manglende wifi til docsis3.1
jeg har læst et oar tråde, der alle mener, at modemmet er født med en børnefejl. dette er ikke helt tilfældet. hvis du fesks aktiverer wps, så skal du holde wifi knappen inde i 10 sekunder, hvorefter der igen er wifi.
mit problem er, at jeg ikke kan resete mit moden, hvorved jeg kan lave nye passwords og netværksnøgler. jeg forstår ikke, at modemmet kan række langt væk fre min lejlighed, men inde i selve lejligheden skal der blot en mur til t stoppe wifi-signalet.
jeg kan ikke får mit admin og tilhørende password til at virke, så jeg kan gengenerere nye koder, hvilket er irriterende, npr man har børn....... eller folk, der stjæler ens netværk.....
hvad gør jeg????
hilsen den frustrederede :-)
du kan få yousee til at nulstille din router ude fra ved at ringe til 70704040. virker nulstilling ikke lokalt bør du dog få en ny router.
Hvis du har glemt din mobilkode eller ønsker at ændre den, skal du logge på med NemID igen og lave en ny.   
  
Det gør du fra forsiden, hvor du normalt skriver din adgangskode i mobilbanken. Her trykker du på spørgsmålstegnet i øverste højre hjørne. Du kan herefter logge på med NemID og oprette en ny kode til Mobilbank. jeg fandt ud af det, det var en bat fil, som var kommet ind i opstartsfilerne, den blev så lige slettet, så nu kører den fint igen computeren Hej med dig

Først og fremmest så skal du vide at det absolut ikke er okay det din bror har gjort.

Det er meget forkert og direkte ulovligt, i sådan en grad at han kan ryge i fængsel for det.

Du skal også vide at det på ingen måde er din skyld, at han har gjort det han har gjort.At du er begyndt at gå med g-streng burde ikke havde nogen betydning for hvad din bror har gjort.

Først og fremmest er det meget vigtigt at du fortæller det til nogen også gerne så hurtigt som muligt, måske dine forældre? Men hvis det er meget grænse overskridende at tale med dem, vil jeg anbefale dig at tage kontakt til eksempelvis børnetelefonen. Det er anonymt og du finder deres kontaktoplysninger under vores fane der hedder ''find hjælp'' oppe i toppen.

Jeg vil anbefale dig at forsøge at holde afstand til din bror og måske undgå at komme i situationer hvor i er alene sammen. 

Men igen det er meget vigtigt at du taler med nogen om det, for det er meget alvorligt. Det siger jeg absolut ikke for at skræmme dig, men du skal bare vide at det er meget forkert det der er sket og husk på det er ikke dig der har gjort noget forkert.

Jeg håber at du er ok, omstændighederne taget i betragtning.

Du er altid velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har brug for det.

Og så skal du vide at jeg synes at det er rigtig flot af dig at du skriver her ind til os. Jeg tænker at det måske godt kan havde været svært og grænseoverskridende at skulle skrive det og derfor vil jeg rose dig for at du har gjort det.

De bedste hilsner 

Michelle Hej du

Kan 100% godt forstå dig. Har været ude for det samme. Dér endte jeg dog med at gå fra min daværende kæreste, da jeg har det sådan lidt, at hvis man kan overskride sådan en grænse, så kan man finde på det igen.  
  
Men hvis du vil fortsætte med at være sammen med ham, så gælder det om at finde gnisten og tilliden igen.  
Det kan tage lang tid. Tilliden kommen ikke bare med det samme, så du må forberede dig på at være tålmodig på at din tillid til ham ikke kommer med det samme og så evt. gentag i dit hovede "jeg stoler på ham".  
  
Ellers kom ud og oplev noget som var i nyforelskede. Gør noget godt for jeres forhold. Hav "Date nights", tag i biografen, book et hotelophold osv.  
Det kunne være det ville hjælpe processen i at få din tillid tilbage til ham lidt hurtigere - men, det tager tid.  
  
Håber du kan bruge mit råd - ellers er du meget velkommen til at skrive herind igen. :-)  
  
M.v.h. Line Kære X,

Så vidt jeg ved, så stopper piger med at vokse, når de er ca. 17-18 år, så du har derfor et par år endnu inden, du stopper med at vokse helt.

Lige omkring første menstruation vokser man hurtigere, men derefter begynder man at vokse langsommere igen. Ifølge netdoktors hjemmeside vokser piger ca. 6-8 cm efter første menstruation. Du kan måske regne ud, hvor meget du er vokset de sidste par år, og dermed hvor meget du kan forvente at vokse de næste ca. to år.

Der findes en beregner, der kan fortælle din sluthøjde ud fra dine forældres højder. Denne beregner viser, at du ikke skal forvente at blive meget højere end du er nu. Jeg har dog været inde at aflæse på en vækstkurve for piger i alderen 0-20 år, og herunder hvordan kurven ser ud for dig, når vi går ud fra din nuværende højde og alder. Ifølge vækstkurven har du mulighed for at blive op til ca. 170 cm.

Det er lidt lavere end din drømmehøjde, og desværre kan du ikke gøre så meget for at blive højere, da det er genetisk anlagt. Det vil sige, at det er noget du har arvet fra dine forældre. Dog mener nogle, at man kan blive et par centimeter højere ved at lave nogle bestemte strækøvelser. I dagens samfund bruger vi meget tid foran computere og mobiler, hvilket giver os en dårligere kropsholdning. Så alene det at lave øvelser, der giver en rank ryg, kan gøre dig en lille smule højere, hvis altså du ikke allerede har en helt rank holdning. Du kan læse mere om øvelserne på Google.

Jeg ved, at nogle foreslår, at man kan indtage et væksthormon. Dette er dog oftest rettet mod børn, som af den ene eller anden årsag er lavere end gennemsnittet. Jeg mener ikke, at det er noget du skal forsøge dig med - det kræver samtidig også en diagnose fra lægen, og at lægen finder det nødvendigt at udskrive væksthormoner til dig. Det vil lægen sandsynligvis ikke gøre, da du rent praktisk har en fin gennemsnitshøjde nu.

Andre ting er, at højden kan påvirkes negativt af den forkerte kost og søvnmangel. Det vil sige, at det er vigtigt at få en god og sund kost, samt at få en god nats søvn. Disse to ting er med til at påvirke din vækstudvikling, og er derfor også vigtige faktorer for dine chancer for at blive lidt højere.

Selvom det nok ikke var det svar, du håbede på, håber jeg alligevel, at du fik noget af den viden, som du søgte. Jeg ønsker dig i hvert fald held og lykke med dine drømme :-)

Kærlige hilsner fra

Lotte Kære du, 

Jeg kan sagtens forstå, at det til tider kan være svært at forstå og acceptere, at din mor har nogle udfordringer og måske ikke altid er som andre mødre. Jeg forstår også godt, at du har brug for at komme ud med det, så det er rigtig fint, at du skriver herind :-)

Det er rigtig ærgerligt, at din mor skammer sig over sin situation og sine udfordringer, for det synes jeg bestemt ikke, at hun behøver. PTSD er desværre noget flere mennesker kæmper med, og det kan være svært at komme helt af med. Men jeg kan sagtens forstå, hvis hun har svært ved at acceptere, at der er ting, hun ikke kan (som f.eks. at have et almindeligt fuldtidsarbejde). Og det lyder også til, at det er en af de ting, som hun skammer sig over... Det er selvfølgelig rigtig synd, at hun gør det, men du må huske, at du ikke kan ændre, hvordan hun føler og tænker - og det er heller ikke din opgave. Det bedste du kan gøre for din mor, tror jeg, er at fortælle hende eller vise hende, at du ikke skammer dig over hende, og at du ikke føler, at hendes situation er noget, der nødvendigvis bør holdes hemmeligt.

Jeg synes dog selvfølgelig kun, at du skal sige det til andre, hvis du har det godt med det. Det kommer ikke alle og enhver ved, hvad vi går og kæmper med, men det kan være rigtig rart at fortælle det til nogen engang i mellem, så man ikke går med det selv. Her tænker jeg på dig (og ikke din mor). Det kan være, at du vil opleve, at det faktisk er en god følelse at være ærlig omkring din mors PTSD og flexjob, hvis nogen spørger ind til det. Og måske vil du også opleve, at andre er i lignende situationer, men bare heller ikke har sagt det højt før :-)

Uanset hvad, så skal du vide, at de følelser du har, er helt normale og helt okay. Det er okay at ærgre sig over, at din mor ikke helt er, som mange andre mødre, og at hun ikke altid formår at leve op til de ting, som hun (og du) gerne vil have.  
 

Jeg håber, mit svar kan hjælpe dig. Du er altid velkommen til at skrive igen!

Hilsen Iben hej aya. beklager, men det har desværre ikke tiden til med så kort varsel. vh. allan Hej

Jeg vil gerne starte med at sige fra mit hjerte af, hvor er det stærkt af dig at du er ærlig og at du erkender at der er et problem i dit liv som der fraholder dig og skaber en frygt for nogle ting. Jeg forstår at det er så svært, at være i det hele når dine forældre, som er dine omsorgspersoner ikke har givet dig den rette støtte og at du ønsker at tilfredsstille deres behov frem for dine egne, selvom de ikke imødekommer dine. Det er så forkert på så mange måder, fordi det burde selvfølgelig ikke være sådan. Men angående dine forældre, der er mine ærlige mening, at de har fejlet hvis du ikke bliver anerkendt for præcis den du er. Jeg ved at livet er hårdt og jeg har selv været i det den gang jeg var 15 år gammel. Jeg har også oplevet nogle ting som gør at man automatisk tænker negative tanker om sig selv. Men hvad jeg kan læse mig frem til, så uanset hvad så vil din familie ikke give dig den anerkendelse du ønsker og derfor så er du nødt til at acceptere det og prøve at skabe den anerkendelse for dig selv. 

Jeg kan læse mig frem til, at der har været flere gange hvor du har ønsket at forlade verden, men der er alligevel noget der holder dig tilbage fra ikke at gøre det. Det der fraholder dig fra ikke at sluge de piller, er det du skal finde frem i dig selv. Du har drømme og planer i dit liv, som du skriver og de drømme og planer i dit liv, skal være din motivationskilde. Dine forældre vil ikke anerkende dine behov og ved du hvad, så lad vær med at lade dem styre det. Du har dine egne drømme og du skal aldrig opgive dem fordi andre fortæller dig det modsatte. Tro mig, jeg kender alt til folk der nedgøre og kommer med bemærkninger for jeg har oplevet det i ca. 11 år i mit liv. 

Jeg kender dig ikke som person og det behøver jeg ikke at gøre for at fortælle dig at du lyder som en person der har så meget at give til dig selv og alle andre i den her verden. Alle mennesker kan nikke ja til at de har haft nogle dårlige venner eller at man har fucket tingene op en gang i mellem, men det handler også om at man rejser sig fra de nedture i livet og kommer op på hesten igen, på sin egen måde og tempo. Jeg synes det er så fedt at du får noget professionel hjælp og jeg vil råde dig til at blive ved med det. Jeg ved at man kan få noget gratis psykolog hjælp igennem kommunen og generelt hjælp til at kunne flytte hjemmefra. Og jeg ved det er svært. Det er skræmmende og man bliver bange. Men det er ikke sundt for dig at være hjemme og derfor så synes jeg det skal være grunden til at du kontakter dem. Du kan altid skrive herind igen og fortælle om din oplevelse og hvis det er du har brug for yderligere hjælp. 

Derudover så tror jeg faktisk at når du flytter (og det at jeg skriver når, det fordi jeg tror på dig og jeg ved du nok skal få det bedre, fordi du er bevidst om din situation), så skal du nok møde nogle gode mennesker i dit liv som vil acceptere dig præcis for den du er, både din seksualitet og dit udseende, men du skal først elske dig selv. 

Og du skal vide, du begyndte faktisk at vælge dig selv, fra det tidspunkt at du valgte at skrive højt om dine problemer til at du ønsker at få noget hjælp. Du er på vej mod friheden. En frihed der kan skabe dig et frirum hvor du kan fokusere på dig selv, anerkende dine egne behov og gå hen i den retning mod de drømme og planer du har i dit liv. Jeg ved livet er svært og ingenting kommer nemt, men du kan sagens klare det fordi det er jeg helt sikker på. 

Jeg håber du fik svar på dit spørgsmål og hvis ikke er du velkommen til at skrive herind igen!

Vh. Rebecca Hej!

Det er rigtig godt at du skriver herind. Jeg kan bestemt godt forstå at bekymrer dig.

  
Du skriver at du stoppede med at tage p-pillerne 4 dage inden sex, og derfor har de nok ikke virket som du skal. Jeg ved dog ikke nok om det til at kunne sige, hvor stor en betydning det kan have haft.

  
Du skriver ikke om det var ubeskyttet sex, eller om han havde et kondom på, men uanset synes jeg det er vigtigt at finde ud af om smerterne kommer fra en evt. graviditet.

  
Derfor synes jeg at du skal tage til lægen og forklare din situation, så lægen kan hjælpe dig videre. Lægen kan også hjælpe med en graviditetstest, og måske en snak om hvordan p-piller og prævention skal tages, for at det virker optimalt. Jeg vil helt sikkert råde dig til at få taget en graviditetstest, uanset hvad. Det er vigtigt at du finder ud af om du er gravid så hurtigt som muligt. Jo hurtigere du finder ud af det, jo hurtigere kan du få hjælp hvis der er behov for det.

  
Du kan også fortælle det til dine forældre, hvis du har lyst. De kan måske give dig lidt mere ro, tale med dig om det og evt. tage med dig til lægen hvis du kunne tænke dig det. Jeg ved godt at det er grænseoverskridende at skulle tale med forældre og en fremmed person om så personlige ting, men det er virkelig vigtigt at du i hvert fald taler med lægen, synes jeg! Og fremover er det selvfølgelig vigtigt at du tager p-pillerne som det er meningen at de skal tages, sådan så det virker og beskytter dig optimalt. Det kan lægen også hjælpe dig med.  


  
Jeg håber at du kunne bruge mine tanker og råd, og hvis ikke må du endelig skrive herind igen!

  
Smil fra Mathilde Hej med dig,

Det er helt forståeligt, at du gerne vil bruge det, der har den bedste effekt på din adhd og på din hverdag, og derfor kan det være fristende at bruge midler som f.eks. snus. 

Da jeg ikke nødvendigvis er ekspert i hverken snus, adhd eller specifikt dit liv, så kan det være svært at sige helt præcis, hvad der er bedst for dig at gøre. Der er dog nogle problemer ved at anvende snus, som jeg i hvertfald tænker er vigtig for dig at have med i dine overvejelser:

1. Snus er ikke godt for dit helbred (ligesom cigaretter), så selvom det hjælper på nogle af aspekterne af din adhd, så kan snusen i stedet risikere at skabe andre problemer med tiden.

2. Det er ikke sikkert, at snusen bliver ved med at virke, og derfor vil det være  trist at tage del i en vane, der er så usund for dig, hvis det ikke engang kan blive ved at gavne dig.

3. Adhd medicin er specifikt udviklet af eksperter med det formål at hjælpe dig med dine symptomer, og derfor er der mere videnskabelig grundlag for, at sådanne piller er en bedre "investering" end snus, især i det lange løb. 

Jeg kan virkelig godt forstå, at det er en svær situation for dig at stå i, når du oplever nogle fordele ved at bruge snus og måske ville det hjælp dig, hvis du snakkede med nogen om det. F.eks. hvis du nævner det for dine forældre, et andet familiemedlem eller nogle andre i dit liv, så kan det være de har nogle gode råd. Og hvis du ikke har lyst til det, så vil jeg som minimum anbefale at du får en tid hos din læge (eller hvem end, der har startet dig på din adhd medicin) og fortæller dem om snusen. Det er ikke nødvendigvis for, at de skal fortælle dig, hvad du må og ikke må, men det er vigtigt for dem at vide, at du nu gør brug af et andet middel, som måske endda kan påvirke den dosis af adhd medicin, som du tager. Og derudover så ville de måske kunne rådgive dig til, hvad du kan gøre med den her nye opdagelse af at snus virker for dig. 

Uanset hvad du vælger, så vil det jo være forfærdelig trist, hvis en ny usund vane som at bruge snus kommer til at skabe problemer for dig og derfor, hvis din læge f.eks. også synes det, så vil det måske være klogest at prøve at have tiltro til adhd medicinen i det længere løb, fordi den også har mere videnskabelig opbakning.

Jeg håber mit svar kan være til en smule hjælp, og at du uanset hvad bare husker at tænke på dit helbred og er åben for at spørge f.eks. din læge til råds. Du må endelig skrive ind igen, hvis du får brug for det! 

Med venlig hilsen, 

Marissa