pornofilm og "tdc rating"!
hej med jer.

jeg har fået hele viasapakken og der er jo pornofilm efter midnat. jeg har flere gange forsøgt at "låse" de kanaler, hvor der er pornofilm, så mine børn ikke kan få adgang til dem, hvis de en dag sidder og hænger opppe en fredag efter midnat. det lykkedes ikke! enten er hele kanalan låst hele tiden - også i løbet af dagen - og jeg skal bruge kode for at låse den op, eller den er helt låst! jeg kan ikke forstå, hvad tdc rating filteret inde under "forældrekontrol" så skal bruges til, når det ikke virker ved "erotik og over"? nogle med erfaring som ved hvordan det kan slås til?
søgte selv lidt - det e jo et stort site! http://kundeservice.tdc.dk/privat/faq.php?id=25199"du kan forhindre børn i at se bestemte tv-kanaler, optagelser og typer af lejede film. det foregår ved, at du angiver, hvad du vil spærre, og aktiverer en pinkode. du skal herefter indtaste denne pinkode, hvis du vil se et program, der er spærret via forældrekontrol. forældrekontrol gælder ikke kun for visning af de spærrede programmer på fuld skærm, men også for picture-in-picture visning (i fx tv guiden). når du har opsat forældrekontrol, kan du når som helst ændre spærringsindstillinger, skifte pinkode og slå spærringen fra igen enten midlertidigt eller permanent. bemærk spærrede kanaler og programmer vises stadig i tv guiden ogdu kan programsætte dem til optagelse uden at angive en pinkode. du skal dog angive en pinkode for at kunne se optagelserne."jeg havde en opfattelese af, at man kunne låse seksuelt indhold, uden at behøe at låse hele kanaler! men det kan man åbenbart ikke. måske kan det udvikles? kan i ikke tage det videre tdc?
Hej!

Det er rigtig godt at du skriver herind. Jeg kan bestemt godt forstå at bekymrer dig.

  
Du skriver at du stoppede med at tage p-pillerne 4 dage inden sex, og derfor har de nok ikke virket som du skal. Jeg ved dog ikke nok om det til at kunne sige, hvor stor en betydning det kan have haft.

  
Du skriver ikke om det var ubeskyttet sex, eller om han havde et kondom på, men uanset synes jeg det er vigtigt at finde ud af om smerterne kommer fra en evt. graviditet.

  
Derfor synes jeg at du skal tage til lægen og forklare din situation, så lægen kan hjælpe dig videre. Lægen kan også hjælpe med en graviditetstest, og måske en snak om hvordan p-piller og prævention skal tages, for at det virker optimalt. Jeg vil helt sikkert råde dig til at få taget en graviditetstest, uanset hvad. Det er vigtigt at du finder ud af om du er gravid så hurtigt som muligt. Jo hurtigere du finder ud af det, jo hurtigere kan du få hjælp hvis der er behov for det.

  
Du kan også fortælle det til dine forældre, hvis du har lyst. De kan måske give dig lidt mere ro, tale med dig om det og evt. tage med dig til lægen hvis du kunne tænke dig det. Jeg ved godt at det er grænseoverskridende at skulle tale med forældre og en fremmed person om så personlige ting, men det er virkelig vigtigt at du i hvert fald taler med lægen, synes jeg! Og fremover er det selvfølgelig vigtigt at du tager p-pillerne som det er meningen at de skal tages, sådan så det virker og beskytter dig optimalt. Det kan lægen også hjælpe dig med.  


  
Jeg håber at du kunne bruge mine tanker og råd, og hvis ikke må du endelig skrive herind igen!

  
Smil fra Mathilde Kære du. 

Der er mange piger der føler det er mere naturligt / sexet at se på pigeporno fremfor andet. Det betyder dog ikke at man er lesbisk fordi man hælder til noget mere end andet. Igen så skal man også huske på at man også bare kan være nysgerrig og udforskende, som igen heller ikke betyder at man er lesbisk. Men jeg tror det er noget du kan mærke hvis du er i selskab med piger om du føler en form for tiltrækning til dem eller ej. Så jeg vil mene at fordi man ser pigeporno så er det ikke fordi man er lesbisk.   
Jeg håber du fik svar på dit spørgsmål og hvis ikke er du velkommen til at skrive igen.   
  
Vh. Rebecca Hej

Jeg vil gerne starte med at sige fra mit hjerte af, hvor er det stærkt af dig at du er ærlig og at du erkender at der er et problem i dit liv som der fraholder dig og skaber en frygt for nogle ting. Jeg forstår at det er så svært, at være i det hele når dine forældre, som er dine omsorgspersoner ikke har givet dig den rette støtte og at du ønsker at tilfredsstille deres behov frem for dine egne, selvom de ikke imødekommer dine. Det er så forkert på så mange måder, fordi det burde selvfølgelig ikke være sådan. Men angående dine forældre, der er mine ærlige mening, at de har fejlet hvis du ikke bliver anerkendt for præcis den du er. Jeg ved at livet er hårdt og jeg har selv været i det den gang jeg var 15 år gammel. Jeg har også oplevet nogle ting som gør at man automatisk tænker negative tanker om sig selv. Men hvad jeg kan læse mig frem til, så uanset hvad så vil din familie ikke give dig den anerkendelse du ønsker og derfor så er du nødt til at acceptere det og prøve at skabe den anerkendelse for dig selv. 

Jeg kan læse mig frem til, at der har været flere gange hvor du har ønsket at forlade verden, men der er alligevel noget der holder dig tilbage fra ikke at gøre det. Det der fraholder dig fra ikke at sluge de piller, er det du skal finde frem i dig selv. Du har drømme og planer i dit liv, som du skriver og de drømme og planer i dit liv, skal være din motivationskilde. Dine forældre vil ikke anerkende dine behov og ved du hvad, så lad vær med at lade dem styre det. Du har dine egne drømme og du skal aldrig opgive dem fordi andre fortæller dig det modsatte. Tro mig, jeg kender alt til folk der nedgøre og kommer med bemærkninger for jeg har oplevet det i ca. 11 år i mit liv. 

Jeg kender dig ikke som person og det behøver jeg ikke at gøre for at fortælle dig at du lyder som en person der har så meget at give til dig selv og alle andre i den her verden. Alle mennesker kan nikke ja til at de har haft nogle dårlige venner eller at man har fucket tingene op en gang i mellem, men det handler også om at man rejser sig fra de nedture i livet og kommer op på hesten igen, på sin egen måde og tempo. Jeg synes det er så fedt at du får noget professionel hjælp og jeg vil råde dig til at blive ved med det. Jeg ved at man kan få noget gratis psykolog hjælp igennem kommunen og generelt hjælp til at kunne flytte hjemmefra. Og jeg ved det er svært. Det er skræmmende og man bliver bange. Men det er ikke sundt for dig at være hjemme og derfor så synes jeg det skal være grunden til at du kontakter dem. Du kan altid skrive herind igen og fortælle om din oplevelse og hvis det er du har brug for yderligere hjælp. 

Derudover så tror jeg faktisk at når du flytter (og det at jeg skriver når, det fordi jeg tror på dig og jeg ved du nok skal få det bedre, fordi du er bevidst om din situation), så skal du nok møde nogle gode mennesker i dit liv som vil acceptere dig præcis for den du er, både din seksualitet og dit udseende, men du skal først elske dig selv. 

Og du skal vide, du begyndte faktisk at vælge dig selv, fra det tidspunkt at du valgte at skrive højt om dine problemer til at du ønsker at få noget hjælp. Du er på vej mod friheden. En frihed der kan skabe dig et frirum hvor du kan fokusere på dig selv, anerkende dine egne behov og gå hen i den retning mod de drømme og planer du har i dit liv. Jeg ved livet er svært og ingenting kommer nemt, men du kan sagens klare det fordi det er jeg helt sikker på. 

Jeg håber du fik svar på dit spørgsmål og hvis ikke er du velkommen til at skrive herind igen!

Vh. Rebecca hvilke scannere anbefales for at opnå de bedst mulige resultater med barcodeocr? i princippet er alle scannere understøttes. for at bruge alle funktionerne i barcodeocr dog anbefaler vi at arbejde med en høj kvalitets scanner, der kan behandle en række dokumenter i netværket hurtigt og automatisk. scanneren skal deponere scannede dokumenter på serveren i et stykke som en pdf-fil... Hey du! 

Det lyder godt nok
som en svær situation, som du står i. Derfor vil jeg bare lægge ud og sige, at
der er virkelig godt, at du nu rækker hånden ud efter noget hjælp ved at skrive
herind. 

Du bad godt nok om,
at der ikke kom noget psykologisk, men det kan jeg ikke overholde, hvis jeg
skal svare dig ærligt. For da jeg læste dit brev, så var der flere ting, som
jeg tænkte på, som jeg lige vil ind på, inden jeg svarer på dit spørgsmål:

Det første var, at
det virker til, at du ikke får sagt fra. Du fik ikke sagt fra overfor dine
forældre om, at du faktisk ikke ville på efterskole alligevel. Du fik ikke sagt
til nogle, hvordan du faktisk gik rundt og havde det på skolen, før du faktisk
brød sammen i din mors bil. Og det lyder til, at du ikke får sagt fra overfor
skolen og de andre elever nu, hvor de ved, hvordan du faktisk har det. 


Hvis vi tager udgangspunkt i det sidste, så kan jeg godt forstå, at det er
hårdt lige nu. Du har åbnet op og føler dig sårbar, og folk virker til kun at
gøre de forkerte ting. Men hvis vi vender den om: har du fået fortalt dem, hvad
du faktisk har brug for? Får du fortalt de andre elever, at du ikke lige føler
for at snakke om, hvordan du har det lige nu? Fik du fortalt din lærer, at
han/hun faktisk overskred din grænse ved at fortælle dine venner om din
situation?   

De prøver jo bare at hjælpe, men hvis de ikke ved, hvad du har brug for, så kan
de heller ikke vide, at de måske gør tingene værre? 


Jeg tror, at dine
følelser er din krops måde at fortælle dig på, at nu kan du ikke ignorere det
mere. Nu bliver du nødt til at forholde dig til, hvordan du har det, hvad du
har lyst til og at få det gjort. 

Det andet jeg tænkte
på er, at du virker til at have enorm høje krav til dig selv. Du skriver, at du
er selvstændig, altid har klaret tingene selv, har svært ved at vise sårbarhed.
Du skriver også, at du særligt hader at føle dig sårbar, svag, at du ikke er
vild med at snakke om dine problemer og at folk ved for meget om dig. Du
skriver også, at det er forfærdeligt at modtage de andres medlidenhed, men at
du ikke føler, at du kan droppe ud. Jeg får faktisk lidt en klump i maven, når
jeg læser dit brev. Det må virkelig være hårdt hele tiden at skal være ovenpå.
Du skriver selv, at du har været stærkt psykisk. Jeg synes, at det mere lyder
til, at du har fået bygget nogle ret høje murer omkring dig, så folk ikke
kommer for tæt på. Vi er alle nede nogle gange, og det er der, at vi har brug
for andre.

For så nu at komme
til dit spørgsmål: hvad du skal gøre.   

Jeg synes, at du skal gå en lang tur, skrive dine tanker ned og faktisk snakke
med en, som du stoler på og er tæt med. Prøv at få alle tankerne væk og så
faktisk mærk efter i maven. Hvad har du lyst til, hvis du ikke skal forholde
dig til, hvad andre måtte tænke, synes, gøre osv. Hvad har DU lyst til og brug
for? Når du har fundet frem til et svar på det, så kan du derefter finde ud af,
hvad der så bedst kan gøres.   

Jeg tror ikke, at det er efterskolen i sig selv, som du reagerer på. Jeg tror,
at du har for længe ignoreret dine følelser og grænser - muligvis på grund af
for høje krav til dig selv. Så uanset om du vælger at gøre opholdet på
efterskolen færdigt eller ej, så vil jeg mene, at der er nogle mønstre, som du
bør arbejde med. 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :-) Al held og lykke herfra! :) 


VH.


Gustav Hej med dig

Først og fremmest så skal du vide at det absolut ikke er okay det din bror har gjort.

Det er meget forkert og direkte ulovligt, i sådan en grad at han kan ryge i fængsel for det.

Du skal også vide at det på ingen måde er din skyld, at han har gjort det han har gjort.At du er begyndt at gå med g-streng burde ikke havde nogen betydning for hvad din bror har gjort.

Først og fremmest er det meget vigtigt at du fortæller det til nogen også gerne så hurtigt som muligt, måske dine forældre? Men hvis det er meget grænse overskridende at tale med dem, vil jeg anbefale dig at tage kontakt til eksempelvis børnetelefonen. Det er anonymt og du finder deres kontaktoplysninger under vores fane der hedder ''find hjælp'' oppe i toppen.

Jeg vil anbefale dig at forsøge at holde afstand til din bror og måske undgå at komme i situationer hvor i er alene sammen. 

Men igen det er meget vigtigt at du taler med nogen om det, for det er meget alvorligt. Det siger jeg absolut ikke for at skræmme dig, men du skal bare vide at det er meget forkert det der er sket og husk på det er ikke dig der har gjort noget forkert.

Jeg håber at du er ok, omstændighederne taget i betragtning.

Du er altid velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har brug for det.

Og så skal du vide at jeg synes at det er rigtig flot af dig at du skriver her ind til os. Jeg tænker at det måske godt kan havde været svært og grænseoverskridende at skulle skrive det og derfor vil jeg rose dig for at du har gjort det.

De bedste hilsner 

Michelle Hej med dig. 

Først vil jeg lige sige at det er så sejt af dig, at du skriver her ind til os! 

Det lyder til at du har det virkelig hårdt lige nu og det er jeg ked af at hører. Det er aldrig nemt med de følelser, de kan være alt overskyggende. Jeg synes det er flot at du har fortalt det til nogen at du har skåret i dig selv, for jeg ved hvor svært og grænse overskridende det kan være. Jeg kan ikke helt tyde det, men jeg gætter på at det er nogle af dine venner du har sagt det til? Det er helt klart en start, men jeg synes at du skal sige det til en voksen du stoler på. Om det er dine forældre, en lærer, eller en anden voksen du føler dig tryk ved, er helt op til dig selv. Det er aldrig en god ide at skære i sig selv, men jeg forstår godt hvorfor du har gjort det. Lige nu virker alt rigtig svært og overvældende og du har måske også ondt inden i og derfor kan det at skære i sig selv virke lindrende. Det betyder dog absolut ikke at det er en god ide! Du skal havde fundet nogen, du kan snakke med om hvordan du har det. Derfor opfordrer jeg dig på det kraftigste at kontakte en voksen, så de kan hjælpe dig med at finde nogen der kan hjælpe dig. Du skal vide at der ikke er noget forkert eller galt med dig. Men nogle gange er livet bare svært og så har man brug for hjælp til at komme igennem den svære periode. For det er det det er, en periode og med den rette hjælp så skal du nok komme igennem den.   


Jeg håber at du kan bruge mit svar og du er mere en velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har lyst eller brug for det. 

De bedste hilsner   
Michelle Kære du,

Du er stadig beskyttet af dine p-piller, selvom du har taget pillen tidligere den pågældende dag. Man anbefaler kvinder at tage p-pillen på ca. samme tidspunkt hver dag, blandt andet fordi det gør det lettere at huske at tage den, men også fordi det er der, man er mest sikker på dens virkning. Dog vil du i langt de fleste tilfælde stadig være beskyttet, selvom det ikke er samme tidspunkt.

Pillen kan indtages inden for et tolv timers interval. Det vil sige, at du skal tage den inden for tolv timer af, hvornår du normalt plejer at tage den, for stadig at være beskyttet. Hos min egen læge har jeg også fået at vide, at hvis man glemmer at tage en p-pille en dag, og den næste dag tager to, så er sikkerheden ikke ændret, og du er stadig beskyttet mod graviditet. Selvfølgelig vil der altid være en lidt større risiko jo mere upræcist, man tager sine p-piller. Dog er risikoen stadig lille i dit tilfælde, når du rent faktisk har taget din p-pille.

Hvis du oplever at glemme en p-pille, så er det selvfølgelig altid bedst at være på den sikre side, og bruge kondom også. Derudover vil jeg også anbefale dig generelt at bruge kondom, hvis du ikke har en fast partner, da p-piller ikke beskytter mod kønssygdomme.

Jeg håber, at dette kan give dig lidt ro og afklaring på din situation.

Kærlige hilsner fra

Lotte Kære du, 

Jeg kan sagtens forstå, at det til tider kan være svært at forstå og acceptere, at din mor har nogle udfordringer og måske ikke altid er som andre mødre. Jeg forstår også godt, at du har brug for at komme ud med det, så det er rigtig fint, at du skriver herind :-)

Det er rigtig ærgerligt, at din mor skammer sig over sin situation og sine udfordringer, for det synes jeg bestemt ikke, at hun behøver. PTSD er desværre noget flere mennesker kæmper med, og det kan være svært at komme helt af med. Men jeg kan sagtens forstå, hvis hun har svært ved at acceptere, at der er ting, hun ikke kan (som f.eks. at have et almindeligt fuldtidsarbejde). Og det lyder også til, at det er en af de ting, som hun skammer sig over... Det er selvfølgelig rigtig synd, at hun gør det, men du må huske, at du ikke kan ændre, hvordan hun føler og tænker - og det er heller ikke din opgave. Det bedste du kan gøre for din mor, tror jeg, er at fortælle hende eller vise hende, at du ikke skammer dig over hende, og at du ikke føler, at hendes situation er noget, der nødvendigvis bør holdes hemmeligt.

Jeg synes dog selvfølgelig kun, at du skal sige det til andre, hvis du har det godt med det. Det kommer ikke alle og enhver ved, hvad vi går og kæmper med, men det kan være rigtig rart at fortælle det til nogen engang i mellem, så man ikke går med det selv. Her tænker jeg på dig (og ikke din mor). Det kan være, at du vil opleve, at det faktisk er en god følelse at være ærlig omkring din mors PTSD og flexjob, hvis nogen spørger ind til det. Og måske vil du også opleve, at andre er i lignende situationer, men bare heller ikke har sagt det højt før :-)

Uanset hvad, så skal du vide, at de følelser du har, er helt normale og helt okay. Det er okay at ærgre sig over, at din mor ikke helt er, som mange andre mødre, og at hun ikke altid formår at leve op til de ting, som hun (og du) gerne vil have.  
 

Jeg håber, mit svar kan hjælpe dig. Du er altid velkommen til at skrive igen!

Hilsen Iben Kære du,

  
Tak for din besked. Jeg skal gøre mit bedste for at give dig et svar, du kan bruge. Jeg prøver lige at dele din besked op i to emner; først fester og derefter dit dilemma omkring den fyr, du har været sammen med. 

Jeg forstår, at du både tager snus (dagligt?) og drikker hver weekend. Du nævner også "andre stoffer", men jeg er usikker på hvad det indebærer. 

Det er på mange måder en meget aktuel problemstilling du bringer op, da alkohol hos nogle fylder meget i din alder, og du er helt sikkert ikke alene om det. Jeg tænker, at du kan prøve at overveje nogle forskellige ting i forhold til alkohol:

1. Hvorfor drikker du hver weekend?

- Er det fordi at dine venner gør det, og du ikke vil føle dig udenfor?

- Er det fordi at det bare er sådan "man gør" i weekenderne?

- Er det fordi du selv synes, at det er rigtig sjovt?

- Er det dit eget behov og egen lyst, eller er det pga. et ydre pres? 

- Har du nogle veninder der måske også synes, at det er meget at drikke hver weekend? Kunne I sammen finde på andre løsninger eller lave andre ting end at drikke og feste - sådan at ingen af jer kommer til at føle sig udenfor?  


- Hvis du kan mærke effekten af det på din krop, er det så en mulighed at skrue ned for dit alkoholforbrug?  


2. Som jeg forstår det, så gør du nogle gange nogle ting når du er fuld, som du efterfølgende fortryder og er træt af. Du er garanteret ikke den eneste der fortryder ting du gør, når du er fuld - dine venner og veninder oplever sikkert det samme af og til. Men - det hjælper selvfølgelig ikke dig og hvordan du føler efterfølgende, og det retfærdiggør heller ikke altid det man gør.

3. Måske skal du inden du drikker næste gang lave en aftale med dig selv om, hvad der vil være acceptabelt og ikke acceptabelt af dig at gøre. Det kan måske gøre det lettere at navigere i, når først du er begyndt at drikke.

Du nævner snus, men jeg ved ikke, om du synes det er et problem for dig, eller om du ønsker at fortsætte med det.Du nævner også, at du har været sammen med en fyr, som din veninde er interesseret i - og at det giver dig ondt i maven. Jeg forstår det som om, at du fortryder det? Det er en træls situation for dig, og du er nødt til at finde en måde at komme af med mavepinen på. 

Du forklarer, at din veninde har fredet fyren - men er han interesseret i hende? Måske er fyren ikke lige så interesseret, siden han er sammen med andre - eller i hvert fald dig. Dog forstår jeg godt, at du vil være loyal overfor din veninde. I sådanne situationer ville jeg altid overveje, om det vil gavne mest eller skade mest at fortælle din veninde om det. I dette tilfælde vil hun nok kun blive ked af, at få det at vide. Derfor kan det være, at du skal bearbejde din dårlige samvittighed på en anden måde, så det ikke skader hende. Har du en veninde du kan tale med, som ikke er jeres fælles veninde? Kan det hjælpe dig at tænke, at hvis det er noget, du kan gøre noget ved, så gør det - men kan du ikke ændre på noget nu, er du nødt til at overbevise dig selv om, at sket er sket, og du kan ikke ændre på det, så du får ikke noget ud af, at blive ved med at slå dig selv oven i hovedet med det.

  
Jeg håber, at mit svar kan sætte gang i lidt nye tanker hos dig.

Hilsen Iben