mails fra 2012???
hej! næsten alle mine mails fra 2012 er blevet væk, når jeg for exl. søger en adresse jeg har haft meget korrepondance med springer systemet 2012 over men viser både 2011 og 2013, underligt?

hilsner, preben
hej rasmusdet er tdc webmailjeg gik ind en gang dagligt og prøvede, 3 gange viste den mailene på begge sider af 2012 men 4 gang kom den, underligt? men det ser ud til at det nu virker.venlig hilsen, preben
: Det nemmeste er, at du selv bruger de oplysninger, du modtager i e-mailen. Vi har de samme oplysninger som dig og kan ikke give dig det nøjagtige tidspunkt. Der er for mange forskellige faktorer i spil, herunder trafik, aflastningstid osv.


Hvis du ser på GPS’en, at det snart er din tur, kan du altid ringe til chaufføren, hvis du har spørgsmål. sletning af email-konto answer
1. log ind på din kundeside. 2. vælg webhoteller. 3. vælg “email-konti”. 5. vælg den e-mailkonto som du vil slette, og tryk på affaldskurv-ikonet. 6. vælg “bekræft”. din mailkonto vil nu være slettet. hvis du fortryder sletningen af mailkontoen, kan det være muligt at gendanne den fra en backup. Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hej med dig,

Det lyder som en hård omgang, og jeg kan godt forstå du er i tvivl om, hvad du skal gøre nu, og at du ikke ønsker at ødelægge noget. Jeg tror det ville være en god idé at få mærket efter, hvad det egentlig er du vil, inden du fortæller ham, hvordan du har det. Sidste gang, da I havde noget kørende, var du også vild med ham men ville alligevel ikke rigtigt noget seriøst med ham, og du følte ikke at du havde de samme følelser for ham. Du kan måske spørge dig selv: "hvad har ændret sig?", for at tænke lidt over, hvilke følelser du har nu, og hvordan de kan være forskellige fra dine følelser på efterskolen. Nogle gange kan man godt blive overvældet af forelskelses-følelser hvis man f.eks. har kontakt til en, som man ikke har snakket med i lang tid, og som man har været tæt med, uden at det behøver at betyde, at man nødvendigvis bør handle på det. Andre gange er det selvfølgelig helt reelt, og så kan den tid, I ikke har set hinanden så meget måske sætte tingene mere i perspektiv, og vise, at du egentlig rigtig godt kan lide ham. Det er svært at sige som udefrastående, men jeg synes det er nogle vigtige overvejelser. 

Det er svært at sige, hvad du skal gøre, men jeg ville nok vente en smule med at fortælle ham, hvordan jeg har det, og lige mærke efter, om mine følelser fortsætter. Han blev rigtig såret sidste gang, og derfor tænker jeg han fortjener, at du er mere sikker, hvis du involverer dig med ham. 

Jeg håber du kunne bruge mit svar, og ellers er du altid velkommen til at skrive ind igen :-)

Mange hilsner fra Regitze Kære du

Tak for at dele dine tanker med os. Jeg kan godt forstå, at det fylder hos dig.

Det lyder til, at det er startet som et godt venskab med de mange opkald, som I har haft med hinanden. Dog virker det også som om, at relationen nu har ændret sig til noget, som du ikke har lyst til at være en del af. 

Du skriver selv, at det er en mulighed at fjerne ham på snapchat, så du ikke længere modtager sådan nogle beskeder fra ham, men jeg kan godt forstå, at du alligevel bliver lidt i tvivl, da du måske oplever, at I har haft et godt venskab gennem snapchat og telefonopkaldene indtil nu.

Du beskriver selv beskederne som ubehagelige - og det vil jeg give dig ret i. Jeg tænker, at beskederne overskrider dine grænser og det er derfor, at du reagerer negativt på dem. Det er kun rigtig godt, at du selv kan mærke, at du ikke har lyst til at være en del af de her beskeder. Jeg synes derfor også, at du enten skal slette ham på snapchat eller som minimum skrive til ham, at du ikke vil have sådan nogle beskeder tilsendt. Hvis han ikke forstår, at du ikke vil have beskederne og derfor bliver ved med at sende ubehagelige beskeder til dig, så synes jeg, at du skal slette ham, hvis han ikke forstår det.

Jeg håber, at dette var en lille hjælp - og du er altid velkommen til at skrive herind igen. 

Kærlige hilsner fra

Lotte Hey du! 

Det lyder godt nok
som en svær situation, som du står i. Derfor vil jeg bare lægge ud og sige, at
der er virkelig godt, at du nu rækker hånden ud efter noget hjælp ved at skrive
herind. 

Du bad godt nok om,
at der ikke kom noget psykologisk, men det kan jeg ikke overholde, hvis jeg
skal svare dig ærligt. For da jeg læste dit brev, så var der flere ting, som
jeg tænkte på, som jeg lige vil ind på, inden jeg svarer på dit spørgsmål:

Det første var, at
det virker til, at du ikke får sagt fra. Du fik ikke sagt fra overfor dine
forældre om, at du faktisk ikke ville på efterskole alligevel. Du fik ikke sagt
til nogle, hvordan du faktisk gik rundt og havde det på skolen, før du faktisk
brød sammen i din mors bil. Og det lyder til, at du ikke får sagt fra overfor
skolen og de andre elever nu, hvor de ved, hvordan du faktisk har det. 


Hvis vi tager udgangspunkt i det sidste, så kan jeg godt forstå, at det er
hårdt lige nu. Du har åbnet op og føler dig sårbar, og folk virker til kun at
gøre de forkerte ting. Men hvis vi vender den om: har du fået fortalt dem, hvad
du faktisk har brug for? Får du fortalt de andre elever, at du ikke lige føler
for at snakke om, hvordan du har det lige nu? Fik du fortalt din lærer, at
han/hun faktisk overskred din grænse ved at fortælle dine venner om din
situation?   

De prøver jo bare at hjælpe, men hvis de ikke ved, hvad du har brug for, så kan
de heller ikke vide, at de måske gør tingene værre? 


Jeg tror, at dine
følelser er din krops måde at fortælle dig på, at nu kan du ikke ignorere det
mere. Nu bliver du nødt til at forholde dig til, hvordan du har det, hvad du
har lyst til og at få det gjort. 

Det andet jeg tænkte
på er, at du virker til at have enorm høje krav til dig selv. Du skriver, at du
er selvstændig, altid har klaret tingene selv, har svært ved at vise sårbarhed.
Du skriver også, at du særligt hader at føle dig sårbar, svag, at du ikke er
vild med at snakke om dine problemer og at folk ved for meget om dig. Du
skriver også, at det er forfærdeligt at modtage de andres medlidenhed, men at
du ikke føler, at du kan droppe ud. Jeg får faktisk lidt en klump i maven, når
jeg læser dit brev. Det må virkelig være hårdt hele tiden at skal være ovenpå.
Du skriver selv, at du har været stærkt psykisk. Jeg synes, at det mere lyder
til, at du har fået bygget nogle ret høje murer omkring dig, så folk ikke
kommer for tæt på. Vi er alle nede nogle gange, og det er der, at vi har brug
for andre.

For så nu at komme
til dit spørgsmål: hvad du skal gøre.   

Jeg synes, at du skal gå en lang tur, skrive dine tanker ned og faktisk snakke
med en, som du stoler på og er tæt med. Prøv at få alle tankerne væk og så
faktisk mærk efter i maven. Hvad har du lyst til, hvis du ikke skal forholde
dig til, hvad andre måtte tænke, synes, gøre osv. Hvad har DU lyst til og brug
for? Når du har fundet frem til et svar på det, så kan du derefter finde ud af,
hvad der så bedst kan gøres.   

Jeg tror ikke, at det er efterskolen i sig selv, som du reagerer på. Jeg tror,
at du har for længe ignoreret dine følelser og grænser - muligvis på grund af
for høje krav til dig selv. Så uanset om du vælger at gøre opholdet på
efterskolen færdigt eller ej, så vil jeg mene, at der er nogle mønstre, som du
bør arbejde med. 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :-) Al held og lykke herfra! :) 


VH.


Gustav hej aya. det tror jeg godt, at jeg kan hjælpe dig med. jeg vil helt sikkert godt kunne hjælpe dig med at læse op til årsprøve, men hvornår skal opgaverne afleveres?

hvordan forestiller du dig processen? tænker du at mødes, eller at vi tager det over skype/fb? vh. allan Hej, 

Det kan være svært hvis man bor i et område hvor man ikke rigtig føler at man har nogen venner i nærheden. Og selvom der måske er jævnaldrende i ens nabolag, så er det bare ikke sikkert at man klinger med dem. Det er dog kun godt at høre at du har venner i skolen som du er glad for og det kan være at det er dem du kan gøre mere for at ses med i fritiden så. 

Jeg tror tit folk oplever at i takt med at man bliver ældre, så har man ikke længere sine venner boende tæt på, fordi der ofte sker ting i livet som tager folk i forskellige retninger. Nogle skifter skole, nogle flytter længere væk, nogle tager på efterskole, nogle tager på gymnasiet og så videre. Derfor oplever mange at de desværre ikke længere kan have deres venner nemt i nærheden men at man derimod er nødt til at planlægge og lægge lidt mere arbejde i det for at ses. Som f.eks. at lave aftaler om at ses i god tid, snakker om der er nogle aktiviteter man har lyst til at lave og hvor man så tager bussen eller spørger om forældre eller ældre søskende med bil kan give et lift hen til hinanden. Selvom det kan føles underligt eller bøvlet, så kan det dog være, at det er det, der skal til for at ses med de venner som ikke bor i nærheden. 

Jeg håber mit svar kan hjælpe lidt. Skriv gerne ind igen, hvis du har andet på hjertet :) 

Med venlig hilsen,  
Marissa hej aya. beklager, men det har desværre ikke tiden til med så kort varsel. vh. allan Hey du! 



 

Først og fremmest,
så er det fedt, at du forholder dig kritisk til en, som du har mødt på nettet
ved at skrive herind for andres perspektiv. 



 

Du spørger, om du
skal droppe ham eller ej. Hvis han ikke er ubehagelig eller presser dig til
noget, og hvis det 'bare' er skriveri om interesser, så kan jeg ikke se,
hvorfor I skulle stoppe. Men når du beskriver ham som soulmate og begynder at
tænker over hans alder, så lyder det til, at du drømmer om mere. Og så synes
jeg, at du skal passe på dig selv. 


For selvom det lyder
dejligt, at du har mødt en, som du klikker med og som du kan dele fælles
interesser med, så er der jo folk på nettet, som lyver om hvem man er og hvad
ens intentioner er, og du kan bare aldrig være 100 % sikker på, at han ikke er
sådan en. 



 

Umiddelbart så kan
jeg godt undre mig over, om han faktisk ved, hvor gammel du er? At han har set
dine fødselsdagshilsener er ikke et sikkert bevis på, at han ved, hvor gammel
du er. Måske har han ikke lagt to og to sammen. Du kan kun være sikker på, at han
ved, hvis du skriver det til ham.


Hvis han så ved, at
du er 14, så kan jeg godt undre mig over, hvorfor en dreng på 17 vil skrive med
en, der er det yngre? Jeg beklager, hvis jeg lyder hård, men da jeg var 17, så
var min opmærksomhed rettet mod mine jævnaldrende. Selvom der 'kun' er 3 år
mellem jer, så sker der meget på de år og I er forskellige steder i livet.  



 

I bund og grund, så
er mit råd, at du skal huske at have din fornuft med i det her og ikke gøre
noget, som du ikke er tryg ved. Og så forhold dig kritisk.



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav