pixelering på tv3 plus
hej 

vi har de sidste 2 uger ikke været i stand til at se tv+ da den konstant pixelerer.

- vi kan godt se andre kanaler
- vi har nulstillet boksen
- vi har opdateret til seneste version
- vi har ikke problemer med vores internet

se eksempel her : https://youtu.be/nhr5540c3ge

hvem skal jeg henvende mig til i denne forbindelse ?

på forhånd tak for hjælpen

/morten
https://yousee.dk/godtsignal

er et sted at starte. din video viser nemlig, at du ikke har verdens bedste signal (på 594 mhz). din ber ligger nok et sted over nul på 3+.
Hej!  
  
Jeg kan godt forstå du bekymrer dig og undrer dig over hvad dette kommer af. Jeg må indrømme at jeg nok ikke er den rette til at hjælpe dig, da jeg ikke er læge eller lignende, men jeg kan forhåbentlig pege dig i den rigtige retning :-)  
  
Først og fremmest synes jeg du skal tale med ham, og spørge ham om han selv har nogen idé om hvad det er og hvor det kommer fra. Fortæl ham at du bekymrer dig og undrer dig over det - det kan jo være, at han godt ved hvad det kommer af, og kan besvare dine spørgsmål.

 Det kan også være han ikke har lagt mærke til at det er så slemt som du beskriver det, eller at han skammer sig eller er pinlig berørt over det. Derfor tror jeg det er vigtigt at du er omsorgsfuld når du spørger ind, så han ikke føler sig pinligt berørt.  
  
Jeg vil helt sikkert foreslå at han skal en tur til lægen, og at du eventuelt tager med, så du kan fortælle om de ting du har lagt mærke til. Jo mere information lægen får, jo bedre kan de vejlede jer. De kan meget bedre rådgive jer, besvare jeres spørgsmål og vigtigst af alt kan de hjælpe ham med at få såret/hudløsheden til at gå væk.

 Jeg håber du kunne bruge mine råd, og ellers må du endelig skrive herind igen!  
  
Mvh Mathilde Hej virkelig triste pige. 

Først og fremmest, du er overhovedet ikke, som i OVERHOVEDET IKKE til besvær, vi er her for at lytte og hjælpe så godt som vi nu kan, også dig. 

Hvor lyder det til at det hele er noget rigtig lort.   
Selvom det nok ikke er medlidenhed du søger, så vil jeg bare sige at de gør mig rigtig ondt alt det du har været igennem, det er der absolut ikke nogen der fortjener at opleve.   
For at besvare dit spørgsmål om hvorfor du overhovedet kæmper mere? Det er fordi at du fortjener så meget bedre! Selvom alting virker fuldstændig sort, så er der stadig en chance for at det kan blive bedre, så længe at du kæmper. Du siger at du har forsøgt at kontakte psykiatrien, men har du forsøgt at kontakte et misbrugscenter? Jeg er desværre ikke så meget inde i hvad de har af tilbud, men som minimum kunne de hjælpe dig med at komme ud af dit hashmisbrug, sådan så at du kunne kontakte psykiatrien igen og høre om de så havde et tilbud til dig?   
Du skriver at din mor er stærk, ville hun ikke kunne hjælpe dig med at tage kontakt til et misbrugcenter måske?   
Jeg ved ikke om du har set det, men på vores side her har vi en fane i toppen der hedder ''find hjælp'', prøv at gå der ind under og se om der ikke måske er en af de organisationer du tænker kunne hjælpe dig. Jeg tænker at Drug Rebels, Head space og Tuba, kunne være nogle gode bud på steder du kunne undersøge. 

Jeg vil også gerne lige have lov at sige at jeg synes at du er sej. Du er sej fordi at du stadig her på trods af alt den modgang du har oplevet igennem dit liv. Du er sej fordi du har valgt at række hånden ud efter hjælp. både her og ved at kontakte psykiatrien. Hvis du bare holder fast i den sejhed og den smule tro på et bedre liv som du må besidde, siden du stadig er her og har valgt at søge hjælp, så tror jeg på at DU kan vende alt det du har oplevet til noget du kan bruge til at leve et godt liv. For igen det fortjerner du lige så meget som alle andre! 

Jeg håber at du kan bruge mit svar til noget, og at du bliver ved med at kæmpe selvom det hele er hårdt. Du er altid velkommen til at skriver her ind igen, hvis du har et spørgsmål eller bare har brug for at få noget ud. 

De bedste hilsner

Michelle :-) Hej,

Det er helt forståeligt, at du har følt dig pinligt berørt over sådan en situation og, at det har gjort det svært for dig at være omkring både din veninde og dine klassekammerater. Selvom det har været en meget slem oplevelse, så må du dog huske på, at du ikke har noget som helst at skamme dig over. Det var et uheld, og du kunne ikke gøre for at det skete, så derfor må du ikke være for hård ved dig selv over det. At have svært ved blærekontrol er ikke noget du skal føle skyld eller noget over, og du fortjener stadig ikke at blive drillet med noget, som du har svært ved at kontrollere. 

Oven på sådan nogle oplevelser er det helt forståeligt, at det er svært at snakke med andre om det, især hvis man synes, at det er pinligt at snakke om. Men det vil dog være en god ting for dig at prøve det alligevel, da det kan hjælpe dig bedre igennem det. Hvem du skal snakke med er helt op til dig selv, men det ville måske være meget gavnligt, hvis det var dine forældre. For hvis du fortæller dem, hvad der er sket, og at du fortsat har bekymringer om din blærekontrol, så kan de måske endda tage dig med til lægen, og så kan du muligvis derigennem få råd til om, der er nogle måder, hvorpå du kan gøre noget ved det. Ved at tage fat i selve problemet med din blærekontrol, så vil du i hvertfald kunne forhindre, at den situation med din veninde sker igen.  

Hvis drilleriet fra dine klassekammerater dog bliver meget slemt, og det bliver for svært for dig at håndtere, så kan det være, at du kan overveje om det ville hjælpe at flytte klasse eller endda skole. Men sådan et valg skal du selvfølgelig kun overveje, hvis du føler, at du ville være 100% tilpas med det. Du kan eventuelt også spørge dine forældre om, de tænker, det kunne være en løsning eller om de har andre ideer. 

Jeg håber, mit svar kan være til en smule hjælpe. Du skal endelig bare skrive ind igen, hvis du føler for det!

Med venlig hilsen,

Marissa Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Du kan altid få hjælp, hvis du har spørgsmål eller oplever fejl i app'en. 


* Ring til Hotline på tlf. 59 48 10 40 på hverdage mellem kl. 08.00 og 19.00.
* Skriv til [hotline@spks.dk](mailto:hotline@spks.dk) eller brug feedback-funktionen i din Mobilbank.
* Ring eller skriv til din rådgiver. Du finder kontaktinformationerne nederst på siden ’Til dig’. Hej du, 

Jeg er ked af at høre om din situation. Det kan virkelig være svært, at være ensom, fordi man netop ikke har lyst til at opsøge nogen, og dermed kun bliver mere ensom. Selvfølgelig skal din kæreste støtte dig i situationen, men han har også ret i, at du bliver nødt til at se andre mennesker. Det er ikke fair overfor ham, at han skal bære hele byrden, så måske I kan finde ud af noget sammen. Du skriver, at du ikke snakker med dine venner mere. Er der en grund til dette? Det kan være svært, at komme ud af sin komfortzone og kontakte folk, som man ikke har set i lang tid, men det kan også være nødvendigt. Måske er det på tide, at få kontakt til dine venner igen og dermed "føle noget for dem" igen, som du skriver. Det kan godt være, at det er ubehageligt i første omgang, men det kan måske betale sig over længere tid. Hvis du dog ikke har lyst til at snakke med dine gamle venner, kunne det være en mulighed at få nogle nye? Du kan overveje hvilke fritidsinteresser du har, og hvad du godt kan lide at lave, og finde venner på den måde. Det kan eksempelvis være i skolen, til fodbold eller andet, som du kan fylde din hverdag med. Det lyder som om, at det ikke kun handler om venner, men også hvordan du har det med dig selv. Du beskriver, at du har negative tanker, hvilket også er vigtigt at få arbejdet med. Er det fordi du ikke synes om dig selv? Er det fordi du tænker, at ingen vil være venner med dig? For det er jeg sikker på, er løgn. Det kan være svært at finde de rigtige venner her i livet - det har jeg selv prøvet en del, men når man finder nogle gode nogle af slagsen, er det det hele værd. Det handler nok om, at tage nogle små skridt. Du kan starte med at kigge dig selv i spejlet og fortælle dig selv, at du er god nok og påpege de gode ting ved dig selv. Det kan måske hjælpe dig til, at tænke positive tanker. Dernæst kan du finde ud af, hvad problemet egentlig er - hvorfor isolerer du dig og hvad har ført til, at du føler dig ensom? Din kæreste kan kun støtte dig så meget, men du skal også løse nogle ting i dig selv. Måske du kan snakke med ham om tingene, og I sammen kan finde en løsning. Hvis du starter med ét skridt, bliver det måske nemmere at tage det næste.

Du er meget velkommen til at kontakte os igen, hvis du har brug for mere hjælp. Ellers håber jeg, at du kunne bruge mit svar til en smule.

- Benedicte Hej du,

Jeg kender selv problematikken med at være tre veninder, og at det til tider kan føles som om, at de andre er bedre venner, og det er overhovedet ikke sjovt. Derfor er det så fint, at du skriver til os, for at spørge om råd og prøver at gøre noget ved situationen.

Noget du kan starte med at gøre er, at fortælle dine veninder, når de går over stregen. Hvis du ikke synes, at det er sjovt, når de griner af dig og siger at du eksempelvis bliver en tigger, er det en god idé at sige stop. Hvis du altid griner med, ved de ikke, at du faktisk ikke kan lide det. Det kan selvfølgelig være skræmmende at gøre, men jeg synes, at det er vigtigt at sige fra, hvis de gør dig ked af det. Men hvordan reagerer de så? Hvis de er gode veninder, vil de forhåbentligt lytte til dig og sige undskyld, når de gør dig ked af det. I et godt venskab gør man ikke grin med hinanden på den måde og ingen skal føle sig utilpas. Jeg forstår godt, at du ikke føler dig accepteret, når de behandler dig sådan, og det er ikke okay. Måske skal du tænke over, om de i virkeligheden er "gode veninder" eller om du burde finde en anden veninde? 

Personligt har jeg gennem min tid i folkeskolen flere gange oplevet, at jeg følte mig udenfor eller at mine såkaldte venner ikke var søde ved mig. Nogle gange er det bare ikke meningen, at man skal være venner med de personer, og så er der andre venner, som er bedre for dig. Det lyder som om, at du har nogle virkelig gode egenskaber, da du ikke er genert og siger din mening. Det kan være, at du skal finde nogle andre venner, som værdsætter de egenskaber og elsker dig for den du er - for den slags venner skal du nok finde. Det er ikke meningen, at man skal ændre den man er, for at andre skal kunne lide én mere - så er de ikke gode venner.

Jeg håber virkelig, at du finder ud af noget og får det bedre med dine veninder!

- Benedicte Hejsa!

Først og fremmest vil jeg sige tak for at du skriver herind. Selvom det kan være rigtig svært at acceptere, at man er jaloux, er det en meget naturlig følelse og jeg er helt sikker på, at de fleste andre har oplevet situationer, hvor de har følt sig jaloux, og derfor kan relatere meget til den situation, du beskriver.

For mig lyder det som til, at du frygter at miste dine veninder - eller måske blot frygter, at det venskab, som du har haft med dem hver især indtil nu, ændrer sig, fordi de også er blevet gode veninder med hinanden. Jeg tror, at det er enormt vigtigt, at du "åbner op" for disse følelser og prøver at forstå, hvorfor du føler som du gør. Måske er det nogle usikkerheder omkring dig selv, der gør, at du føler dig jaloux?   
Så snart du har fundet ud af, hvorfor du har disse følelser af jalousi, er det meget nemmere at arbejde med. Derudover tænker jeg også, at det kunne være godt for dig at snakke med nogle om det, så det ikke blot bliver en negativ følelse, som ophober sig indeni dig. Hvis du har mod på det, kunne det nok være rigtig godt at snakke med dine to veninder og fortælle dem hvordan du har det. De ved sikkert ikke, at du er vred og ked af det, og måske kan det vise sig at være den nemmeste og bedste løsning på problemet. Hvis ikke det lige skal være de to, så måske nogle andre, du stoler på, der kan måske kan hjælpe dig med at få det bedre med hele denne situation. 

Selvom det måske i øjeblikket kan føles godt at såre den ene af dine veninder og få hende til at føle sig udenfor, tror jeg ikke, at det er en god løsning på den lange bane. Jeg tror desværre ikke, at du får det bedre af den grund - tværtimod kan det måske ende med at gøre det hele værre og du kan ende med at miste dem begge.

Jeg håber, at mine tanker omkring hele situationen er til hjælp. Ellers skal du endelig bare skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) hej aya. beklager, men det har desværre ikke tiden til med så kort varsel. vh. allan Hej, 

Det lyder som om, at du har en del bekymringer og fortrydelser omkring denne tatovering, og jeg synes det er rigtig godt, at du skriver ind til os, så du i ikke går rundt med tankerne alene. 

Jeg har ikke selv nogen stor erfaring eller viden om denne form for tatovering, men som der ligger i fænomenet, så består denne type kropsudsmykning jo af en vis grad af permanens. Siden du dog har den på din hånd, og hvis du siger du kun har fået lavet to lag, så kan der være en chance for, at den falmer godt med tiden. 

Når du nu siger, at du faktisk gerne vil snakke med din mor om det, så tror jeg, at du måske skal prøve at følge det instinkt. Du kan prøve at ringe til hende og starte samtalen med at sige, at du har gjort noget du fortryder, og at du derfor har brug for, at hun ikke bliver vred på dig, og at du har brug for at hun i stedet trøster dig eller kommer med nogle stille og rolige råd. 

Eftersom tatoveringer (især denne type, som ikke er gjort professionelt) er noget, der f.eks. kan gå betændelse i og eventuelt kan kræve opmærksomhed fra en læge, så vil det være rigtig godt, hvis du har en voksen i dit liv, som ved, at du har fået sådan en tatovering og som kan hjælpe dig, hvis du får brug for det. Hvis du fortæller det til din mor og siger, at du har brug for hendes støtte, så vil hun måske endda være glad for, at du søger hendes hjælp og råd i den her situation, du står i. Du kan også prøve at fortælle det til en anden voksen i dit liv, f.eks. en voksen du bor med, en lærer eller et andet familiemedlem, så der er andre i dit liv, der også ved, hvad du går og bekymre dig om, og som du så kan snakke med. 

Overordnet vil jeg også inderligt minde dig om, at det er meget vigtigt, at du er opmærksom på om overfladen af din hånd begynder at lave problemer (bliver ekstra rød, øm, eller svier), og at du går til lægen med det, hvis det sker. 

Noget godt der dog kommer ud af denne situation kan måske være, at du til fremtiden har fundet ud af, hvordan du har det med tatoveringer, og at du nu ved, at det er bedst ikke at gør det impulsivt. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe lidt. Du må endelig skrive ind igen, hvis du får brug for det :) 

-Marissa