebui sa va plangeti de ceva la care nici macar nu participati. 
taxele pentru cumpararea unei proprietati sunt destul de mici in romania, costul taxelor anuale sau cele pentru companii sunt mult mai mari, plus tva-ul de 24%. problemele noastre nu se rezolva daca platim cu 0.5% mai putin la stat, asta nu va duce la mai multe tranzactii. eu prefer sa platesc 3% sau chiar 5% dar sa am un mediu curat, taxe anuale “platibile” si un tva care nu este aproape un sfert din pretul total.