forsinket mms
jeg det problem at når jeg får en mms uden nogen skreven tekst, kommer de flere dage senere, og så skal jeg igennem en irriterende proces med at logge ind på en side får at se dem. 
nogen der ved hvad jeg kan gøre?
hej mari

jeg kan se, at du ikke har fået et svar endnu :)

det kan være at din opsætning ikke er korrekt på telefonen. jeg vil foreslå at du forsøger at lave en ny opsætning på telefonen, for at se om det fremover hjælper på det. 

du kan finde din telefonmodel under vores guides og finde en vejledning til netop din telefon på følgende link: https://kundeservice.yousee.dk/mobil/opsaetning/mobilnetvaerk-og-mms

Özcan, yousee forum team
Hey du!

  
Det lyder dejligt,
at du har fundet en fyr, som du synes er sød, men jeg forstår godt, at det kan
være forvirrende, hvad du så skal gøre.



 

Du skriver ikke
meget i dit brev, men jeg får indtrykket, at du ikke har haft kontakt med ham
efter kysset. Hvis du har hans facebook, snap, nummer eller lignende, så kunne
du jo skrive til ham der. Spørg ham, hvordan han har det i disse tider, hvad
han laver osv. Du ved, hold det nede på jorden og lad samtalen lidt køre af sig
selv. 



 

Hvis I bor tæt på
hinanden, så kunne du også spørge, om han har lyst til at gå en tur. I skal
selvfølgelig holde lidt afstand, men derfor kan I jo godt gå et sted hen og
snakke eller sætte jer i en af jeres haver og hænge ud.



 

Når I ligesom har en
snak op at køre, så kan du jo prøve at tage kysset op og få snakket om det -
hvis du altså har behov for det. Det kan også være, at du hellere føler for, at
I bare snakker/hænger ud og så ser, hvad der sker ud fra det. Det kan din mavefornemmelse
bedst bestemme. 


Men siden I nu har
kysset og rører ved hinanden, så virker det til, at han også er interesseret i
dig. Så jeg tror bare, at du skal tage en dyb indånding og så hoppe ud i det
:-) 



 

Håber at du kan
bruge mit svar :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav Hej du, 

Jeg er ked af at høre om din situation. Det kan virkelig være svært, at være ensom, fordi man netop ikke har lyst til at opsøge nogen, og dermed kun bliver mere ensom. Selvfølgelig skal din kæreste støtte dig i situationen, men han har også ret i, at du bliver nødt til at se andre mennesker. Det er ikke fair overfor ham, at han skal bære hele byrden, så måske I kan finde ud af noget sammen. Du skriver, at du ikke snakker med dine venner mere. Er der en grund til dette? Det kan være svært, at komme ud af sin komfortzone og kontakte folk, som man ikke har set i lang tid, men det kan også være nødvendigt. Måske er det på tide, at få kontakt til dine venner igen og dermed "føle noget for dem" igen, som du skriver. Det kan godt være, at det er ubehageligt i første omgang, men det kan måske betale sig over længere tid. Hvis du dog ikke har lyst til at snakke med dine gamle venner, kunne det være en mulighed at få nogle nye? Du kan overveje hvilke fritidsinteresser du har, og hvad du godt kan lide at lave, og finde venner på den måde. Det kan eksempelvis være i skolen, til fodbold eller andet, som du kan fylde din hverdag med. Det lyder som om, at det ikke kun handler om venner, men også hvordan du har det med dig selv. Du beskriver, at du har negative tanker, hvilket også er vigtigt at få arbejdet med. Er det fordi du ikke synes om dig selv? Er det fordi du tænker, at ingen vil være venner med dig? For det er jeg sikker på, er løgn. Det kan være svært at finde de rigtige venner her i livet - det har jeg selv prøvet en del, men når man finder nogle gode nogle af slagsen, er det det hele værd. Det handler nok om, at tage nogle små skridt. Du kan starte med at kigge dig selv i spejlet og fortælle dig selv, at du er god nok og påpege de gode ting ved dig selv. Det kan måske hjælpe dig til, at tænke positive tanker. Dernæst kan du finde ud af, hvad problemet egentlig er - hvorfor isolerer du dig og hvad har ført til, at du føler dig ensom? Din kæreste kan kun støtte dig så meget, men du skal også løse nogle ting i dig selv. Måske du kan snakke med ham om tingene, og I sammen kan finde en løsning. Hvis du starter med ét skridt, bliver det måske nemmere at tage det næste.

Du er meget velkommen til at kontakte os igen, hvis du har brug for mere hjælp. Ellers håber jeg, at du kunne bruge mit svar til en smule.

- Benedicte Kære du,

  
Ulykkelig kærlighed kan være rigtig svær men stol på mig når jeg siger at man godt kan komme igennem et knust hjerte og blive glad igen - og det kan du også! Selvmord er aldrig den rigtige løsning og jeg synes du skal tage disse tanker alvorligt ved at søge hjælp enten hos dine forældre, en anden voksen du stoler på eller en professionel instans. Husk på det blot er en svær periode du går igennem lige nu! Forelskelse er næsten en sygdom til tider, især hvis den ikke er gengældt og derfor kan jeg godt forstå det er hårdt for dig. 

  
Det virker dog til at hun har en eller anden form for interesse for dig siden hun er god ved dig i skolen. Har du overvejet at tage en snak med hende om hvorfor hun ikke svarer dig længere? Du kan evt. sige til hende at du nyder hendes selskab og derfor gør det også ondt på dig når hun ikke svarer dig og derefter lader som om ingenting er sket når I ses i skolen. Hvem ved, måske ligger der en helt legitim grund til, hvorfor hun ikke har haft mulighed/overskud til at svare på dine beskeder. Man ved ikke altid hvad andre går og tumler med. 

  
Jeg håber du kan bruge mine råd til noget! Jeg håber alt det bedste for dig og håber du vil søge hjælp, hvis du føler du står i en situation, du ikke selv kan håndtere. Jeg ved ikke hvor du befinder dig henne i landet, men jeg kan anbefale dig at tage hen til Headspace, hvis der ligger en i nærheden af dig. Ellers synes jeg du bør kontakte din læge - enten selv eller med hjælp fra dine forældre - som kan hjælpe dig videre i systemet, så du kan få den hjælp du føler brug for. 

  
Mange kram

Simone

  
Ps. Husk du er et menneske med værdi! Alle fortjener et godt liv - også dig. Kære du,

Det lyder som en rigtig svær situation. Jeg kan sagtens forstå, at du er rigtig ked af det. Du indrømmer selv, at du har begået en fejl, og du har undskyldt over for hende, så det er en rigtig god start. 

Jeg tror, det bedste, du kan gøre nu, er at give hende noget tid til at køle ned. Hun er måske vred på dig, men vrede har det med at gå over efter noget tid - og mon ikke hun også begynder at savne dig så. 

Når du føler, at det er tid til at blive gode venner igen (og hun har haft tid til at køle ned osv.) synes jeg, at du skal spørge hende, om hun vil mødes med dig og tale ud om tingene. Så får du mulighed for at forklare hele situationen og fortælle hende, hvor meget du fortryder, hvad du gjorde, og hvor meget hun betyder for dig. Hvis du fortæller hende disse ting ansigt til ansigt, så håber og tror jeg, at hun vil tilgive dig, så I kan være venner igen :-)

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig på vej. Du er altid velkommen til at skrive igen.

Held og lykke!

Hilsen Iben Hej!  
  
Jeg kan godt forstå du bekymrer dig og undrer dig over hvad dette kommer af. Jeg må indrømme at jeg nok ikke er den rette til at hjælpe dig, da jeg ikke er læge eller lignende, men jeg kan forhåbentlig pege dig i den rigtige retning :-)  
  
Først og fremmest synes jeg du skal tale med ham, og spørge ham om han selv har nogen idé om hvad det er og hvor det kommer fra. Fortæl ham at du bekymrer dig og undrer dig over det - det kan jo være, at han godt ved hvad det kommer af, og kan besvare dine spørgsmål.

 Det kan også være han ikke har lagt mærke til at det er så slemt som du beskriver det, eller at han skammer sig eller er pinlig berørt over det. Derfor tror jeg det er vigtigt at du er omsorgsfuld når du spørger ind, så han ikke føler sig pinligt berørt.  
  
Jeg vil helt sikkert foreslå at han skal en tur til lægen, og at du eventuelt tager med, så du kan fortælle om de ting du har lagt mærke til. Jo mere information lægen får, jo bedre kan de vejlede jer. De kan meget bedre rådgive jer, besvare jeres spørgsmål og vigtigst af alt kan de hjælpe ham med at få såret/hudløsheden til at gå væk.

 Jeg håber du kunne bruge mine råd, og ellers må du endelig skrive herind igen!  
  
Mvh Mathilde Kære du

Tak for at dele dine tanker med os. Jeg kan godt forstå, at det fylder hos dig.

Det lyder til, at det er startet som et godt venskab med de mange opkald, som I har haft med hinanden. Dog virker det også som om, at relationen nu har ændret sig til noget, som du ikke har lyst til at være en del af. 

Du skriver selv, at det er en mulighed at fjerne ham på snapchat, så du ikke længere modtager sådan nogle beskeder fra ham, men jeg kan godt forstå, at du alligevel bliver lidt i tvivl, da du måske oplever, at I har haft et godt venskab gennem snapchat og telefonopkaldene indtil nu.

Du beskriver selv beskederne som ubehagelige - og det vil jeg give dig ret i. Jeg tænker, at beskederne overskrider dine grænser og det er derfor, at du reagerer negativt på dem. Det er kun rigtig godt, at du selv kan mærke, at du ikke har lyst til at være en del af de her beskeder. Jeg synes derfor også, at du enten skal slette ham på snapchat eller som minimum skrive til ham, at du ikke vil have sådan nogle beskeder tilsendt. Hvis han ikke forstår, at du ikke vil have beskederne og derfor bliver ved med at sende ubehagelige beskeder til dig, så synes jeg, at du skal slette ham, hvis han ikke forstår det.

Jeg håber, at dette var en lille hjælp - og du er altid velkommen til at skrive herind igen. 

Kærlige hilsner fra

Lotte Hej du!

Kærlighed kan være rigtig svært, hvis man er usikker på sig selv, men ud fra det du skriver lyder det som om I er på vej i den rigtige retning. Jeg kan godt forstå at du savner en validering af hvorvidt dine følelser er gensidige og jeg tror bestemt at den bedste løsning er at du skal gøre hende så tryg i dit selskab som muligt! Bliv ved med at give udtryk for dine følelser, da dette måske vil hjælpe hende til at turde åbne sig mere op for dig, hvis hun ved at du synes godt om hende. 

Hvorvidt du skal fortælle dine forældre at I skal ses eller ej, er i den grad op til dig selv! Du har ikke nogen forpligtelse overfor dem angående at skulle fortælle dem at du skal ses med en pige, men hvis du har lyst til at inddrage dem i dine planer, så tror jeg da blot at de vil synes det er hyggeligt og glæde sig på dine vegne :-) Men du behøver slet ikke fortælle dem noget, hvis du ikke har lyst endnu - så kan du altid fortælle dem det, hvis det bliver til mere mellem jer en dag!

Jeg håber det bedste for dig!

Knus fra Simone Hej!

Det er rigtig godt at du skriver herind. Jeg kan bestemt godt forstå at bekymrer dig.

  
Du skriver at du stoppede med at tage p-pillerne 4 dage inden sex, og derfor har de nok ikke virket som du skal. Jeg ved dog ikke nok om det til at kunne sige, hvor stor en betydning det kan have haft.

  
Du skriver ikke om det var ubeskyttet sex, eller om han havde et kondom på, men uanset synes jeg det er vigtigt at finde ud af om smerterne kommer fra en evt. graviditet.

  
Derfor synes jeg at du skal tage til lægen og forklare din situation, så lægen kan hjælpe dig videre. Lægen kan også hjælpe med en graviditetstest, og måske en snak om hvordan p-piller og prævention skal tages, for at det virker optimalt. Jeg vil helt sikkert råde dig til at få taget en graviditetstest, uanset hvad. Det er vigtigt at du finder ud af om du er gravid så hurtigt som muligt. Jo hurtigere du finder ud af det, jo hurtigere kan du få hjælp hvis der er behov for det.

  
Du kan også fortælle det til dine forældre, hvis du har lyst. De kan måske give dig lidt mere ro, tale med dig om det og evt. tage med dig til lægen hvis du kunne tænke dig det. Jeg ved godt at det er grænseoverskridende at skulle tale med forældre og en fremmed person om så personlige ting, men det er virkelig vigtigt at du i hvert fald taler med lægen, synes jeg! Og fremover er det selvfølgelig vigtigt at du tager p-pillerne som det er meningen at de skal tages, sådan så det virker og beskytter dig optimalt. Det kan lægen også hjælpe dig med.  


  
Jeg håber at du kunne bruge mine tanker og råd, og hvis ikke må du endelig skrive herind igen!

  
Smil fra Mathilde Hej, 

Det lyder som om, at du har en del bekymringer og fortrydelser omkring denne tatovering, og jeg synes det er rigtig godt, at du skriver ind til os, så du i ikke går rundt med tankerne alene. 

Jeg har ikke selv nogen stor erfaring eller viden om denne form for tatovering, men som der ligger i fænomenet, så består denne type kropsudsmykning jo af en vis grad af permanens. Siden du dog har den på din hånd, og hvis du siger du kun har fået lavet to lag, så kan der være en chance for, at den falmer godt med tiden. 

Når du nu siger, at du faktisk gerne vil snakke med din mor om det, så tror jeg, at du måske skal prøve at følge det instinkt. Du kan prøve at ringe til hende og starte samtalen med at sige, at du har gjort noget du fortryder, og at du derfor har brug for, at hun ikke bliver vred på dig, og at du har brug for at hun i stedet trøster dig eller kommer med nogle stille og rolige råd. 

Eftersom tatoveringer (især denne type, som ikke er gjort professionelt) er noget, der f.eks. kan gå betændelse i og eventuelt kan kræve opmærksomhed fra en læge, så vil det være rigtig godt, hvis du har en voksen i dit liv, som ved, at du har fået sådan en tatovering og som kan hjælpe dig, hvis du får brug for det. Hvis du fortæller det til din mor og siger, at du har brug for hendes støtte, så vil hun måske endda være glad for, at du søger hendes hjælp og råd i den her situation, du står i. Du kan også prøve at fortælle det til en anden voksen i dit liv, f.eks. en voksen du bor med, en lærer eller et andet familiemedlem, så der er andre i dit liv, der også ved, hvad du går og bekymre dig om, og som du så kan snakke med. 

Overordnet vil jeg også inderligt minde dig om, at det er meget vigtigt, at du er opmærksom på om overfladen af din hånd begynder at lave problemer (bliver ekstra rød, øm, eller svier), og at du går til lægen med det, hvis det sker. 

Noget godt der dog kommer ud af denne situation kan måske være, at du til fremtiden har fundet ud af, hvordan du har det med tatoveringer, og at du nu ved, at det er bedst ikke at gør det impulsivt. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe lidt. Du må endelig skrive ind igen, hvis du får brug for det :) 

-Marissa Hej igen,

Hvor sejt, at du fik samlet mod til at snakke med hende om det! Selvom det er ens egne venner, er det nogle gange svært at få kommunikeret godt med dem, så du kan virkelig være stolt over at du formåede at gøre det :)

Det er helt naturligt at have tanker, overvejelser eller undringer om sin seksualitet, især hvis man oplever situationer, som du har med din veninde, hvor du føler noget specielt i forhold til det. Man kan dog ikke rigtig sige, om det er "almindeligt" at tænke meget eller lidt på den slags, for alle tænker på sex eller romantik eller lignende i forskellige grader. For nogle fylder det meget, og for andre gør det ikke. Men ofte når man opdager ukendte ting om sig selv, hvilket nye aspekter af sin seksualitet jo er, så er det helt naturligt, at det kan optage meget af ens tid og opmærksomhed. Det skal du slet ikke bekymre dig om. Det er dit liv, og det er op til dig selv, hvor meget tid du har brug for til at tænke sådanne nye ting igennem. 

En god ting du dog kan gøre er at huske på, at du ikke behøver at skynde på dig selv. Bare tag dig den tid du har brug for til at tænke tingene igennem og mærke godt efter, hvordan du går og føler omkring sådanne forskellige aspekter af din seksualitet. Det haster jo absolut ikke, og det er altid vigtigt at udforske sådanne nogle ting i et tempo, man selv har det godt med. Hvis du f.eks. tænker, at du er tiltrukket af dine veninde, så kan det være en god ide at finde ud af, hvad du selv vil videre. Vil du gerne have, at hun skal vide, at du er tiltrukket af hende? Hvis hun også er tiltrukket af dig, ønsker du så at date hende? Kunne du tænke dig, at I en dag måske kunne blive kærester? Disse spørgsmål, og andre du måske selv går og tænker over, kan være gode at overveje. For ved at finde ud af, hvad du selv ønsker, der skal ske fremadrettet, så kan du bedre vide om og hvordan du muligvis skal snakke med hende om det.

Det er muligt, at hun har de samme tanker som dig om hendes egen seksualitet, og at hun måske endda også er tiltrukket af dig. Det er dog igen kun noget du kan finde ud af ved at spørge hende. Så mit bedste råd er, at du bare fortsætter med at forsøge at kommunikere til hende, hvad du tænker og spørge hende, hvad hun tænker. For det gav jo god resultater sidste gang og det vil med størst sandsynlighed også være det, der kan hjælpe dig mest videre frem. Om det ændre noget mellem jer, det kan kun tiden vise, og derfor er det vigtigt, at du i hvertfald mærker efter hvad *du* vil, og hvad *du* har brug for. Og så kan du jo få snakket med hende om det, hvis du har lyst. 

Uanset hvad du vælger, så er det dog bare super skønt, at du kunne bruge de forrige råd til noget, og at du nu skriver ind igen. Det skal du absolut bare fortsætte med, hvis du har lyst!

Med venlig hilsen, 

Marissa