billedet er for lille .
billedet er for lille, når jeg vil se tekst tv. det vises kun i størrelse 4:3 . ! hvordan gør jeg det større ?

jeg har prøvet zoom, men det virker ikke. h j ÆÆÆÆ l p.
hej,nu ved jeg ikke med tdc tv, men jeg ved at dr og tv2s text tv bliver udsedt i 4:3 format, derfor vil det på nogen tver blive vist i 4:3 format.
Hej med dig,  


Jeg kan godt forstå, at du får disse tanker, da du lige nu er i en alder, hvor din krop vil begynde at bruge de næste mange år på at udvikle sig fra en pigekrop til en kvindekrop. Der er mange ting, der kan ændre sig som f.eks. højde og vægt uden, at det betyder, at der er noget som helst galt med dig.

Kort sagt, vil jeg absolut ikke mene, at du skal tabe dig. Alene ud fra, hvad du fortæller om din nuværende højde og vægt, så fortæller en beregning af din BMI (= en matematisk formel for en sammenhæng mellem en persons højde og vægt), at du derimod faktisk er undervægtig. 

For dig, både i din alder og i din situation, så vil jeg i høj grad mene, at du ikke behøver bekymre dig om at tabe dig, men derimod at have en sund livsstil som du og din udviklende krop fortjener. Det bedste for dig og din krop vil altså være at spise rigeligt mad, der er sundt, IKKE for at tabe dig, men for at give din krop det den virkelig har brug for netop for at blive så sund og rask som muligt.

Overordnet set så vil du, ligesom alle på din alder, være rigtig godt tjent med grønt, groft og proteinrigt mad - altså grøntsager, fordi de har masser af gode vitaminer, groft brød og pasta, fordi det har masser af kostfibre og ting som æg, tun, laks og lignende, som har masser af god protein. Da jeg dog hverken er ekspert i dette emne eller kender til din specifikke livssituation, så kan du eventuelt spørge din læge eller snakke med dine forældre om det, for at finde ud af, hvad din krop helt præcis har mest brug for. 

Jeg håber, at mit svar kan bruges, og at du endelig skriver ind igen, hvis du føler for det :) 

-Marissa Hey du!



 

Først og fremmest,
hvor er det godt og vigtigt, at du får skrevet dit brev herind og dermed rakt
hånden ud efter noget hjælp. For du skal bestemt ikke gå alene med de tanker og
den følelse. 



 

Jeg kender selv til
den følelse af, at ens krop ikke er ligeså "rigtig" som personer
omkring en. Faktisk vil jeg vædde på, at de andre piger i din klasse også kan
få den følelse. Alle kan finde noget ved deres krop, som de gerne vil have
ændret. Men ligesom vores personligheder er unikke, så er det samme med vores
kroppe. Vi er født med et sæt gener, der er blandet helt vilkårligt og derfor
gør, at nogle er høje, nogle er lave. Nogle er tykke, mens andre ikke kan tage
på uanset hvor meget de prøver. Nogle har tykt hår, andre har tyndt. Nogle er
født fleksible, mens andre er stive som et bræt. Derudover så udvikler vores
kroppe sig også gennem tiden og former sig efter ens liv. 



 

Men er nemt for mig
at skrive, og det forbedrer ikke dine følelser. 


Til at begynde med,
så synes jeg, at du skal have snakket med nogle i din omgangskreds om, hvordan
du har det. Det kan være en god veninde, som du stoler på. Det kan være godt at
dele ens usikkerhed med en, så de forstår, hvordan man har det, men også så man
kan få holdt sine tanker op med virkeligheden. Derudover så skal du også have
snakket med dine forældre. Det vil selvfølgelig blive svært at få åbnet op om
den samtale, men jeg tror, at det er vigtigt, for de skal hjælpe dig med at få
noget professionelt hjælp. En tilgang kunne være, at du viste dem dit brev her,
hvor du flot beskriver, hvordan du har det. Så kan I tage snakken sammen om,
hvad der skal ske og hvordan du kommer til at få det bedre. 



 

Hvis jeg skal pege
på nogle ting:


Det første er, at
jeg lægger mærke til, at du selv skriver, at du vejer det du skal ift. Din
højde. Derfor tror jeg ikke at tabe sig er løsningen her. Måske du kan træne
dine muskler, så din kropsform kan ændre sig, eller måske er det bare sådan som
din krop er formet, så er det ikke din vægt som er det essentielle her. Jeg
ville virkelig anbefale dig at snakke med en professionel som fx en instruktør
i et fitnesscenter, en læge eller lignende. De kan bedst guide dig i, hvad der
er muligt og hvordan det mål opnås bedst og på en sund måde. 



 

Men
det er også virkelig vigtigt for mig at understrege, at din glæde og lykke
kommer ikke ved at opnå den "rigtige" krop. Træning kan være godt for
ens sind, men det fjerner ikke den usikkerhed og de tanker, som du giver udtryk
for i dit brev. Jeg vil derfor anbefale dig i at også finde en, der kan arbejde
med dig, så du lærer at holde af dig selv og din krop. Dette kunne fx være en
psykolog. Her kan du og dine forældre enten selv finde en, eller også kan I få
en henvisning fra din læge, så I kan få det lidt billigere. Hvis I får en
henvisning, så kan det godt tage lidt tid, inden I kan komme til. Derfor vil
jeg også anbefale dig at tjekke Headspace ud. Der kan du snakke gratis med unge
frivillige, der står klar til at lytte og rådgive dig. Du kan læse mere her: <https://www.headspace.dk/?gclid=EAIaIQobChMI-876g9yZ6QIVCeN3Ch0UtgheEAAYAiAAEgIgq_D_BwE>   

 


Du spørger til
sidst, hvordan du skal klare det. Der vil jeg bare gerne sige, at det her en
proces. Du tog allerede det første skridt ved at skrive herind, og det ønske om
at få det bedre skal du bruge som en drivkraft til at få den hjælp, som du har
brug for. For det er ikke en kamp, som du kan eller skal tage alene. Du har
brug for professionel hjælp ift. Træning og psykologisk og du har brug for
støtte fra din familie og venner. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav **Nej**; du *kaster ikke* resultatet, da:


* Det er unødvendigt, da `void *` automatisk og sikkert promoveres til enhver anden pointertype i dette tilfælde.
* Det tilføjer rod i koden, casts er ikke særlig lette at læse (især hvis pointertypen er lang).
* Det får dig til at gentage dig selv, hvilket generelt er dårligt.
* Det kan skjule en fejl, hvis du har glemt at inkludere `<stdlib.h>`. Dette kan forårsage nedbrud (eller, endnu værre, *ikke* forårsage et nedbrud før langt senere i en helt anden del af koden). Tænk på hvad der sker hvis pointere og integers har forskellig størrelse; så skjuler du en advarsel ved at caster og kan miste bits af din returnerede adresse. Bemærk: fra og med C99 er implicitte funktioner forsvundet fra C, og dette punkt er ikke længere relevant, da der ikke længere er nogen automatisk antagelse om, at udeklarerede funktioner returnerer `int`.


Som en præcisering skal du bemærke, at jeg sagde "du skal ikke caste", ikke "du *behøver* ikke at caste". Efter min mening er det en fejl at inkludere cast, selv hvis du har det rigtigt. Der er simpelthen ingen fordele ved at gøre det, men en masse potentielle risici, og at medtage gipsen indikerer, at du ikke kender til risiciene.


Bemærk også, som kommentatorer påpeger, at ovenstående taler om ren C, ikke C++. Jeg tror meget stærkt på C og C++ som separate sprog.


For yderligere at tilføje, at din kode unødigt gentager typeoplysningerne (`int`), hvilket kan forårsage fejl. Det er bedre at de-referere den pointer, der bruges til at gemme returværdien, for at "låse" de to sammen:



```
int *sieve = malloc(length * sizeof *sieve);
```

Dette flytter også `length` til forsiden for at øge synligheden, og dropper de overflødige parenteser med `sizeof`; de *er kun nødvendige* når argumentet er et typenavn. Mange mennesker synes ikke at vide (eller ignorerer) dette, hvilket gør deres kode mere omstændelig. Husk: `sizeof` er ikke en funktion! :)







Selvom det *kan* øge synligheden i nogle sjældne tilfælde at flytte `length` foran, bør man også være opmærksom på, at det i det generelle tilfælde bør være bedre at skrive udtrykket som:



```
int *sieve = malloc(sizeof *sieve * length);
```

Da det at holde `sizeof` først, i dette tilfælde, sikrer, at multiplikationen udføres med mindst `size_t` matematik.


Sammenlign: Sammenlign: `malloc(sizeof *sieve * length * width)` vs. `malloc(length * width * sizeof *sieve)` den anden kan overløbe `length * width` når `width` og `length` er mindre typer end `size_t`. Hey du! 



 

Jeg forstår godt din
følelse af ikke at være tilpas i sin egen krop og gerne vil have den
"rigtige" krop, som du her kalder en bikinikrop. Den følelse kan jeg
selv have og jeg tror, at vi alle har den følelse af og til, at man gerne ville
tabe sig lidt mere, få lidt større muskler eller lignende. 


Så du er ikke alene
med den følelse.



 

Men jeg må dog også
sige, at din mor kan have en pointe. Der er mange faktorer, der spiller ind her
og jeg ved ikke, hvor høj du er, hvor meget du vejer osv. Så jeg skal ikke
vurderer, om du kan tabe dig, men jeg lægger bare mærke til din begrundelse.


At den bikinikrop er
noget drengene godt kan lide.



 

Det er helt fair, at
du gerne vil have drengenes opmærksomhed, men det er ikke det værd, hvis du
skal ændrer dig selv så meget, at det påvirker dit forhold til din krop. Det
vil vær en kamp, som du ikke kan vinde og hvis du er helt ærlig, vil du så
gerne have deres opmærksomhed pga. deres krop?   

De drenge skal jo give dig opmærksomhed, fordi du er badass, sjov og rar.
Drengene er måske fikseret på 'bikinikroppe' lige nu, men de skal nok komme ud
af det på et tidspunkt, og så er smil, overskud og humor langt flottere. 



 

Men når det er sagt,
så ændrer det jo ikke følelsen af, at du ikke kan være i din krop her og nu, og
at du ikke føler din mor støtter dig. Jeg vil virkelig anbefale dig at få
fokusset væk fra det at tabe dig og mere generelt til dit forhold mellem dig og
din krop. Tænk lidt for dig selv; Hvordan har du det med din krop? Hvilke
dele/aspekter af din krop er du super stolt over? Hvilke ville du ønske, at du
kunne ændre på? Og i så fald til hvad? Og hvorfor vil du gerne ændre de
dele/aspekter?   

Prøv også at tænk på, hvorfor er det, at du gør det? For drengene? For dig
selv? Hvad er det, som du gerne vil have ud af dette? Skriv det ned, måske i
form af breve til dig selv eller breve til din mor.  



 

Derefter synes jeg,
at du skal snakke med din mor igen. Du kunne jo vise hende de breve, som du har
skrevet. Fortæl hende, at du ikke har det godt i din krop og du gerne vil have,
at hun tager dig seriøst og hjælper dig. Det kan være, at du skal finde en
anden slags sport at gå til end løb? Det kan være, at du og din familie skal
ændre nogle kostvaner (ikke fordi i skal på slankekur, men nogle gange kan det
hjælpe at variere kosten med nogle nye, friske retter), det kunne også være, at
du ville have det godt af at snakke med nogle omkring dit forhold til din krop.




 

Husk på, at sundhed
kommer i mange former og farver, og det vigtigste er, at du og din krop har det
godt med hinanden :)


Jeg håber, at du
kunne bruge mit svar :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav Hej! 

Tak for din besked. Jeg håber, at mine tanker kan være til hjælp. 

Du skriver, at du på det sidste har haft svært ved at overskue, at skulle være social, og jeg tror faktisk ikke, at du er den eneste, der oplever dette. Nedlukningen af samfundet har medført, at man i lang tid ikke har haft sin normale hverdag og lavet alle de ting, man er vant til at lave. Når man det meste af tiden bare sidder hjemme -  måske alene, måske i nattøj de fleste dage - kan det pludselig føles som en meget stor ting at skulle lave “almindelige” ting som at gå en tur eller drikke en kop kaffe med andre. Dette er noget, jeg også selv har mærket og jeg tror, at mange andre har det på samme måde. Selvom det er enormt frustrerende at tingene er sådan, er man også bare nødt til at acceptere det, tror jeg. Samfundet og hele verden er helt ved siden af sig selv og det er okay, at man måske også selv er det. Hvis du gerne vil arbejde lidt med det, vil mit råd være, at tage små skridt og prioritere at lave ting, du godt kan lide. Det kan fx være at læse en bog, gå ture selv og lytte til musik eller måske gå en tur med en af dine veninder og få snakket om, at tingene er svære lige for tiden. 

I forhold til dine bekymringer om mad, forestiller jeg mig, at det også godt kan være påvirket af, at man går meget hjemme. Her man kan hurtigt begynde at bemærke ting, man normalt ikke ville tænke over. Dog ville jeg stadig være meget opmærksom på, at det ikke udvikler sig. Din krop har brug for energi og det er ikke sundt, at springe måltider over for at have god samvittighed over at spise pizza. Som du har læst andre steder, tror jeg også, at det kunne være en god idé, at snakke med nogle om det, hvis det fortsætter som det er nu. Det kunne være dine forældre eller veninder i første omgang, men det kunne også være lægen.

Og så vil jeg også lige huske dig på, at det er farligt at sammenligne sig selv med modeller på Instagram. Billederne, som bliver delt, har været igennem den helt store redigering, så de fremstår nærmest helt perfekte - hvilket jo slet ikke afspejler virkeligheden. Det skal man virkelig huske, omend det er svært.

  
Skriv endelig ind igen, hvis du har andre spørgsmål! 

De bedste hilsner Julie :-) Hej, 

Jeg er ked af at høre, at du har det så hårdt med din krop, og jeg ved at det kan være virkelig svært, hvis man føler, at ens krop ikke passer ind med det, man synes den burde. 

Jeg kan godt forstå, at det er hårdt at være høj af sin alder, og det er en udfordring jeg selv og andre jeg kender også har været igennem. Problemet er ofte, at hvis man når en vis højde i en ung alder, så er det, fordi man udvikler sig hurtigere end sine jævnaldrende. Og dette er især ofte tilfældet for piger i din alder. Drengene halter tit bagefter på flere udviklingsmæssige områder, og derfor ser man tit i de tidlige teenageår, at pigerne ser mere modne ud end drengene, fordi de ofte er højere. Det betyder dog absolut ikke, at det vil være sådan for evigt. Du er blot nået et videre stadie i din udvikling hurtigere end dem omkring dig, men i løbet af de næste par år vil de fleste af dine klassekammerater også vokse sig højere (og ligeledes få større fødder). Jeg oplevede selv, at jeg var den højeste i min klasse i flere år i folkeskolen, men da jeg nåede til 8.-9. klasse og på gymnasiet og videre, så endte jeg blot med at være på højde med mange af de andre. Og jeg mødte piger, der endda var højere end mig. 

Selvom det kan føles underligt eller træls at være en af de høje, også når man bliver ældre, så er der dog utallige fordele ved det, som både jeg selv og andre jeg kender er vilde med. Man har altid bedre udsyn til koncerter og shows, folk går ikke rundt og bliver ved med at tro, at man er 12 år gammel, selvom man egentlig er fyldt 18, og man slipper for at søge mod højhælede sko for ikke at være for lille, hvilket er en kæmpe fordel, da sådanne sko kan være skadelige, især for anklerne, knæene og endda ryggen. 

Uanset hvad, så er det en meget almindelig ting at føle sig utilfreds med sin krop i din alder, og det er oftest et biprodukt af, at kroppen drastisk er ved at udvikle sig, og man ikke længere synes, man kan genkende den. Den er i fuld sving med, og i dit tilfælde gået hurtigere frem mod, at blive en voksen kvindes krop. Jeg forsikrer dig dog om, at de fleste af dine klassekammerater og andre på din alder også mærker usikkerheder omkring deres kroppe. Du er på ingen måder alene om det.  
Noget af det bedste du, og alle andre, kan gøre her er at huske stadig at elske jer selv og jeres kroppe, selvom det måske kan føles svært. Og selvom det måske lyder totalt skørt, så vil det med tiden kunne hjælpe dig, hvis du f.eks. om aftenen, når du ligger i din seng, siger til dig selv "jeg elsker mig selv og min krop" igen og igen. På den måde vil du nemlig, især i disse år, hvor din krop kan skabe lidt udfordringer, give dig selv og din krop den omsorg og forståelse, som du fortjener. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe en smule, og at du aldrig glemmer, hvor skøn og unik du er i den her verden, uanset din højde eller størrelse. Skriv endelig ind igen, hvis du får brug for det!

Med venlig hilsen,  
Marissa Hej med dig,

Det er helt forståeligt at være usikker på et område, hvor man føler, at man er anderledes. Alle mennesker har usikkerheder, og det er absolut helt normal at have dem, selvom det, som du siger, måske ikke føles fedt. 

Det er også helt forståeligt, at du især ikke synes det er fedt lige nu, hvor du er 13 år og føler dig alene om at være så høj. Du kan dog trøste dig selv med, at det absolut ikke kommer til at vare for evigt. Du har blot en krop, der udvikler sig hurtigere end dine jævnaldrende, men allerede når du kommer i 8. og 9. klasse, så vil du nok begynde at se, hvordan de andre på din årgang, og især drengene, begynder at følge med. Jeg oplevede også selv at være den højeste i min klasse, da jeg var på din alder, men da jeg blev ældre, og især da jeg kom på gymnasiet, begyndte mange andre omkring mig at indhente mig og endda blive endnu højere. 

Det med at det kan være en udfordring at få en kæreste pga. sin højde er ofte kun en irrationel frygt. Drenge udvikler sig langsommere end piger, men fordi de er drenge, så har de alligevel gener der, i gennemsnit, får dem til at blive højere end piger. Så selvom det ikke føles sådan nu, så vil du absolut komme til at møde masser af drenge i fremtiden, som er ligeså høje eller højere end dig. 

Det kan godt være, at det er svært at tage imod eller tro på de råd eller komplimenter, du møder, når du beskriver dine frustrationer omkring din højde. Men gør dig selv den tjeneste, at hver gang du føler dig ked af det eller frustreret over det, så sig to sætninger til dig selv: 1) "Det kommer ikke til at være sådan her for evigt" og 2) "Jeg er smuk som jeg er". Selvom det måske føles underligt at sige sådan til dig selv, så er det en rigtig god måde for dig at "omprogrammere" din hjerne til at se tingene fra en lysere side og til at få det bedre med tingene, som de er nu. 

Jeg håber mit svar kan være til en smule hjælp :) Og glem aldrig, at du er smuk uanset hvad!

Med venlig hilsen,  
Marissa Hej med dig og tak for dit spørgsmål. 

Øv også, men altså bare fordi at han sagde at han ikke kunne liden nogen da i legede S, P eller K, er det jo ikke ensbetydende med at han ikke kan. Det kunne jo være at han bare ikke turde sige det. Det kan selvfølgelig desværre også være at han bare ikke kan lide nogen inklusiv dig. Sådan er det desværre nogen gange, men du kan jo forsøge at få noget mere kontakt med ham, være noget mere sammen med ham og snakke med ham. Det kan jo være at det så lige pludselig går op for ham, at du faktisk er en rigtig sød pige. 

Jeg håber at du kan bruge mit svar og held og lykke med det hele. 

De bedste hilsner 

Michelle :-) Hej med dig og tak for dit spørgsmål. 

Først og fremmest vil jeg sige at der absolut intet er i vejen med dine skamlæber. De er præcis som de skal være, medmindre at de fysisk generer dig, er det intet galt med dem. 

Skamlæber findes i alle størrelser og farver, og det er der intet galt i.   
Jeg tænker at du ikke skal være bange for at have sex, i sær ikke på grund af dine skamlæber, jeg vil næsten vædde med, at den dreng du ser er fuldstændig lige glad med hvordan dine skamlæber ser ud, så længe at du er lige glad. Ja jeg vil faktisk mene at de fleste drenge er lige glade med hvordan dine skamlæber ser ud, hvis de ikke er det, er det dem der har et problem og ikke dig. Jeg tænker at du skal lære at acceptere hvordan du ser ud for neden, dette kan du forsøge ved at fortælle dig selv at du er helt normal og at de er lige som de skal være. Du kunne måske også begynde at udforske din egen krop lidt hvis du har mod på det, for at blive fortrolig med den og finde ud af at den er perfekt som den er. Dette kan du gøre ved f.eks. onani, men måske også bare kigge eller mærke på den og fortælle den er at den er god nok. 

  
Jeg håber at du kan bruge mit svar, du er altid velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har yderligere spørgsmål :-) 

Det bedste hilsner 

Michelle Hejsa!

Det lyder rigtig træls og ubehageligt, at du bliver drillet på grund af dine tænder. Da jeg var yngre blev jeg også drillet lidt med mine tænder, fordi mine nye tænder så store ud i forhold til mit ansigt og hvor stor jeg var på det tidspunkt. Dog tror jeg kun, at det er naturligt, at de nye tænder, der vokser ud når man har tabt sine mælketænder, kan virke lidt store, da man jo vokser og disse tænder skal passe til den større og mere udviklede krop. 

Jeg tror, at du er nødt til at have tålmodighed i forhold til at få en bøjle, som kan hjælpe med at rette dine tænder. Man skal nemlig blandt andet være udviklet nok og have tabt nok tænder, inden de vil beslutte sig for at give dig en bøjle (så vidt jeg ved). Dette er kun for at sikre sig, at du får den bøjle, der kan hjælpe dig mest - hvis du overhovedet skal have en bøjle. Det kan nemlig også være, at dine tænder naturligt kommer til at rette sig og sidde mere lige i takt med, at du vokser. 

Det er aldrig okay at drille andre og man kan virkelig gøre andre mennesker rigtig kede af det og usikre, når man driller. Folk som driller andre er ofte rigtig usikre på sig selv, hvilket de så lader gå ud over andre i håb om, at få det bedre selv. Jeg synes, at du skal snakke med dine forældre om problemet, så de måske kan snakke med en af dine lærere. Du kan også selv tage en snak med en lærer og fortælle om problemet. På den måde kan der bedre blive taget hånd om det, så disse drillerier stopper. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig. Ellers skal du bare skrive til os igen!  


De bedste hilsner Julie :-)