salut prieteni, eu pe data de 11.09. 2016 m- am "însurat" iar pe data de 03.06. 2017 s- a născut fetița mea. eu pe fata asta in vârsta de 22 de ani mai mare ca mine cu doi ani, am cunoscut- o pe ...? (mai mult)
salut prieteni, eu pe data de 11.09. 2016 m-am "însurat" iar pe data de 03.06. 2017 s-a născut fetița mea. eu pe fata asta in vârsta de 22 de ani mai mare ca mine cu doi ani, am cunoscut-o pe live prin iulie 2016 am vorbit aproape doua luni si am adus-o aici la mine in franța, a venit la mine ce-i drept ne c-am ciondăneam noi adică ne certam, am aflat prin octombrie ca a rămas însărcinată, cei drept eu am fost foarte fericit si entuziasmat m-am bucurat dar la un moment dat prin decembrie am decis amândoi să dea afara copilul deoarece eu aveam 17 ani si ceva, ne am înțeles sa meargă in românia da afara si se întoarce, totul ok pana prin ianuarie când mi-a spus ca nu poate da afara pana mea. eu i-am spus dacă știi ca este sănătos copilul nu este nicio problema imediat ce voi face 18 ani ma voi angaja si îmi voi asuma responsabilitatea față de voi, eu chiar îmi doream familie copil, deoarece am avut o familie împrăștiată tata ma lăsat de la vârsta de 5 ani mama m-a crescut greu. așa si pana la urma a născut a venit la mine tot așa prin septembrie 2017 totul ok pana la urma in decembrie am decis sa ne mutam in țara, a plecat ea prima cu fetița si la o luna am venit si eu, la ea acasă, deoarece in românia numai am casa, a fost ok câteva luni pana s-a obișnuit cu mine maica-sa la fel, si la un moment dat m-am apucat de jocuri. mai pierdeam mai câștigam. ea înaintea mea a fost dansatoare de manele umblata prin cluburi mi-a spus ca înaintea mea a mai avut vreo 4-5 băieți,, eu mai aveam prostul obicei să îi reproșez, erau foarte multe zile in care voiam si eu ca bărbat sa fac dragoste cu ea si ma respingea in fie care zii cu același motiv ca e obosita sau o doare nu știu ce, iar eu îi mai reproșam din lipsa de încredere in mine cred, îi mai spuneam dacă era x, y stăteai, cu mine nu îți place. la un moment dat ne am certat si i-am vorbit urat si a auzit maica-sa, evident mi-a făcut bagajul si m-a dat afară pentru prima data. ea nu a schițat nimic sa zică unde plec sau sa îi spună ceva maică si, a fost ok m-am mutat cu chirie in cartier aproape de ea, si ne mai vedeam de îmi aducea fata sa o văd într-un fel ne împăcasem am stat vreo săptămana si ceva cu chirie si de ziua fetiței mele m-am rugat de mama ei am început sa plâng vreo doua ore pana la urma mi-a pus niște condiții si m-a primit de aici începuse sa se comporte altfel mai drast. a trecut un timp cum sa făcut cum nu sa făcut ma mai dat o data afara la fel m-am întors noaptea înapoi, in ultimele trei luni s-a schimbat total dintr-o cearta foarte mică m-am făcut ca șterg o poze de pe facebook cu ea iar ea a șters relație poze absolut tot cu noi, am tăcut, ne-am voiam si eu sa mai pun mâna pe ea sa o sărut pe frunte pe mâini si ma respingea spunând ca nu are chef ca nu îi arde ca este cald, la un moment dat ne-am angajat amândoi de noapte, noi la 03:00 dimineața eram acasă iar ea intra cu telefonul in baie si stătea câte o ora am zis o zii doua trei dar așa începuse de fie care data când veneam de la munca începuse sa ascundă telefonul mereu de mine la un moment dat i-am luat telefonul la munca si am văzut ca vorbea cu un bărbat ca e frumoasa se întrebau cati ani au, caterinca râdeau. si i-am arătat si a început sa tipe ca de ce pun mâna pe telefonul ei, din momentul acela am simțit ca totul se duce ma avea soțul meu in telefon si ma trecuse robert. din momentul acela am simțit ca ceva nu e bine ma si te-am in pericol îmi era frica sa nu o pierd deoarece îmi iubesc foarte tare familia. intr-o zii ea plecase mai devreme la munca si îmi băgase numărul la respins am căutat-o pana la munca am alergat nu am mai mers 4 stații de autobus, si când am ajuns i-am zis ca unde a fost si de ce mi-a băgat nr la respins si mi-a spus ironic, "am fost cu 10 p*** sa ma f** nu te interesează pe tine de viața mea noi numai avem nicio treaba. atunci i-am dat pentru prima data o palma serioasă dar i-am dat-o cu durere pentru ca simțeau ca o pierd.eu nu am crezut deoarece îmi spunea mereu asta, dar in ultimele 3 luni pot sa spun ca ma ruga sa o las in pace si sa plec erau seri in care plecam de la munca amândoi si încercam sa o împac si tipa ca in gura de șarpe sa iau mâna de pe ea din la un străin nu cred ca ar fi țipat așa adică nu știu i se dilatau pupilele si făcea foarte urat. pana la urma ma zăpăceala sa o las ca numai vrea sa stea cu mine vrea sa fie singura eu vreo 3 zile am plâns pe ea si i-am spus sa se gândească bine dacă asta vrea dar eu le iubesc si nu îmi doresc sa le las, iar ea se uita in ochii mei si îmi spunea crede ma da nu te mai iubesc nu înțelegi, numai plânge ca nu mi se face mila, pana la urma am decis sa vorbesc cu mama si mi-am luat biletul de avion pe 28 iunie sa plec eram in 27, dimineața trebuia sa plec, eram la munca s-a făcut 6 seara am plecat spre casa cu gândul sa ma spăl sa ma schimb sa stau cu fetița deoarece nu știam când am sa o mai văd si când mai aveam aproximativ 30 de minute sa ajung acasă ma suna tușa fostei soții si îmi spune că a oprit-o cineva si i-a spus ca am bătut-o pe nepoată-sa rău si ca i-a spus lu soacra mea si știu toți. si îmi spune o sa vina cineva la un colț sa îți aducă hainele te rog numai veni la poarta ca nu știm ce iese. nici măcar sa îmi iau rămas bun de la fetița nu m-au lăsat sau sa ma schimb nimic, iar "soția mea " din data de 27 nu am mai auzit de ea deloc a blocat-o pe mama pe toți cei drept eu o am la block deoarece mi-e greu sa o văd si mie sa nu văd ca postează cu vreun alt bărbat. mătușa ei mi-a spus sa uit de ea de fetița si sa îmi văd de viața mea ca numai văd nicio fata nimic si așa a rămas, iar ea este fericita postează clipuri pe tik tok cum ca ar fi îndrăgostită își face poze singura pune pe facebook iese. iar eu stau si sufăr si ma gândesc la ele, voi ce spune-ți merita sa ma întorc,?
nu mai are rost să încerci să te împaci cu ea, nu te merită.
dacă fetița e a ta ai dreptul să o vezi.
buna ziua. am dezbatut aceeasi problema cu sotul timp de 2 ani. ne doream o casa, dar parca nu-mi venea sa vand nici apartamentul. ce am observat eu: mama are casa undeva la munte, iar pentru copii este o fericire sa aiba o curte numai a lor. am tinut-o pana la 4 ani acolo, dar cand am adus-o in bucuresti era un fel d tarzan. nu stia sa imparta o jucarie, sa se joace, sa socializeze.am prietena care avand fetita de o seama cu fetita mea cea mica, s-a mutat la casa, iar ei fiindu-i foarte greu sa mearga zilnic intr-un parc, fetita s-a inchis foarte mult in ea. am vazut ca nu sunt putini cei care au vile, vin cu biciclete, troinete etc, intr-un parc din bucuresti. dar acest lucru este destul de greu de facut in cazul in care conduce doar tata, sau exista o singura masina in familie. pe de alta parte la bloc esti cumva constrans, nu poti sa petreci un week-end cuprietenii la u gratar, copiii ot felul de jocuri etc, pentru ca nuiti permite nici spatiul si nici legile (in ce priveste gratarul). noi ne-am mai ghidat dupa ceva...daca sotul este plecat in delegatii, workshopuri, team-bildinguri etc, cat este de sigura zona. sunt multi factori de care trebuie a ti cont, dar acestia difera de la familie la familie. mai am o prietena care desi are bani de o casa, au amandoi masini, prefera apartamentul.pt ca acesta este stilul lor, mai lejeri. imi spunea ca nu-i trebuie bataie de cap in fiecare primavara cine face curat in curte, apoi intretinuta, dupa o iarna grea vezi daca au rezistat jgheaburile, daca nu a patit ceva burlanul etc. pe de alta parte, finii ostri si-au cuparat un teren in mogosoaia, si si-au facut o casuta micuta, din povesti, iar partea din fata a curtii este exclusiv pentru copii, iar in parta din spate au pus rosii, ardei, castraveti etc. sunt tare impiniti acolo si spun ca nu s-ar mai muta la bloc niciodata. dar ei avand un ajutor din partea bunicilor, ies mereu cu copilasii in parcul din apropiere. dar (si acesta este un mare dar), au mai pastrat apartamentul mamei lui in bucuresti. aveau pregatit planul b.asa ca puneti pe o hartie avantaje si dezavantaje, si in functie de cum stiti ca sunteti si cum v-ati plia pe situatie, alegeti...mult succes!!! E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. va multumesc mult pentru urare dle walsh , stati linistit ca deja am emigrat si va spun sincer ca este mult mai bine . credeti ca in rom. nu regleaza statul tot? vorbiti asa pentru ca probabil aveti o proprietate , dar la cei care nu au si probabil ca nu vor avea niciodata o casa din cauza salariului de mizerie de 1000 lei net pe care il iau dupa o luna de zile de munca v-ati gandit? nu este vorba de nici-un comunism dar daca stau bine si gandesc cred ca era mai bine pe vremea lor, cel putin nu erau atatia oameni aruncati in strada, sa nu mai vb despre faptul ca toti primeau case de la locul de munca. nu vi se pare totusi ca preturile la locuinte sunt exorbitante in raport cu salariul care abia ajunge de azi pe maine?
 daca nu , mai ganditi-va . cu respect. ai dreptate. doar în românia există birocrație și taxe. în alte țări oamenii apasă pe un buton și primesc totul la ușă, plus că nu trebuie să plătească taxe deloc. hai să fim un pic mai pragmatici. există foarte multe probleme în românia și pot numi încă 100 de lângă cele menționate mai sus. însă, în același timp, majoritatea problemelor sunt comune cu alte țări, plus că unele sunt ușor de rezolvat, odată ce societatea va decide să mărească responsabilizarea socială. taxele aici nu sunt mari. bulgaria, care are taxe mai mici, este, în schimb, una dintre cele mai sărace țări din ue, pentru că nu numai taxele fac diferența. sunt de acord, există nenumărate lucruri care ar trebui făcute, însă eu continui să văd paharul ca fiind „pe jumătate plin”. unele dintre avantajele pe care le văd în această țară: 

• locația, care ii permite să aibă un rol foarte important în mediul politic și economic european (și nu numai) 
• faptul că „totul aici urmează să fie făcut” (când în majoritatea celorlalte țări europene totul este făcut deja). mai devreme sau mai târziu vom începe să construim autostrăzi, case noi și toate proiectele de care avem nevoie. asta va aduce o creștere reală, sustenabilă în timp ce în alte țări toate aceste lucruri s-au făcut deja și nu se vor mai face o dată. 
• energia verde: românia are un potential fantastic. alte țări sunt mai organizate însă le lipsește potențialul. așa ca ne rămâne să ne organizăm și să atragem investiții de pe 10 miliarde de euro. 
• imobiliare: în majoritatea țărilor totul este construit, majoritatea oamenilor au o nouă casă, cumpărată în ultimii 20 de ani (sau închiriează o proprietate care se potrivește cerințelor acestora). românia este încă la începutul acestui proces și are, pe puțin, 30 de ani să construiască case pentru oameni care își vor cumpăra prima casă. 
• societatea: am facut câțiva pași, însă cred că situația nu se poate decât îmbunătății de acum înainte. 
• (știu că nu vă dau soluții ușoare și nici nu descriu situații în care „banii vor venii mâine, fără nici un efort”, însă românia are potențialul să fie un lider regional. ține de noi să schimbăm și să îmbunătățim lucrurile un pic câte un pic
pentru mine toate problemele sunt o oportunitate de a ne schimba, de a fi mai buni, de a surprinde europa și de a câștiga. întrebarea este doar una: sunteți dispuși să faceți asta? sau preferați să stați pe canapea, să vă uitați la televizor si să vă plângeți de situație, când de fapt și noi contribuim la această stare de fapt? buna ziua,

trebuie vazuta. daca doriti, ma puteti contacta la 0724.223.626 si sa colaboram pentru a va ajuta sa o vindeti rapid. concret, ce experienta ati avut? este o întrebare interesantă, dar ar trebui adresată unui avocat. când aflați răspunsul, vă rog să ni-l spuneți și nouă. sunt curios … multumesc pentru raspuns. nu neaparat intarzie ci trece printr-o verificare. estimez undeva la 15-20 minute. am o garsoniera intr-un bloc nou....regret amarnic!!! nu pot sa spun cate nereguli incep sa apara acum la 3-4 ani , deoarece sper sa o vand...la naiba cu finisajele, vreau doar sa nu cada blocul pe mine!!!