homebox
har netop fået installerer tdc homebox. jeg vil høre om nogen har erfaringer med homebox med hensyn til at slukke for strømmen om natten eller når man fx er på ferie eller lignende. inden jeg fik denne sat op har jeg haft alt vedr min pc tilsluttet en strømskinne som jeg slukkede for hver aften - det har virket ok. men jeg har hørt at det ikke skulle være godt at slukke for homeboxen - hvad jeg jo gerne ville for at spare strøm hvor det kan lade sig gøre men selvfølgelig ikke hvis homeboxen ikke kan tåle det - hvad er op og ned på den sag.

på forhånd tak.
hejsagrunden til at vi som teknikere ofte anbefaler at homeboxen forbliver tændt, er at boxen hele tiden står og tilpasser sig linien. boxen har en funktion der giver den mulighed for, inden for en vis grænse, at tilpasse fremmed støj og liniens kvalitet i øvrigt. slukkes den starter den altid forfra med denne proces.ud over dette anbefaler vi det især til trio kunder, da homeboxen er længere om at starte end tv boxen som så går i fejl fordi den ikke kan komme på nettet. håber det gav en forklaring i kunne bruge mvhjan
Hej med dig og tak for dit spørgsmål :-) 

Hmmm.. Det lyder til at du virkelig har været uheldigt med din tid på efterskolen ind til videre, øv også! Jeg kan godt forstå at du har svært ved, at finde ud af om du skal droppe ud og jeg kan virkelig godt forstå, at det er svært at være der, når det er så begrænset i forhold til hvad du kan deltage i. Personligt havde jeg det også rigtig svært ved at gå på efterskole, ikke af samme grund som dig, men jeg var af andre grunde også meget begrænset i at kunne deltage i en del ting. Jeg overvejede også mange gange at droppe ud, men valgte at blive og tage det som en oplevelse og i dag er jeg ret glad for at jeg blev. Det betyder dog ikke at du bør blive der, for hvis du har det rigtig skidt med at være der, så er det måske også værd at overveje at stoppe. For det må virkelig være svært at skulle sidde på sidelinjen og se de andre gøre det man selv drømmer rigtig meget om. Men det er selvfølgelig også svært hvis man ikke føler, at man har en plan B i forhold til hvis man dropper ud. Du skriver at du alligevel på trods af alle dine ''uheldigheder'' har fået nogle gode og tætte veninder, hvilket jo er dejligt. Så er der da i det mindste kommet lidt godt ud af det hele. Spørgsmålet er jo så selvfølgelig om det er nok, til at blive på efterskolen? 

I forhold til det med den forestående skiferie, så er muligheden jo også at blive hjemme og pleje dig selv i stedet, jeg kan godt forstå at det er træls at gå glip af endnu mere socialt, men det er jo også en mulighed. Du kunne også tage med og prøve at få det bedste ud af det, selvom der nok bliver stået på ski en del så er der, tænker jeg også andre sociale ting man kan lave og hygge sig med. Jeg tænker at det måske heller ikke er hver dag, at dine veninder gider stå på ski og i kan jo altid aftale at lave noget andet samme. 

  
Det er svært at fortælle dig præcis hvad du skal gøre, da det jo nok i sidste ende er dig selv der ved bedst. Men et forslag fra mig vil være, at du forsøger at finde nogle positive ting ved at blive der og så se om det måske kan gøre at du kan fortsætte. Det kunne f.eks. være dine nye veninder og måske også at du, selvom du desværre ikke kan være så meget med endnu, stadig lærer noget af at sidde på sidelinjen og kigge på som, du ikke ville havde lært hvis du slet ikke var der? 

Jeg håber at mit svar kan sætte lidt tanker og refleksioner i gang hos dig og at du når frem til en beslutning. Måske du skal prøve at snakke lidt med dine forældre om det og høre hvad de tænker? 

Jeg ønsker dig alt held og lykke i fremtiden!  

De bedste hilsner 

Michelle :-) Hey du! 

Jeg kan godt forstå,
at du er træt af den her situation. Det er virkelig ærgerligt, at du skal gå
rundt og have det sådan. 

Det er helt normalt,
at man kan have dårlige dage, hvor man bare er nede uden nogen speciel grund.
Men som jeg læser dit brev, så har du haft det sådan i et stykke tid. Derfor er
det godt at stoppe op og se, hvad der kan være galt.

Du åbner selv op
for, at det kunne være det faktum, at du ryger hash og skunk. Hash påvirker
særligt unges psyke, så det er ikke sundt at ryge det. Men jeg bider dog mere
mærke til, at du selv skriver, at det føles som om, at det hjælper. Lidt
ligesom alkohol kan få nogle til at "glemme" deres problemer for en
stund, så gør hash og skunken måske det samme for dig? Men det er lidt ligesom
at tisse i bukserne - det føles måske rart her og nu, men det løser ikke det
grundlæggende problem.

Jeg bider særligt
mærke til, at du skriver, at efterskole ikke lige er din ting og, at du ikke
har et stort behov for at være socialt. Din nedtrykthed skyldes måske, at du er
lidt for overstimuleret rent socialt. Nogle mennesker har brug for mere tid for
sig selv, så de kan lade op og få mere energi, end andre. Det betyder ikke, at
man ikke er et socialt væsen eller at man er forkert på den - man har bare et
andet behov end andre. Så måske du ikke rigtigt kan få lov til at være for dig
selv på efterskolen, og derfor kommer den her nedtrykthed? 

Jeg tænker, at du
måske skal prøve at snakke med rådgiveren eller en lærer. Hvis du synes, at det
jeg skriver giver mening, så kan du prøve at aftale med dem om, hvordan du kan
få lov til at afskærme dig lidt i løbet af hverdagen på efterskolen.   

Hvis du slet ikke kan følge det, som jeg har skrevet, så vil jeg alligevel råde
dig til at finde en voksen at snakke med. En som du kan tale fortroligt med, og
som kan hjælpe dig til at finde ud af, hvad der så kunne lægge bag din
nedtrykthed. Det kunne være din lærer, det kunne være dine forældre, det kunne
være din læge eller en helt fjerde - det er bare vigtigt, at du ikke står alene
med det.   

Derudover vil jeg ikke sidde her og give dig en løftet pegefinger, fordi du
ryger. Men jeg synes, at du skal reflektere lidt over, hvorfor du ryger, og at
der måske i stedet skal bruges tid og fokus på at bearbejde de dybere
problematikker :-) 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! Al held og lykke herfra! :) 


VH.  
Gustav Hej med dig,

Det er helt forståeligt, at du gerne vil bruge det, der har den bedste effekt på din adhd og på din hverdag, og derfor kan det være fristende at bruge midler som f.eks. snus. 

Da jeg ikke nødvendigvis er ekspert i hverken snus, adhd eller specifikt dit liv, så kan det være svært at sige helt præcis, hvad der er bedst for dig at gøre. Der er dog nogle problemer ved at anvende snus, som jeg i hvertfald tænker er vigtig for dig at have med i dine overvejelser:

1. Snus er ikke godt for dit helbred (ligesom cigaretter), så selvom det hjælper på nogle af aspekterne af din adhd, så kan snusen i stedet risikere at skabe andre problemer med tiden.

2. Det er ikke sikkert, at snusen bliver ved med at virke, og derfor vil det være  trist at tage del i en vane, der er så usund for dig, hvis det ikke engang kan blive ved at gavne dig.

3. Adhd medicin er specifikt udviklet af eksperter med det formål at hjælpe dig med dine symptomer, og derfor er der mere videnskabelig grundlag for, at sådanne piller er en bedre "investering" end snus, især i det lange løb. 

Jeg kan virkelig godt forstå, at det er en svær situation for dig at stå i, når du oplever nogle fordele ved at bruge snus og måske ville det hjælp dig, hvis du snakkede med nogen om det. F.eks. hvis du nævner det for dine forældre, et andet familiemedlem eller nogle andre i dit liv, så kan det være de har nogle gode råd. Og hvis du ikke har lyst til det, så vil jeg som minimum anbefale at du får en tid hos din læge (eller hvem end, der har startet dig på din adhd medicin) og fortæller dem om snusen. Det er ikke nødvendigvis for, at de skal fortælle dig, hvad du må og ikke må, men det er vigtigt for dem at vide, at du nu gør brug af et andet middel, som måske endda kan påvirke den dosis af adhd medicin, som du tager. Og derudover så ville de måske kunne rådgive dig til, hvad du kan gøre med den her nye opdagelse af at snus virker for dig. 

Uanset hvad du vælger, så vil det jo være forfærdelig trist, hvis en ny usund vane som at bruge snus kommer til at skabe problemer for dig og derfor, hvis din læge f.eks. også synes det, så vil det måske være klogest at prøve at have tiltro til adhd medicinen i det længere løb, fordi den også har mere videnskabelig opbakning.

Jeg håber mit svar kan være til en smule hjælp, og at du uanset hvad bare husker at tænke på dit helbred og er åben for at spørge f.eks. din læge til råds. Du må endelig skrive ind igen, hvis du får brug for det! 

Med venlig hilsen, 

Marissa Hej.

For at være helt ærlig kan jeg ikke give dig et præcist svar. Det handler til dels om at drømmetydning ikke er en eksakt videnskab. Det jeg dog ved om drømme er at de ofte handler om hvad vi ser og oplever i løbet af dagen. Drømme er selvfølgelig anderledes end dagligdagsoplevelser, men det handler om at vi i løbet af dagen samler materiale sammen til vores drømme, som så kommer helt hulter til bulter i drømmene - bliver sat sammen på helt andre måder.

Spørgsmålet er så om du har oplevet noget, der minder om det du beskriver i drømmen? Fx ift. det med at din kone, er den der skal hjælpe dig med at frigøre dine fingre; Oplever du at der er mange ting din kone skal hjælpe dig med? Sidder du tit med foldede hænder eller flettede fingre? Det er den slags du kan spørge dig selv om. Jeg tror i hvert fald vi skal passe på med tolkninger af drømme, der handler om hvad de "betyder". Og hvis, der er en eller anden tydning af drømmen, som du mener giver virkelig god mening, og belyser en masse omkring din ubevidsthed, så kunne du jo egentlig godt tro på det uden at det behøvede at have noget med drømmen at gøre. Det jeg prøver at sige er; drømmen er én ting. Meningsfulde historier om os selv er noget andet. Jeg tror ikke, det er så vigtigt at finde ud af præcis hvor en drøm kommer fra. Men hvis din kones tolkning er én i begge to finder brugbar, ikke kun til drømmen, men i alt almindelighed, så brug den tolkning til at forstå den situation du og hun befinder jer i. Hvis du synes det giver god mening, når din kone siger at du måske inderst inde har svært ved at give slip, så hold fast i den tolkning. Og så er det mindre væsentligt, at det er en "korrekt" tolkning ift. denne her drøm du har.

Håber det opklarede noget. Ellers skriver du bare til os igen.

mvh Markus Hej! 

Tak for din besked. Jeg håber, at mine tanker kan være til hjælp. 

Du skriver, at du på det sidste har haft svært ved at overskue, at skulle være social, og jeg tror faktisk ikke, at du er den eneste, der oplever dette. Nedlukningen af samfundet har medført, at man i lang tid ikke har haft sin normale hverdag og lavet alle de ting, man er vant til at lave. Når man det meste af tiden bare sidder hjemme -  måske alene, måske i nattøj de fleste dage - kan det pludselig føles som en meget stor ting at skulle lave “almindelige” ting som at gå en tur eller drikke en kop kaffe med andre. Dette er noget, jeg også selv har mærket og jeg tror, at mange andre har det på samme måde. Selvom det er enormt frustrerende at tingene er sådan, er man også bare nødt til at acceptere det, tror jeg. Samfundet og hele verden er helt ved siden af sig selv og det er okay, at man måske også selv er det. Hvis du gerne vil arbejde lidt med det, vil mit råd være, at tage små skridt og prioritere at lave ting, du godt kan lide. Det kan fx være at læse en bog, gå ture selv og lytte til musik eller måske gå en tur med en af dine veninder og få snakket om, at tingene er svære lige for tiden. 

I forhold til dine bekymringer om mad, forestiller jeg mig, at det også godt kan være påvirket af, at man går meget hjemme. Her man kan hurtigt begynde at bemærke ting, man normalt ikke ville tænke over. Dog ville jeg stadig være meget opmærksom på, at det ikke udvikler sig. Din krop har brug for energi og det er ikke sundt, at springe måltider over for at have god samvittighed over at spise pizza. Som du har læst andre steder, tror jeg også, at det kunne være en god idé, at snakke med nogle om det, hvis det fortsætter som det er nu. Det kunne være dine forældre eller veninder i første omgang, men det kunne også være lægen.

Og så vil jeg også lige huske dig på, at det er farligt at sammenligne sig selv med modeller på Instagram. Billederne, som bliver delt, har været igennem den helt store redigering, så de fremstår nærmest helt perfekte - hvilket jo slet ikke afspejler virkeligheden. Det skal man virkelig huske, omend det er svært.

  
Skriv endelig ind igen, hvis du har andre spørgsmål! 

De bedste hilsner Julie :-) Hej  


Jeg er ked af at høre, at du har haft sex, når du hellere ville have sagt fra. Jeg synes, du skal snakke med nogen fx en veninde om det, hvis du har mulighed for det. Det kan nemlig ofte være rart, at få snakket ens oplevelser igennem med andre. 

Hvis du ender i en lignende situation igen, er det vigtigt, at du mærker efter, om du har lyst til at have sex eller ej. Hvis ikke du har lyst, skal du sige fra - også selvom det kan være svært i situationen. Det er vigtigt ikke at lade andre overskride dine grænser - uanset om dine veninder er "foran" dig eller ej.

Jeg synes det lyder som en rigtig god idé at købe en fortrydelsespille og gøre det så hurtigt som muligt, da den typisk skal tages maks 72 timer efter samleje. Selvom han ikke kom, kan der godt være kommet nogen sædceller ud, så det er en rigtig god idé med en pille for en sikkerheds skyld. Du kan købe fortrydelsespiller på apoteket uden recept, så du vil kunne købe dem uden at dine forældre ved det.

Mvh Anne Hej

Jeg vil gerne starte med at sige fra mit hjerte af, hvor er det stærkt af dig at du er ærlig og at du erkender at der er et problem i dit liv som der fraholder dig og skaber en frygt for nogle ting. Jeg forstår at det er så svært, at være i det hele når dine forældre, som er dine omsorgspersoner ikke har givet dig den rette støtte og at du ønsker at tilfredsstille deres behov frem for dine egne, selvom de ikke imødekommer dine. Det er så forkert på så mange måder, fordi det burde selvfølgelig ikke være sådan. Men angående dine forældre, der er mine ærlige mening, at de har fejlet hvis du ikke bliver anerkendt for præcis den du er. Jeg ved at livet er hårdt og jeg har selv været i det den gang jeg var 15 år gammel. Jeg har også oplevet nogle ting som gør at man automatisk tænker negative tanker om sig selv. Men hvad jeg kan læse mig frem til, så uanset hvad så vil din familie ikke give dig den anerkendelse du ønsker og derfor så er du nødt til at acceptere det og prøve at skabe den anerkendelse for dig selv. 

Jeg kan læse mig frem til, at der har været flere gange hvor du har ønsket at forlade verden, men der er alligevel noget der holder dig tilbage fra ikke at gøre det. Det der fraholder dig fra ikke at sluge de piller, er det du skal finde frem i dig selv. Du har drømme og planer i dit liv, som du skriver og de drømme og planer i dit liv, skal være din motivationskilde. Dine forældre vil ikke anerkende dine behov og ved du hvad, så lad vær med at lade dem styre det. Du har dine egne drømme og du skal aldrig opgive dem fordi andre fortæller dig det modsatte. Tro mig, jeg kender alt til folk der nedgøre og kommer med bemærkninger for jeg har oplevet det i ca. 11 år i mit liv. 

Jeg kender dig ikke som person og det behøver jeg ikke at gøre for at fortælle dig at du lyder som en person der har så meget at give til dig selv og alle andre i den her verden. Alle mennesker kan nikke ja til at de har haft nogle dårlige venner eller at man har fucket tingene op en gang i mellem, men det handler også om at man rejser sig fra de nedture i livet og kommer op på hesten igen, på sin egen måde og tempo. Jeg synes det er så fedt at du får noget professionel hjælp og jeg vil råde dig til at blive ved med det. Jeg ved at man kan få noget gratis psykolog hjælp igennem kommunen og generelt hjælp til at kunne flytte hjemmefra. Og jeg ved det er svært. Det er skræmmende og man bliver bange. Men det er ikke sundt for dig at være hjemme og derfor så synes jeg det skal være grunden til at du kontakter dem. Du kan altid skrive herind igen og fortælle om din oplevelse og hvis det er du har brug for yderligere hjælp. 

Derudover så tror jeg faktisk at når du flytter (og det at jeg skriver når, det fordi jeg tror på dig og jeg ved du nok skal få det bedre, fordi du er bevidst om din situation), så skal du nok møde nogle gode mennesker i dit liv som vil acceptere dig præcis for den du er, både din seksualitet og dit udseende, men du skal først elske dig selv. 

Og du skal vide, du begyndte faktisk at vælge dig selv, fra det tidspunkt at du valgte at skrive højt om dine problemer til at du ønsker at få noget hjælp. Du er på vej mod friheden. En frihed der kan skabe dig et frirum hvor du kan fokusere på dig selv, anerkende dine egne behov og gå hen i den retning mod de drømme og planer du har i dit liv. Jeg ved livet er svært og ingenting kommer nemt, men du kan sagens klare det fordi det er jeg helt sikker på. 

Jeg håber du fik svar på dit spørgsmål og hvis ikke er du velkommen til at skrive herind igen!

Vh. Rebecca Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hej 

Det lyder som nogle ubehagelige tanker at gå med selv, men jeg kan godt forstå at det har været svært for dig at få det sagt til din mor. Men jeg tror at det vil være godt for dig at sige det til din mor, så du har en, du kan snakke med det om. Hvis du har OCD vil det formentlig også hjælpe dig, hvis du får stillet en diagnose, så du derigennem kan få hjælp til at håndtere dine OCD, så den ikke påvirker dig så meget. 

Jeg vil råde dig til at sige det til din mor og gøre det på den måde, du synes er mest overkommelig for dig. Du kan enten give hende brevet, ligge det i postkassen eller sige det til hende personligt. Uanset hvordan du siger det til hende, er jeg sikker på, at hun er bekymret for dig og meget gerne vil hjælpe dig og høre, hvad du har at sige. Hvis du gerne vil sige det til hende personligt, kan du forberede dig på, hvad du skal sige. Du kan forberede det lidt ligesom et oplæg til skolen, så er det måske lidt mindre skræmmende at sige til hende. Du kan også tage et papir med stikord med, så du kan støtte dig til det, hvis du går i stå. Du kan for eksempel sige til hende, at der er noget du gerne vil snakke med hende om og at det er vigtigt for dig, at hun lytter og at du har skrevet et par stikord ned, så du får sagt det hele.   
  
Uanset hvordan du fortæller det til din mor, skal du ikke være bange. Din mor vil dig det bedste og vil hjælpe dig igennem det - også selvom det viser sig ikke at være OCD. Du skal heller ikke være bange for at sige det, hvis det viser sig ikke at være OCD. For selvom det ikke er OCD lyder det til, at du har brug for at snakke med din mor og at det vil gøre, at du får det bedre  
  
De bedste hilsner, Anne Hej med dig. 

Først vil jeg lige sige at det er så sejt af dig, at du skriver her ind til os! 

Det lyder til at du har det virkelig hårdt lige nu og det er jeg ked af at hører. Det er aldrig nemt med de følelser, de kan være alt overskyggende. Jeg synes det er flot at du har fortalt det til nogen at du har skåret i dig selv, for jeg ved hvor svært og grænse overskridende det kan være. Jeg kan ikke helt tyde det, men jeg gætter på at det er nogle af dine venner du har sagt det til? Det er helt klart en start, men jeg synes at du skal sige det til en voksen du stoler på. Om det er dine forældre, en lærer, eller en anden voksen du føler dig tryk ved, er helt op til dig selv. Det er aldrig en god ide at skære i sig selv, men jeg forstår godt hvorfor du har gjort det. Lige nu virker alt rigtig svært og overvældende og du har måske også ondt inden i og derfor kan det at skære i sig selv virke lindrende. Det betyder dog absolut ikke at det er en god ide! Du skal havde fundet nogen, du kan snakke med om hvordan du har det. Derfor opfordrer jeg dig på det kraftigste at kontakte en voksen, så de kan hjælpe dig med at finde nogen der kan hjælpe dig. Du skal vide at der ikke er noget forkert eller galt med dig. Men nogle gange er livet bare svært og så har man brug for hjælp til at komme igennem den svære periode. For det er det det er, en periode og med den rette hjælp så skal du nok komme igennem den.   


Jeg håber at du kan bruge mit svar og du er mere en velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har lyst eller brug for det. 

De bedste hilsner   
Michelle