am o intrebare serioase si rog seriozitate. cred ca sufar de anxietate sau altceva nu prea stiu oricum as dori sa stiu si cauzele. o sa va spun cam ce mi se intampla si de ce cred ca sufer de anxietate:
...? (mai mult)
am o intrebare serioase si rog seriozitate. cred ca sufar de anxietate sau altceva nu prea stiu oricum as dori sa stiu si cauzele. o sa va spun cam ce mi se intampla si de ce cred ca sufer de anxietate:
1. adorm foarte greu si daca reusesc sa adorm am un somn agitat si a doua zi sunt praf.
2. la meditatii daca ma duc si pe la sfarsitul ei (fac 2 ore) imi vine sa rup o bucata de hartie si sa o fac bucatele mici asta o fac mai mereu.
3. sunt foarte agitata mai mereu si obosesc repede.
4. imi tremura cateodata mainile sau picioarele
5. uneori ma ingrasi mult sau slabesc mult.
6. uneori mi se face greata la unele mancaruri pe care acum ceva timp le mancam.
7. uneori imi e foarte greu sa fac decizii.
8. imi e teama sa ies in public pe strada, sau sa-mi fac prieteni noi.
9. nu ma pot concentra aproape deloc.
10. cand ma agit in bate inima super tare
11. transpir exesiv fara sa fac nimic

va rog sa o luati in serios nu stiu exact ce am dar simt ca nu am un scop in viata.
salutare! din ce scrii probabil că ai un anumit tip de anxietate. poate că e generalizată și se manifestă pe mai multe planuri sau e de alt fel, numai un specialist îți poate spune mai bine (deși, dacă faci rost de dsm 5, îți poți face o idee cam unde te încadrezi). sfatul meu principal este să mergi măcar o dată la un psiholog (bun!) pentru diagnostic exact, iar dacă ai bani să faci psihoterapie vreo câteva luni. alt sfat este să nu te duci la medicul psihiatru decât dacă te-a trimis un psiholog, fiindcă îți dă pastile care cel mai probabil nu te ajută și te fac o legumă (vezi pastile cu quetiapină, la noi sub denumirea de uniquet). deci, găsește un psiholog bun și mergi la el/ea. dacă îmi permiți, îți las și eu niște idei despre cum să te gândești la anxietatea ta: 
1. partea din creier care declanșează anxietatea este amigdala. aceasta este o parte mai veche în evoluția creierului(deci o au si animalele) și se ocupa cu reacția de fugă/luptă/îngheț. dacă ea se activează prea mult și în contexte care ar trebui să fie normale ("imi e teama sa ies in public pe strada, sau sa-mi fac prieteni noi") atunci înseamnă că într-adevăr există o problemă de anxietate. 
2. "la meditatii daca ma duc si pe la sfarsitul ei (fac 2 ore) imi vine sa rup o bucata de hartie si sa o fac bucatele mici asta o fac mai mereu." - >dat fiind că noi facem parte tot din natură, grija principală a creierului nostru este supraviețuirea. din ce spui aici și în alte puncte s-ar putea ca în subconștient să ai grija aceasta a supraviețuirii, tradus în limbajul nostru "eu ce skill am pentru ca să fac bani?" să spunem că înveți la un liceu sau profil slab sau în care nu te regăsești și simți că ceea ce faci e degeaba. dacă simți așa, atunci cel mai probabil așa este. iar în cazul acesta sfatul meu ar fi să pui școala pe planul 2 și să cauți să îți oferi educație singură pentru domeniul pe care îl consideri potrivit. 
3. "dar simt ca nu am un scop in viata." Știu prin ce treci, și eu am trecut prin asta (și încă mai trec într-o anumită măsură). până la urmă cine știe exact ce scop are viața lui/ei? petru trîmbițaș spunea foarte fain într-un live, că, lucrând cu mulți oameni, cu vârste de la 14 ani până la 50, a observat că scopurile acestora diferă foarte mult în funcție de vârstă. Însă ce rămâne constant este cariera. deci cel mai important lucru este să ai o carieră de succes, apoi poți să îți îndeplinești și celelalte scopuri. cum am spus, și eu am trecut prin aceeași situație, să nu știu ce să fac cu viața mea, până când mi-am dat seama că, de fapt, totul depinde de bani. dacă ai bani, poți face orice altceva. Și m-am gândit, la fel ca muli alții, care e domeniul în care se câștigă cel mai bine, în funcție strict de abilități și în care mă pot pregăti în afara sistemului clasic de mulți ani de facultate + master? răspunsul e clar, acela e informatica. pentru cine chiar e super inteligent, cred că poate învăța și singur(ă). pentru restul e nevoie să învețe cu cineva. eu îți recomand să te gândești la posibilitatea asta de a învăța informatică pentru că e un domeniu sigur, bine plătit, de viitor și în care îți dezvolți mintea încontinuu(inclusiv, sau mai ales, partea emoțională). iar dacă alegi drumul ăsta, un loc foarte bun de a învăța informatică e programul de mentorat al celor de la wellcode. dacă ți-l permiți, e cea mai bună alegere în educație, de departe, pentru informatică. dacă chiar nu poți momentan, urmează, cred că în toamna asta, să apara platforma celor de la tutoriale pe net, platformadeinfo, care e aproape gratuită, și făcută cu mult interes de niște oameni deosebiți. Și pbinfo e o sursă bună, auxiliară. Însă indiferent ce te gândești să faci, nu te lăsa în baza școlii, dacă nu intenționezi să te faci medic/magistrat/ polițist etc. deci să intri în sistem. 
 4. "uneori imi e foarte greu sa fac decizii." - > sam harris are o carte și niște prezentări pe you tube (și nu doar el) în care prezintă perspectiva științei asupra liberului arbitru, anume că acesta este doar o iluzie. toate deciziile pe care le facem sunt produsul determinismului, cauzele întinzându-se înapoi foarte mult, și al întâmplării. mai bine ascultă prezentarea, pe mine m-a ajutat https://www.youtube.com/watch?v=pcofmzlc72g 
5. "uneori imi e foarte greu sa fac decizii." punctul acesta împreună cu altele prin care creierul îți semnalează un pericol s-ar putea să fie semnul unui mediu de viață toxic. s-ar putea să mă înjure lumea, dar îți spun ce cred în această privință. dificultatea de a lua decizii e un red flag foarte mare care arată către religie. dr. marlene winell, scria în 2006 cartea "leaving the fold" prin care introducea un nou termen în psihologie, acela de religious trauma syndrome. e șocant cât de mult rău poate face o religie care are un tătuc, mai bine zis un "fratele cel mare" care stă cu ochii pe tine și care îți spune tot timpul ce trebuie să faci. tu ești incapabil să iei vreo decizie, iar reprezentanții "lui" știu mai bine. iar dacă te miști cu un milimetru în afara liniei trasate de "fratele cel mare", el te va pedepsi imediat cu cruzime. deci, creierul unei persoane trăite într-o religie de acest tip normal că va avea dificultăți foarte mari de a decide și va avea anxietatea la maxim și pe alte planuri. uite de exemplu tipa asta, prin ce a trecut și cum explică dificultatea ei de a lua decizii, până ce și-a învățat creierul să ia decizii singur https://www.youtube.com/watch?v=vy8j5bd4gkc&ab\_channel=angeldesantis 
6. În continuare la punctul precedent, cel mai bun predictor pentru sănătatea mintală este locusul de control intern, iar cel mai bun predictor pentru anxietate sau depresie este locusul de control extern. ghici ce face religia? 
7. e strict treaba ta ce filosofie de viață ai, eu am zis de rts doar ca să iei în vedere posibilitatea de a fi ceva și de acolo. cum zicea și tipa din videoclipul de mai sus, cel mai important lucru în a combate anxietatea este să îți asiguri supraviețuirea, ceea ce duce la ce zicea petru trîmbițaș, cel mai important lucru e cariera. deci pune-te la punct cu ce carieră vrei să ai și muncește mult în direcția aia și acolo va fi un pilon solid în combaterea anxietății. 
8. dacă poți este foarte bine să faci un sport. mai ales ceva "empowering", cum e o artă marțială, mai ales o disciplină de grappling. eu îți recomand jiu jitsu brazilian fiindcă are atât de multe aspecte care ajută oamenii să treacă peste problemele de viață, inclusiv anxietatea. acolo nu înveți doar să te aperi eficient, ci efectiv vei ieși fericită de acolo după un antrenament și în timp anxietatea va dispărea. combinat și cu psihoterapia, n-are cum să nu dispară după câteva luni. dar și singur bjj face mult bine. Încearcă și să vezi ce fain e.
ok, scuze pentru mesajul acesta lung, vreau ca să îți fie de folos. numai bine!
Situatii in care am trait aceste emotii:  

-Bucuria: Sarbatorirea zilei de nastere, obtinerea unui premiu, primirea unui cadou, lauda din partea cuiva asupra performantelor mele, afectiunea primita din partea cuiva drag etc.


-Tristetea: sentimentul de singuratate (atunci cand simti ca nu ai niciun prieten aproape), lipsa suportului familial, esecuri in plan scolar, moartea unui animal drag, dorul de familie si imposibilitatea de a fi langa ea (ex: copiii care au parintii plecati in strainatate), cand o persoana primeste doar critica din partea celorlalti etc.


-Teama: cand risti sa fii atacat de un animal salbatic sau de oameni inarmati, cand ai o anumita fobie, teama de esec etc.


-Furia: cand exista o nedreptate, cand nu ti s-a indeplinit ce ti-ai dorit, cand ai facut o greseala care iti va schimba viata ta sau a celorlalti


-dezgustul: Exemplu de situatie: Cand nu exista egalitate intre drepturile oamenilor. Acum cativa ani am stat la rand pentru a-mi face un abonament. Eram foarte multi oameni care asteptam nerabdatori sa ne facem abonamentele pentru autobuz. Fara niciun fel de rusine, un baiat sfideaza tot randul si se baga in fata, iar casiera accepta sa ii faca abonamentul spre nemultumirea tuturor. In acel moment am avut aceasta emotie de dezgust fata de casiera si acel baiat.   

Alt exemplu: cand cineva este rasist priveste cu dezgust anumite minoritati  

*dezgustul se confunda cu dispretul, insa dezgustul este o emotie mult mai puternica  

* La celelalte poti da tu exemple de situatii din viata ta ca agent imobiliar, iti pot oferi 2 raspunsuri:
1. trebuie sa admit ca poate fi si o problema de lacune de comunicare in randul nostru.
2. de foarte multe ori, raspundem la astfel de mail-uri cu promptitudine si detaliat fara a mai avea vreo urma de feedback dupa. nici nu vreau sa incep cu situatiile in care se stabilesc intalniri si apoi clientii nici macar nu mai raspund la telefon sau nu isi mai anunta absenta.
problema poate fi si in jumatatea noastra de teren, dar nici in zona clientilor nu stau altfel lucrurile. lipsa de seriozitate ne caracterizeaza, din pacate, ca popor. nu stiu exact! o secunda va rog, sa pocnesc din degete si sa va spun! daca nu, putem apela la un magician indian, care va dansa dansul imaginar al evaluarii (similar cu dansul ploii) si el va veni cu raspunsul la intrebarea dvs. de ce nu deveniti mai serios? este vorba despre banii dvs. , despre viitorul dvs. dvs. chiar va asteptati sa primiti un raspuns adecvat online? daca da, atunci mult noroc si cumparati destule servetele pentru a plange dupa aceea! poate o fi vreo eroare de la ei,de sistem sau de la tine de la pc(net)...si eu mai fac pauze cate 2-3 zile maxim da reiau de unde am ramas,eu de cand am inceput nu am avut niciodata probleme,nici macar o mica eroare,is logat si pe laptop si telefon si vreau sa zic ca pe laptop chiar nu am mai intrat de foarte mult timp si tot am luato de unde am ramas........acum nu stiu ce altceva sa ti zic,poate sa le dai un mesaj lor(moderatorilor programului astuia,sa vezi ce sa intamplat)in rest iti doresc succes....bye va multumim pentru interesul acordat sectiunii noastre de consultanta. 
din mesajul dumnevoastra, nu intelegem care sunt neclaritatile, de ce fel de informatii aveti nevoie, care este siuatia cu care va confruntati efectiv. va rugam sa reveniti cu precizari / detalii suplimentare pentru a putea incerca sa formulam un raspuns. salut.dupa anunt cred ca esti un sau o lenes/a.poate gasesti o agentie sa-ti ia un comision atat de mare incat sa te arda buzunarul,asa va trebuie voua astora care nu sunteti in stare sa vindeti ceva singuri. E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. Exista o scadere a concentratiei calciului in organism care poarta numele de hipocalcemie, dar nu este vorba despre ceea descriu aceste persoane. 



 Concentrația calciului extracelular (aflat în afara celulelor) este reglată precis, în mod normal crescând sau scăzând numai cu câteva procente față de valoare normală de aproximativ 9.4 mg/dl (2.4 mmol/l) – valorile de referință care sunt reprezentate de un interval, variază în funcție de laborator, metoda utilizată pentru determinare etc.. Acest control precis este esențial întrucât calciul joacă un rol esențial în multe procese fiziologice printre care contracția musculaturii cardiace, scheletice și netede, coagularea sângelui ori transmiterea impulsului nervos. Celulele excitabile (care pot fi excitate de către calciu), cum sunt neuronii, sunt foarte sensibile la schimbările concentrațiilor ionilor de calciu astfel încât creșterea concentrației ionilor de calciu peste valoarea normală (hipercalcemie) determină o depresie progresivă a sistemului nevos, în timp ce o scădere a concentrației ionilor de calciu (hipocalcemie) face că sistemul nervos să devină mai excitat.



 Un aspect important al reglării concentrației ionilor de calciu este că numai aproximativ 0.1% din cantitatea totală de calciu din organism se află la nivel extracelular, aproximativ 1% se află la nivelul celulelor și organitelor celulare, restul aflându-se sub formă de depozit în oase. Astfel, oasele servesc drept rezervoare, eliberând calciul când concentrația acestuia în lichidul extracelular scade și înmagazinându-l când este în exces la nivel extracelular.



 Când concentrația ionilor de calciu de la nivel extracelular scade sub valoarea normală, sistemul nervos devine progresiv mult mai excitat întrucât această stare de hipocalcemie determină creșterea permeabilității membranei neuronale pentru ionii de sodiu, favorizând o mai ușoară inițiere a unor potențiale de acțiune – ceea ce va genera o excitație neuronală. La concentrații ale ionilor de calciu la nivel plasmatic (în sânge, adică în mediul extracelular) sub 50% din valoarea normală, fibrele nervoase periferice devin atât de excitate încât încep să descărce potențiale de acțiune în mod spontan (să se excite), generând avalanșe de impulsuri nervoase care se propagă la nivelul mușchilor scheletici periferici generând astfel contracția musculară de tip tetanie. În consecință, hipocalcemia este o cauză de tetanie. De asemenea, în caz de hipocalcemie, pot apărea crize de epilepsie (crize convulsive) întrucât crește excitabilitatea celulelor nervoase și de la nivelul creierului. La animalele de laborator, în rândul cărora calciul poate fi scăzut sub valori letale (4 mg/dl în rândul oamenilor), hipocalcemia extremă poate genera alte efecte care sunt rar întâlnite în rândul oamenilor precum o dilatare importantă a inimii, modificări în activitatea enzimelor celulare, o creștere a permeabilității în rândul celulelor (altele decât cele nervoase) și o coagulare deficitară a sângelui.



 Rolul principal al glucozei este acela de a fi folosită drept sursă de energie (*Am explicat într-un [articol anterior](http://www.scientia.ro/blog-sergiu-vijiala/4822-de-ce-apare-febra-musculara.html) în ce modalitate este folosită glucoza în producerea de energie.*). Când nu mai beneficiază de această sursă de energie, organismul reacționează prin diferite semne și simptome: transpirații, paloare (o persoană care este palidă, îngălbenită), anxietate, tremurături, palpitații, hemiplegie (paralizia unei jumătăți a corpului), paralizie facială, parestezii (senzație de furnicături, de ace la nivelul corpului), confuzie, crize convulsive, dureri de cap, agitație etc. Stimularea sistemului nervos simpatoadrenergic generează transpirații, palpitații, tremurături, anxietate și foame. Scăderea concentrației de glucoză disponibilă la nivel cerebral (neuroglicopenie) se poate manifesta ca o confuzie, dificultate în concentrare, iritabilitate, halucinații, iar în cazuri grave, comă și chiar deces. Simptomele adrenergice preced, de cele mai multe ori, simptomele neuroglicopenice oferind astfel pacientului o avertizare inițială. 



 Continuarea [aici](http://www.scientia.ro/blog-sergiu-vijiala/5123-caderile-de-calciu-mit-sau-realitate.html). Mereu am avut mari probleme cu somnul din cauza patului pe care dormeam. Am avut probleme si cu coloana, din cauza pozitiei total neadecvate din timpul somnului. Nu mai conteneam cu trezitul in toiul noptii si durerile de spate, asa ca sotia a propus sa cumparam un topper Dormeo. Am acceptat, desi putin sceptic la inceput. Ei bine, viata mea s-a schimbat radical de cand folosesc topperul Dormeo.



[L-am cumparat la reducere cu livrare gratuita de aici](https://event.2performant.com/events/click?ad_type=quicklink&aff_code=980177877&unique=abd498d82&redirect_to=https%253A//www.dormeo.ro/dormeo-memosan-ultimo-roll-up-5-2) am observat ca multe agentii trec intentionat pretul eronat si cand suni iti spun alt pret, mai mare de4- 5 ori. daca intrebi de ce e trecut alt pret in anunt, se justifica spunand ca ar fi o greseala. urasc agentiile, nu voi cumpara niciodata nimic prin intermediari