cu totii dorim sa fim fericiti. problema e: exista intr- adevar fericirea? si daca da, cum se poate ajunge la ea? pentru dobandirea fericirii, unii filosofi antici (epicurieni, parca) au recomandat ...? (mai mult)
cu totii dorim sa fim fericiti. problema e: exista intr-adevar fericirea? si daca da, cum se poate ajunge la ea? pentru dobandirea fericirii, unii filosofi antici (epicurieni, parca) au recomandat renuntarea la ambitii si iubire, intrucat, spuneau ei, nici ambitia, nici iubirea nu pot fi vreodata satisfacute pe deplin. personal, ma indoiesc ca asta ar fi calea pe care putem ajunge la fericire. succesul si iubirea pot fi satisfactii temporare, dar nu partiale, iar fericirea pare a izvori mai curand din exercitiul spiritului in actiune decat din orice fel de abstinenta. voi ce parere aveti?
mi s-a parut ca intra cel mai bine in situatie.pacat ca n-avem in romana, o cale dubla ca in engleza, unde "mantuire" se traduce in doua feluri : "salvation", pentru conotatia religioasa si "redeeming" (cuvantul meu preferat in engleza), pentru conotatiile de celelalte tipuri. poate din cauza ca vreau sa fiu multumit de mine imi doresc cu atat ardoare mantuirea.cred ca am trecut prin toate starile si anarhiile si caruselurile psihice interioare posibile si parc-as vrea sa se linisteasca putin treburile astea, sa-mi gasesc "cocioaba", sa ma asez la "casa mea" si sa-mi vad de treaba in arealul acela, daca intelegi ce vreau sa spun.nu sunt deloc religios,ba chiar neg cu vehementa necesitatea dumnezeului biblic,dar nu scot din calcule posibilitatea necesitatii unui crestinism primordial, bazat pe o intelegere cat mai buna a strainului, dar mai ales a ta.mi se pare ca toti, in cazul in care nu suntem niste legume dereglate psihic/infatuate cu tot felul de greturi arianiste, avem nevoie de un fel de mantuire a fiecaruia.
E ok si intrebarea ta, ca si aia cu experientele cele mai importante ale vietii. Practic raspunsurile sunt legate puternic, subiectivismul personal este si in acest caz legat de foarte multe aspecte ca atitudinea, sansa, principiile, valorile esentiale in care crezi, taria de caracter etc.  

  

Am vazut (pe Discovery parca) o poveste care m-a impresionat extraordinar si am sa v-o spun pe scurt, pentru ca mi se pare relevanta in a aprecia lungimea vietii. Era vorba despre un individ de vreo 50 si ceva de ani, care traia intr-o casa frumoasa, eleganta  impreuna cu sotia lui pe care o iubea enorm, genul ala de iubire in care cateva priviri spun ce altii nu reusesc sa-si spuna o viata intreaga, cu care avea 2 copii realizati, la casele lor, cu meserii bune si multumiti ei insisi de situatia lor, avea nepoti pe care-i iubea enorm si care-l iubeau foarte mult.. o familie ideala as spune! Dupa un consult de rutina, a fost dignosticat cu cancer in stare inca abordabila medicaliceste, insa presupunea tratamentul de kimoterapie, cu sanse relativ reduse, insa celebru deja prin suferintele ce le provoaca atat celor ce se supun acestuia, dar si familiei care trebuie sa suporte sa vada cum un om drag se chinuie ingrozitor. Ce m-a impresionat a fost atitudinea acelui OM cu adevarat implinit pe toate planurile: a spus clar NU! Nu vrea sa faca acel tratament!  

  

Mi-a trebuit luni de zile sa-mi revin dupa acel documentar, am realizat brusc ca il inteleg perfect pe acel om, ca a facut o alegere extraordinar de curajoasa si de plina de umanism de fapt. Nu se sinucidea, sansele de a fi doborat erau mai mari decat sa ramana viu, iar asta ar fi fost oricum intr-o stare de semi-leguma.... aia NU ERA VIATA pentru el... Ce m-a mai impresionat a fost si altceva, un lucru care de fapt tinea si de calitatea omului care era bolnavul: familia, sotia, copiii (nepoti nu au fost scosi in evidenta) au inteles fara nici macar o explicatie suplimentara decizia socanta a sotului si tatalui ce-l intruchipau pe acel barbat, impacat cu situatia reala, intelegand ca efortul ce-l presupunea acel tratament ar fi "schilodit" intreaga familie, ar fi negativ afectat mental pe termen lung pe toti membrii ei. Viata pe care a avut-o i-a oferit atat de multe si atat de frumoase incat pur si simplu acel om era multumit, implinit, satisfacut. Cati dintre noi nu ne dorim sa avem ce are acel om??.. Cati avem asa ceva?? Eu cred ca destul de putini, ne vom considera niste oameni norocosi sa putem sa traim o viata atat de plina si de multumitoare ca a lui.  

  

Asadar, nu lungimea conteaza intotdeauna, ci calitatea si realizarile izbutite in acea perioada. Sigur ca cu cat e mai lunga, sansele de a creste calitatea vietii, de a avea realizari mai multe si mai importante, cresc si ele, dar perioada in sine nu este ceva ce poti determina exact, depinde de prea multe necunoscute, nu este neaparat relevanta. Din amalgamul de raspunsuri mi-am facut si eu o parere.

  

 Daca Dumnezeu exista si cei care nu cred in el vor avea de suferit la judecata de apoi, atunci cei care au fost buni cerdinciosi toata viata si au murit de cancer, impuscati, boli incurabile, sau luand-ul exemplu pe Stephen Hawking care a suferit o viata intreaga in cel mai barbar mod posibil ( e si normal sa aiba o anuimta ciuda pe Dumnezeu)   acestia nu ar merita sa-l stranga de gat pe Cel de sus cand vor fi primiti in imparatia cerului ???

 La polul opus daca ar exista iadul, voi chiar credeti ca ar merita cineva sa traiasca in suferinta o vesnicie pt o fapta comisa pe pamant ?

 Cati dintre voi puteti spune ca nu a gresit niciodata cu nimic ? Sunteti voi in stare sa judecati ce fapta e mai grava ? Nu cred. Dupa cum spune si zicala cel fara de pacat sa arunce prima piatra ! 

  

 Potrivit ecuatiei lui Drake in galaxia noastra ar trebui sa fie circa 50.000 de civilizatii inteligente cel putin de nivelul nostru. Asta ar insemna ca universul ar avea miliarde de civilizatii . Credeti ca vom trai cu totii dupa moarte la un loc ?

 Sau dc am fi noi mai presus decat plante si animale. Adica ele sa nu ajunga in rai. Daca am gandii invers si ar ajunge toata planeta in rai asta ar insemna ca acolo ar fi identic ca pe pamant. Atunci care ar mai fi scopu raiului daca ar fi acelasi ca pe pamant ? De ce nu am trai aici in continuare ?  Se pot formula sute de ipoteze care sa arate ca existenta unei entitati sau a unui loc dupa moarte este absurda dpdv stiintific. sunt complet de acord cu dumneavoastra. de aceea intru, de multe ori, in dezacord cu unii proprietari care au impresia ca detin “turnul eiffel”. insa asta este ceva aproape “standard” pentru piata de aici si cand le spui oamenilor adevarul, se supara si nu mai vorbesc cu tine (de multe ori intra pe forumuri sau site-uri si te injura). 
insa pot intoarce comentariul dumneavoastra. cand avem, cu adevarat, o proprietate de lux, vrem, cu adevarat, sa platim pentru ea? sau incercam sa o cumparam pe gratis si spunem ca toate investitiile facute “nu sunt importante”?
plus o ultima intrebare: considerati ca am atins un nivel, noi ca societate, sa intelegem gusturile avansate si designurile cladirilor construite in tari cu 50-100 de ani de traditie? prea multe persoane considera “frumos” ceva urat pur si simplu pentru ca asta este tot ce stiu. aceasta situatie are nevoie de timp pentru a se schimba… cu siguranta nu in aur si argint. in opinia mea pretul este mare. s-ar putea sa urce insa nu mi se pare comod sa cumpar ceva cand se afla la apogeul istoric in ceea ce priveste pretul. prefer sa las pe cineva mai inteligent ca mine sa se imbogateasca din astfel de investitii. 
bursa este o optiune, insa nu cu un capital mai mare de 20-30% din suma de care dispuneti. imobiliarele sunt o optiune insa va trebuie o strategie, nu sa cumparati “orice”. 
prima regula in perioade de criza este sa puneti o mare parte din bani in depozite, pentru a-i avea disponibili in orice moment. 
in legatura cu propria afacere, ar trebui sa stiu cine sunteti, ce experienta aveti si avantajele dumneavoastra, ce vreti sa faceti, care este business planul si atunci va voi putea spune mai multe despre aceasta optiune. 
o sa scriu mai multe despre acest subiect incepand de saptamana viitoare in noua versiune a blogului meu: www.iliaspapageorgiadis.ro 
(si cateodata “lipsa de actiune este cea mai buna actiune”). Intai de toate, cred ca niciodata nu poti dispune de resurse nelimitate instant, totdeauna va exista notiunea economica de "**cost**" – numai magia are cost zero. Una din componentele pretului este **disponibilitatea** – daca nu este Acum si Aici cand ai nevoie, apare un cost iar daca apare, cineva tot il va achita cumva !



  



 Referitor la conflicte (armate si ne-armate), parerea mea este ca ele **vor ramane** cel putin pe termen mediu, oamenii raman diversi ca structura si aspiratii macar prin prisma variabilitatii biologice, totdeauna se vor gasi unii care sa vrea mai mult, sa vrea altceva, sa vrea sa-si impuna ideile "bune" asupra celorlalti, etc. Probabil ca se vor rari agresiunile brutale asupra semenilor, dar ciocniri de interese vor exista mereu.



  



 Privind mai departe in viitor, resursele energetice abundente vor produce **expansiunea speciei umane in spatiu**, apoi adaptarea la medii diferite va produce speciatia – separarea in specii diferite, iar de aici si alte conflicte potentiale.



  



**PS:** Eu mi-am pus o varianta a intrebarii tale in legatura cu evolutia speciei umane (si in general, a speciilor initial biologice). **Evolutia biologica se va termina la un moment dat** si ne vom transfera "constintele" in suporturi tehnologice. Presupunand ca in acel moment am avea acces cvasi-nelimitat la energie si alte resurse, **care oare vor fi mobilurile/comportamentul unei astfel de fiinte ??** 



 Caci subzistenta n-ar mai fi amenintata (virtuala viata vesnica) iar inmultirea n-ar mai fi o problema (oare ar mai fi urmarita ca scop ?). Singurul scop pe care mi-l imaginez ar fi **informatia** – acumularea de cat mai multa informatie despre (multi)Univers. Dar poate ca si informatia este finita, atunci ce ar mai fi de facut ? Cred ca in cele din urma ar urma **BIG-BORE** – Marea-Plictiseala, cum ziceai tu ...![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley") Situatii in care am trait aceste emotii:  

-Bucuria: Sarbatorirea zilei de nastere, obtinerea unui premiu, primirea unui cadou, lauda din partea cuiva asupra performantelor mele, afectiunea primita din partea cuiva drag etc.


-Tristetea: sentimentul de singuratate (atunci cand simti ca nu ai niciun prieten aproape), lipsa suportului familial, esecuri in plan scolar, moartea unui animal drag, dorul de familie si imposibilitatea de a fi langa ea (ex: copiii care au parintii plecati in strainatate), cand o persoana primeste doar critica din partea celorlalti etc.


-Teama: cand risti sa fii atacat de un animal salbatic sau de oameni inarmati, cand ai o anumita fobie, teama de esec etc.


-Furia: cand exista o nedreptate, cand nu ti s-a indeplinit ce ti-ai dorit, cand ai facut o greseala care iti va schimba viata ta sau a celorlalti


-dezgustul: Exemplu de situatie: Cand nu exista egalitate intre drepturile oamenilor. Acum cativa ani am stat la rand pentru a-mi face un abonament. Eram foarte multi oameni care asteptam nerabdatori sa ne facem abonamentele pentru autobuz. Fara niciun fel de rusine, un baiat sfideaza tot randul si se baga in fata, iar casiera accepta sa ii faca abonamentul spre nemultumirea tuturor. In acel moment am avut aceasta emotie de dezgust fata de casiera si acel baiat.   

Alt exemplu: cand cineva este rasist priveste cu dezgust anumite minoritati  

*dezgustul se confunda cu dispretul, insa dezgustul este o emotie mult mai puternica  

* La celelalte poti da tu exemple de situatii din viata ta Dragostea are simultan următoarele proprietăți potrivite pentru cîntece:  

  

- Poeții și textierii sînt motivați, prin propria lor experiență, să scrie despre dragoste. Chiar și atunci cînd acele experiențe personale de dragoste sînt triste, o parte din amintirea lor este plăcută, nostalgică.  

  

- Ascultătorii cîntecelor le ascultă și ei cu plăcere, tot pentru că le aduc aminte de întîmplări personale, mai vechi sau mai noi sau chiar curente.  

  

- Dragostea poate avea o mare mulțime de aspecte diferite, de la comic la tragic, de la platonic la sexual etc., deci oferă o mare varietate de moduri de abordare lirică.  

  

- Spre deosebire de multe alte sentimente, dragostea este universală, la fel de valabilă și în Egiptul antic, și în Verona lui Romeo și a Julietei, și în Parisul de ieri, și în Bucureștiul de azi, dincolo de clase sociale, indiferent de avere, inteligență sau cultură.  

  

Există și alte sentimente puternice, de exemplu tristețea produsă de moartea cuiva, sentimentul de nedreptate socială, teama față de ororile războiului, bucuria față de frumusețile naturii etc. Iar poeții scriu și despre ele, compozitorii le pun pe note și cîntăreții le cîntă. Dar astfel de cîntece au în general mai puțin succes, pentru că puțini ascultă cu plăcere cîntece despre moarte, puțini înțeleg nenorocirea unui țăran fără pămînt etc.  

  

Avem poezii despre înțelepciune, patrie, lună și stele, limba română, eroi naționali, cățeluși, întîmplări comice, haiduci, ostași, greieri și furnici, mateloți, mame, învățători, Dumnezeu, păsărele, daci, anotimpuri și așa mai departe. Apoi avem și poezii de dragoste. Dumneavoastră, dacă ați fi compozitor, ce poezii ați alege pentru a face un cîntec de succes? Și nu mă refer neapărat la succesul comercial, ci în primul rînd la bucuria publicului de a vă asculta cîntecul. Salut Best !



 Ce cauta "moartea" la capitolul Filozofie ? Moartea, ca si fenomen caracteristic organismelor vii sta in mod sigur la capitolul **Biologie** - chiar daca noua ne place filozofia... ![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley"). Si nu sunt de acord nici cu ce ai spus mai departe, moartea nu este un proces autodistructiv ci unul **constructiv**. Pe de alta parte, avem inoculat instinctul autoconservarii, este firesc sa ne temem. Dar o constientizare a fenomenului ar trebui sa ne elibereze de aceasta teama ancestrala, **nu conteaza ca murim, conteaza cum traim** ! De asemenea, conteaza sa ne indeplinim rolul biologic - **sa transmitem informatiile mai departe (biologice si tehnologice)**.



 Mie lucrurile imi sunt foarte clare:



 - **N-as vorbi despre moarte, ci despre durata vietii si respectiv sfarsitul ei !**



 - **Evolutia a ales o solutie** care presupune generatii succesive din ce in ce mai bine adaptate la mediu. **Dar generatiile anterioare trebuie sa dispara, pentru ca ele concureaza generatiile noi !** Deci **moartea este obligatorie** in lumea biologica, non-tehnologica.



 - Evolutia a stabilit **strategia**: ori durata lunga a vietii si putini urmasi, ori durata scurta a vietii si foarte multi urmasi - **este limpede ca este un fenomen ghidat si necesar**.



 Interesant este ca in etapa evolutiva pe care o parcurgem noi Oamenii, **alegerile naturii sunt pe sfarsite, deciziile noastre constiente primeaza** (si scutiti-ma cu arbitrul ala !). Daca astazi decid cand sa mor, ca maine vom decide sa traim mai mult decat a intentionat mecanismul evolutiv, iar poimaine vom trai vesnic in corpurile noastre de metal si plastic. Sa nu ziceti ca nu v-am spus !![smiley](http://www.scientia.ro/qa/qa-plugin/wysiwyg-editor/plugins/smiley/images/regular_smile.gif "smiley")



 La capitolul **Filozofie** in relatia cu moartea putem sa discutam altceva mai interesant, de pilda despre **eutanasia umana** - moarte la cerere ! lux la 250 de euro? multi ar trebui ca mai intai sa inteleaga ce inseamna luxul si apoi sa ceara. Desigur. Si sunt si exemple in acest sens. Privind la amenintarea unui asteroid in viitor , una din abordarile oamenilor de stiinta ar fi devierea acestuia "incet dar sigur" folosind asa-numita asistare gravitationala (forta pe care un satelit uman trimis in apropierea unui asemenea corp ceresc pt a-i devia traiectoria e destul de mica, insa pe durata multor ani ea devine considerabila si suficienta). Sau sa luam un alt exemplu. Exista la stadiul de proiect la NASA ideea de a proiecta un satelit sau ceva similar, suficient de usor pt a fi propulsat la viteza maxima pe care o putem atinde cu tehnologia actuala. Ei s-au gandit la o vela solara, care in principiu ar fi accelerata de Soare si/sau un set de lasere de pe Pamant. O astfel de forta este extrem de mica insa se considera ca in timp (mai exact inainte de parasirea heliosferei)  aceasta vela ar putea ajunge la o treime din viteza luminii