ce parere aveti despre revelatiile si sclipirile de geniu din biblie si din scrierile vechi religioase antice? sunt fantezii sau realitatea existentei unor forte supranaturale, paranormale? bineinteles...? (mai mult)
ce parere aveti despre revelatiile si sclipirile de geniu din biblie si din scrierile vechi religioase antice? sunt fantezii sau realitatea existentei unor forte supranaturale, paranormale? bineinteles ca nu veti sti sa raspundeti dar parearea dvs. daca ati citit aceste scrieri gen biblia, torah, talmud, coran, scrieri despre zei etc?
in biblie si coran exista doar un d-zeu. cele 2 sunt foarte asemanatoare(ingeri, rugaciuni, posturi, etc).am putea spune ca crestinismul si islamul sunt surori.

daca crezi in d-zeu crezi si in biblie(in mare parte).
povestile au ceva semanta de adevar.
eu zic ca unele sunt exagerate, altele sunt simbolice iar printre ele sunt corecte.
Nu cred ca e vorba de intelegenta modului in care a fost pusa intrebarea, ci de faptul ca acest tip de subiect mereu suscita dezbateri aprinse.  

  

Partea proasta este toti ies dintr-un astfel de razboi asa cum intra. Nimic nu se schimba, nimeni nu castiga.  

  

Stiu ca exista si momente de iluminare, de ambele parti, cand credinciosi ajung sa priceapa ca Dzeu e o idee fara suport in realitate care vine din preistoria omului ori cand atei devin brusc constienti de existenta divinitatii. Cred ca ar fi interesanta o asfel de poveste de auzit aici.  

  

Poate autorul se gandeste ca a sosit momentul pentru a alege cel mai bun raspuns - chiar sunt curios care-i ala, desi banuiesc de care parte! - pentru ca discutia va continua la nesfarsit fara niciun rezultat concret. Din amalgamul de raspunsuri mi-am facut si eu o parere.

  

 Daca Dumnezeu exista si cei care nu cred in el vor avea de suferit la judecata de apoi, atunci cei care au fost buni cerdinciosi toata viata si au murit de cancer, impuscati, boli incurabile, sau luand-ul exemplu pe Stephen Hawking care a suferit o viata intreaga in cel mai barbar mod posibil ( e si normal sa aiba o anuimta ciuda pe Dumnezeu)   acestia nu ar merita sa-l stranga de gat pe Cel de sus cand vor fi primiti in imparatia cerului ???

 La polul opus daca ar exista iadul, voi chiar credeti ca ar merita cineva sa traiasca in suferinta o vesnicie pt o fapta comisa pe pamant ?

 Cati dintre voi puteti spune ca nu a gresit niciodata cu nimic ? Sunteti voi in stare sa judecati ce fapta e mai grava ? Nu cred. Dupa cum spune si zicala cel fara de pacat sa arunce prima piatra ! 

  

 Potrivit ecuatiei lui Drake in galaxia noastra ar trebui sa fie circa 50.000 de civilizatii inteligente cel putin de nivelul nostru. Asta ar insemna ca universul ar avea miliarde de civilizatii . Credeti ca vom trai cu totii dupa moarte la un loc ?

 Sau dc am fi noi mai presus decat plante si animale. Adica ele sa nu ajunga in rai. Daca am gandii invers si ar ajunge toata planeta in rai asta ar insemna ca acolo ar fi identic ca pe pamant. Atunci care ar mai fi scopu raiului daca ar fi acelasi ca pe pamant ? De ce nu am trai aici in continuare ?  Se pot formula sute de ipoteze care sa arate ca existenta unei entitati sau a unui loc dupa moarte este absurda dpdv stiintific. In principiu nu l-as intreba nimic.  

  

Conform doctrinei, Dumnezeu e in tot si in toate sau cum spune o melodie a celor de la Vama Veche: "Mai baiete esti netot? Dumnezeu e peste tot." Asa ca, de cate ori cineva isi pune o intrebare, putem zice ca o pune si lui Dumnezeu.  

  

O alta motivatie a faptului ca nu l-as intreba nimic, este ca avem toate capacitatile necesare pentru a afla raspunsul singuri la orice intrebare. Poate nu imediat, dar pe masura ce omenirea evolueaza isi raspunde intrebarilor pe care si le-a pus de-a lungul timpului.  

  

Cred ca uneori asteptam prea multe de la "zei" cand de fapt raspunsurile sunt in noi insine. Salut The Best,  

  

Deoarece stiinta afirma despre singularitati doar ca la nivelul lor nu functioneaza legile fizicii, suntem liberi sa facem speculatii. Parerea mea este ca "singularitatea primordiala" a continut toata informatia necesara pentru ca Universul sa existe asa cum este si nu altfel. Acea singularitate concentra toata masa Universului (echivalentul ei energetic), spatiul-timp era acolo in stare potentiala, energia, oricat de "inghesuita", trebuie sa fi fost cuantica. Daca singularitatea nu ar fi continut informatie, Universul nu ar fi fost posibil, pur si simplu. Leibniz spunea (chiar daca intr-un context dogmatic), ca exista cauze suficiente pentru ca lucrurile sa existe asa cum sunt si, tocmai pentru ca exista, aceasta e cea mai buna dintre lumile posibile. Singularitatea nu continea Universul , era  Universul insusi in stare potentiala. As face o analogie, in termeni clasici, cu energia potentiala a unui lac de acumulare. Energia potentiala a apei este finita si calculabila. Proprietatile fizico-chimice ale apei sunt aceleasi si atunci cand curge si cand nu. Trebuie doar sa apara o fisura in baraj, ca ea sa plece la vale . Se aseamana unei holograme datorita naturii fractale dar nu cred ca energia este limitata...

 Orice particula dintr-o hlograma contine intreaga proiectie, astfel orice subsistem din univers ar trebui sa reflecte intregul sistem.

 Stim deja ca Universul reprezinta numai 4 % atomi si un procent de 72% energie...coreland asta cu faptul ca planeta noastra face parte din univers si ca proportia se respecta cand vine vorba de fractali, mai exista dubii cand spun ca suntem mult mai mult decat fizic?

 PS: tot respectul pentru BEST. Daca ne-ai invitat sa avem fantezii, pai, asta ar putea fi unele dintre ele:  

  

Am avea mai multe variante: .  

  

Cu bani poti incepe multe grupuri care devin apoi culte sau grupuri spirituale.  

  

1.Am putea propavadui transhumanismul,  atingerea nemuririi trecand constiinta dupa un suport biologic pe unul cibernetic, desi, atingerea scopului tine de evolutia tehnologica a umanitatii nu a unui grup mic sau mediu. Cel putin ar da un sens vietii si ar lipi grupul, membrii laici ar avea un anume profil, in nici un caz babe cu batic.  

  

2. Alta varianta: Daca am avea ceva bani, putem avea o zona in camp langa orase cu un fel de baza cu cabane ieftine, membrii sa aiba siguranta ca in caz de viata ii aduce la ruina, grupul ii ofera pt. ceva timp un adapost si sprijin pana se recupereaza. Membrii sa aibe obligatia morala sa invete pe altii meseria lor, deci, prin rotatie va trebui sa fii ucenic la mai multi sa te invete o meserie. (mecanic, ceasorinicar, lutier, pictor etc)  

  

3. Daca am avea un grup de membrii de unde am primii mici cotizatii in loc sa avem preoti inutili,  am avea diaconi provenind  dintr-un barou de avocati, ceva psihologi si profesori, la fiecare 70 de membrii un diacon care sa-i indrume calificat in tot. Oamenii simplii au nevoie de cineva cu autoritate sa-i indrume in micile lor probleme.  

  

4. Dogma de baza a noului cult ar fi "Daca cineva vrea sa fie un membru implinit, trebuie sa citeasca multe carti, 100-500 , un om instruit poate ajuta mai mult decat unul neinstruit. Nestiinta nu-i nevinovata , avand multa informatie poti sfatui calificat aproapele"  

  

5. daca am avea multi bani am face publicitate ca sa unim intr-un grup exotic, acei putini indivizi sau cupluri din tara cu o personalitate si minte deschisa care ar accepta ca pe langa copii lor biologici1-2, sotia sa mai faca unul cu material genetic de la cei mai eminenti studenti de la matematica,(se poate cumpara cu bani) se stie ca inteligenta este in mare parte genetica, ca sa nu mai spunem ca embrionul sa nu fie al sotiei, ci al unei femei cu un inalt IQ. Exista cupluri unde sotul nu are material suficient , deci oricum apeleaza la o banca specifica pt. un asemenea scop, dar aici diferenta este ca grupul il ajuta sa faca rost de un material exceptional. Un asfel de grup, proportional ca nr. de indivizi, ar fi mult mai util societatii decat orice alt grup religios, oricate fapte bune ar face ei. Experienta si stiinta? :D O sa merg tot pe ideea lui Quark - cu exceptia cazului in care te referi la teoria holografica.



 Uite cum cred eu ca sta treaba:



 - intai ar trebui **sa definim** ce este "**realitatea**". Eu as defini-o ca fiind **totalitatea caracteristicilor Universului**. Problema este ca realitatea absoluta a acestui Univers reprezinta **un volum imens de informatii** - iar din punctul nostru de vedere biologic **nu avem nevoie** (ca sa existam si sa persistam) **decat de o mica parte din aceste informatii** - cel putin in acest punct, pe drumul materiei insufletite de la simplu la complex.



 - **ceea ce percepem** cu organele noastre de simt **este SUFICIENT DE REAL** **pentru scopul vietii si evolutiei** la acest punct pe scara. Adica percepem nici mai mult, nici mai putin decat este **necesar**. La ce bun sa vedem neutrinii cum ne bombardeaza in fiecare clipa ? Ne-ar impiedica vederea inamicilor, de pilda. La ce bun sa auzim radiatia de fond a universului ? Ne-ar perturba alte informatii utile.



 - mai este o problema, pe care am mai abordat-o in alt raspuns, **NU PERCEPEM LUMEA CU ORGANELE DE SIMT, CI CU** **CREIERUL** ! Creierul este o masina biologica cu **slabiciunile** ei, el interpreteaza abstract niste semnale electrice primite de la senzori, comparandu-le cu alte semnale concurente, cu informatiile din memorie, basca perturbatiile de moment - fizice si fiziologice. Sunt nenumarate **experimente neurologice** care demonstreaza **cat de usor poate fi perturbata functionalitatea creierului** (ex: rolul campurilor magnetice in explicarea relatarilor de rapiri extraterestre, tunelul intunecat si lumina in experimentele in preajma mortii, substantele psihotrope, etc).



 - de asemenea, stiu ca exista **un curent filozofic** care afirma ca **nu putem cunoaste realitatea absoluta**, la fel cum o categorie de **agnostici** afirma ca Dumnezeu nu poate fi cunoscut, si este deci inutil a fi cercetat. Eu zic ca **n-are sens sa ne indoim**, **in mod cert percepem o parte a Realitatii,** iar prin masinile pe care le-am creat ne-am extins organele de simt foarte mult. Pe de alta parte, este posibil ca Realitatea Absoluta **sa nu fie efectiv acesibila la nivelul nostru macro-dimensional**, cel putin nu pe termen scurt ... Rigoarea stiintifica nu ne lasa decat un singur raspuns: nu. Exista o intreaga serie de observatii si teorii care duc la un punct comun, ca ele exista, dar ne lipsesc doua aspecte pentru a afirma ca sunt incontestabile: experimentul si/sau teoria care sa le explice complet.  

  

Pentru experiment, ar trebui ori sa intram intr-o gaura neagra pentru a o studia si apoi sa iesim si sa spunem si restului lumii rezultatul, ceea ce este imposibil, ori sa ne apropiem indeajuns de mult ca sa studiem o gaura neagra indeaproape, sa vedem daca teoriile noastre se potrivesc cu realitatea, ceea ce inca nu am realizat.  

  

Pentru teoria care sa explice mecanismul unei gauri negre, mi-e teama ca e nevoie de mult visata teorie unificata, inca nepusa la punct, care sa imbine efectele cuantice ce au loc acolo cu rolul important pe care gravitatia il joaca. Fizica gaurilor negre este inca prea complicata pentru a o intelege in totalitate.  

  

Cu toate astea, observatiile ne arata aglomerari imense de materie in spatiu extrem de mic, iar teoria relativitatii, valabila experimental pana in prezent, ne spune ca o atare concentrare de materie este indeajuns de mare ca sa nu scape nimic din ceea ce trece de orizontul evenimentelor. Studierea acestor corpuri aduce destule indicii pentru ca existenta gaurilor negre sa fie, sa zicem, aproape sigura in momentul de fata. Eu sunt de aceeasi parere cu asexe: un computer depinde de o minte umana ca sa fie alimentat cu informatii si programe. Are viteza de procesare mai mare decat a creierului uman si poate inmagazina mai multe date; dar, daca e adevarata chestia cu utilizarea a doar 10% din capacitatile creierului, la dimensiunile pe care le are... va dati seama ce eficienta presupune asta? Un calculator, daca vrei sa ii cresti performantele, trebuie sa il perfectionezi, sa il miniaturizezi... De fapt, el a fost creat in scopul de a-l ajuta pe om, nu de a-i fi egal (nicidecum superior). Si haideti sa nu ne gandim numai la chestii "tehnice": omul este creativ, in toate sensurile acestui cuvant; un calculator nu va fi in stare sa scrie o poezie, sa picteze un tablou, sa compuna o piesa de teatru sau un concert... nu va fi capabil sa gaseasca solutia cea mai buna intr-un caz de forta majora (daca nu are incarcat programul corespunzator sau daca programatorul nu a intuit necesitatea unei anumite optiuni... face si calculatorul ce poate!). Apoi, un calculator este static si dependent de curent. Eu cred ca ar trebui luate in calcul mai multe aspecte, ca sa putem decide daca ar fi mai "eficient". Probabil ca, la un moment dat, va fi posibila crearea de cyborg-i. Dar noi inca nu suntem capabili sa gasim solutii la probleme cotidiene cu care ne confruntam de multi ani... iar stiinta este in permanenta miscare... Cine stie ce se va mai descoperi? Poate ca va veni ziua in care - vorba lui Iosif - ne vom planta placute in cap, sa ne intensifice activitatea cerebrala; si, atunci, robotii vor fi iarasi devansati... :)  

  

Oricum... ar fi bine ca aceasta inteligenta artificiala sa nu scape de sub controlul omului, ca am putea avea mari belele... Si sa nu imi spuneti ca am vazut prea multe filme SF... lucruri care in urma cu vreo cateva zeci de ani parea de-a dreptul imposibile, azi fac parte din viata celor de gradinita... ;)