este adevărat că past perfect continuous în engleză se mai poate traduce cu mai mult ca perfectul, perfectul compus sau imperfectul din limba română?

am aceste traduceri și în dicționar luat...? (mai mult)
este adevărat că past perfect continuous în engleză se mai poate traduce cu mai mult ca perfectul, perfectul compus sau imperfectul din limba română?

am aceste traduceri și în dicționar luat din magazin dar, nu prea sunt sigur.
de ce se traduce și în alte moduri la acest timp.

ex 1 it had been raining for a week
ploua de o săptămână

ex 2 john had been watching tv then got bored
john privise / a privit la tv apoi sa plitisit.
timul perfect din engleza este echivalent cu mai mult ca perfectul din romana. problema este ca nu facem noi de regula distinctia intre timpurile limbii romane( pentru ca nimeni nu insista asupra lor) si de-aceea ne e greu la inceput sa intelegem perfectul din limba engleza.
Depinde de context, dar de obicei nu e pleonasm. Dacă vă spun că, pentru deplasarea mea de două zile în alt oraș, la întoarcere *mi s-a plătit o diurnă de X euro*, ce înțelegeți? Că atît a fost în total? Sau că atît a fost pe zi? Eticheta *diurnă* pusă pe o sumă de bani nu e suficientă.  

  

 Cuvîntul *diurnă* include într-adevăr sensul „pe zi” (de la origine), dar într-un mod mai puțin direct decît în cuvinte ca *ziar* sau *cotidian*. Mai exact, *diurnă* poate să însemne fie o sumă de bani pentru o zi, fie o sumă de bani pe mai multe zile calculată cu o valoare zilnică fixă. De aceea apare ambiguitatea de mai sus.  

  

 Ne putem imagina formule cu acest cuvînt care ar fi pleonasme. De exemplu *diurnă zilnică* e pleonasm pentru că din cele două sensuri ale lui *diurnă* se înțelege că e vorba de primul, în care sensul „pe o zi” e direct, deci suprapunerea inutilă de sensuri e evidentă.  

  

 O observație de  final. Multă lume, mai ales în România, crede că pleonasmul e neapărat o greșeală. Școala ne-a dresat să evităm toate pleonasmele, ceea ce e ca și cum ai sufla în orice fel de mîncare, inclusiv în iaurt. În alte țări nu se bate nici pe departe atîta monedă cu pleonasmele astea; sînt privite cel mult ca stîngăcii de exprimare, dar nu se învață la școală, tot așa cum nu se învață nici despre cacofonii sau dezacorduri. În România s-a născut o obsesie pentru vorbitul corect, ca și cum asta ar fi prima grijă atunci cînd ne exprimăm, iar adevăratele priorități sînt neglijate. Mai rău, chiar și cu obsesia asta pentru corectitudinea de formă, românii nu vorbesc neapărat mai corect decît alte nații, ci parcă dimpotrivă. hello!
for the most appropriate answer, please send your question in english. thanks for understanding! Da, am observat și eu că pentru cursul de limba engleză din limba română, începând de la un anumit nivel, nu se mai ia în calcul bonusul pentru combinație, **dacă lucrezi din browser**. Nu cunosc motivul, poate este un bug, sau poate este un anumit interes ca utilizatorii mai avansați să petreacă mai mult timp în curs (este nevoie de aportul lor pentru a raporta erorile și a ajuta cursul să evolueze). Dacă îți displace acest aspect și vrei puncte, poți câștiga bonus pentru combinație în alte cursuri, poți începe cursul de limba **română** pentru vorbitorii de limba engleză unde vei câștiga puncte foarte repede, sau poți începe orice altă limbă (sau mai multe) pentru vorbitorii de limba engleză. În aplicația pentru Android poți obține în continuare bonus pentru combinație. poți, dar din engleză în franceză Martin Fowler acoperă subiectul în [modele pentru lucruri care se schimba cu timpul](http://martinfowler.com/eaaDev/timeNarrative.html "Tipare pentru lucruri care se schimba cu timpul") . Încă modele și nu un cadru real , dar el prezintă exemple de date și cum să - l folosească. Vor apare daca ai sa exerzezi in viitor. La un moment dat va trebui sa revii asupra unor lectii pentru consolidarea cunostintelor. Atunci vor aparea si alte combinatii si cuvintele care nu au aparut in prima faza. Succes! depinde de prețul de cumpărare. dacă prețul este foarte scăzut, atunci ar avea sens din punct de vedere investițional. dacă prețul este mare, ar trebui să verificați zona și proprietatea, să verificați potențialul pentru spațiul comercial, indiferent de lege. I ti dau un sfat,vei afla cat de bine cunosti limba engleza la prima ta vizita in Londra.Realitatea este cu totul alta. Nu știu care sînt cele mai recente dicționare, așa că nu pot decît să răspund la restul întrebării.  

  

**Nu există dicționare oficiale, deci nu există nici neoficiale.** Există dicționare mai bune sau mai slabe, dicționare care poartă ștampila unei instituții mai mult sau mai puțin prestigioase, dicționare făcute de lexicografi profesioniști sau amatori etc. Dar în ultimă instanță dicționarele sînt făcute de oameni, deci chiar și cele mai bune dicționare vor fi inevitabil imperfecte.  

  

 Cine împarte dicționarele în oficiale și neoficiale (de exemplu băieții de la Dexonline) are o privire juridică asupra limbii, vede dicționarul ca pe o lege emisă de un legiuitor. În realitate dicționarele reflectă uzul. În funcție de tipul dicționarului poate fi vorba de uzul general, uzul îngrijit (la dicționarele care se vor normative), uzul colocvial, uzul arhaic, uzul regional, uzul din anumite domenii etc. Dicționarele românești obișnuite de tipul DEX-ului sînt un fel de corcitură: ele reflectă uzul general (adică și îngrijit, și arhaic, și regional, și colocvial), dar dau prioritate uzului îngrijit.  

  

 Calitatea unui dicționar se judecă după fidelitatea cu care reflectă uzul respectiv, după cît de complet și detaliat este, după cîte exemple de utilizare dă, după cît de bune și detaliate sînt informațiile auxiliare pe care le oferă despre pronunție, etimologie, morfologie etc.  

  

 Sînt de preferat dicționarele scrise de lexicografi competenți, care de obicei la rîndul lor sînt angajați în instituții de prestigiu. La noi probabil în frunte e Institutul de Lingvistică Iordan-Rosetti din București, dar dicționare bune scot și alte echipe. În schimb parafa Academiei Române e pur simbolică, pentru că Academia de fapt nu face nici un fel de verificare a calității (nu are pe nimeni care s-o facă), deci faptul că îi apare numele pe copertă nu e în sine o dovadă de calitate, ci eventual chestie de marketing. E drept totuși că institutele de lingvistică principale se află în subordinea Academiei.  

  

 Numărul de cuvinte e un indicator important, dar nu exclusiv. Eu aș merge mai degrabă pe cantitatea de text, care reflectă nivelul de detaliu și numărul de exemple. Într-un dicționar cu ceva mai puține cuvinte lipsesc acele cuvinte folosite foarte rar, de care probabil oricum n-o să aveți nevoie. Apoi și așa un dicționar nu poate fi niciodată complet și la zi, ci întotdeauna cu cel puțin cîțiva ani în urma uzului, deci cuvintele foarte rare sau cele foarte noi va trebui oricum să le învățați din altă parte.  

  

 Eu unul nu am de gînd să mai cumpăr dicționare de hîrtie. Îmi este arhisuficient serviciul oferit de situri ca Dexonline sau Dexx.ro, iar cuvintele rare sau noi le aflu de pe internet. Un dicționar de hîrtie e deja vechi în ziua în care a fost tipărit. Apoi deși sînt obișnuit cu utilizarea celor de hîrtie, un dicționar digital oferă avantaje foarte mari: căutare foarte ușoară și rapidă, căutarea avansată a unor cuvinte cu anumite proprietăți, căutarea în corpul definițiilor, tot felul de listări, posibilitatea de a copia citate din definiție, cuplarea cu alte aplicații, flexibilitate în afișare etc. În plus un dicționar online are cel puțin potențialul de a fi actualizat permanent.  

  

 Fără îndoială lexicografii vor trece curînd la a lucra direct pe dicționare online, încît cuvintele noi  și definițiile actualizate (corectate, completate) vor fi accesibile imediat. Că vor fi accesibile gratuit sau contra cost, asta e altă problemă; eu sînt gata să plătesc dacă mi se oferă o calitate mai bună decît a dicționarelor online gratuite, care nu sînt rele deloc. Problema nu e de corectitudine. Expresia e menționată în așa multe dicționare, uneori cu exemple din literatură, încît nu se pune în discuție dacă e corectă sau nu.  

  

Ea îi deranjează pe mulți vorbitori pentru că e rară și ca urmare sensul ei e insuficient de clar. Unele dicționare spun că e regionalism, dar nu precizează regiunea – un defect frecvent al dicționarelor românești.  

  

Ca urmare sfatul meu legat de această expresie – și de oricare alta care nu face parte din limba comună – este ca ea să fie folosită numai atunci cînd știm sigur că interlocutorul o înțelege. Cînd scriem pentru multă lume, de exemplu în presă, e bine s-o înlocuim cu expresii cunoscute de toți. Există destule.