sagem 3890 v3 ser også ud til at være ustabilt
jeg har for nyligt fået det nye sagem 3890 v3 sat op i hjemmet. det var i forbindelse med et tidligere indlæg "en historie fra den virkelige verden. dette er ikke fiktion" for første gang i tja næsten flere år har jeg så haft en hel stabil internet forbindelse siden 22/3 jeg var faktisk tæt på at skrive et positivt indlæg.... men så i går døde modemmet igen, og i dag døde det i løbet af eftermiddagen ikke mindre end 7 gange. slukke og tænde modem som sædvanligt.
har i andre lige så dårlige erfaringer med det nye v3 modem.
hej alle jeg har forhørt mig i forhold til denne tråd, og jeg vil gerne følge op på mit forrige svar. vi er i yousee klar over, at nogle af vores kunder med sagemcom3890v2 og sagemcom3890v3 modems, desværre kan opleve ”huller” eller udfald på forbindelsen ved belastning/trafik på upload. vi er opmærksomme på denne uhensigtsmæssighed, og vi arbejder på at finde en løsning på dette hurtigst muligt. da udfordringen ikke konsekvent optræder på alle modems, har den dog vist sig at være noget sværere at løse, end hvad vi kunne ønske os. der findes dog en workaround i forhold til disse udfordringer, og den går på, at vi deaktiverer docsis 3.1 bonding på modemmet. det har vist sig at have en yderst positiv effekt på udfaldene, men det kan medføre,  at den fulde upload-hastighed ikke kan opnås. 4g-indstråling kan påvirke din installation og dermed både tv- og bredbåndsforbindelsen, hvis installationen ikke er godt nok skærmet. indstrålingen kan både ramme kabler, stik og tv-apparater. hej alle  vi arbejder fortsat på at løse udfordringerne som drøftes i denne tråd, og vi forventer det løst via en firmware opdatering til vores modem.  jeg kan desværre ikke give en konkret tidshorisont på, hvornår denne firmware er ude til vores modems.  derfor anbefales det fortsat, at docsis 3.1 bonding deaktiveres, som beskrevet i mit tidligere svar.
Kære du,

  
Ulykkelig kærlighed kan være rigtig svær men stol på mig når jeg siger at man godt kan komme igennem et knust hjerte og blive glad igen - og det kan du også! Selvmord er aldrig den rigtige løsning og jeg synes du skal tage disse tanker alvorligt ved at søge hjælp enten hos dine forældre, en anden voksen du stoler på eller en professionel instans. Husk på det blot er en svær periode du går igennem lige nu! Forelskelse er næsten en sygdom til tider, især hvis den ikke er gengældt og derfor kan jeg godt forstå det er hårdt for dig. 

  
Det virker dog til at hun har en eller anden form for interesse for dig siden hun er god ved dig i skolen. Har du overvejet at tage en snak med hende om hvorfor hun ikke svarer dig længere? Du kan evt. sige til hende at du nyder hendes selskab og derfor gør det også ondt på dig når hun ikke svarer dig og derefter lader som om ingenting er sket når I ses i skolen. Hvem ved, måske ligger der en helt legitim grund til, hvorfor hun ikke har haft mulighed/overskud til at svare på dine beskeder. Man ved ikke altid hvad andre går og tumler med. 

  
Jeg håber du kan bruge mine råd til noget! Jeg håber alt det bedste for dig og håber du vil søge hjælp, hvis du føler du står i en situation, du ikke selv kan håndtere. Jeg ved ikke hvor du befinder dig henne i landet, men jeg kan anbefale dig at tage hen til Headspace, hvis der ligger en i nærheden af dig. Ellers synes jeg du bør kontakte din læge - enten selv eller med hjælp fra dine forældre - som kan hjælpe dig videre i systemet, så du kan få den hjælp du føler brug for. 

  
Mange kram

Simone

  
Ps. Husk du er et menneske med værdi! Alle fortjener et godt liv - også dig. Hej med dig,

Jeg er meget ked af at høre, at du har det rigtig dårligt, og det er super flot, at du skriver herinde for at få hjælp!

Selvom det hele måske virker meget uoverskueligt og meningsløst, er det muligt at få hjælp og få det bedre. Det ville være en rigtig god idé, hvis du taler med nogle om de her tanker - dine forældre, en lærer eller måske en pædagog på din skole? Der er ikke noget galt i at have det rigtig skidt, det kan alle mennesker opleve, men det er muligt at få det bedre, hvis man rækker ud og lader andre hjælpe. Det er meget alvorligt at ville begå selvmord, og du kan ikke gøre det om igen. Selvom det måske ikke virker sådan, er jeg sikker på der er en masse mennesker som vil komme til at savne dig helt vildt, hvis du gør det. 

Det er simpelthen så vigtigt at du beder om hjælp hos nogle som er omkring dig, og fortæller dem, at du har det dårligt og ikke har lyst til at leve mere. Hvis det virker grænseoverskridende at sige det højt til nogle, ansigt til ansigt, kan du ringe til Livslinjen på telefon: 70 20 12 01. De er vant til at snakke med folk, som har det meget svært, og de kan snakke med dig om hvad du har lyst til, og komme med råd og vejledning til dig. Ellers er der også **Børnetelefonen på telefon: 116111**, hvor du både kan snakke med voksne eller andre børn/unge. 

Du fortjener at have et godt og langt liv, og jeg håber inderligt, at du får rakt ud efter hjælp, så hurtigt som muligt. Der findes mange mennesker, som gerne vil hjælpe, og du skal nok blive taget alvorligt. Forsøg at fokusere på alle de gode ting, du ville gå glip af, hvis du ikke lever mere - for livet er fyldt med gode ting. 

Jeg håber du får hjælp, og at du får det bedre. Du er altid velkommen til at skrive ind igen. 

Mange hilsner fra Regitze Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Kære du,

Det kan jeg godt forstå - det lyder bestemt ikke som en behagelig oplevelse. Jeg synes, du skal tage kontakt til din læge og fortælle om de anfald, du har haft. Jeg kan desværre ikke fortælle dig, hvad det er, og hvorfor de opstår, men det tænker jeg, at din læge kan. Det kan også være rart at tale med en psykolog om det, således I kan gå mere i dybden med, hvilke tanker og følelser, du havde, da du fik dine anfald. Nogle gange kan det gøre en stor forskel bare at tale om det og dermed også blive klogere på, hvorfor og hvornår anfaldene opstår. 

Men hvis du får lignende anfald, så kan det være en idé at tage nogle dybe indåndinger indtil du falder til ro igen. Det er selvfølgelig lettere sagt end gjort, specielt når man zoner ud, men jeg tænker, at det er forsøget værd. 

Venligste hilsner

Zhino Kære du,

Det lyder som en svær situation du står i. 

Umiddelbart er min første tanke, at du bør finde ud af, hvad det er ved din kæreste som dine venner ikke kan lide? Altså, tage en reel snak med dine venner om, hvorfor de har valgt at trække sig fra dig, så I på den måde måske kan finde en løsning på problemet sammen.

Det er en hel naturlig proces du gennemgår, og man oplever desværre nogle gange at ens venner falder fra, når man får en kæreste. I disse situationer er det vigtigt at huske på, at de der står tilbage i sandheden er ens rigtige venner og dem skal man holde på!

Når det så er sagt, så skal du selvfølgelig også mærke efter, hvorvidt du er glad i relationen med din kæreste. Jeg er ked af han har det svært men man skal heller ikke blive i et forhold for en hver pris. Nu ved jeg ikke så meget om din kærestes problematikker men jeg vil opfordre dig til at hjælpe ham med at søge noget hjælp enten hos professionelle eller hos en voksen han stoler på - alle fortjener at have det godt og da vi spejler os i vores omgivelser, så vil en glad kæreste også gøre dig mere glad og hvem ved måske vil dette endda gå ind og forbedre dit forhold til dine venner :-)

Jeg ønsker jer alt det bedste fremover.

Knus fra Simone Hej du

Kan 100% godt forstå dig. Har været ude for det samme. Dér endte jeg dog med at gå fra min daværende kæreste, da jeg har det sådan lidt, at hvis man kan overskride sådan en grænse, så kan man finde på det igen.  
  
Men hvis du vil fortsætte med at være sammen med ham, så gælder det om at finde gnisten og tilliden igen.  
Det kan tage lang tid. Tilliden kommen ikke bare med det samme, så du må forberede dig på at være tålmodig på at din tillid til ham ikke kommer med det samme og så evt. gentag i dit hovede "jeg stoler på ham".  
  
Ellers kom ud og oplev noget som var i nyforelskede. Gør noget godt for jeres forhold. Hav "Date nights", tag i biografen, book et hotelophold osv.  
Det kunne være det ville hjælpe processen i at få din tillid tilbage til ham lidt hurtigere - men, det tager tid.  
  
Håber du kan bruge mit råd - ellers er du meget velkommen til at skrive herind igen. :-)  
  
M.v.h. Line jeg fandt ud af det, det var en bat fil, som var kommet ind i opstartsfilerne, den blev så lige slettet, så nu kører den fint igen computeren Hej med dig,

Det lyder som en hård omgang, og jeg kan godt forstå du er i tvivl om, hvad du skal gøre nu, og at du ikke ønsker at ødelægge noget. Jeg tror det ville være en god idé at få mærket efter, hvad det egentlig er du vil, inden du fortæller ham, hvordan du har det. Sidste gang, da I havde noget kørende, var du også vild med ham men ville alligevel ikke rigtigt noget seriøst med ham, og du følte ikke at du havde de samme følelser for ham. Du kan måske spørge dig selv: "hvad har ændret sig?", for at tænke lidt over, hvilke følelser du har nu, og hvordan de kan være forskellige fra dine følelser på efterskolen. Nogle gange kan man godt blive overvældet af forelskelses-følelser hvis man f.eks. har kontakt til en, som man ikke har snakket med i lang tid, og som man har været tæt med, uden at det behøver at betyde, at man nødvendigvis bør handle på det. Andre gange er det selvfølgelig helt reelt, og så kan den tid, I ikke har set hinanden så meget måske sætte tingene mere i perspektiv, og vise, at du egentlig rigtig godt kan lide ham. Det er svært at sige som udefrastående, men jeg synes det er nogle vigtige overvejelser. 

Det er svært at sige, hvad du skal gøre, men jeg ville nok vente en smule med at fortælle ham, hvordan jeg har det, og lige mærke efter, om mine følelser fortsætter. Han blev rigtig såret sidste gang, og derfor tænker jeg han fortjener, at du er mere sikker, hvis du involverer dig med ham. 

Jeg håber du kunne bruge mit svar, og ellers er du altid velkommen til at skrive ind igen :-)

Mange hilsner fra Regitze Hej,

Selvom det kan være hårdt at række ud efter hjælp i situationer som din, så klarer du dig rigtig godt på det punkt. Det at du skriver ind til denne brevkasse er en rigtig god måde at dele dine bekymringer og udfordringer, og det at du har være til psykolog er virkelig godt, da du der kan få professionel råd og støtte. Jeg håber, at det er et længere forløb, du er i hos psykologen, da dette vil kunne give den bedst mulige hjælp. Hvis ikke det er et længere forløb, så er det bedste råd, jeg kan give, at du bør prøve at finde en måde hvorpå du kan fortsætte hos en psykolog (enten den nuværende eller en anden som du kan blive tilpas hos). 

Det kan selvfølglig godt være, at det ikke føles sådan, men du klarer det utroligt flot. Det kan være en umådelig svær ting at skulle finde en måde at leve et velfungerende liv på, hvis man har været ude for noget traumatisk, men du kan absolut være meget stolt af dig selv over, hvordan du har klaret det. Det at du velvilligt rækker ud efter og modtager hjælp (fra psykologi, via opkald eller til denne brevkasse) er et helt uvurderlig aspekt af at få det bedre, og på det punkt gør du et rigtig flot stykke arbejde. Derfor vil jeg absolut også kun råde dig til fortsat at kontakte/ringe til nogen, når du mærker anfald eller under andre omstændigheder, hvor du kan få brug for det. Eftersom du har oplevet problemer med de kilder du hidtil har kontaktet, så kan du måske prøve at få en tid hos din læge og spørge dem om de kan henvise dig til nogen/steder, der vil være nemmere at få fat på. Hvis du fortsætter hos en psykolog, så kan det også være, at de kan anbefale nogle brugbare kilder. 

Jeg ved godt at tanken om at blive indlagt på en psykiatrisk afdeling kan være forbundet med en del frygt og usikkerhed men tænk på, at hvis du brækkede din arm, så ville det også være nødvendigt at komme på hospitalet og få den rigtige hjælp til at håndterer smerten og til lægge armen i gips og få råd om, hvad du bør og ikke bør gøre for, at den heler bedst muligt. Det samme gælder, hvis man oplever smerte og trauma i sindet (som ved mange forskellige lidelser af mental natur). Her kan det også være nødvendigt, og det kan være den bedste udvej, at komme et sted hen, hvor man kan være omkring mennesker, der har den bedste viden om, hvordan man kan blive hjulpet. 

En anden ting, der måske kan fungere som hjælp på nuværende tidspunkt kan være at snakke med din kæreste og/eller dine venner om disse tanker, du har. F.eks. fortælle om dine daglige udfordringer og om din bekymring for at miste kontakt med dem. Eller måske snakke med nogle familiemedlemmer eller andre som du føler dig fortrolig med. Ikke nødvendigvis fordi de skal kunne give dig løsninger eller lignende, men mest for at nogle omkring dig ved, hvordan du har det og for, at du kan få sat ord på det, du går og kæmper med.

Jeg håber, at mit svar kan være til en smule hjælp (på trods af min uvidenhed om emnet). Glem aldrig hvor stærk du allerede har vist, at du er, og at du uundgåeligt har folk i dit liv, som holder meget af dig og som vil være der for dig. Jeg håber, at du endelig skriver ind igen, hvis du føler for det. 

-Marissa Kære A,

Det lyder til, at der opstår rigtig mange forskellige følelser inde i dig på nuværende tidspunkt. Det kan være enormt frustrerende og gøre en trist til mode. 

Du skriver, at en gammel flamme fortæller dig om sine følelser for dig - og at der i den forbindelse opstår gnidninger mellem din kæreste og dig. Du skriver også selv, at du bliver forvirret over dine egne følelser i tråd med dette. Jeg tænker, at det er det din kæreste reagerer på. Uanset om du har fortalt din kæreste, at du er blevet forvirret over dine egne følelser for V eller ej, så er jeg næsten sikker på, at din kæreste godt har kunne mærke det. Han har sandsynligvis oplevet, at du måske har været en smule mere afvisende eller at du har haft en kortere lunte, hvilket jeg kun oplever, som naturligt, hvis man går og er frustreret omkring sine følelser indvendigt. Dog tænker jeg, at din kæreste reagerer voldsommere, fordi han kan mærke, at du har ændret adfærd. På den måde tænker jeg også, at det er meget naturligt, at han oplever at blive utryg i situationen. 

Det, at du vælger at lyve for din kæreste gør også, at du egentlig bekræfter din kæreste i, at der er noget, der er anderledes - at han har en grund til at være utryg ved situationen. Det betyder ikke, at han nødvendigvis havde reageret meget anderledes, hvis du havde spillet med helt åbne kort. Jeg tænker godt, at du kan kalde det en usikkerhed i din kæreste - men en usikkerhed, der opstår på baggrund af, at han er bange for at miste dig.

Jeg får en oplevelse af, at du er hurtig til at se, hvad din kæreste gør forkert i situationen, hvilket er helt naturligt. Som mennesker er vi generelt bedre til at se eller gætte på, hvad der sker hos den anden person. På den måde, kan vi bedre holde afstand til vores egen adfærd, som måske ikke er så hensigtsmæssig heller altid. Jeg bliver derfor nysgerrig på, hvorfor du vælger, at mødes med din gamle flamme i hemmelighed? Hvad er det inde i dig, der gør, at du føler, at det er den rette løsning? Selvfølgelig, nævner du, at du bliver forvirret over dine egne følelser, hvilket måske også er grund nok. På den anden side åbner du faktisk op for muligheden om, hvad nu hvis jeg fandt sammen med min gamle flamme igen? Er det, det jeg gerne vil? Her er du på sin vis allerede på vej væk fra din kæreste. 

Du skriver, at du sommetider ønsker et liv uden din kæreste, hvilket jeg også ser som et tegn på, at der kan opstå gnidninger. Det er selvfølgelig ingen fare at have disse tanker engang imellem - det er helt normalt. Det tror jeg, at de fleste mennesker i forhold har indimellem. Det er dog værd at overveje, hvor meget de her tanker fylder hos dig. Hvis du tænker, at dit liv ville være bedre uden din kæreste en gang om dagen eller hver uge, så begynder det at være ofte. I et forhold er man to om at få det til at fungere, så derfor vil det også være negativt for jeres forhold, hvis du kun har dedikeret dig halvt til det. 

Når alt det så er sagt, så er jeg ikke så meget i tvivl om, at din kæreste er usikker på jer. Denne usikkerhed kan også nemt smitte af på dig og dine handlinger. På en eller anden måde får i skabt en ond cirkel, hvor I bekræfter hinanden i, at I ikke har hundrede procent tillid til hinanden. Din kæreste ønsker, at du havde afvist V med det samme, og at du ikke engang havde reageret på Vs følelser for dig. Du ønsker, at din kæreste viser dig den tillid, at du godt kan afvise V, selvom du mødes med ham. I formår derfor ikke at møde hinanden i den andens frustrationer.

Selvfølgelig vil jeg også gerne pointere, at din kærestes jokes om, at alle dine mandlige venner er dine kærester, ikke er okay. Jeg kan godt forstå, at du bliver såret over at få bemærkninger som disse. Igen, så tror jeg, at du har ret i, at det er en form for usikkerhed, men samtidig er det også et udtryk for, hvor såret han egentlig er over det, du har gjort. 

Du skriver, at han ikke tror på dig, når du siger, at du ikke vil forlade ham og at du elsker ham. Jeg tænker, at du bliver nødt til at bekræfte ham i dette rigtig mange gange, før det når helt ind til ham. Ved at lyve har du misbrugt hans tillid, hvilket kan gøre, at det tager endnu længere tid at opbygge denne igen. Det betyder også, at du kan sige det rigtig mange gange, hvor du ikke vil få noget igen, fordi han ikke har tillid til dine ord - du har løjet før, så hvorfor skulle han tro på dine ord nu. Jeg tænker, at det er denne følelse, han sidder med. Dog bliver han også nødt til før eller siden enten at tilgive dig eller acceptere, at det er sket. Det kan blive utroligt psykisk hårdt for dig, hvis han bliver ved med at "straffe" dig ved, at han viser mistillid til dine ord. 

Jeg forstår også godt, at din kæreste reagerer ved at forbyde dig at snakke med V. Alligevel tror jeg ikke, at det er den rette løsning. Ligesom du selv beskriver det, så føles det som om at få lænker på. I sidste ende vil dette forbud kunne risikere at ødelægge jeres forhold helt, hvis du sidder med følelser, som dem du har. Du føler dig fanget, hvilket afleder andre følelser, som at du bliver mere ked af det og vred på din kæreste. På den måde kan du få overbevist dig selv om, at du vil have det bedre uden ham. Det betyder også, at din kærestes usikkerhed omkring frygten for at miste dig, kan blive aktuel, fordi han er så bange for det. For din kærestes skyld, kan du måske være med på et kompromis, der hedder, at du ikke ser eller snakker med V i en periode, mens tingene mellem din kæreste og dig bliver glattet ud, men at du på et tidspunkt er helt fri til at snakke med ham igen. På den måde imødekommer du din kæreste, men får samtidig sat dine egne grænser. Din kæreste har lige nu brug for at genvinde tilliden til dig. 

Jeg tænker, at det er vigtigt, at I får snakket hele situationen godt og grundigt igennem. Det mest optimale er, hvis I kan snakke om det ud fra jeres eget synspunkt. Det vil sige, at det er vigtigt, at I forsøger ikke at angribe hinanden, men i stedet stå til ansvar for jeres egne handlinger. I har begge brug for at få italesat det, der er sket. I har begge brug for en undskyldning i forhold til forskellige ting. Det handler om at være nysgerrige på hinanden, og hvorfor I begge har reageret og handlet, som I har gjort. Hvis I kan få en god snak om dette og komme igennem denne krise, er jeg sikker på, at det også vil kunne gøre jeres forhold til hinanden stærkere. 

Jeg håber, at dette var en lille hjælp :-)

Kærlige hilsner fra

Lotte