ce ați face dacă ati avea tatăl mort, nu ați avea prieteni, ați lupta cu o depresie de foarte mulți ani incurabila și acest virus blestemat v- ar ucide mama într- un mod horror? ati mai continua...? (mai mult)
ce ați face dacă ati avea tatăl mort, nu ați avea prieteni, ați lupta cu o depresie de foarte mulți ani incurabila și acest virus blestemat v-ar ucide mama într-un mod horror? ati mai continua sa mergeți mai departe sau v-ați sinucide? Într-o astfel de situație sinuciderea nu e o eliberare? gândiți-vă la 15 ani de depresie de suferință care nu o sa înceteze niciodată fiindcă e în stadiu cronic, sa nu aveți prieteni, nimic și acest virus sa va ia mama care însemna totul, sa moara de la covid chiar de crăciun. ce ați face? eu sincer mai mult de 2-3 luni nu cred ca o sa mai rezist, îmi pare rău că nu am făcut-o mai demult ca nu mai eram obligat sa asist la asemenea tragedii.
sincer,nu e un sfat, sub nici o forma nu recomand asta, doar iti spun ce as face in situatia aia, fara nici o perdea si anume m-as apuca de baut sau de fumat ceva verde.m-as izola de toti.
deci asta as face.as asculta muzica sa uit de toate,m-as juca un joc ceva la pc,m-as uita la seriale sa-mi capteze atentia,lupte,sporturi,orice,as face plimbari singur de nebun,as face sport sa nu imi ies din minti de la prea mult stat degeaba.
deci cum imi permit sa zic asta? pai nu in sensul ca singura solutie e sa evadezi din realitate,ci pentru ca ceea ce ai tu e o problema mai delicata si o criza existentiala pe care putini ar sti cum sa o gestioneze.
si daca as fi doctor si ti-as da niste pastile,ti-ar ameliora simptomele,nu si cauza si poate ai deveni dependent de ele si ce bun ar face? daca ti-as recomanda rugaciuni,probabil ar fi cel mai bun lurcu,dar la fel, nu ti-ar rezolva problema doar asta pentru ca gandurile ar reveni pe urma.
eu unul, nu as sti ce sa fac, efectiv, in momentul de fata poate nu sunt destul de copt si as claca fiindca nu sunt pregatit pentru lovituri din astea de la viata.desi stiu ca o sa vina candva si trebuie sa reactionez altfel daca se intampla.
la modul cel mai real,cine te poate judeca? ai avut ghinion.
oricum ai zis ca nu muncesti,deci cineva te intretine,pai atunci fa ce iti place,cui ii pasa? aminteste-ti doar sa ai echilibru.
cauta si tu sa-ti faci un prieten doi,vezi si tu cum mai omori timpul pana iti trece depresia si dupa vezi tu,iti gasesti un serviciu ceva,o prietena pac-pac si incepi viata.
esti tanar,ai viata inainte,nu renunta,gandeste-te asa.
parintii tai au fost,poate ai avut si clipe frumoase cu ei,gandeste-te la ele,nu la faptul ca esti singur,pastreaza amintirea lor in suflet si incearca sa intelegi ca partea aia din viata ta a trecut si trebuie cumva sa accepti si sa devii barbat.e foarte greu,dar daca te sinucizi,lasi loc oamenilor de rahat sa te vorbeasca dupa de rau,eu sincer de asta nu am plecat pana acum,de al dracu ce sunt,ca am vazut cand au murit alte persoane de suicid sau ceva de genul cum reactioneaza oamenii si cum te uita imediat.
cine zice ca nu o sa vina candva si o zi cu soare pentru tine? hei, capul sus, nu te pierde si tu, am vazut destui care pleaca asa, dintr-o prostie, devreme.mai ai mult timp inainte, nu ceda!
E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. Salut Best !



 Ce cauta "moartea" la capitolul Filozofie ? Moartea, ca si fenomen caracteristic organismelor vii sta in mod sigur la capitolul **Biologie** - chiar daca noua ne place filozofia... ![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley"). Si nu sunt de acord nici cu ce ai spus mai departe, moartea nu este un proces autodistructiv ci unul **constructiv**. Pe de alta parte, avem inoculat instinctul autoconservarii, este firesc sa ne temem. Dar o constientizare a fenomenului ar trebui sa ne elibereze de aceasta teama ancestrala, **nu conteaza ca murim, conteaza cum traim** ! De asemenea, conteaza sa ne indeplinim rolul biologic - **sa transmitem informatiile mai departe (biologice si tehnologice)**.



 Mie lucrurile imi sunt foarte clare:



 - **N-as vorbi despre moarte, ci despre durata vietii si respectiv sfarsitul ei !**



 - **Evolutia a ales o solutie** care presupune generatii succesive din ce in ce mai bine adaptate la mediu. **Dar generatiile anterioare trebuie sa dispara, pentru ca ele concureaza generatiile noi !** Deci **moartea este obligatorie** in lumea biologica, non-tehnologica.



 - Evolutia a stabilit **strategia**: ori durata lunga a vietii si putini urmasi, ori durata scurta a vietii si foarte multi urmasi - **este limpede ca este un fenomen ghidat si necesar**.



 Interesant este ca in etapa evolutiva pe care o parcurgem noi Oamenii, **alegerile naturii sunt pe sfarsite, deciziile noastre constiente primeaza** (si scutiti-ma cu arbitrul ala !). Daca astazi decid cand sa mor, ca maine vom decide sa traim mai mult decat a intentionat mecanismul evolutiv, iar poimaine vom trai vesnic in corpurile noastre de metal si plastic. Sa nu ziceti ca nu v-am spus !![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley")



 La capitolul **Filozofie** in relatia cu moartea putem sa discutam altceva mai interesant, de pilda despre **eutanasia umana** - moarte la cerere ! stimată doamnă / domnișoară

vă sugerez să emigrați în coreea de nord ori în cuba, cât mai apucați și la ei comunismul, la care văd că visați intens. la ei așa este, reglează statul tot, și ce papi, și ce vorbești și ce scoți din tine.
vă urez drum bun Din amalgamul de raspunsuri mi-am facut si eu o parere.

  

 Daca Dumnezeu exista si cei care nu cred in el vor avea de suferit la judecata de apoi, atunci cei care au fost buni cerdinciosi toata viata si au murit de cancer, impuscati, boli incurabile, sau luand-ul exemplu pe Stephen Hawking care a suferit o viata intreaga in cel mai barbar mod posibil ( e si normal sa aiba o anuimta ciuda pe Dumnezeu)   acestia nu ar merita sa-l stranga de gat pe Cel de sus cand vor fi primiti in imparatia cerului ???

 La polul opus daca ar exista iadul, voi chiar credeti ca ar merita cineva sa traiasca in suferinta o vesnicie pt o fapta comisa pe pamant ?

 Cati dintre voi puteti spune ca nu a gresit niciodata cu nimic ? Sunteti voi in stare sa judecati ce fapta e mai grava ? Nu cred. Dupa cum spune si zicala cel fara de pacat sa arunce prima piatra ! 

  

 Potrivit ecuatiei lui Drake in galaxia noastra ar trebui sa fie circa 50.000 de civilizatii inteligente cel putin de nivelul nostru. Asta ar insemna ca universul ar avea miliarde de civilizatii . Credeti ca vom trai cu totii dupa moarte la un loc ?

 Sau dc am fi noi mai presus decat plante si animale. Adica ele sa nu ajunga in rai. Daca am gandii invers si ar ajunge toata planeta in rai asta ar insemna ca acolo ar fi identic ca pe pamant. Atunci care ar mai fi scopu raiului daca ar fi acelasi ca pe pamant ? De ce nu am trai aici in continuare ?  Se pot formula sute de ipoteze care sa arate ca existenta unei entitati sau a unui loc dupa moarte este absurda dpdv stiintific. voi pregati o analiza pe blogul meu in legatura cu acest subiect in iulie. intrebarea principala este ce tip de investitor sunteti. aceleasi medicamente nu functioneaza pentru toti pacientii. 

in orice scenariu, din cauza perioadei turbulente prin care trecem, v-as sugera ca cel putin 30-50% din capitalul dumneavoastra sa ramana la banca, intr-un depozit de 3-6 luni. 

exista optiuni pentru investitii imobiliare, actiuni sau alte tipuri de investiti si daca imi dati mai multe detalii despre profilul investitiilor dumneavoastra va pot da mai multe propuneri. 

spre exemplu: 
cautati o investitie ce va poate asigura un venit stabil - atunci o proprietate mai mica care genereaza venituri este ceea ce cautati. 
sunteti in cautare de proprietati cu apreciere viitoare - va puteti indrepta spre piata de terenuri etc. 

nu exista o regula de baza pentru toata lumea. 

voi pregati o analiza a fiecarui tip de profil de investitor si o voi publica pe blogul meu, insa ar trebui sa consultati si pe cineva (si sa-l platiti) pentru a va putea pregati propriul plan unic, conform cerintelor dumneavoastra personale. în principiu, grecia se află într-un stadiu în care poate plăti doar prin ajutoare. dacă și când țara va da faliment voi putea să îmi exprim opinia săptămâna viitoare sau peste două saptămâni, timp în care așteptăm semnale, decizii etc. personal cred ca indiferent de scenariul urmat, grecia nu va fi lăsată să se prăbușească „fără a se avea controlul situației”, pentru că asta ar cauza un cutremur de 10 grade pe scara richter în economia mondială. 
românia va avea, fără îndoială, probleme dacă grecia cade. nu numai din cauza realțiilor bilaterale ci mai ales pentru că ambele țări se află în balcani și riscul de țară va crește. dar nu cred ca românia va ajunge la faliment din cauza greciei, țara este diferită, cu alte avantaje și dezavantaje. Situatii in care am trait aceste emotii:  

-Bucuria: Sarbatorirea zilei de nastere, obtinerea unui premiu, primirea unui cadou, lauda din partea cuiva asupra performantelor mele, afectiunea primita din partea cuiva drag etc.


-Tristetea: sentimentul de singuratate (atunci cand simti ca nu ai niciun prieten aproape), lipsa suportului familial, esecuri in plan scolar, moartea unui animal drag, dorul de familie si imposibilitatea de a fi langa ea (ex: copiii care au parintii plecati in strainatate), cand o persoana primeste doar critica din partea celorlalti etc.


-Teama: cand risti sa fii atacat de un animal salbatic sau de oameni inarmati, cand ai o anumita fobie, teama de esec etc.


-Furia: cand exista o nedreptate, cand nu ti s-a indeplinit ce ti-ai dorit, cand ai facut o greseala care iti va schimba viata ta sau a celorlalti


-dezgustul: Exemplu de situatie: Cand nu exista egalitate intre drepturile oamenilor. Acum cativa ani am stat la rand pentru a-mi face un abonament. Eram foarte multi oameni care asteptam nerabdatori sa ne facem abonamentele pentru autobuz. Fara niciun fel de rusine, un baiat sfideaza tot randul si se baga in fata, iar casiera accepta sa ii faca abonamentul spre nemultumirea tuturor. In acel moment am avut aceasta emotie de dezgust fata de casiera si acel baiat.   

Alt exemplu: cand cineva este rasist priveste cu dezgust anumite minoritati  

*dezgustul se confunda cu dispretul, insa dezgustul este o emotie mult mai puternica  

* La celelalte poti da tu exemple de situatii din viata ta in primul rand incepeti procedura cu avocatul dvs. daca o castigati, o faceti publica. dar important este sa cititi cu atentie ceea ce ati semnat. dracul se ascunde in detalii. si un comentariu mai personal: va felicit pentru ca doriti sa va protejati si nu stati sa va plangeti pentru “ce mi s-a intamplat si mie”. bravo! când spuneți că vreți sa vă ajute cineva să vindeți, vă referiți la servicii gratuite? ca un fel de serviciu voluntar în folosul comunității? e bine. sunt sigur că veți găsi mulți voluntari. mult noroc! Poti, dar sa ai in vedere:  

  

- sa inveti bine sa-l controlezi inainte de a te aventura "afara"  

  

- sa alegi o zi in care sa nu bata absolut deloc vantul  

  

- sa timiti pe cineva jos, pentru orice eventualitate, mai ales daca nu reusesti sa-l mai aduci inapoi pe fereastra (sa deschizi larg ferestrele) ca sa poti incerca o aterizare la sol ....