primul verset biblic,, la inceput dumnezeu a facut cerul si pamantul. ce se intelege prin cer
cerul, adica lumea spirituala, ingerii, raiul, intr-un cuvant viata de apoi.
Drumul numarul 1 este cel corect Din amalgamul de raspunsuri mi-am facut si eu o parere.

  

 Daca Dumnezeu exista si cei care nu cred in el vor avea de suferit la judecata de apoi, atunci cei care au fost buni cerdinciosi toata viata si au murit de cancer, impuscati, boli incurabile, sau luand-ul exemplu pe Stephen Hawking care a suferit o viata intreaga in cel mai barbar mod posibil ( e si normal sa aiba o anuimta ciuda pe Dumnezeu)   acestia nu ar merita sa-l stranga de gat pe Cel de sus cand vor fi primiti in imparatia cerului ???

 La polul opus daca ar exista iadul, voi chiar credeti ca ar merita cineva sa traiasca in suferinta o vesnicie pt o fapta comisa pe pamant ?

 Cati dintre voi puteti spune ca nu a gresit niciodata cu nimic ? Sunteti voi in stare sa judecati ce fapta e mai grava ? Nu cred. Dupa cum spune si zicala cel fara de pacat sa arunce prima piatra ! 

  

 Potrivit ecuatiei lui Drake in galaxia noastra ar trebui sa fie circa 50.000 de civilizatii inteligente cel putin de nivelul nostru. Asta ar insemna ca universul ar avea miliarde de civilizatii . Credeti ca vom trai cu totii dupa moarte la un loc ?

 Sau dc am fi noi mai presus decat plante si animale. Adica ele sa nu ajunga in rai. Daca am gandii invers si ar ajunge toata planeta in rai asta ar insemna ca acolo ar fi identic ca pe pamant. Atunci care ar mai fi scopu raiului daca ar fi acelasi ca pe pamant ? De ce nu am trai aici in continuare ?  Se pot formula sute de ipoteze care sa arate ca existenta unei entitati sau a unui loc dupa moarte este absurda dpdv stiintific. In principiu nu l-as intreba nimic.  

  

Conform doctrinei, Dumnezeu e in tot si in toate sau cum spune o melodie a celor de la Vama Veche: "Mai baiete esti netot? Dumnezeu e peste tot." Asa ca, de cate ori cineva isi pune o intrebare, putem zice ca o pune si lui Dumnezeu.  

  

O alta motivatie a faptului ca nu l-as intreba nimic, este ca avem toate capacitatile necesare pentru a afla raspunsul singuri la orice intrebare. Poate nu imediat, dar pe masura ce omenirea evolueaza isi raspunde intrebarilor pe care si le-a pus de-a lungul timpului.  

  

Cred ca uneori asteptam prea multe de la "zei" cand de fapt raspunsurile sunt in noi insine. va rog eu oameni buni ganditi !
1) nimeni de pe acest pamant nu are cum sa iti interzica construirea unui acoperis deasupra capului !
2) atata timp cat tu nu ai nici o treaba cu societatea, nu te incadrezi in societate, mai exact, iti gasesti o bucata de pamant la "cucuietii din valea mare" ( nu stiu pe unde e asta) :) , ai tot dreptul din lume sa iti construiesti o casa, de ce?
pentru ca acest gogoloi(planeta pamant) pe care traim cu totii nu e al nimanui, mai exact, e impartit in 7 miliarde de oameni si toti au acelasi drept pe el (cine esti tu sa imi zici ca nu am voie sa imi construiesc o casa in varful muntelui? mai ales daca acel teren e al meu si ti-l pot dovedi cu acte)
dezavantajele sunt ca nu poti avea nici o utilitate a societatii (gaze, electricitate , apa )
nici o problema , energie eoliana , izvor , soba pe lemne sau butelie.. deci?
cui i mai trebuie societatea? pana si netul il poti capta independent :)

pace voua si multa sanatate ! Salut The Best,  

  

Deoarece stiinta afirma despre singularitati doar ca la nivelul lor nu functioneaza legile fizicii, suntem liberi sa facem speculatii. Parerea mea este ca "singularitatea primordiala" a continut toata informatia necesara pentru ca Universul sa existe asa cum este si nu altfel. Acea singularitate concentra toata masa Universului (echivalentul ei energetic), spatiul-timp era acolo in stare potentiala, energia, oricat de "inghesuita", trebuie sa fi fost cuantica. Daca singularitatea nu ar fi continut informatie, Universul nu ar fi fost posibil, pur si simplu. Leibniz spunea (chiar daca intr-un context dogmatic), ca exista cauze suficiente pentru ca lucrurile sa existe asa cum sunt si, tocmai pentru ca exista, aceasta e cea mai buna dintre lumile posibile. Singularitatea nu continea Universul , era  Universul insusi in stare potentiala. As face o analogie, in termeni clasici, cu energia potentiala a unui lac de acumulare. Energia potentiala a apei este finita si calculabila. Proprietatile fizico-chimice ale apei sunt aceleasi si atunci cand curge si cand nu. Trebuie doar sa apara o fisura in baraj, ca ea sa plece la vale . Salut !  

  

Alin, fac cateva mentiuni generale:  

  

- apa, este o substanta destul de comuna in Univers, intai pentru ca este un compus al Hidrogenului (de departe cel mai raspandit element) si al Oxigenului (de asemenea printre cele mai raspandite in Univers), alt motiv fiind faptul ca rezulta ca produs de reactie in multe combinari chimice;  

  

- este logic, cea mai simpla cale de a produce apa (sub forma de vapori) este prin a arde hidrogenul in atmosfera de oxigen, si este evident ca nu ai nevoie de nimic altceva;  

  

- exista numeroase alte reactii chimice din care rezulta apa, din chimia anorganica fiind de amintit reactia de neutralizare a unui acid si a unei baze- din care rezulta o sare si apa, apoi si alte reactii de oxidare in atmosfera de oxigen.    

  

-Apoi, apa rezulta si din numeroase reactii ale compusilor organici, de pilda in reactii redox. Ca exemplu, cand dai drumul la aragaz sau la motorul autovehiculului generezi si apa. Aer, lumină, nu soare direct ca o arde si apa doar când e necesar. Se va face minunata Dracena dumneavoastră. Buna! Te rog frumos data viitoare sa postezi tot fragmentul, nu doar o parte din el. Sa spui exact de cate exercitii ai nevoie. Ar fi dragut daca ai posta mai multe intrebari atunci cand ai prea multe exercitii. E foarte mult de scris in cazul acesta.  

Rezolvare:  

a. Patru elemente lexicale ale campului semantic pentru substantivul ,,pamant” sunt: ,,huma”, ,,lut”, ,,bulgare”, ,,vagauna”. 


b. Doua imagini artistice extrase din fragment sunt: imaginea dinamica ,,se apleca, lua in maini un bulgare si-l sfarama”, imaginea gustativa: ,,simtind neincetat atingerea rece si dulceata amara a pamantului”.


c. Sintagma ,,dulceata amara” este o figura de stil numita oximoron. Ion simte atingerea ,,dulce” a pamantului pe care il iubeste mai presus decat viata sa, dar in acelasi timp, ,,amar” este gustul pe care il simte gandindu-se la truda sa asupra acestuia. Desi il iubeste, uraste faptul ca nu este stapanul deasupra tuturor pamanturilor.


d. Protagonistul este dominat de sentimente precum disperarea, iubirea si frica de a nu pierde cel mai sfant si drag lucru pe care il are in viata sa, pamantul. Semnele prevestirii mortii gravideaza deasupra lui Ion prin fiorul ,,rece, ametitor”, determinandu-l sa imbratiseze cu patima pamantul aidoma unei iubite.   

Povestea lui Ion este drama taranului roman care munceste cu truda pentru a supravietui in societate. Dupa imbratisarea patimasa a pamantului, acesta se simte ,,ca un urias din basme care a biruit” de unde reiese puterea fizica si spirituala pe care i-o ofera pamantul. 


e. Semnele prevestitoare ale mortii protagonistului sunt urmatoarele: ,,o pofta salbatica sa imbratiseze huma” (*o ultima imbratisare a aceea ce iubeste mai mult pe lume), ,,o placere infricosata”, ,,ca niste manusi de doliu”, ,,simti un fior rece, ametitor”, ,,atingerea rece si dulceata amara a pamantului”, ,,pamantul parca se clatina in fata lui”. 


2. Sfarsitul sau este dramatic, fiind ucis de George cu o sapa, uneala simbol a muncii pamantului. Consider ca Ion este vinovat de ceea ce i s-a intamplat, fiind lipsit de scrupule pentru a-si indeplini dorintele. A fost alegerea sa punand mai presus dorinta de avutie in detrimentul iubirii. Din sfarsitul sau s-ar putea deduce faptul ca oricat de multa bogatie materiala ar avea un om nu este indeajuns, iubirea, afectiunea fata de persoana iubita fiind mai puternica. 


3. Am ales al treilea citat si sunt pro.  

In principiu, Rebreanu are dreptate cand afirma ca taranul roman are o pasiune organica fata de pamant. Este un argument real in favoarea taranului care in general este legat de pamantul sau. In acele timpuri Ion vedea pamantul ca o salvare de la saracie. Era orbit de bunurile materiale care puteau fi capatate prin munca pamantului care niciodata nu era suficient pentru el. Sacrificiul, lupta, indoielile si truda l-au doborat intr-un final pe Ion, care abia dupa imbogatire isi da seama de iubirea puternica pe care o avea fata de Florica.   

Consider ca orice om poate avea legatura cu locul sau natal, insa vremurile se schimba, iar taranii emancipandu-se puteau parasi pamantul pentru o viata decenta la oras.  

Citatul este reprezentativ pentru romanul ,,Ion” care ilustreaza un om care si-a sacrificat dorintele iubirii implinindu-si visul imbogatirii prin mandrie si orgoliu. Cand acest lucru se indeplineste, realizeaza intr-un final ca dominanta este iubirea, iar pamantul nu e decat rece, nepasator si neiertator. * „Testament” (Tudor Arghezi)



Poezia „Testament” de Tudor Arghezi este o adevarata arta poetica modernista si face parte din genul liric. Poetul isi exprima direct gandurile, sentimentele prin intermendiul procedeelor artistice si figurilor de stil. Acesta isi exprima emotia nesfarsita fata de strabunii nostri, dragostea pentru om si natura, imensa liniste fata de acest popor incercat de lupte pentru supravietuire.


Tinand cont ca radacinile sale sunt acolo unde ,,vesnicia s-a nascut la sat”, Arghezi aduce un omagiu satului romanesc unde exista ,,rapi si gropi” pe care ,,Suite de batranii mei pe branci” le-au urcat. Copilului sau sau cititorului, mostenire nu ii poate darui decat ,,un nume adunat pe o carte”, dar care contine tot: amintiri, ganduri, trairi transpuse in versuri. Cartea ,,este hrişovul vostru cel dintâi”, deoarece fara scriitori si poeti nimic nu ar fi adus la cunostinta. Frumusetea cuvintelor vine din adevarul trait de inaintasi, munca lor fiind preschimbata in ceva frumos si autentic, ,,Sapa-n condei si brazda-n calimara”.


,,Testament” este o poezie gandita si scrisa cu intelepciune: ,,Eu am ivit cuvinte potrivite/Și framantate mii de saptamani/Le-am prefacut in versuri si icoane”. Saracia taranului roman care trudeste in camp este vazuta de poet ca ceva divin.   

O alta trasatura a genului liric este ilustrata de prezenta marcilor lexico-gramaticale, exprimate prin verbe si pronume la persoana intai (exemple: nu voi lasa, sa schimbam, eu am ivit, am luat etc.), dar si forme pronominale adjectivale (mei, noastra). Arghezi are puterea de a preschimba uratul, grotescul in tot ceea ce este mai frumos in lume: ,,Făcui din zdrenţe muguri şi coroane./Veninul strâns l-am preschimbat în miere”.  Amaraciunea taranului asudat vazuta in miere, iar ,,cenusa mortilor din vatra” este puntea de legatura intre muritori si Dumnezeu.   

Poetul nu uita sa vada si ochii taranului stralucind in zile de sarbatoare: ,,Durerea noastra surda si amara/O gramadii pe-o singura vioara” tinzand sa aminteasca faptul ca ,,Stapanul, ca un tap injunghiat” nu putea lua taranului acest drept. Poporul roman este un popor drept nu s-a lasat lovit de ,,bube, mucegaiuri si noroi”, iar ,,biciul rabdat se intoarece in cuvinte” pentru ca poetii au consemnat zbuciumul omului care a dainuit in versurile lor. Din ,,Rodul durerii de vecii intregi”, ,,ramura obscura” s-au nascut gloria si vitejia. Cel ce va citi ,,Testament” va fi coplesit de viata aspra, necrutatoare, onesta a poporului din vremuri indepartate. Acum, vremurile nu mai sunt atat de tulburi: ,,Domnita lenesa pe canapea/Sufera in cartea mea” minunandu-se ca din ea s-a faurit ,,slova de foc”, iar versurile se unesc ca ,,fierul cald imbratisat in cleste”.   

Poetul este el insasi robul lui Dumnezeu stiind ca divinitatea e constienta de ceea ce el a scris si ne transmite legatura profunda, firava dintre om si divinitate ca o salvare a amintirii ,,bunilor mei”. 


Testament” este o poezie lirica in care sentimentele poetului sunt intr-o imbratisare coplesitoare; emotiile, trairile, amintirile, povetele ne transpun intr-o lume a timpului mult prea indepartat, adica atat de departe si totusi atat de aproape. Este mesajul clar al poetului, sa nu uitam istoria taranului roman si sa transmitem prin scris realitatea pe care o infruntam, sa iubim, sa facem lucrurile urate sa devina frumoase si mai ales sa credem in forta divina.   

Asadar, poezia ,,Testament” se incadreaza in genul liric datorita procedeelor artistice, figurilor de stil, strofelor inegale si a ritmicitatii versurilor, dar si marcilor lexico-gramaticale.


*Tot ce am scris este creatie proprie. Poti sa te inspiri cu incredere. Bafta! Datinile si obiceiurile isi au originea in umanitate din tipuri imemoriabile si continua si astazi.  

  

Vin din necunoastere naturii si salbaticia stramosilor nostri si continua astazi in ignoranta societatii actuale