cum era literatura romana pana in secolul al 19-lea?
uite aici cateva detalii care te ar putea ajuta

http://ro.wikipedia.org/wiki/literatura\_rom%c3%a2n%c4%83\_a\_secolului\_al\_xix-lea
A. 1. Expresia ,,din calea afara” din textul dat semnifica exagerarea.  

2. Ulpia si Ulpia Traiana sunt respinse deoarece scriitorii considera ca latinismul imprumutat de poporul roman nu face bine literaturii romane.  

3. Sentimentul este coplesitor pentru scriitori deoarece exprima bucuria si satisfactia ca revista Junimea va fi dedicata tuturor scriitorilor (juni), dar si celorlalti care vor adeva la ea. Este sentimentul de mandrie si respect pentru literatura romana (Junimea – titlul perfect romaneste).  

4. Initiativa junimistilor este in fond una serioasa, cu ganduri bune si asteptari mari. Desi autorul descrie in mod haios acea intamplare, ea este cat se poate de serioasa: dorinta de a infiinta ceva in care limba si literatura romana sa aiba continuitate si loc de cinste in viata poporului.


B. Versul ,,Iar tu, draga tara, pace nu mai ai!” semnifica tristetea autorului fata de poporul roman greu incercat de luptele duse cu cotropitorii pentru bogatiile sale la care cineva mereu va ravni. ,,Nu se sterge bine sangele de plai” este teama poetului ca stramosii plaiului romanesc au luptat pentru independenta, dar pace tot nu va fi din cauza razboaielor, iar tara trebuie sa fie mereu in alerta. * „Testament” (Tudor Arghezi)



Poezia „Testament” de Tudor Arghezi este o adevarata arta poetica modernista si face parte din genul liric. Poetul isi exprima direct gandurile, sentimentele prin intermendiul procedeelor artistice si figurilor de stil. Acesta isi exprima emotia nesfarsita fata de strabunii nostri, dragostea pentru om si natura, imensa liniste fata de acest popor incercat de lupte pentru supravietuire.


Tinand cont ca radacinile sale sunt acolo unde ,,vesnicia s-a nascut la sat”, Arghezi aduce un omagiu satului romanesc unde exista ,,rapi si gropi” pe care ,,Suite de batranii mei pe branci” le-au urcat. Copilului sau sau cititorului, mostenire nu ii poate darui decat ,,un nume adunat pe o carte”, dar care contine tot: amintiri, ganduri, trairi transpuse in versuri. Cartea ,,este hrişovul vostru cel dintâi”, deoarece fara scriitori si poeti nimic nu ar fi adus la cunostinta. Frumusetea cuvintelor vine din adevarul trait de inaintasi, munca lor fiind preschimbata in ceva frumos si autentic, ,,Sapa-n condei si brazda-n calimara”.


,,Testament” este o poezie gandita si scrisa cu intelepciune: ,,Eu am ivit cuvinte potrivite/Și framantate mii de saptamani/Le-am prefacut in versuri si icoane”. Saracia taranului roman care trudeste in camp este vazuta de poet ca ceva divin.   

O alta trasatura a genului liric este ilustrata de prezenta marcilor lexico-gramaticale, exprimate prin verbe si pronume la persoana intai (exemple: nu voi lasa, sa schimbam, eu am ivit, am luat etc.), dar si forme pronominale adjectivale (mei, noastra). Arghezi are puterea de a preschimba uratul, grotescul in tot ceea ce este mai frumos in lume: ,,Făcui din zdrenţe muguri şi coroane./Veninul strâns l-am preschimbat în miere”.  Amaraciunea taranului asudat vazuta in miere, iar ,,cenusa mortilor din vatra” este puntea de legatura intre muritori si Dumnezeu.   

Poetul nu uita sa vada si ochii taranului stralucind in zile de sarbatoare: ,,Durerea noastra surda si amara/O gramadii pe-o singura vioara” tinzand sa aminteasca faptul ca ,,Stapanul, ca un tap injunghiat” nu putea lua taranului acest drept. Poporul roman este un popor drept nu s-a lasat lovit de ,,bube, mucegaiuri si noroi”, iar ,,biciul rabdat se intoarece in cuvinte” pentru ca poetii au consemnat zbuciumul omului care a dainuit in versurile lor. Din ,,Rodul durerii de vecii intregi”, ,,ramura obscura” s-au nascut gloria si vitejia. Cel ce va citi ,,Testament” va fi coplesit de viata aspra, necrutatoare, onesta a poporului din vremuri indepartate. Acum, vremurile nu mai sunt atat de tulburi: ,,Domnita lenesa pe canapea/Sufera in cartea mea” minunandu-se ca din ea s-a faurit ,,slova de foc”, iar versurile se unesc ca ,,fierul cald imbratisat in cleste”.   

Poetul este el insasi robul lui Dumnezeu stiind ca divinitatea e constienta de ceea ce el a scris si ne transmite legatura profunda, firava dintre om si divinitate ca o salvare a amintirii ,,bunilor mei”. 


Testament” este o poezie lirica in care sentimentele poetului sunt intr-o imbratisare coplesitoare; emotiile, trairile, amintirile, povetele ne transpun intr-o lume a timpului mult prea indepartat, adica atat de departe si totusi atat de aproape. Este mesajul clar al poetului, sa nu uitam istoria taranului roman si sa transmitem prin scris realitatea pe care o infruntam, sa iubim, sa facem lucrurile urate sa devina frumoase si mai ales sa credem in forta divina.   

Asadar, poezia ,,Testament” se incadreaza in genul liric datorita procedeelor artistice, figurilor de stil, strofelor inegale si a ritmicitatii versurilor, dar si marcilor lexico-gramaticale.


*Tot ce am scris este creatie proprie. Poti sa te inspiri cu incredere. Bafta! Ciao. Limba Romana e asa cum se spune, o combinatie intre latina, slava, daca etc.. Noi nu avem dialecte, parerea mea, e o mare diferenta intre accent si dialect... avem doar accente. Baresa putem spune ca e dialect fiindca doar ei inteleg ce vorbesc fata de limba oficiala. Baresa e o Italiana deformata de alte limbi Albaneza, Greaca, Araba etc. Stiu si eu o serie de cuvinte si expresii unele exact ca in Romana:)): fci cald, lasama-n pace , si rott la chidem :)), ch' st' fe, (se mai zice si "ce faci?" pe la Andria), fmì apch', ptev, trmont etc. Limbile se schimba din mers la contact cu alte natii :)). Știința etimologiei este foarte complexă și foarte riguroasă (dacă e practicată corect, ceea ce nu e întotdeauna cazul). Realitatea este că stabilirea originii unor astfel de cuvinte e foarte dificilă, pentru că indiciile ne lipsesc aproape cu desăvîrșire. Informațiile cît de cît certe pe care le avem despre limba dacă sau limbile trace sînt extrem de sumare, reducîndu-se la nume de locuri, de persoane, de plante etc. Nu există nici un text de o lungime suficientă pentru a permite descifrarea sau pentru a trage vreo concluzie despre morfologia și sintaxa acestor limbi. Chiar și despre lexic avem atît de puține informații încît nu știm nici măcar cîte limbi trace existau, dacă limba dacă se înrudea îndeaproape cu ele (sau era una din ele) și în ce măsură se înrudeau cu alte limbi din zonă sau din alte părți.

  
În mod tradițional la școală ni se spune că în română există vreo 100  sau cîteva zeci, sau cîteva sute  de cuvinte de origine dacă, dar lucrurile sînt departe de a fi clare.

  
Pentru fiecare cuvînt din cele patru (și din întreaga listă pe care o citați) există mai multe teorii privind etimologia, fără ca vreuna din teorii să aibă șanse mari să ajungă certitudine.

  
La DEX online găsiți și *Dicționarul etimologic român*, al lui Alexandru Ciorănescu, în care se expun nu doar teoriile autorului, ci și ale altor etimologi. Vă veți putea face astfel o idee privind complexitatea problemei, la fiecare cuvînt în parte.

  
Pentru istoria veche a cuvintelor, din limbi din care ne-au rămas foarte puține izvoare, așa cum e cazul aici, de obicei nu există dovezi ferme, ci doar presupuneri. Dar ele nu sînt tocmai „simple presupuneri”, pentru că se bazează pe reguli stricte ale etimologiei: pe de o parte reguli care privesc procesele fonetice prin care trec cuvintele de-a lungul secolelor, iar pe de alta reguli care privesc transformările de sens. Foarte adesea necunoscătorii au impresia greșită că etimologia se stabilește pe bază de simplă asemănare între forma cuvintelor.

  
Există posibilitatea că nu vom afla niciodată de unde vin aceste cuvinte și că va trebui să ne mulțumim cu ipoteze. La urma urmei tot e ceva și atît, pentru că de-a lungul mileniilor au existat o sumedenie de limbi despre care azi nu știm absolut nimic.  
  
*Scientia.ro: Răspunsul este din arhiva Q&A, secţiunea "Limba romana" (vechiul QA, acum inaccesibil).* Mihai, mai stii gluma aia de pe vremuri " *sampania este o bautura fina pe care o bea clasa muncitoare. Prin **reprezentantii** sai* !"



 Ei bine, cam asta este si cazul tau !![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley") Traiesti intr-un regim numit "democratic", dar asta este doar o caracteristica generala, in fapt exista foarte multe tipuri de sisteme de guvernare (auto)calificate drept "democratice" ! Pai si regimul Ceausescu era democratic !



 Mai serios vorbind, in lumea moderna, majoritatea sistemelor democratice SUNT DE TIP **REPREZENTATIV**(cu diverse nuante) ! Adica da, conduci, decizi, DAR PRIN **REPREZENTANTI** (parlament, presedinte si alte variatiuni pe aceste teme !).



 Se intalnesc rar si sisteme democratice **DIRECTE** (asa era cea ateniana !), un exemplu interesant fiind **Elvetia**. Caracteristic pentru acest tip de democratie sunt REFERENDUMURILE mult mai dese, de pilda **prin referendum poate fi anulata o lege nepopulara !**



 Noi romanii suntem si usor de guvernat, pentru ca suntem individualisti si ne-solidari. Ati vazut cum sta treaba, la cate o campanie pe net gasesti si zeci de mii de"like"-uri, dar cand este sa iesi la un protest, mai raman 3-4 !



 Referitor la problema **FMI**, sa nu cadem in **populism**, **FMI iti da imprumuturi cu dobanda redusa avantajoase, cu conditia sa te incadrezi in niste cifre bugetare**, exact cum iti verifica o banca comerciala bugetul cand ceri un credit !



**FMI NU ITI IMPUNE MASURI ECONOMICE !** Guvernul este cel care stabileste masurile ! Si atunci ori creste veniturile (creste impozitele), ori taie din cheltuieli (taie salarii, alte ajutoare sociale, etc). Ideal ar fi o crestere economica, dar in vremurile astea globalizate esti "cuplat" la economia mondiala (europeana, etc), scade ea, scazi si tu... las vegas … corect. o lume complet diferita, unde 80% din proprietati apartin bancilor (preluate dupa ce proprietarii nu si-au mai putut permite sa isi achite datoriile). astfel bancile americane pot sterge datoriile si pot vinde proprietatile la preturi foarte mici, pentru ca statul american a acoperit diferenta ( tiparind bani). 
deci presupun ca ati dori ca 80% din romani sa isi piarda casele pentru ca dl. isarescu sa tipareasca bani si sa acopere toate pierderile. atunci vor exista apartamente la 150 $/mp si in romania. daca raspunsul este afirmativ, va sugerez sa mergeti la doctor. 
nimeni nu vrea sa isi vada tara distrusa doar ca sa poata cumpara o proprietate la pret de nimic. dar daca toate cele de mai sus s-ar intampla, v-ar fi frica sa cumparati. nu este o coincidenta ca exista milioane de proprietati in sua la preturi foarte mici pentru care nu exista cumparatori. 
(deci ar trebui sa va intrebati de ce s-a intamplat asta. de ce nu exista investitori interesati de aceste proprietati si ele continua sa fie disponibile pe piata?) va multumesc mult pentru urare dle walsh , stati linistit ca deja am emigrat si va spun sincer ca este mult mai bine . credeti ca in rom. nu regleaza statul tot? vorbiti asa pentru ca probabil aveti o proprietate , dar la cei care nu au si probabil ca nu vor avea niciodata o casa din cauza salariului de mizerie de 1000 lei net pe care il iau dupa o luna de zile de munca v-ati gandit? nu este vorba de nici-un comunism dar daca stau bine si gandesc cred ca era mai bine pe vremea lor, cel putin nu erau atatia oameni aruncati in strada, sa nu mai vb despre faptul ca toti primeau case de la locul de munca. nu vi se pare totusi ca preturile la locuinte sunt exorbitante in raport cu salariul care abia ajunge de azi pe maine?
 daca nu , mai ganditi-va . cu respect. preturile sun mari in valori numerice. cand le raportezi la calitatea vietii in ro, sunt aberant de mari. cand le raportezi la alternative in alte societati de pe planeta asta, societati civilizate (unde pot spune ca am avut privilegiul de a trai) - america, hong kong, japonia, uk) - preturile din romania sunt ca distantele inter-galactice de mari. Din punctul meu de vedere cartile au rolul cel mai important in viata unui om. Fara carti oameni sunt ignoranti, nu-si cunosc rolul vietii.  

In primul rand, educatia primeaza, iar cartile sunt elementele sale fauritoare. Rolul educatiei este de a pregati omul pentru un viitor sigur. Consider ca fiecare persoana este libera sa-si asigure profesia. Depinde de cat de multa prioritate acorda studiului.  

In al doilea rand, omul nu poate exista fara sa nu studieze, fie si la cel mai mic nivel. Avem nevoie de carti, ele ne sunt sursele vietii. Din acestea ne extragem informatiile de care avem nevoie zi de zi.  

In concluzie, rolul cartilor este necesar, nu neaparat obligatoriu. Insa, de cele mai multe ori ele sunt visul fiecarui copil care le intelege valoarea morala, educativa. Cartile sunt comoara cea mai de pret a oricarei natiuni.


*Iti scriu cateva intrebari care te pot ghida in descrierea experientei personale:  

Ce simti cand citesti o carte? Ce fel de gen preferi sa citesti?  

Care e deosebirea dintre un om care citeste carti si altul care le evita?  

Te-au ajutat cartile sa-ti dezvolti un limbaj adecvat, artistic?  

Ce poti poti invata dintr-o carte?  

Atunci cand citesti opera unui autor nu e ca si cum l-ai cunoaste mai bine ca persoana?  

***Intr-un text argumentativ noi ne exprimam opinia intr-un mod organizat si avem nevoie de un limbaj literar. Cand nu ai idei, pune-ti astfel de intrebari, iar apoi asterne-ti gandurile pe foaie. Din cîte știm acum, specia umană a apărut în Africa, apoi capacitatea de a vorbi a apărut tot în Africa (acum circa 100.000 de ani), încît grupurile care au părăsit Africa (acum circa 60.000 de ani) vorbeau deja.



 Înainte de plecarea din Africa foarte probabil diversele triburi vorbeau deja limbi diferite. Contactul dintre grupuri, mai ales la distanțe mari, era foarte slab sau inexistent, și ca urmare limba fiecărui trib izolat a evoluat separat. E suficientă trecerea a 1000 de ani pentru ca două triburi care inițial vorbeau aceeași limbă să nu se mai înțeleagă deloc între ele, or noi vorbim aici de zeci de mii de ani. În acel moment, cînd devin incomprehensibile reciproc, limbile evoluează diferit chiar dacă vorbitorii lor se întîmplă să se reîntîlnească.



 Dar chiar presupunînd că în Africa toate triburile vorbeau aceeași limbă (ceea ce, din nou, este foarte improbabil), faptul că apoi s-au răspîndit pe distanțe imense și că s-au divizat de nenumărate ori a însemnat că și limbile vorbite de diversele grupuri s-au diferențiat, s-au înmulțit și au devenit foarte rapid (pe scara zecilor de mii de ani) limbi independente.



 Apropo de asta, tocmai citeam zilele trecute un [articol](http://www.pnas.org/content/early/2013/05/01/1218726110.full.pdf+html) de lingvistică pe un subiect apropiat, în care se vorbea și despre așa-numita „perioadă de înjumătățire” a cuvintelor, adică perioada după care jumătate din cuvintele folosite într-o limbă sînt înlocuite cu cuvinte neînrudite. Acea perioadă este de circa 3000 de ani (cu fluctuații). Trebuie spus totuși că chiar dacă cuvintele sînt păstrate, ele își modifică forma (adică pronunția) pe perioade mult mai scurte. De aceea devin de neînțeles. (Scopul articolului e de fapt altul: de a detecta o categorie cu totul specială de cuvinte, foarte puține, la care perioada de înjumătățire este mult mai lungă, de circa 15.000 de ani.) Prin comparație cu lexicul, celelalte aspecte ale limbii  fonologia, morfologia, sintaxa  se schimbă mai încet, dar degeaba două limbi au aceeași gramatică dacă cuvintele nu mai seamănă între ele; comunicarea nu mai e posibilă. De exemplu româna și aromâna s-au despărțit acum circa 1000 de ani, structura gramaticală este foarte asemănătoare, dar dacă asculți aromânii vorbind între ei nu poți decît să recunoști cîte un cuvînt pe ici pe colo.



 Dificultatea de a înțelege fenomenele constă în ordinele de mărime ale perioadelor de timp implicate, cu care omul nu e obișnuit (aceeași dificultate apare cînd încercăm să înțelegem evoluția speciilor, mișcarea plăcilor tectonice, evoluția Sistemului Solar etc.). Pe de o parte dacă o limbă e vorbită de mai multe triburi care se despart, ea diverge în numai circa un mileniu în mai multe limbi distincte. Pe de altă parte migrația populațiilor se face pe durate de zeci de milenii.



 Apoi mai rămîne evoluția limbilor. MihaiV a încercat o explicație, spunînd că limbile tind spre simplificare. Dar tendința de simplificare e numai unul din fenomenele de modificare în timp a limbilor, în timp ce alte fenomene duc la complicare (una peste alta limbile rămîne aproximativ constante în complexitate, ce iei pe mere dai pe pere). Apoi explicația lui MihaiV pare să sugereze că simplificarea ar fi un proces conștient, volitiv. Nu este conștient decît într-o măsură infimă, superficială și în general limitată la lexic; celelalte aspecte ale limbii sînt practic dincolo de controlul nostru conștient. Adesea se spune că limba e un animal sălbatic, iar asta e valabil inclusiv azi, cînd limbile sînt studiate și analizate, nu doar de lingviști, ci și de vorbitorii obișnuiți, la școală. Darămite cînd oamenii primitivi vorbeau fără să se gîndească la acorduri, pleonasme, subiecte, prepoziții, accente, intonații, sensuri, flexiuni, topică etc.



 În orice caz, chiar și în lipsa oricărei influențe externe, limba evoluează inevitabil. În numai cîteva generații, adică sub 100 de ani, diferențele sînt clare, în cîteva sute de ani diferențele încep să reprezinte o piedică serioasă în comunicare, iar în cîteva mii de ani trebuie să depui un efort semnificativ doar pentru a descoperi asemănările. În zeci de mii de ani devine imposibil să mai demonstrezi, cu instumentele științifice de azi, că între două limbi există vreo relație de înrudire. Iar în migrația popoarelor de asta vorbim: zeci de mii de ani.



 De aceea oamenii vorbesc mai multe limbi (cîteva mii bune în prezent).