lydstyrken er svag på tv2s kanaler
hej

lydstyrken på tv2, zulu, charlie og 2sport er en hel del lavere end alle vores andre kanaler. det er temmelig irriterende når man skifter fra en tv2 kanal til en ikke-tv2 kanal og pludselig er lyden en hel del for høj. er der andre der oplever dette? kan man gøre noget ved det?

vi har samsung med hdd boksen.

mvh. lars
når boksen er sat til auto/edid, kan du prøve at gå ind på tv2. nu skal du bruge luppen på fjernbetjeningen for at se, hvilken lydformat den viser.
Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hej,

Det er helt forståeligt, at du har følt dig pinligt berørt over sådan en situation og, at det har gjort det svært for dig at være omkring både din veninde og dine klassekammerater. Selvom det har været en meget slem oplevelse, så må du dog huske på, at du ikke har noget som helst at skamme dig over. Det var et uheld, og du kunne ikke gøre for at det skete, så derfor må du ikke være for hård ved dig selv over det. At have svært ved blærekontrol er ikke noget du skal føle skyld eller noget over, og du fortjener stadig ikke at blive drillet med noget, som du har svært ved at kontrollere. 

Oven på sådan nogle oplevelser er det helt forståeligt, at det er svært at snakke med andre om det, især hvis man synes, at det er pinligt at snakke om. Men det vil dog være en god ting for dig at prøve det alligevel, da det kan hjælpe dig bedre igennem det. Hvem du skal snakke med er helt op til dig selv, men det ville måske være meget gavnligt, hvis det var dine forældre. For hvis du fortæller dem, hvad der er sket, og at du fortsat har bekymringer om din blærekontrol, så kan de måske endda tage dig med til lægen, og så kan du muligvis derigennem få råd til om, der er nogle måder, hvorpå du kan gøre noget ved det. Ved at tage fat i selve problemet med din blærekontrol, så vil du i hvertfald kunne forhindre, at den situation med din veninde sker igen.  

Hvis drilleriet fra dine klassekammerater dog bliver meget slemt, og det bliver for svært for dig at håndtere, så kan det være, at du kan overveje om det ville hjælpe at flytte klasse eller endda skole. Men sådan et valg skal du selvfølgelig kun overveje, hvis du føler, at du ville være 100% tilpas med det. Du kan eventuelt også spørge dine forældre om, de tænker, det kunne være en løsning eller om de har andre ideer. 

Jeg håber, mit svar kan være til en smule hjælpe. Du skal endelig bare skrive ind igen, hvis du føler for det!

Med venlig hilsen,

Marissa vandhøjden i verdens haver og oceaner ændrer sig. men vandet forsvinder ikke, den bare flytter sig andet sted. den ændring i vandstanden kaldes tidevand, og den er forårsaget isæer af skiftende distance mellem jorden og måneden, månens masse og jordens daglige rotation. tyndepåvirkingen fra månen trækker på jorden i alle omstændigheder, men kræften varieres baseret på afstanden fra jorden. nærmest jorden er tiltrækning storst, men de deler der ligger længst væk har den laveste tiltrækning - lavvand. jordenrotation skyldes, at alle steder i jorden påvirkes dagligt på forskellige tidspunkter, afhængig af distancen fra måneden. der er højvande og lavvande med dirka 6 og et kvarters mellemrum. intensitet af højvande og lavvande hhv. afhænger også af solens position i henhold til månen og jorden. der er tidspunkter, hvor både lavvande og højvande bliver forstærket. når der er nymåne og fuldmåne forstærkes solen og måneden deres kræfter, og højvande bliver derfor kraftigst. i modsætning af den tiltagende og aftagende fasen, hvor måneden og solen modtrækker sig, som forarsåger, at tidevandet bliver svagere. Hej!

Jeg kan godt forstå din fortvivlelse og dit behov for at få nogle svar og bedre kendskab til dig selv og din krop.

Jeg tør ikke svare på, hvor stor en rolle p-pillerne spiller i forhold til din manglende sexlyst, da jeg tror, at det er meget individuelt, hvordan p-piller påvirker kroppen. Jeg har hørt om nogle, der tager på i vægt efter de er begyndt på p-piller. Andre gør ikke. Jeg har også hørt om nogle, der har mindre lyst til sex efter de er startet på p-piller, mens det ikke har nogen effekt hos andre.

Mit bedste råd vil være at kontakte din læge og fortælle om din situation inden du tager en beslutning. Jeg ved godt, at det kan være enormt grænseoverskridende, da det er en meget privat og følsom ting, men lægen har en masse viden omkring prævention, hormoner og alt det, der sker i kroppen, og du har allerede taget et stort og modigt skridt ved at skrive ind til os.  
Eftersom du tager p-piller af andre grunde end blot beskyttelse mod uønsket graviditet, er der nok også nogle overvejelser, du skal gøre i forhold til det, som din læge også kan hjælpe med. 

Ellers kan du prøve at tjekke sexlinjen.dk, som beskæftiger sig med flere af de ting, du beskriver, og som måske kan give et andet perspektiv på tingene.

Jeg håber, at mit svar er til hjælp - ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive herind igen!

Vh Julie :-) Hej.

Ja. Sådan noget kan man aldrig være helt sikker på. Der er dog intet i det, du skriver, der får mig til at tro at han ikke skulle være interesseret i dig. Tværtimod. Du nævner selv at det med golfkøllen er noget, der er med i mange film, så mon ikke, det også er der han har fået det fra.

Du skriver at du er forvirret over de signaler han sender. Det kan jeg godt forstå. På den ene side, er der det med golfkøllen, og på den anden side, er der de åndssvage kommentarer. De åndssvage kommentarer ville jeg dog ikke tage så seriøst, hvis jeg var dig. Teenagedrenge tror nogle gange, de er seje, når de bruger meget "voksen" humor, dvs. sort eller seksuel humor. Teenagedrenge kan også have store egoer og har derfor nogle gange svært ved at sige direkte til en pige hvordan de har det. De fleste drenge er hunderæd for at blive afvist. 

Jeg tror vi kan se denne her fyrs forvirrende opførsel som et udtryk for at han også godt kan lide dig, men ikke helt ved hvad han selv føler eller hvad han skal gøre ved det. Mit gæt ville være, at det bliver lettere for jer at tale om hvordan i føler over for hinanden nu tættere i bliver. Og som du selv skriver taler i mere og mere sammen.

Det eneste man måske skal passe på er at vente for længe. Nogle gange når man har været venner i lang tid, går den forelskelse over, som måske var der i starten. 

Mit råd til dig er at du sagtens kan være den der tager det første skridt. Mit gæt er at han også er vild med dig, og jeg ville også gætte på at han mange gange har tænkt på om han skal gøre noget ved det. Jeg tror bare han skal have et lille skub i den rigtige retning. 

Og i forhold til det du skriver med at han er klogere end dig; Måske. Måske ikke. Jeg ville ikke bekymre dig om det, hvis jeg var dig. Vi fyre gør os ofte umage for at virke klogere end vi er, når vi taler til piger, vi godt kan lide. 

Håber du kunne bruge det til noget. Du er altid velkommen til at skrive til os igen.

mvh Markus Kære du,

Det kan jeg godt forstå - det lyder bestemt ikke som en behagelig oplevelse. Jeg synes, du skal tage kontakt til din læge og fortælle om de anfald, du har haft. Jeg kan desværre ikke fortælle dig, hvad det er, og hvorfor de opstår, men det tænker jeg, at din læge kan. Det kan også være rart at tale med en psykolog om det, således I kan gå mere i dybden med, hvilke tanker og følelser, du havde, da du fik dine anfald. Nogle gange kan det gøre en stor forskel bare at tale om det og dermed også blive klogere på, hvorfor og hvornår anfaldene opstår. 

Men hvis du får lignende anfald, så kan det være en idé at tage nogle dybe indåndinger indtil du falder til ro igen. Det er selvfølgelig lettere sagt end gjort, specielt når man zoner ud, men jeg tænker, at det er forsøget værd. 

Venligste hilsner

Zhino Hej 

Det er svært for mig at sige, om det er tegn på noget bestemt, men jeg synes, du skal tage til læge, så du kan få svar på det. Det lyder ikke så godt, hvis du står på rulleskøjter og er svimmel, så er jeg bare bange for at du en dag vælter og kommer til skade. Derfor synes jeg, det vil være bedst for dig at få snakket med en læge om, det er helt i orden at tage til læge selvom man ikke ved præcist, hvad der er galt. Det ville også være ærgerligt, hvis du fx besvimer og vrider om en dag, det ville ikke være godt for din "karriere" indenfor rulleskøjtning. 

Selvom jeg ikke ved præcist hvorfor du er svimmel, kan man dog sommetider blive svimmel, hvis man presser sig selv for hårdt og ikke har fået nok vand eller har for lavt blodsukker (mangler mad). Så hvis du er begyndt at træne ekstra hårdt, længe eller ofte i de sidste måneder, kan det måske være en forklaring på, hvorfor du er svimmel. Jeg synes dog, du skal tage til læge for en sikkerheds skyld 

Mvh Anne Hej med dig, 

Det lyder virkelig som en svær situation for dig at stå i. Det er aldrig nemt at stå mellem to personer, man holder af og se dem behandle hinanden skidt. De er meget heldige at have en som dig i deres liv, en ven som går op i, at de skal være gode ved hinanden. 

Hvis du føler du har mod på det, så kan du måske prøve at snakke med dem hver især og spørge dem, hvorfor det egentlig er, at de ikke kan lide hinanden, så du kan få en forståelse for, hvad der foregår mellem dem. Du kan yderligere foreslå til dem, at de kan prøve snakke med *hinanden* for at løse deres problemer og se om, de vil være åbne for det. 

Men vigtigere end alt andet, så tror jeg det bedste for dig måske ville være at fortælle dem, hvor ondt det gør på **dig**, når de snakker slemt om hinanden. Du kan fortælle dem, at selvom de har travlt med at være onde mod hinanden, så går det faktisk også ud over dig, da du er fanget midt imellem dem. Eftersom du siger, at de begge to er dine veninder, så kunne det derfor være godt at få sagt til dem, at hvis de også holder af dig som ven, så har du brug for, at de stopper med at behandle hinanden på den måde i dit selskab. De skal have at vide, at det netop er, fordi du holder af dem begge, at det gør dig trist. Dette kan du prøve at sige til dem i en stille snak med én af dem ad gangen, sådan så du kan sidde med deres fulde opmærksomhed. Hvis du dog ikke bryder dig om tanken at sige det til dem ansigt til ansigt, så kan du prøve at skrive et brev, som du kan give til hver af dem, eller du kan endda fortælle det over en stille og rolig besked.    


Det kan selvfølgelig godt være, at de aldrig kommer til at kunne lide hinanden, sådan som du kan lide hver af dem, men for at du kan være glad omkring dem, så er de i hvertfald nødt til at forstå, at det ikke duer, at de er lede ved hinanden, når du er tilstede. 

Jeg håber mit råd kan hjælpe en smule, og at du finder en løsning med de to veninder. 

-Marissa Hejsa!

Først og fremmest vil jeg sige tak for at du skriver herind. Selvom det kan være rigtig svært at acceptere, at man er jaloux, er det en meget naturlig følelse og jeg er helt sikker på, at de fleste andre har oplevet situationer, hvor de har følt sig jaloux, og derfor kan relatere meget til den situation, du beskriver.

For mig lyder det som til, at du frygter at miste dine veninder - eller måske blot frygter, at det venskab, som du har haft med dem hver især indtil nu, ændrer sig, fordi de også er blevet gode veninder med hinanden. Jeg tror, at det er enormt vigtigt, at du "åbner op" for disse følelser og prøver at forstå, hvorfor du føler som du gør. Måske er det nogle usikkerheder omkring dig selv, der gør, at du føler dig jaloux?   
Så snart du har fundet ud af, hvorfor du har disse følelser af jalousi, er det meget nemmere at arbejde med. Derudover tænker jeg også, at det kunne være godt for dig at snakke med nogle om det, så det ikke blot bliver en negativ følelse, som ophober sig indeni dig. Hvis du har mod på det, kunne det nok være rigtig godt at snakke med dine to veninder og fortælle dem hvordan du har det. De ved sikkert ikke, at du er vred og ked af det, og måske kan det vise sig at være den nemmeste og bedste løsning på problemet. Hvis ikke det lige skal være de to, så måske nogle andre, du stoler på, der kan måske kan hjælpe dig med at få det bedre med hele denne situation. 

Selvom det måske i øjeblikket kan føles godt at såre den ene af dine veninder og få hende til at føle sig udenfor, tror jeg ikke, at det er en god løsning på den lange bane. Jeg tror desværre ikke, at du får det bedre af den grund - tværtimod kan det måske ende med at gøre det hele værre og du kan ende med at miste dem begge.

Jeg håber, at mine tanker omkring hele situationen er til hjælp. Ellers skal du endelig bare skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hey du!



 

Først og fremmest,
hvor er det godt og vigtigt, at du får skrevet dit brev herind og dermed rakt
hånden ud efter noget hjælp. For du skal bestemt ikke gå alene med de tanker og
den følelse. 



 

Jeg kender selv til
den følelse af, at ens krop ikke er ligeså "rigtig" som personer
omkring en. Faktisk vil jeg vædde på, at de andre piger i din klasse også kan
få den følelse. Alle kan finde noget ved deres krop, som de gerne vil have
ændret. Men ligesom vores personligheder er unikke, så er det samme med vores
kroppe. Vi er født med et sæt gener, der er blandet helt vilkårligt og derfor
gør, at nogle er høje, nogle er lave. Nogle er tykke, mens andre ikke kan tage
på uanset hvor meget de prøver. Nogle har tykt hår, andre har tyndt. Nogle er
født fleksible, mens andre er stive som et bræt. Derudover så udvikler vores
kroppe sig også gennem tiden og former sig efter ens liv. 



 

Men er nemt for mig
at skrive, og det forbedrer ikke dine følelser. 


Til at begynde med,
så synes jeg, at du skal have snakket med nogle i din omgangskreds om, hvordan
du har det. Det kan være en god veninde, som du stoler på. Det kan være godt at
dele ens usikkerhed med en, så de forstår, hvordan man har det, men også så man
kan få holdt sine tanker op med virkeligheden. Derudover så skal du også have
snakket med dine forældre. Det vil selvfølgelig blive svært at få åbnet op om
den samtale, men jeg tror, at det er vigtigt, for de skal hjælpe dig med at få
noget professionelt hjælp. En tilgang kunne være, at du viste dem dit brev her,
hvor du flot beskriver, hvordan du har det. Så kan I tage snakken sammen om,
hvad der skal ske og hvordan du kommer til at få det bedre. 



 

Hvis jeg skal pege
på nogle ting:


Det første er, at
jeg lægger mærke til, at du selv skriver, at du vejer det du skal ift. Din
højde. Derfor tror jeg ikke at tabe sig er løsningen her. Måske du kan træne
dine muskler, så din kropsform kan ændre sig, eller måske er det bare sådan som
din krop er formet, så er det ikke din vægt som er det essentielle her. Jeg
ville virkelig anbefale dig at snakke med en professionel som fx en instruktør
i et fitnesscenter, en læge eller lignende. De kan bedst guide dig i, hvad der
er muligt og hvordan det mål opnås bedst og på en sund måde. 



 

Men
det er også virkelig vigtigt for mig at understrege, at din glæde og lykke
kommer ikke ved at opnå den "rigtige" krop. Træning kan være godt for
ens sind, men det fjerner ikke den usikkerhed og de tanker, som du giver udtryk
for i dit brev. Jeg vil derfor anbefale dig i at også finde en, der kan arbejde
med dig, så du lærer at holde af dig selv og din krop. Dette kunne fx være en
psykolog. Her kan du og dine forældre enten selv finde en, eller også kan I få
en henvisning fra din læge, så I kan få det lidt billigere. Hvis I får en
henvisning, så kan det godt tage lidt tid, inden I kan komme til. Derfor vil
jeg også anbefale dig at tjekke Headspace ud. Der kan du snakke gratis med unge
frivillige, der står klar til at lytte og rådgive dig. Du kan læse mere her: <https://www.headspace.dk/?gclid=EAIaIQobChMI-876g9yZ6QIVCeN3Ch0UtgheEAAYAiAAEgIgq_D_BwE>   

 


Du spørger til
sidst, hvordan du skal klare det. Der vil jeg bare gerne sige, at det her en
proces. Du tog allerede det første skridt ved at skrive herind, og det ønske om
at få det bedre skal du bruge som en drivkraft til at få den hjælp, som du har
brug for. For det er ikke en kamp, som du kan eller skal tage alene. Du har
brug for professionel hjælp ift. Træning og psykologisk og du har brug for
støtte fra din familie og venner. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav