mine mails forfølger mig
mine mails kommer hele tiden tilbage skiftevis på min computer og min telefon. det eneste, der virker er at tømme papirkurven hele tiden. hvad gør jeg?
du sætter i begge mail klienter at de skal slettes med det samme de hentes. typisk vil de gemmes i flere dage på mailserveren.
Kære du,

  
Ulykkelig kærlighed kan være rigtig svær men stol på mig når jeg siger at man godt kan komme igennem et knust hjerte og blive glad igen - og det kan du også! Selvmord er aldrig den rigtige løsning og jeg synes du skal tage disse tanker alvorligt ved at søge hjælp enten hos dine forældre, en anden voksen du stoler på eller en professionel instans. Husk på det blot er en svær periode du går igennem lige nu! Forelskelse er næsten en sygdom til tider, især hvis den ikke er gengældt og derfor kan jeg godt forstå det er hårdt for dig. 

  
Det virker dog til at hun har en eller anden form for interesse for dig siden hun er god ved dig i skolen. Har du overvejet at tage en snak med hende om hvorfor hun ikke svarer dig længere? Du kan evt. sige til hende at du nyder hendes selskab og derfor gør det også ondt på dig når hun ikke svarer dig og derefter lader som om ingenting er sket når I ses i skolen. Hvem ved, måske ligger der en helt legitim grund til, hvorfor hun ikke har haft mulighed/overskud til at svare på dine beskeder. Man ved ikke altid hvad andre går og tumler med. 

  
Jeg håber du kan bruge mine råd til noget! Jeg håber alt det bedste for dig og håber du vil søge hjælp, hvis du føler du står i en situation, du ikke selv kan håndtere. Jeg ved ikke hvor du befinder dig henne i landet, men jeg kan anbefale dig at tage hen til Headspace, hvis der ligger en i nærheden af dig. Ellers synes jeg du bør kontakte din læge - enten selv eller med hjælp fra dine forældre - som kan hjælpe dig videre i systemet, så du kan få den hjælp du føler brug for. 

  
Mange kram

Simone

  
Ps. Husk du er et menneske med værdi! Alle fortjener et godt liv - også dig. Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Kære du

Tak for at dele dine tanker med os. Jeg kan godt forstå, at det fylder hos dig.

Det lyder til, at det er startet som et godt venskab med de mange opkald, som I har haft med hinanden. Dog virker det også som om, at relationen nu har ændret sig til noget, som du ikke har lyst til at være en del af. 

Du skriver selv, at det er en mulighed at fjerne ham på snapchat, så du ikke længere modtager sådan nogle beskeder fra ham, men jeg kan godt forstå, at du alligevel bliver lidt i tvivl, da du måske oplever, at I har haft et godt venskab gennem snapchat og telefonopkaldene indtil nu.

Du beskriver selv beskederne som ubehagelige - og det vil jeg give dig ret i. Jeg tænker, at beskederne overskrider dine grænser og det er derfor, at du reagerer negativt på dem. Det er kun rigtig godt, at du selv kan mærke, at du ikke har lyst til at være en del af de her beskeder. Jeg synes derfor også, at du enten skal slette ham på snapchat eller som minimum skrive til ham, at du ikke vil have sådan nogle beskeder tilsendt. Hvis han ikke forstår, at du ikke vil have beskederne og derfor bliver ved med at sende ubehagelige beskeder til dig, så synes jeg, at du skal slette ham, hvis han ikke forstår det.

Jeg håber, at dette var en lille hjælp - og du er altid velkommen til at skrive herind igen. 

Kærlige hilsner fra

Lotte Hey du! 

Først og fremmest,
hvor er det godt, at du rækker hånden ud efter hjælp ved at skrive herind.
  

Nogle gange kan ens problemer vokse sig så store, at de virker helt
uoverskuelige, men det er ikke noget, som du skal gå med alene. 

Du skriver, at du
bruger alkoholen til at få det bedre. Det er ikke den rette løsning, men jeg
forstår godt dit valg. Alkohol er en form for quick fix, der går en og bedøver
hjernen. Dermed kan man for en tid glemme sine problemer, og hvordan man
egentlig har det. Men dels er det ikke godt for sin krop, men derudover er det
også som at tisse i bukserne. Lige nu føles det måske godt, men dine problemer
er der stadigt, når alkoholens virkning er ovre. 

Jeg vil i stedet
råde dig til at gøre det, som du allerede har gjort med dit brev: række hånden
ud efter hjælp.   

Du skriver ikke, hvad dine problemer konkret går ud på, men jeg gætter på, at
det både er noget i skolen, med dine venner og i dit eget hjem. Men hvis du
virkelig skal tænke dig om, er der så ikke en voksen eller person, som du
stoler på og som du kan snakke med? Det kunne være en lærer, en voksen i din
familie, en nabo eller lignende? Dels tænker jeg, at det vil være rart for dig
ikke længere at gå med det alene, og dels vil den person kunne hjælpe dig til
at finde ud af, hvordan dine problemer kan bedst blive løst. 


Hvis du i
mellemtiden bliver ramt af selvmordstanker, så vil jeg stærkt anbefale dig at
prøve at kontakte livslinien. De har viden og erfaring indenfor det område, så
de vil kunne hjælpe dig mere direkte til, hvad du kan gøre. Du kan finde
kontaktoplysninger her: <https://www.livslinien.dk/raadgivning>

Så for at opsummere,
så er det bedste, som du kan gøre er, at du får snakket højt om, at du ikke har
det godt. Det kan være grænseoverskridende, men du kan og skal ikke gå med det
alene. 

Håber du kan bruge
mit svar :) al held og lykke herfra! 


VH.


Gustav Hey du!



 

Først og fremmest,
hvor er det godt og vigtigt, at du får skrevet dit brev herind og dermed rakt
hånden ud efter noget hjælp. For du skal bestemt ikke gå alene med de tanker og
den følelse. 



 

Jeg kender selv til
den følelse af, at ens krop ikke er ligeså "rigtig" som personer
omkring en. Faktisk vil jeg vædde på, at de andre piger i din klasse også kan
få den følelse. Alle kan finde noget ved deres krop, som de gerne vil have
ændret. Men ligesom vores personligheder er unikke, så er det samme med vores
kroppe. Vi er født med et sæt gener, der er blandet helt vilkårligt og derfor
gør, at nogle er høje, nogle er lave. Nogle er tykke, mens andre ikke kan tage
på uanset hvor meget de prøver. Nogle har tykt hår, andre har tyndt. Nogle er
født fleksible, mens andre er stive som et bræt. Derudover så udvikler vores
kroppe sig også gennem tiden og former sig efter ens liv. 



 

Men er nemt for mig
at skrive, og det forbedrer ikke dine følelser. 


Til at begynde med,
så synes jeg, at du skal have snakket med nogle i din omgangskreds om, hvordan
du har det. Det kan være en god veninde, som du stoler på. Det kan være godt at
dele ens usikkerhed med en, så de forstår, hvordan man har det, men også så man
kan få holdt sine tanker op med virkeligheden. Derudover så skal du også have
snakket med dine forældre. Det vil selvfølgelig blive svært at få åbnet op om
den samtale, men jeg tror, at det er vigtigt, for de skal hjælpe dig med at få
noget professionelt hjælp. En tilgang kunne være, at du viste dem dit brev her,
hvor du flot beskriver, hvordan du har det. Så kan I tage snakken sammen om,
hvad der skal ske og hvordan du kommer til at få det bedre. 



 

Hvis jeg skal pege
på nogle ting:


Det første er, at
jeg lægger mærke til, at du selv skriver, at du vejer det du skal ift. Din
højde. Derfor tror jeg ikke at tabe sig er løsningen her. Måske du kan træne
dine muskler, så din kropsform kan ændre sig, eller måske er det bare sådan som
din krop er formet, så er det ikke din vægt som er det essentielle her. Jeg
ville virkelig anbefale dig at snakke med en professionel som fx en instruktør
i et fitnesscenter, en læge eller lignende. De kan bedst guide dig i, hvad der
er muligt og hvordan det mål opnås bedst og på en sund måde. 



 

Men
det er også virkelig vigtigt for mig at understrege, at din glæde og lykke
kommer ikke ved at opnå den "rigtige" krop. Træning kan være godt for
ens sind, men det fjerner ikke den usikkerhed og de tanker, som du giver udtryk
for i dit brev. Jeg vil derfor anbefale dig i at også finde en, der kan arbejde
med dig, så du lærer at holde af dig selv og din krop. Dette kunne fx være en
psykolog. Her kan du og dine forældre enten selv finde en, eller også kan I få
en henvisning fra din læge, så I kan få det lidt billigere. Hvis I får en
henvisning, så kan det godt tage lidt tid, inden I kan komme til. Derfor vil
jeg også anbefale dig at tjekke Headspace ud. Der kan du snakke gratis med unge
frivillige, der står klar til at lytte og rådgive dig. Du kan læse mere her: <https://www.headspace.dk/?gclid=EAIaIQobChMI-876g9yZ6QIVCeN3Ch0UtgheEAAYAiAAEgIgq_D_BwE>   

 


Du spørger til
sidst, hvordan du skal klare det. Der vil jeg bare gerne sige, at det her en
proces. Du tog allerede det første skridt ved at skrive herind, og det ønske om
at få det bedre skal du bruge som en drivkraft til at få den hjælp, som du har
brug for. For det er ikke en kamp, som du kan eller skal tage alene. Du har
brug for professionel hjælp ift. Træning og psykologisk og du har brug for
støtte fra din familie og venner. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav sletning af email-konto answer
1. log ind på din kundeside. 2. vælg webhoteller. 3. vælg “email-konti”. 5. vælg den e-mailkonto som du vil slette, og tryk på affaldskurv-ikonet. 6. vælg “bekræft”. din mailkonto vil nu være slettet. hvis du fortryder sletningen af mailkontoen, kan det være muligt at gendanne den fra en backup. Hej,

Det lyder som om, at du går og har det rigtig hårdt. Derfor er det virkelig godt, at du skriver ind og fortæller om dine tanker og dine problemer. Det er noget, du kan være rigtig stolt over, for det er noget af det bedste, du kan gøre i din situation.

Det kan være ufattelig svært, når man går og føler, at man ikke er god nok, og jeg kan godt forstå, at det er meget udfordrende. Der er to ting, jeg tænker kunne være til hjælp for dig.

Det første du kan gøre, som måske kan hjælpe dig fremadrettet er at fokusere på en tankegang, der handler om hvad der gør DIG glad, ikke hvad andre forventer af dig. Det kan være alt for nemt at tro, at man skal leve sit liv efter, hvad andre tænker, men du *skal* ikke nødvendigvis leve op til andres forventninger, hvis det er for svært, eller hvis det ikke passer ind i dit liv. Uanset hvad andre forventer af dig, så husk på, at du er din egen person, og du fortjener et liv som DU kan være tilfreds med. Og det betyder, at alle andres forventninger må komme i anden række efter din egen lykke.

Noget andet, der er super vigtigt er, at du får snakket med nogen i dit liv om, hvordan du går og har det. Selvom det kan føles underligt, så er det bare noget af det allerbedste, du kan gøre lige nu, for du fortjener at få hjælp og støtte fra andre, så du ikke selv skal gå rundt og have det svært. Det kunne være virkelig godt, hvis du måske kunne få talt med dine forældre om det, da de nok er dem, der er tættest på dig, og fordi de uden tvivl elsker dig højt. Du kan eventuelt gøre det ved at sige det til én af dem ad gangen eller måske endda skrive det ned i et brev til dem eller lignende, hvis det er nemmere. Det vigtigste er bare at få snakket med dem. Derudover kan du også prøve at tage kontakt til en af dine lærer (enten skrive til dem eller ringe til dem), så du kan få fortalt dem, at du har svært ved at koncentrere dig om skolearbejdet og har brug for deres forståelse.

Når det gælder dine tanker om selvmord, så vil jeg som det første fortælle dig, at selvom det nogle gange kan føles som den bedste udvej, så er det absolut ikke tilfældet. Der er så mange muligheder for at få det godt, og det er noget, du virkelig bør gribe ud efter, for du fortjener at leve et lykkeligt liv. Igen så vil det absolut bedste være at få fortalt nogen, at du faktisk har det så hårdt, at du har haft selvmordstanker. At gå med det alene er for hårdt, og du fortjener meget bedre end det. Det bedste her ville uden tvivl være at fortælle dine forældre det, da de potentielt har bedst mulighed for at hjælpe dig. Nogle gange kan det dog også være nemmere at starte med at fortælle det til nogen, som man ikke kender, ligesom du gør her i brevkassen. I så fald kan du prøve at tage kontakt til psykiatrifondens rådgivning på 39 25 25 25 eller Livslinien på 70 20 12 01 (eller skrive til dem via deres chat på: <https://www.psykiatrifonden.dk/faa-hjaelp/chat.aspx#chat_> og <https://www.livslinien.dk/>). Her sidder der en masse søde og dygtige rådgivere, som rigtig gerne vil snakke med dig om dine bekymringer, og du kan være helt anonym. 

Selvom det kan være svært at fortælle andre om sine problemer og række ud efter hjælp så husk på, hvor stærk du allerede har vist, at du er ved at skrive ind til os. Og du fortjener fortsat at have nogen i dit liv, som kan hjælpe dig endnu mere. Uanset om det er din familie, en lærer, dine venner eller andre, så er det at få delt dine bekymringer det bedste, du overhovedet kan gøre. 

Jeg håber mit svar kunne være til lidt hjælp. Skriv endelig til os igen, hvis du får brug for det.

-Marissa Hej virkelig triste pige. 

Først og fremmest, du er overhovedet ikke, som i OVERHOVEDET IKKE til besvær, vi er her for at lytte og hjælpe så godt som vi nu kan, også dig. 

Hvor lyder det til at det hele er noget rigtig lort.   
Selvom det nok ikke er medlidenhed du søger, så vil jeg bare sige at de gør mig rigtig ondt alt det du har været igennem, det er der absolut ikke nogen der fortjener at opleve.   
For at besvare dit spørgsmål om hvorfor du overhovedet kæmper mere? Det er fordi at du fortjener så meget bedre! Selvom alting virker fuldstændig sort, så er der stadig en chance for at det kan blive bedre, så længe at du kæmper. Du siger at du har forsøgt at kontakte psykiatrien, men har du forsøgt at kontakte et misbrugscenter? Jeg er desværre ikke så meget inde i hvad de har af tilbud, men som minimum kunne de hjælpe dig med at komme ud af dit hashmisbrug, sådan så at du kunne kontakte psykiatrien igen og høre om de så havde et tilbud til dig?   
Du skriver at din mor er stærk, ville hun ikke kunne hjælpe dig med at tage kontakt til et misbrugcenter måske?   
Jeg ved ikke om du har set det, men på vores side her har vi en fane i toppen der hedder ''find hjælp'', prøv at gå der ind under og se om der ikke måske er en af de organisationer du tænker kunne hjælpe dig. Jeg tænker at Drug Rebels, Head space og Tuba, kunne være nogle gode bud på steder du kunne undersøge. 

Jeg vil også gerne lige have lov at sige at jeg synes at du er sej. Du er sej fordi at du stadig her på trods af alt den modgang du har oplevet igennem dit liv. Du er sej fordi du har valgt at række hånden ud efter hjælp. både her og ved at kontakte psykiatrien. Hvis du bare holder fast i den sejhed og den smule tro på et bedre liv som du må besidde, siden du stadig er her og har valgt at søge hjælp, så tror jeg på at DU kan vende alt det du har oplevet til noget du kan bruge til at leve et godt liv. For igen det fortjerner du lige så meget som alle andre! 

Jeg håber at du kan bruge mit svar til noget, og at du bliver ved med at kæmpe selvom det hele er hårdt. Du er altid velkommen til at skriver her ind igen, hvis du har et spørgsmål eller bare har brug for at få noget ud. 

De bedste hilsner

Michelle :-) Hej.

Ja. Sådan noget kan man aldrig være helt sikker på. Der er dog intet i det, du skriver, der får mig til at tro at han ikke skulle være interesseret i dig. Tværtimod. Du nævner selv at det med golfkøllen er noget, der er med i mange film, så mon ikke, det også er der han har fået det fra.

Du skriver at du er forvirret over de signaler han sender. Det kan jeg godt forstå. På den ene side, er der det med golfkøllen, og på den anden side, er der de åndssvage kommentarer. De åndssvage kommentarer ville jeg dog ikke tage så seriøst, hvis jeg var dig. Teenagedrenge tror nogle gange, de er seje, når de bruger meget "voksen" humor, dvs. sort eller seksuel humor. Teenagedrenge kan også have store egoer og har derfor nogle gange svært ved at sige direkte til en pige hvordan de har det. De fleste drenge er hunderæd for at blive afvist. 

Jeg tror vi kan se denne her fyrs forvirrende opførsel som et udtryk for at han også godt kan lide dig, men ikke helt ved hvad han selv føler eller hvad han skal gøre ved det. Mit gæt ville være, at det bliver lettere for jer at tale om hvordan i føler over for hinanden nu tættere i bliver. Og som du selv skriver taler i mere og mere sammen.

Det eneste man måske skal passe på er at vente for længe. Nogle gange når man har været venner i lang tid, går den forelskelse over, som måske var der i starten. 

Mit råd til dig er at du sagtens kan være den der tager det første skridt. Mit gæt er at han også er vild med dig, og jeg ville også gætte på at han mange gange har tænkt på om han skal gøre noget ved det. Jeg tror bare han skal have et lille skub i den rigtige retning. 

Og i forhold til det du skriver med at han er klogere end dig; Måske. Måske ikke. Jeg ville ikke bekymre dig om det, hvis jeg var dig. Vi fyre gør os ofte umage for at virke klogere end vi er, når vi taler til piger, vi godt kan lide. 

Håber du kunne bruge det til noget. Du er altid velkommen til at skrive til os igen.

mvh Markus Hej, 

Det lyder som om, at du har en del bekymringer og fortrydelser omkring denne tatovering, og jeg synes det er rigtig godt, at du skriver ind til os, så du i ikke går rundt med tankerne alene. 

Jeg har ikke selv nogen stor erfaring eller viden om denne form for tatovering, men som der ligger i fænomenet, så består denne type kropsudsmykning jo af en vis grad af permanens. Siden du dog har den på din hånd, og hvis du siger du kun har fået lavet to lag, så kan der være en chance for, at den falmer godt med tiden. 

Når du nu siger, at du faktisk gerne vil snakke med din mor om det, så tror jeg, at du måske skal prøve at følge det instinkt. Du kan prøve at ringe til hende og starte samtalen med at sige, at du har gjort noget du fortryder, og at du derfor har brug for, at hun ikke bliver vred på dig, og at du har brug for at hun i stedet trøster dig eller kommer med nogle stille og rolige råd. 

Eftersom tatoveringer (især denne type, som ikke er gjort professionelt) er noget, der f.eks. kan gå betændelse i og eventuelt kan kræve opmærksomhed fra en læge, så vil det være rigtig godt, hvis du har en voksen i dit liv, som ved, at du har fået sådan en tatovering og som kan hjælpe dig, hvis du får brug for det. Hvis du fortæller det til din mor og siger, at du har brug for hendes støtte, så vil hun måske endda være glad for, at du søger hendes hjælp og råd i den her situation, du står i. Du kan også prøve at fortælle det til en anden voksen i dit liv, f.eks. en voksen du bor med, en lærer eller et andet familiemedlem, så der er andre i dit liv, der også ved, hvad du går og bekymre dig om, og som du så kan snakke med. 

Overordnet vil jeg også inderligt minde dig om, at det er meget vigtigt, at du er opmærksom på om overfladen af din hånd begynder at lave problemer (bliver ekstra rød, øm, eller svier), og at du går til lægen med det, hvis det sker. 

Noget godt der dog kommer ud af denne situation kan måske være, at du til fremtiden har fundet ud af, hvordan du har det med tatoveringer, og at du nu ved, at det er bedst ikke at gør det impulsivt. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe lidt. Du må endelig skrive ind igen, hvis du får brug for det :) 

-Marissa