mistet mobil.
hejsa.
min datter har mistet sin mobil. så jeg vil gerne ha den lukket. mvh conni ottesen.
er din telefon bliver stjålet eller har du du mistet den, kan du på mit yousee spærre dit sim-kort med det samme.

log ind på mit yousee mobilklik på mit abonnement i menuen i venstre sidevælg tyverispærringbekræft tyverispærring af dit sim-kort ved at klikke på spær sim-kort ikonetlæs mere om tyverispærring hos yousee kundeservice.
Hey du!



 

Hvor dejligt at du
har fundet en pige, som du er blevet glad for, men jeg kan godt forstå, at du
synes, at det er lidt svært. Særligt i disse tider.



 

Du skriver, at du er
bange for at virke for desperat og om du skal behandle hendes på en bestemt
måde pga. hendes 'daddy issues'. Jeg tror lidt, at du har for meget fokus på
hendes forhold med hendes far. Medmindre du mistænker noget decideret ulovligt,
så er det hendes kamp, som hun må tage. Du kan lytte til hende, støtte hende,
opmuntrer hende osv. - som du jo allerede gør. Men derudover så skal du prøve
at skubbe det væk og så vær dig selv. Du skriver jo, at hun har sagt, at hun
godt kan lide dig, så mit bedste råd er, at du måske skal trække vejret og så
bare vær dig selv og se, hvordan tingene udvikler sig. 



 

Det er selvfølgelig
svært at være sammen i disse tider, men måske I alligevel kunne mødes? Det er
måske nemmere at fornemme, hvor hun er henne og hvilke signaler, som hun
sender, hvis det ikke kun foregår virtuelt. I kunne måske gå en tur sammen?
Eller sætte jer i en af jeres haver og snakke? Selvfølgelig med afstand, men så
kommer der lidt afveksling. 



 

Men prøv at fokuser
på at lære hende at kende, være der for hende, at være charmerende og flirt
lidt. Se hvordan hun reagerer, og når du føler, at du er klar, så fortæl hende,
hvordan du har det. Det er skræmmende, men det er sådan nogle chancer, som man
må tage. 



 

Så for at opsummere,
så synes jeg, at du skal prøve at glemme hendes forhold til hendes far. Det
lyder ikke til at have noget med dig at gøre. I stedet fokuser på jeres
relation. Se om I ikke kan ses udenfor det virtuelle og så skru lidt op for
charmen. Når tiden så er rigtig, så fortæl hende, hvordan du har det. Mon ikke,
at hun har det på samme måde :-) 



 

Håber, at du kan
bruge mit svar :) Al held og lykke herfra! :) 


VH.


Gustav Kære du,

Det lyder som en rigtig svær situation. Jeg kan sagtens forstå, at du er rigtig ked af det. Du indrømmer selv, at du har begået en fejl, og du har undskyldt over for hende, så det er en rigtig god start. 

Jeg tror, det bedste, du kan gøre nu, er at give hende noget tid til at køle ned. Hun er måske vred på dig, men vrede har det med at gå over efter noget tid - og mon ikke hun også begynder at savne dig så. 

Når du føler, at det er tid til at blive gode venner igen (og hun har haft tid til at køle ned osv.) synes jeg, at du skal spørge hende, om hun vil mødes med dig og tale ud om tingene. Så får du mulighed for at forklare hele situationen og fortælle hende, hvor meget du fortryder, hvad du gjorde, og hvor meget hun betyder for dig. Hvis du fortæller hende disse ting ansigt til ansigt, så håber og tror jeg, at hun vil tilgive dig, så I kan være venner igen :-)

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig på vej. Du er altid velkommen til at skrive igen.

Held og lykke!

Hilsen Iben Hej 

Det lyder som nogle ubehagelige tanker at gå med selv, men jeg kan godt forstå at det har været svært for dig at få det sagt til din mor. Men jeg tror at det vil være godt for dig at sige det til din mor, så du har en, du kan snakke med det om. Hvis du har OCD vil det formentlig også hjælpe dig, hvis du får stillet en diagnose, så du derigennem kan få hjælp til at håndtere dine OCD, så den ikke påvirker dig så meget. 

Jeg vil råde dig til at sige det til din mor og gøre det på den måde, du synes er mest overkommelig for dig. Du kan enten give hende brevet, ligge det i postkassen eller sige det til hende personligt. Uanset hvordan du siger det til hende, er jeg sikker på, at hun er bekymret for dig og meget gerne vil hjælpe dig og høre, hvad du har at sige. Hvis du gerne vil sige det til hende personligt, kan du forberede dig på, hvad du skal sige. Du kan forberede det lidt ligesom et oplæg til skolen, så er det måske lidt mindre skræmmende at sige til hende. Du kan også tage et papir med stikord med, så du kan støtte dig til det, hvis du går i stå. Du kan for eksempel sige til hende, at der er noget du gerne vil snakke med hende om og at det er vigtigt for dig, at hun lytter og at du har skrevet et par stikord ned, så du får sagt det hele.   
  
Uanset hvordan du fortæller det til din mor, skal du ikke være bange. Din mor vil dig det bedste og vil hjælpe dig igennem det - også selvom det viser sig ikke at være OCD. Du skal heller ikke være bange for at sige det, hvis det viser sig ikke at være OCD. For selvom det ikke er OCD lyder det til, at du har brug for at snakke med din mor og at det vil gøre, at du får det bedre  
  
De bedste hilsner, Anne Hvis du har glemt din mobilkode eller ønsker at ændre den, skal du logge på med NemID igen og lave en ny.   
  
Det gør du fra forsiden, hvor du normalt skriver din adgangskode i mobilbanken. Her trykker du på spørgsmålstegnet i øverste højre hjørne. Du kan herefter logge på med NemID og oprette en ny kode til Mobilbank. Hej med dig, 

Sejt at du skriver ind her. Og sejt at du tør stå frem som den du er, til dine forældre. Dog skal du vide, at du ikke behøver at fortælle om din interesse for piger, hvis du ikke har lyst. Men det lyder på mig, som om at du godt vil fortælle det til dine forældre, og "få det ud af systemet" og snakke med dem om din interesse for piger og din pigekæreste - og det skal du også gøre, hvis det kan hjælpe dig og lette dig. 

Kan sagtens forstå at det kan være svært at skulle åbne sig op, og fortælle at du har fået en pigekæreste. Så hvordan skal du fortælle det til dine forældre? Der er mange måder at sige det på, og der er ikke nogen som er rigtig eller forkert. Det skal være den måde som føles rigtig for dig. Jeg tænker umiddelbart at det er vigtigt ikke at gøre et alt for stort nummer ud af det. Du kunne for eksempel bare sige det som det er: at du synes piger er mere interessante og har fundet en sød pige som du godt kan lide og er begyndt at blive kærester med. Fortæl dem det på den måde du er mest tryg ved og sig det du er mest tryg ved. Jeg tænker at de fleste forældre vil være åbne og søde omkring det. Måske vil de stille dig lidt spørgsmål og måske vil de synes det er lidt underligt til at starte med? Men langt de fleste, tænker jeg vil tage det helt fint - de er jo trods alt dine forældre. Jeg synes i hvert fald ikke at du er forkert eller skal føle dig forkert eller at du skal være pinlig over det - overhovedet. For det er helt normalt og du er lige som du skal være. 

Hvis du synes det er for grænseoverskridende at tale direkte til dem, kan du også sende dem en sms eller skrive dem et brev. Det kan nogle gange gøre tingene lidt nemmere. For her får man sagt præcis de ting man gerne vil sige og det kan nogle gange være nemmere at skrive det ned, i stedet for at sige det til dem direkte. Mærk efter hvad der vil føles bedst for dig. 

Jeg ønsker dig alt held og lykke, og håber på at mit svar til dig kunne hjælpe. Hvis du har brug for yderligere hjælp eller mit brev ikke var tydeligt nok, så må du endelig skrive igen. 

Mange hilsner Ida Marie Kære du,

  
Ulykkelig kærlighed kan være rigtig svær men stol på mig når jeg siger at man godt kan komme igennem et knust hjerte og blive glad igen - og det kan du også! Selvmord er aldrig den rigtige løsning og jeg synes du skal tage disse tanker alvorligt ved at søge hjælp enten hos dine forældre, en anden voksen du stoler på eller en professionel instans. Husk på det blot er en svær periode du går igennem lige nu! Forelskelse er næsten en sygdom til tider, især hvis den ikke er gengældt og derfor kan jeg godt forstå det er hårdt for dig. 

  
Det virker dog til at hun har en eller anden form for interesse for dig siden hun er god ved dig i skolen. Har du overvejet at tage en snak med hende om hvorfor hun ikke svarer dig længere? Du kan evt. sige til hende at du nyder hendes selskab og derfor gør det også ondt på dig når hun ikke svarer dig og derefter lader som om ingenting er sket når I ses i skolen. Hvem ved, måske ligger der en helt legitim grund til, hvorfor hun ikke har haft mulighed/overskud til at svare på dine beskeder. Man ved ikke altid hvad andre går og tumler med. 

  
Jeg håber du kan bruge mine råd til noget! Jeg håber alt det bedste for dig og håber du vil søge hjælp, hvis du føler du står i en situation, du ikke selv kan håndtere. Jeg ved ikke hvor du befinder dig henne i landet, men jeg kan anbefale dig at tage hen til Headspace, hvis der ligger en i nærheden af dig. Ellers synes jeg du bør kontakte din læge - enten selv eller med hjælp fra dine forældre - som kan hjælpe dig videre i systemet, så du kan få den hjælp du føler brug for. 

  
Mange kram

Simone

  
Ps. Husk du er et menneske med værdi! Alle fortjener et godt liv - også dig. Hej med dig,

Jeg kan sagtens forstå, at du synes, at det er træls, når du ikke kan tale med hende om det. Og jeg er helt enig i, at det nok vil være bedst at tage snakken med hende, når du kan se hende igen. Det lyder bestemt ikke rart, at du føler dig ignoreret af hende, når I er på skolen, og derfor synes jeg, at det er en rigtig god idé at tale med hende om det. Jeg synes, at du skal være helt ærlig med hende og fortælle hende, hvordan det er for dig, at hun behandler dig på den måde, når I er i klassen, til fester osv. Det er helt forståeligt, at det påvirker dig så meget, da hun har været en af dine tætteste veninder. Derfor synes jeg, at det er meget modent af dig, at du vil tale med hende om det, for på den måde kan du også høre, hvad hun har at sige. Efter snakken kan du tage stilling til, om du stadigvæk ønsker at være venner med hende. 

De bedste hilsner  
Zhino Hej, 

Det lyder som om, at du har en del bekymringer og fortrydelser omkring denne tatovering, og jeg synes det er rigtig godt, at du skriver ind til os, så du i ikke går rundt med tankerne alene. 

Jeg har ikke selv nogen stor erfaring eller viden om denne form for tatovering, men som der ligger i fænomenet, så består denne type kropsudsmykning jo af en vis grad af permanens. Siden du dog har den på din hånd, og hvis du siger du kun har fået lavet to lag, så kan der være en chance for, at den falmer godt med tiden. 

Når du nu siger, at du faktisk gerne vil snakke med din mor om det, så tror jeg, at du måske skal prøve at følge det instinkt. Du kan prøve at ringe til hende og starte samtalen med at sige, at du har gjort noget du fortryder, og at du derfor har brug for, at hun ikke bliver vred på dig, og at du har brug for at hun i stedet trøster dig eller kommer med nogle stille og rolige råd. 

Eftersom tatoveringer (især denne type, som ikke er gjort professionelt) er noget, der f.eks. kan gå betændelse i og eventuelt kan kræve opmærksomhed fra en læge, så vil det være rigtig godt, hvis du har en voksen i dit liv, som ved, at du har fået sådan en tatovering og som kan hjælpe dig, hvis du får brug for det. Hvis du fortæller det til din mor og siger, at du har brug for hendes støtte, så vil hun måske endda være glad for, at du søger hendes hjælp og råd i den her situation, du står i. Du kan også prøve at fortælle det til en anden voksen i dit liv, f.eks. en voksen du bor med, en lærer eller et andet familiemedlem, så der er andre i dit liv, der også ved, hvad du går og bekymre dig om, og som du så kan snakke med. 

Overordnet vil jeg også inderligt minde dig om, at det er meget vigtigt, at du er opmærksom på om overfladen af din hånd begynder at lave problemer (bliver ekstra rød, øm, eller svier), og at du går til lægen med det, hvis det sker. 

Noget godt der dog kommer ud af denne situation kan måske være, at du til fremtiden har fundet ud af, hvordan du har det med tatoveringer, og at du nu ved, at det er bedst ikke at gør det impulsivt. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe lidt. Du må endelig skrive ind igen, hvis du får brug for det :) 

-Marissa Hej med dig,

Jeg tænker, at det bedste du kan gøre er at tale med hende om det. Jeg er ikke i tvivl om, at det kan være svært, når hun er en barndomsveninde og er meget følsom, men jeg tror, at hun bliver nødt til at høre, hvordan du har det, så hun også har mulighed for at give dig den plads, du mangler. Det kan sagtens gøres på en pæn og behagelig måde, så hun ikke føler sig som en dårlig veninde. Jeg tænker, at du kan fortælle hende, at du har behov for at tilbringe noget mere tid med dine andre veninder, fordi du også godt kunne tænke dig at blive en del af det fælleskab, som de har. Og at dette kan betyde, at du ikke har mulighed for at tilbringe lige så meget tid med hende. 

Det vigtigste er, at du gør, hvad du har lyst til og ikke føler dig nødsaget til at skulle tilbringe tid med nogen, du egentlig ikke har lyst til bruge tid sammen med. I sidste ende vil hun også kunne mærke på dig, hvis du ikke er interesseret i at tilbringe tid sammen med hende, fordi du ikke er den bedste udgave af dig selv. Det kan du muligvis også sige til hende, netop at hun på samme måde som dig fortjener en veninde, der er tilstedeværende og lyttende, og at du simpelthen ikke er i stand til at være det lige nu og her, hvorfor det kan være godt for jer begge at tilbringe tid med andre. 

Håber det hjalp lidt :)

  
Venligste hilsner 

Zhino Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-)