suntem o familie, eu am 15 ani, fratele 20, tata 40 si mama 39 ani. dorința noastră e sa ne transferam in elveția, ne dorim o viata intr- o țara curată si culturală, cine a fost pe acolo...? (mai mult)
suntem o familie, eu am 15 ani, fratele 20, tata 40 si mama 39 ani. dorința noastră e sa ne transferam in elveția, ne dorim o viata intr-o țara curată si culturală, cine a fost pe acolo si daca e posibil? am auzit ca e extrem de greu sa te stabilesti acolo.
pentru stabilire trebuie sa ai asigurat un nivel de trai decent (din punctul lor de vedere), adica sa faci dovada unui venit la nivelul lor de exigenta legala. asta se poate face daca ai un contract de munca incheiat, o bursa sau propriul tau venit din avere etc.

cetatenia se poate cere doar dupa 15-20 ani de stabilire, fara probleme in aceea perioada.
stimată doamnă / domnișoară

vă sugerez să emigrați în coreea de nord ori în cuba, cât mai apucați și la ei comunismul, la care văd că visați intens. la ei așa este, reglează statul tot, și ce papi, și ce vorbești și ce scoți din tine.
vă urez drum bun concret, ce experienta ati avut? ai dreptate. doar în românia există birocrație și taxe. în alte țări oamenii apasă pe un buton și primesc totul la ușă, plus că nu trebuie să plătească taxe deloc. hai să fim un pic mai pragmatici. există foarte multe probleme în românia și pot numi încă 100 de lângă cele menționate mai sus. însă, în același timp, majoritatea problemelor sunt comune cu alte țări, plus că unele sunt ușor de rezolvat, odată ce societatea va decide să mărească responsabilizarea socială. taxele aici nu sunt mari. bulgaria, care are taxe mai mici, este, în schimb, una dintre cele mai sărace țări din ue, pentru că nu numai taxele fac diferența. sunt de acord, există nenumărate lucruri care ar trebui făcute, însă eu continui să văd paharul ca fiind „pe jumătate plin”. unele dintre avantajele pe care le văd în această țară: 

• locația, care ii permite să aibă un rol foarte important în mediul politic și economic european (și nu numai) 
• faptul că „totul aici urmează să fie făcut” (când în majoritatea celorlalte țări europene totul este făcut deja). mai devreme sau mai târziu vom începe să construim autostrăzi, case noi și toate proiectele de care avem nevoie. asta va aduce o creștere reală, sustenabilă în timp ce în alte țări toate aceste lucruri s-au făcut deja și nu se vor mai face o dată. 
• energia verde: românia are un potential fantastic. alte țări sunt mai organizate însă le lipsește potențialul. așa ca ne rămâne să ne organizăm și să atragem investiții de pe 10 miliarde de euro. 
• imobiliare: în majoritatea țărilor totul este construit, majoritatea oamenilor au o nouă casă, cumpărată în ultimii 20 de ani (sau închiriează o proprietate care se potrivește cerințelor acestora). românia este încă la începutul acestui proces și are, pe puțin, 30 de ani să construiască case pentru oameni care își vor cumpăra prima casă. 
• societatea: am facut câțiva pași, însă cred că situația nu se poate decât îmbunătății de acum înainte. 
• (știu că nu vă dau soluții ușoare și nici nu descriu situații în care „banii vor venii mâine, fără nici un efort”, însă românia are potențialul să fie un lider regional. ține de noi să schimbăm și să îmbunătățim lucrurile un pic câte un pic
pentru mine toate problemele sunt o oportunitate de a ne schimba, de a fi mai buni, de a surprinde europa și de a câștiga. întrebarea este doar una: sunteți dispuși să faceți asta? sau preferați să stați pe canapea, să vă uitați la televizor si să vă plângeți de situație, când de fapt și noi contribuim la această stare de fapt? E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. sunt complet de acord cu dumneavoastra. de aceea intru, de multe ori, in dezacord cu unii proprietari care au impresia ca detin “turnul eiffel”. insa asta este ceva aproape “standard” pentru piata de aici si cand le spui oamenilor adevarul, se supara si nu mai vorbesc cu tine (de multe ori intra pe forumuri sau site-uri si te injura). 
insa pot intoarce comentariul dumneavoastra. cand avem, cu adevarat, o proprietate de lux, vrem, cu adevarat, sa platim pentru ea? sau incercam sa o cumparam pe gratis si spunem ca toate investitiile facute “nu sunt importante”?
plus o ultima intrebare: considerati ca am atins un nivel, noi ca societate, sa intelegem gusturile avansate si designurile cladirilor construite in tari cu 50-100 de ani de traditie? prea multe persoane considera “frumos” ceva urat pur si simplu pentru ca asta este tot ce stiu. aceasta situatie are nevoie de timp pentru a se schimba… ar fi o posibilitate. depinde ce inseamna pensionar: pana in 65 ani sau peste 65 ani?? se poate face dovada ca acea pensie se vireaza intr-un cont din romania si nu este pe o perioada limitata de timp (sunt anumite tipuri de pensii private care se acorda dupa o anumita varsta doar pentru perioade de 5,10 sau numai 15 ani - si asta in functie de fondul acumulat prin cotizatiile dvs. lunare/anuale)? in rest, poti fi si in patagonia...banca are garantia (gajul) pus pe proprietatea de aici...nu platesti, au pe ce pune mana si executa silit. daca aveti si un domiciliu stabil in romania, va pot indruma buna ziua. am dezbatut aceeasi problema cu sotul timp de 2 ani. ne doream o casa, dar parca nu-mi venea sa vand nici apartamentul. ce am observat eu: mama are casa undeva la munte, iar pentru copii este o fericire sa aiba o curte numai a lor. am tinut-o pana la 4 ani acolo, dar cand am adus-o in bucuresti era un fel d tarzan. nu stia sa imparta o jucarie, sa se joace, sa socializeze.am prietena care avand fetita de o seama cu fetita mea cea mica, s-a mutat la casa, iar ei fiindu-i foarte greu sa mearga zilnic intr-un parc, fetita s-a inchis foarte mult in ea. am vazut ca nu sunt putini cei care au vile, vin cu biciclete, troinete etc, intr-un parc din bucuresti. dar acest lucru este destul de greu de facut in cazul in care conduce doar tata, sau exista o singura masina in familie. pe de alta parte la bloc esti cumva constrans, nu poti sa petreci un week-end cuprietenii la u gratar, copiii ot felul de jocuri etc, pentru ca nuiti permite nici spatiul si nici legile (in ce priveste gratarul). noi ne-am mai ghidat dupa ceva...daca sotul este plecat in delegatii, workshopuri, team-bildinguri etc, cat este de sigura zona. sunt multi factori de care trebuie a ti cont, dar acestia difera de la familie la familie. mai am o prietena care desi are bani de o casa, au amandoi masini, prefera apartamentul.pt ca acesta este stilul lor, mai lejeri. imi spunea ca nu-i trebuie bataie de cap in fiecare primavara cine face curat in curte, apoi intretinuta, dupa o iarna grea vezi daca au rezistat jgheaburile, daca nu a patit ceva burlanul etc. pe de alta parte, finii ostri si-au cuparat un teren in mogosoaia, si si-au facut o casuta micuta, din povesti, iar partea din fata a curtii este exclusiv pentru copii, iar in parta din spate au pus rosii, ardei, castraveti etc. sunt tare impiniti acolo si spun ca nu s-ar mai muta la bloc niciodata. dar ei avand un ajutor din partea bunicilor, ies mereu cu copilasii in parcul din apropiere. dar (si acesta este un mare dar), au mai pastrat apartamentul mamei lui in bucuresti. aveau pregatit planul b.asa ca puneti pe o hartie avantaje si dezavantaje, si in functie de cum stiti ca sunteti si cum v-ati plia pe situatie, alegeti...mult succes!!! Daca ne-ai invitat sa avem fantezii, pai, asta ar putea fi unele dintre ele:  

  

Am avea mai multe variante: .  

  

Cu bani poti incepe multe grupuri care devin apoi culte sau grupuri spirituale.  

  

1.Am putea propavadui transhumanismul,  atingerea nemuririi trecand constiinta dupa un suport biologic pe unul cibernetic, desi, atingerea scopului tine de evolutia tehnologica a umanitatii nu a unui grup mic sau mediu. Cel putin ar da un sens vietii si ar lipi grupul, membrii laici ar avea un anume profil, in nici un caz babe cu batic.  

  

2. Alta varianta: Daca am avea ceva bani, putem avea o zona in camp langa orase cu un fel de baza cu cabane ieftine, membrii sa aiba siguranta ca in caz de viata ii aduce la ruina, grupul ii ofera pt. ceva timp un adapost si sprijin pana se recupereaza. Membrii sa aibe obligatia morala sa invete pe altii meseria lor, deci, prin rotatie va trebui sa fii ucenic la mai multi sa te invete o meserie. (mecanic, ceasorinicar, lutier, pictor etc)  

  

3. Daca am avea un grup de membrii de unde am primii mici cotizatii in loc sa avem preoti inutili,  am avea diaconi provenind  dintr-un barou de avocati, ceva psihologi si profesori, la fiecare 70 de membrii un diacon care sa-i indrume calificat in tot. Oamenii simplii au nevoie de cineva cu autoritate sa-i indrume in micile lor probleme.  

  

4. Dogma de baza a noului cult ar fi "Daca cineva vrea sa fie un membru implinit, trebuie sa citeasca multe carti, 100-500 , un om instruit poate ajuta mai mult decat unul neinstruit. Nestiinta nu-i nevinovata , avand multa informatie poti sfatui calificat aproapele"  

  

5. daca am avea multi bani am face publicitate ca sa unim intr-un grup exotic, acei putini indivizi sau cupluri din tara cu o personalitate si minte deschisa care ar accepta ca pe langa copii lor biologici1-2, sotia sa mai faca unul cu material genetic de la cei mai eminenti studenti de la matematica,(se poate cumpara cu bani) se stie ca inteligenta este in mare parte genetica, ca sa nu mai spunem ca embrionul sa nu fie al sotiei, ci al unei femei cu un inalt IQ. Exista cupluri unde sotul nu are material suficient , deci oricum apeleaza la o banca specifica pt. un asemenea scop, dar aici diferenta este ca grupul il ajuta sa faca rost de un material exceptional. Un asfel de grup, proportional ca nr. de indivizi, ar fi mult mai util societatii decat orice alt grup religios, oricate fapte bune ar face ei. buna! in ce zona doriti sa fie ap ? cite camere si de cit dispuneti sa dati? multumesc si astept raspuns. va multumesc mult pentru urare dle walsh , stati linistit ca deja am emigrat si va spun sincer ca este mult mai bine . credeti ca in rom. nu regleaza statul tot? vorbiti asa pentru ca probabil aveti o proprietate , dar la cei care nu au si probabil ca nu vor avea niciodata o casa din cauza salariului de mizerie de 1000 lei net pe care il iau dupa o luna de zile de munca v-ati gandit? nu este vorba de nici-un comunism dar daca stau bine si gandesc cred ca era mai bine pe vremea lor, cel putin nu erau atatia oameni aruncati in strada, sa nu mai vb despre faptul ca toti primeau case de la locul de munca. nu vi se pare totusi ca preturile la locuinte sunt exorbitante in raport cu salariul care abia ajunge de azi pe maine?
 daca nu , mai ganditi-va . cu respect.