teamspeak server port (9987) vil ikke åbne.
hej

jeg er i øjeblikket i gang med at etablere en teamspeak3 server. jeg er bare løbet ind i et problem som gør at jeg ikke kan åbne port 9987. nogen som evt. har en løsning på mit problem? jeg har en netgear c6250emr router.


jeg har ringet til yousee's hotline, og har snakket med en del personer (viderestilling) som dog ikke har kunnet hjælpe mig. derfor håber jeg der er nogen andre der kan hjælpe.

tak på forhånd:-)
hotline omdirigerede mig først til en anden. eftersiden siger personen at han ikke kan hjælpe mig med portforwarding.

jeg kan godt finde ud af at åbne porte, men selve porten kan ikke ses åben af forskellige checking metoder. derudover har jeg testet det lidt med en ven og har fået det til at virke:-)
du ska bruge en microsoft iis-server med asp.net aktiveret og microsoft sql sever express. det er dybest set et spørgsmål om cpu- og internetbåndbredde. vi har kunder med over 1000 samtidige brugere Du kan altid få hjælp, hvis du har spørgsmål eller oplever fejl i app'en. 


* Ring til Hotline på tlf. 59 48 10 40 på hverdage mellem kl. 08.00 og 19.00.
* Skriv til [hotline@spks.dk](mailto:hotline@spks.dk) eller brug feedback-funktionen i din Mobilbank.
* Ring eller skriv til din rådgiver. Du finder kontaktinformationerne nederst på siden ’Til dig’. hej aya. beklager, men det har desværre ikke tiden til med så kort varsel. vh. allan Fra 07:00-22: 00. Nogle gange endda senere, men i så fald ringer chaufføren først og spørger, om det er ok for dig. Hej du, 

Jeg er ked af at høre om din situation. Det kan virkelig være svært, at være ensom, fordi man netop ikke har lyst til at opsøge nogen, og dermed kun bliver mere ensom. Selvfølgelig skal din kæreste støtte dig i situationen, men han har også ret i, at du bliver nødt til at se andre mennesker. Det er ikke fair overfor ham, at han skal bære hele byrden, så måske I kan finde ud af noget sammen. Du skriver, at du ikke snakker med dine venner mere. Er der en grund til dette? Det kan være svært, at komme ud af sin komfortzone og kontakte folk, som man ikke har set i lang tid, men det kan også være nødvendigt. Måske er det på tide, at få kontakt til dine venner igen og dermed "føle noget for dem" igen, som du skriver. Det kan godt være, at det er ubehageligt i første omgang, men det kan måske betale sig over længere tid. Hvis du dog ikke har lyst til at snakke med dine gamle venner, kunne det være en mulighed at få nogle nye? Du kan overveje hvilke fritidsinteresser du har, og hvad du godt kan lide at lave, og finde venner på den måde. Det kan eksempelvis være i skolen, til fodbold eller andet, som du kan fylde din hverdag med. Det lyder som om, at det ikke kun handler om venner, men også hvordan du har det med dig selv. Du beskriver, at du har negative tanker, hvilket også er vigtigt at få arbejdet med. Er det fordi du ikke synes om dig selv? Er det fordi du tænker, at ingen vil være venner med dig? For det er jeg sikker på, er løgn. Det kan være svært at finde de rigtige venner her i livet - det har jeg selv prøvet en del, men når man finder nogle gode nogle af slagsen, er det det hele værd. Det handler nok om, at tage nogle små skridt. Du kan starte med at kigge dig selv i spejlet og fortælle dig selv, at du er god nok og påpege de gode ting ved dig selv. Det kan måske hjælpe dig til, at tænke positive tanker. Dernæst kan du finde ud af, hvad problemet egentlig er - hvorfor isolerer du dig og hvad har ført til, at du føler dig ensom? Din kæreste kan kun støtte dig så meget, men du skal også løse nogle ting i dig selv. Måske du kan snakke med ham om tingene, og I sammen kan finde en løsning. Hvis du starter med ét skridt, bliver det måske nemmere at tage det næste.

Du er meget velkommen til at kontakte os igen, hvis du har brug for mere hjælp. Ellers håber jeg, at du kunne bruge mit svar til en smule.

- Benedicte Kære du,

Det lyder som en svær situation du står i. 

Umiddelbart er min første tanke, at du bør finde ud af, hvad det er ved din kæreste som dine venner ikke kan lide? Altså, tage en reel snak med dine venner om, hvorfor de har valgt at trække sig fra dig, så I på den måde måske kan finde en løsning på problemet sammen.

Det er en hel naturlig proces du gennemgår, og man oplever desværre nogle gange at ens venner falder fra, når man får en kæreste. I disse situationer er det vigtigt at huske på, at de der står tilbage i sandheden er ens rigtige venner og dem skal man holde på!

Når det så er sagt, så skal du selvfølgelig også mærke efter, hvorvidt du er glad i relationen med din kæreste. Jeg er ked af han har det svært men man skal heller ikke blive i et forhold for en hver pris. Nu ved jeg ikke så meget om din kærestes problematikker men jeg vil opfordre dig til at hjælpe ham med at søge noget hjælp enten hos professionelle eller hos en voksen han stoler på - alle fortjener at have det godt og da vi spejler os i vores omgivelser, så vil en glad kæreste også gøre dig mere glad og hvem ved måske vil dette endda gå ind og forbedre dit forhold til dine venner :-)

Jeg ønsker jer alt det bedste fremover.

Knus fra Simone hos europæiske erv vægter vi kundeservice meget højt. derfor vil vi gerne høre fra dig, hvis du er utilfreds med den service eller sagsbehandling, du har fået hos os. Hey du! 

Det lyder godt nok
som en svær situation, som du står i. Derfor vil jeg bare lægge ud og sige, at
der er virkelig godt, at du nu rækker hånden ud efter noget hjælp ved at skrive
herind. 

Du bad godt nok om,
at der ikke kom noget psykologisk, men det kan jeg ikke overholde, hvis jeg
skal svare dig ærligt. For da jeg læste dit brev, så var der flere ting, som
jeg tænkte på, som jeg lige vil ind på, inden jeg svarer på dit spørgsmål:

Det første var, at
det virker til, at du ikke får sagt fra. Du fik ikke sagt fra overfor dine
forældre om, at du faktisk ikke ville på efterskole alligevel. Du fik ikke sagt
til nogle, hvordan du faktisk gik rundt og havde det på skolen, før du faktisk
brød sammen i din mors bil. Og det lyder til, at du ikke får sagt fra overfor
skolen og de andre elever nu, hvor de ved, hvordan du faktisk har det. 


Hvis vi tager udgangspunkt i det sidste, så kan jeg godt forstå, at det er
hårdt lige nu. Du har åbnet op og føler dig sårbar, og folk virker til kun at
gøre de forkerte ting. Men hvis vi vender den om: har du fået fortalt dem, hvad
du faktisk har brug for? Får du fortalt de andre elever, at du ikke lige føler
for at snakke om, hvordan du har det lige nu? Fik du fortalt din lærer, at
han/hun faktisk overskred din grænse ved at fortælle dine venner om din
situation?   

De prøver jo bare at hjælpe, men hvis de ikke ved, hvad du har brug for, så kan
de heller ikke vide, at de måske gør tingene værre? 


Jeg tror, at dine
følelser er din krops måde at fortælle dig på, at nu kan du ikke ignorere det
mere. Nu bliver du nødt til at forholde dig til, hvordan du har det, hvad du
har lyst til og at få det gjort. 

Det andet jeg tænkte
på er, at du virker til at have enorm høje krav til dig selv. Du skriver, at du
er selvstændig, altid har klaret tingene selv, har svært ved at vise sårbarhed.
Du skriver også, at du særligt hader at føle dig sårbar, svag, at du ikke er
vild med at snakke om dine problemer og at folk ved for meget om dig. Du
skriver også, at det er forfærdeligt at modtage de andres medlidenhed, men at
du ikke føler, at du kan droppe ud. Jeg får faktisk lidt en klump i maven, når
jeg læser dit brev. Det må virkelig være hårdt hele tiden at skal være ovenpå.
Du skriver selv, at du har været stærkt psykisk. Jeg synes, at det mere lyder
til, at du har fået bygget nogle ret høje murer omkring dig, så folk ikke
kommer for tæt på. Vi er alle nede nogle gange, og det er der, at vi har brug
for andre.

For så nu at komme
til dit spørgsmål: hvad du skal gøre.   

Jeg synes, at du skal gå en lang tur, skrive dine tanker ned og faktisk snakke
med en, som du stoler på og er tæt med. Prøv at få alle tankerne væk og så
faktisk mærk efter i maven. Hvad har du lyst til, hvis du ikke skal forholde
dig til, hvad andre måtte tænke, synes, gøre osv. Hvad har DU lyst til og brug
for? Når du har fundet frem til et svar på det, så kan du derefter finde ud af,
hvad der så bedst kan gøres.   

Jeg tror ikke, at det er efterskolen i sig selv, som du reagerer på. Jeg tror,
at du har for længe ignoreret dine følelser og grænser - muligvis på grund af
for høje krav til dig selv. Så uanset om du vælger at gøre opholdet på
efterskolen færdigt eller ej, så vil jeg mene, at der er nogle mønstre, som du
bør arbejde med. 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :-) Al held og lykke herfra! :) 


VH.


Gustav Hvis dit formål er isolering, tror jeg, at Docker er det, du ønsker.


Vagrant er en virtual machine manager. Det giver dig mulighed for at skrive konfigurationen af den virtuelle maskine samt provisionering. Det er dog stadig en virtuel maskine, der er afhængig af [VirtualBox](https://en.wikipedia.org/wiki/VirtualBox) (eller andre) med et stort overhead. Det kræver, at du har en harddiskfil, der kan være enorm, det kræver meget ram, og ydelsen er måske ikke særlig god.


Docker derimod bruger kernel cgroup og namespacing via [LXC](https://en.wikipedia.org/wiki/LXC). Det betyder, at du bruger den samme kerne som værten og det samme filsystem.
Du kan bruge Dockerfile med kommandoen `docker build` for at håndtere provisioning og konfiguration af din container. Du har et eksempel på [docs.docker.com](https://docs.docker.com/) på hvordan du laver din Dockerfile; det er meget intuitivt.


Den eneste grund til at du kunne ønske at bruge Vagrant er, hvis du skal lave BSD-, Windows- eller anden ikke-Linux-udvikling på din Ubuntu-boks. Ellers skal du gå efter Docker.