spole i udsendelser både fra arkiv og ting jeg har set ?
hej

jeg undre mig over jeg ikke længere kan spole. har prøvet med alle mulige kanaler og udsendelser.
det står altid jeg ikke kan spole i indhold jeg ikke har set. men det er problemet !
jeg har set det 😞 eurosport, 3 og mange andre kanaler. f.eks ser jeg giro d' italia og ser en del af udsendelsen for at komme tilbage senere på dagen.
når jeg så vil se fra hvor jeg stoppede. ja så skal jeg se for fra igen for at se det. det holder altså ikke at jeg altid skal se alt fra starten igen. hvor er spole funktionen så henne ???
der må være noget der er ændret. når jeg tænker 2 år tilbage var der også en del jeg så og der kunne jeg spole. se noget på min ipad/mobil og f.eks se videre hjemme på tv fra "min side" der kunne jeg bare fortsætte.
det er ikke muligt for mig længere. stort set alt jeg ser og ikke ser færdig med det samme og vil se videre senere. er ikke muligt. jeg skal se alt det jeg allerede har set igen, grrrr

andre der har spole problemer ? takker
når det er arkiv på kommercielle kanaler, så forholder det sig som du beskriver.
Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi også har været glade for den gamle Mobilbank. Tiden er dog ved at være løbet fra den teknologi, som den er bygget på, og derfor også vores muligheder for at udvikle nye funktioner, du som kunde kan få gavn af. 


Derudover er der en række funktioner, som du i dag kun kan benytte dig af via vores Netbank (fx udenlandske overførsler og budgetfunktioner). Med den nye Mobilbank flytter vi løbende de funktioner over i Mobilbanken, så du ikke behøver tilgå to forskellige ”systemer”, ligesom vi har en række forbedringer og nye funktioner på vej i den nye Mobilbank. 


  
 Sidst men ikke mindst, er der også kommet nogle nye EU-regler for offentlige digitale løsninger, som vi selvfølgelig gerne vil leve op til – og det kan vi med den nye Mobilbank. Hej! 

Tak for din besked. Jeg håber, at mine tanker kan være til hjælp. 

Du skriver, at du på det sidste har haft svært ved at overskue, at skulle være social, og jeg tror faktisk ikke, at du er den eneste, der oplever dette. Nedlukningen af samfundet har medført, at man i lang tid ikke har haft sin normale hverdag og lavet alle de ting, man er vant til at lave. Når man det meste af tiden bare sidder hjemme -  måske alene, måske i nattøj de fleste dage - kan det pludselig føles som en meget stor ting at skulle lave “almindelige” ting som at gå en tur eller drikke en kop kaffe med andre. Dette er noget, jeg også selv har mærket og jeg tror, at mange andre har det på samme måde. Selvom det er enormt frustrerende at tingene er sådan, er man også bare nødt til at acceptere det, tror jeg. Samfundet og hele verden er helt ved siden af sig selv og det er okay, at man måske også selv er det. Hvis du gerne vil arbejde lidt med det, vil mit råd være, at tage små skridt og prioritere at lave ting, du godt kan lide. Det kan fx være at læse en bog, gå ture selv og lytte til musik eller måske gå en tur med en af dine veninder og få snakket om, at tingene er svære lige for tiden. 

I forhold til dine bekymringer om mad, forestiller jeg mig, at det også godt kan være påvirket af, at man går meget hjemme. Her man kan hurtigt begynde at bemærke ting, man normalt ikke ville tænke over. Dog ville jeg stadig være meget opmærksom på, at det ikke udvikler sig. Din krop har brug for energi og det er ikke sundt, at springe måltider over for at have god samvittighed over at spise pizza. Som du har læst andre steder, tror jeg også, at det kunne være en god idé, at snakke med nogle om det, hvis det fortsætter som det er nu. Det kunne være dine forældre eller veninder i første omgang, men det kunne også være lægen.

Og så vil jeg også lige huske dig på, at det er farligt at sammenligne sig selv med modeller på Instagram. Billederne, som bliver delt, har været igennem den helt store redigering, så de fremstår nærmest helt perfekte - hvilket jo slet ikke afspejler virkeligheden. Det skal man virkelig huske, omend det er svært.

  
Skriv endelig ind igen, hvis du har andre spørgsmål! 

De bedste hilsner Julie :-) Hej, 

Det kan være svært hvis man bor i et område hvor man ikke rigtig føler at man har nogen venner i nærheden. Og selvom der måske er jævnaldrende i ens nabolag, så er det bare ikke sikkert at man klinger med dem. Det er dog kun godt at høre at du har venner i skolen som du er glad for og det kan være at det er dem du kan gøre mere for at ses med i fritiden så. 

Jeg tror tit folk oplever at i takt med at man bliver ældre, så har man ikke længere sine venner boende tæt på, fordi der ofte sker ting i livet som tager folk i forskellige retninger. Nogle skifter skole, nogle flytter længere væk, nogle tager på efterskole, nogle tager på gymnasiet og så videre. Derfor oplever mange at de desværre ikke længere kan have deres venner nemt i nærheden men at man derimod er nødt til at planlægge og lægge lidt mere arbejde i det for at ses. Som f.eks. at lave aftaler om at ses i god tid, snakker om der er nogle aktiviteter man har lyst til at lave og hvor man så tager bussen eller spørger om forældre eller ældre søskende med bil kan give et lift hen til hinanden. Selvom det kan føles underligt eller bøvlet, så kan det dog være, at det er det, der skal til for at ses med de venner som ikke bor i nærheden. 

Jeg håber mit svar kan hjælpe lidt. Skriv gerne ind igen, hvis du har andet på hjertet :) 

Med venlig hilsen,  
Marissa Hej du

Kan 100% godt forstå dig. Har været ude for det samme. Dér endte jeg dog med at gå fra min daværende kæreste, da jeg har det sådan lidt, at hvis man kan overskride sådan en grænse, så kan man finde på det igen.  
  
Men hvis du vil fortsætte med at være sammen med ham, så gælder det om at finde gnisten og tilliden igen.  
Det kan tage lang tid. Tilliden kommen ikke bare med det samme, så du må forberede dig på at være tålmodig på at din tillid til ham ikke kommer med det samme og så evt. gentag i dit hovede "jeg stoler på ham".  
  
Ellers kom ud og oplev noget som var i nyforelskede. Gør noget godt for jeres forhold. Hav "Date nights", tag i biografen, book et hotelophold osv.  
Det kunne være det ville hjælpe processen i at få din tillid tilbage til ham lidt hurtigere - men, det tager tid.  
  
Håber du kan bruge mit råd - ellers er du meget velkommen til at skrive herind igen. :-)  
  
M.v.h. Line Hej

Hold da op. Jeg er virkelig ked af at du har det sådan her. Det lyder virkelig ikke sjovt på nogen måde. Der er ingen der fortjener at gå sådan noget igennem.

Du er ikke doven. På ingen måde. Hvis jeg bare kan få dig til at tro på én ting jeg kommer til at skrive i mit svar her, så er det det. For selvom det er helt forståeligt at en oplevelse som denne her gør at selvværdet er helt i bund, så tror jeg vi skal se det du har været ude for her i det seneste stykke tid som en undtagelse.

For du er en dygtig og intelligent pige. Det er der ingen tvivl om. Det du har været ude for er en ekstrem version af det vi alle sammen er blevet ramt af her under corona. Det du har været ude for har at gøre med de omstændigheder du befinder dig i. Det har ikke noget med dig at gøre. Det er ikke dig, der er noget galt med. Du er ikke doven.

Hvorfor er jeg så blevet ramt så hårdt? Det kan det være du så spørger dig selv om. Jo, her er min lille teori; Jeg tror at dem, der virkelig var dygtige, motiverede og gik op i skolen inden alle eleverne blev sendt hjem, er dem, der lider hårdest under det her. Hvorfor? Fordi vi mennesker bygger en personlighed og et liv op omkring de ting vi engagerer os i. Jeg prøver ikke at sige at skolen var hele dit liv. Eller burde være det. Jeg taler mere om begrebet "mening". Jeg tror det var rigtig meningsfuldt for dig at gå i skole. Og vi mennesker får det virkelig dårligt, når det meningsfulde bliver taget fra os. Du har bare været rigtig uheldig. Og det er ikke fair overhovedet. Det er det virkelig ikke. Jeg er virkelig ked af at du har været udsat for det her.

Men fremedrettet håber jeg at det her perspektiv på tingene kan gøre det lettere. For når du skriver at du skær i dig selv, så kan jeg ikke lade være med at tænke, at her er en person, der virkelig er sur på sig selv. Måske endda hader sig selv en gang imellem. Og det synes jeg er enormt syndt. For det har du ingen grund til. Den person du er, er den person du var før corona. Alt det, der er sket siden er en undtagelse. Sådan ville jeg se på det, hvis jeg var dig. Du er ikke umotiveret, Du er ikke doven. Og du fortjener bedre end at blive skåret i. Du er et offer for noget virkelig uheldigt. Og så snart det her er ovre, kan du begynde at gå i skole igen. Det håber jeg i hvert fald, du har mod på. For der er ikke nogen grund til at du ikke skulle kunne. Din oplevelse med denne her SOP-opgave siger intet om hvad du kan. Sådan ville jeg foreslå du ser på det.

Håber det kunne hjælpe lidt. Og håber at dagene også har nogle lyspunkter. Lov mig at du skriver igen, hvis det var uklart, eller hvis der opstår noget andet.

mvh Markus Hej med dig,

Det lyder som en hård omgang, og jeg kan godt forstå du er i tvivl om, hvad du skal gøre nu, og at du ikke ønsker at ødelægge noget. Jeg tror det ville være en god idé at få mærket efter, hvad det egentlig er du vil, inden du fortæller ham, hvordan du har det. Sidste gang, da I havde noget kørende, var du også vild med ham men ville alligevel ikke rigtigt noget seriøst med ham, og du følte ikke at du havde de samme følelser for ham. Du kan måske spørge dig selv: "hvad har ændret sig?", for at tænke lidt over, hvilke følelser du har nu, og hvordan de kan være forskellige fra dine følelser på efterskolen. Nogle gange kan man godt blive overvældet af forelskelses-følelser hvis man f.eks. har kontakt til en, som man ikke har snakket med i lang tid, og som man har været tæt med, uden at det behøver at betyde, at man nødvendigvis bør handle på det. Andre gange er det selvfølgelig helt reelt, og så kan den tid, I ikke har set hinanden så meget måske sætte tingene mere i perspektiv, og vise, at du egentlig rigtig godt kan lide ham. Det er svært at sige som udefrastående, men jeg synes det er nogle vigtige overvejelser. 

Det er svært at sige, hvad du skal gøre, men jeg ville nok vente en smule med at fortælle ham, hvordan jeg har det, og lige mærke efter, om mine følelser fortsætter. Han blev rigtig såret sidste gang, og derfor tænker jeg han fortjener, at du er mere sikker, hvis du involverer dig med ham. 

Jeg håber du kunne bruge mit svar, og ellers er du altid velkommen til at skrive ind igen :-)

Mange hilsner fra Regitze Hej med dig,

  
Først og fremmest synes jeg, at du skal vide, at det er helt normalt at være i tvivl om, hvad man gerne vil. Især når man står midt i en uddannelse.

  
Du spørger, om det kunne være en idé at droppe ud. Det kan jeg nok ikke helt svare på, da det er din beslutning og noget, du skal vurdere selv. Men det er vigtigt at spørge sig selv om, hvem man tager uddannelsen for - for hvis svaret er alt andet end for én selv, så synes jeg, du skal genoverveje dit valg. Er det noget du virkelig har lyst til? For det handler nemlig ikke kun om karakterer - det er også vigtigt, at du har lyst til at bruge tre år af dit liv på gymnasiet. 

  
Selvom gymnasiet nogle gange kan virke som det oplagte valg, hvis man er i tvivl om, hvad man vil, så er det altså ikke den eneste løsning - derfor tænker jeg, at det vil være en god ide at tale med en studievejleder. De ved nemlig rigtig meget om uddannelser. Desuden er de vant til at tale med unge, der er i tvivl om, hvilken uddannelse de skal vælge. Og det lyder på dig, at frisørskolen er noget, du er meget interesseret i, så jeg synes bestemt, at det kunne være en god idé at kontakte en af studievejlederne på dit gymnasium. 

  
En anden idé kan være, at du prøver at lave en for/imod liste, hvor du skriver ned, hvad der tæller for og i mod, at du fortsætter og for og i mod, at du stopper. Nogle gange kan det nemlig hjælpe at få et overblik over det hele - og måske også gøre det nemmere at tage et valg.  

  
Hvis du har lyst til at gennemføre gymnasiet, men det er karaktererne, der er problemet, så er der nogle ting du kan gøre. Du kan prøve at tage fat i din lærere eller en studievejleder og høre, om der er nogle hjælpetilbud fx kurser eller lektiecafeer. Samtidigt kan du spørge dine lærere, hvad der skal til, for at du kan få højere karakterer i deres fag. 

  
Men hvis du kan mærke på dig selv, at gymnasiet faktisk ikke er den rigtige vej for dig, og at det ikke gør dig glad - jamen så kan det da godt være, at det vil være en god idé at stoppe. Du skal vide, at det er helt i orden, og der er mange andre end dig, der har gjort det før. 

  
De bedste hilsner

Zhino Hej med dig og tak for dit spørgsmål :-) 

Hmmm.. Det lyder til at du virkelig har været uheldigt med din tid på efterskolen ind til videre, øv også! Jeg kan godt forstå at du har svært ved, at finde ud af om du skal droppe ud og jeg kan virkelig godt forstå, at det er svært at være der, når det er så begrænset i forhold til hvad du kan deltage i. Personligt havde jeg det også rigtig svært ved at gå på efterskole, ikke af samme grund som dig, men jeg var af andre grunde også meget begrænset i at kunne deltage i en del ting. Jeg overvejede også mange gange at droppe ud, men valgte at blive og tage det som en oplevelse og i dag er jeg ret glad for at jeg blev. Det betyder dog ikke at du bør blive der, for hvis du har det rigtig skidt med at være der, så er det måske også værd at overveje at stoppe. For det må virkelig være svært at skulle sidde på sidelinjen og se de andre gøre det man selv drømmer rigtig meget om. Men det er selvfølgelig også svært hvis man ikke føler, at man har en plan B i forhold til hvis man dropper ud. Du skriver at du alligevel på trods af alle dine ''uheldigheder'' har fået nogle gode og tætte veninder, hvilket jo er dejligt. Så er der da i det mindste kommet lidt godt ud af det hele. Spørgsmålet er jo så selvfølgelig om det er nok, til at blive på efterskolen? 

I forhold til det med den forestående skiferie, så er muligheden jo også at blive hjemme og pleje dig selv i stedet, jeg kan godt forstå at det er træls at gå glip af endnu mere socialt, men det er jo også en mulighed. Du kunne også tage med og prøve at få det bedste ud af det, selvom der nok bliver stået på ski en del så er der, tænker jeg også andre sociale ting man kan lave og hygge sig med. Jeg tænker at det måske heller ikke er hver dag, at dine veninder gider stå på ski og i kan jo altid aftale at lave noget andet samme. 

  
Det er svært at fortælle dig præcis hvad du skal gøre, da det jo nok i sidste ende er dig selv der ved bedst. Men et forslag fra mig vil være, at du forsøger at finde nogle positive ting ved at blive der og så se om det måske kan gøre at du kan fortsætte. Det kunne f.eks. være dine nye veninder og måske også at du, selvom du desværre ikke kan være så meget med endnu, stadig lærer noget af at sidde på sidelinjen og kigge på som, du ikke ville havde lært hvis du slet ikke var der? 

Jeg håber at mit svar kan sætte lidt tanker og refleksioner i gang hos dig og at du når frem til en beslutning. Måske du skal prøve at snakke lidt med dine forældre om det og høre hvad de tænker? 

Jeg ønsker dig alt held og lykke i fremtiden!  

De bedste hilsner 

Michelle :-) psd2 står for revised payment service directive og er et revideret direktiv om betalingstjenester fra eu. nye regler i forbindelse med psd2. læs mere her. Kære A,

Det lyder til, at der opstår rigtig mange forskellige følelser inde i dig på nuværende tidspunkt. Det kan være enormt frustrerende og gøre en trist til mode. 

Du skriver, at en gammel flamme fortæller dig om sine følelser for dig - og at der i den forbindelse opstår gnidninger mellem din kæreste og dig. Du skriver også selv, at du bliver forvirret over dine egne følelser i tråd med dette. Jeg tænker, at det er det din kæreste reagerer på. Uanset om du har fortalt din kæreste, at du er blevet forvirret over dine egne følelser for V eller ej, så er jeg næsten sikker på, at din kæreste godt har kunne mærke det. Han har sandsynligvis oplevet, at du måske har været en smule mere afvisende eller at du har haft en kortere lunte, hvilket jeg kun oplever, som naturligt, hvis man går og er frustreret omkring sine følelser indvendigt. Dog tænker jeg, at din kæreste reagerer voldsommere, fordi han kan mærke, at du har ændret adfærd. På den måde tænker jeg også, at det er meget naturligt, at han oplever at blive utryg i situationen. 

Det, at du vælger at lyve for din kæreste gør også, at du egentlig bekræfter din kæreste i, at der er noget, der er anderledes - at han har en grund til at være utryg ved situationen. Det betyder ikke, at han nødvendigvis havde reageret meget anderledes, hvis du havde spillet med helt åbne kort. Jeg tænker godt, at du kan kalde det en usikkerhed i din kæreste - men en usikkerhed, der opstår på baggrund af, at han er bange for at miste dig.

Jeg får en oplevelse af, at du er hurtig til at se, hvad din kæreste gør forkert i situationen, hvilket er helt naturligt. Som mennesker er vi generelt bedre til at se eller gætte på, hvad der sker hos den anden person. På den måde, kan vi bedre holde afstand til vores egen adfærd, som måske ikke er så hensigtsmæssig heller altid. Jeg bliver derfor nysgerrig på, hvorfor du vælger, at mødes med din gamle flamme i hemmelighed? Hvad er det inde i dig, der gør, at du føler, at det er den rette løsning? Selvfølgelig, nævner du, at du bliver forvirret over dine egne følelser, hvilket måske også er grund nok. På den anden side åbner du faktisk op for muligheden om, hvad nu hvis jeg fandt sammen med min gamle flamme igen? Er det, det jeg gerne vil? Her er du på sin vis allerede på vej væk fra din kæreste. 

Du skriver, at du sommetider ønsker et liv uden din kæreste, hvilket jeg også ser som et tegn på, at der kan opstå gnidninger. Det er selvfølgelig ingen fare at have disse tanker engang imellem - det er helt normalt. Det tror jeg, at de fleste mennesker i forhold har indimellem. Det er dog værd at overveje, hvor meget de her tanker fylder hos dig. Hvis du tænker, at dit liv ville være bedre uden din kæreste en gang om dagen eller hver uge, så begynder det at være ofte. I et forhold er man to om at få det til at fungere, så derfor vil det også være negativt for jeres forhold, hvis du kun har dedikeret dig halvt til det. 

Når alt det så er sagt, så er jeg ikke så meget i tvivl om, at din kæreste er usikker på jer. Denne usikkerhed kan også nemt smitte af på dig og dine handlinger. På en eller anden måde får i skabt en ond cirkel, hvor I bekræfter hinanden i, at I ikke har hundrede procent tillid til hinanden. Din kæreste ønsker, at du havde afvist V med det samme, og at du ikke engang havde reageret på Vs følelser for dig. Du ønsker, at din kæreste viser dig den tillid, at du godt kan afvise V, selvom du mødes med ham. I formår derfor ikke at møde hinanden i den andens frustrationer.

Selvfølgelig vil jeg også gerne pointere, at din kærestes jokes om, at alle dine mandlige venner er dine kærester, ikke er okay. Jeg kan godt forstå, at du bliver såret over at få bemærkninger som disse. Igen, så tror jeg, at du har ret i, at det er en form for usikkerhed, men samtidig er det også et udtryk for, hvor såret han egentlig er over det, du har gjort. 

Du skriver, at han ikke tror på dig, når du siger, at du ikke vil forlade ham og at du elsker ham. Jeg tænker, at du bliver nødt til at bekræfte ham i dette rigtig mange gange, før det når helt ind til ham. Ved at lyve har du misbrugt hans tillid, hvilket kan gøre, at det tager endnu længere tid at opbygge denne igen. Det betyder også, at du kan sige det rigtig mange gange, hvor du ikke vil få noget igen, fordi han ikke har tillid til dine ord - du har løjet før, så hvorfor skulle han tro på dine ord nu. Jeg tænker, at det er denne følelse, han sidder med. Dog bliver han også nødt til før eller siden enten at tilgive dig eller acceptere, at det er sket. Det kan blive utroligt psykisk hårdt for dig, hvis han bliver ved med at "straffe" dig ved, at han viser mistillid til dine ord. 

Jeg forstår også godt, at din kæreste reagerer ved at forbyde dig at snakke med V. Alligevel tror jeg ikke, at det er den rette løsning. Ligesom du selv beskriver det, så føles det som om at få lænker på. I sidste ende vil dette forbud kunne risikere at ødelægge jeres forhold helt, hvis du sidder med følelser, som dem du har. Du føler dig fanget, hvilket afleder andre følelser, som at du bliver mere ked af det og vred på din kæreste. På den måde kan du få overbevist dig selv om, at du vil have det bedre uden ham. Det betyder også, at din kærestes usikkerhed omkring frygten for at miste dig, kan blive aktuel, fordi han er så bange for det. For din kærestes skyld, kan du måske være med på et kompromis, der hedder, at du ikke ser eller snakker med V i en periode, mens tingene mellem din kæreste og dig bliver glattet ud, men at du på et tidspunkt er helt fri til at snakke med ham igen. På den måde imødekommer du din kæreste, men får samtidig sat dine egne grænser. Din kæreste har lige nu brug for at genvinde tilliden til dig. 

Jeg tænker, at det er vigtigt, at I får snakket hele situationen godt og grundigt igennem. Det mest optimale er, hvis I kan snakke om det ud fra jeres eget synspunkt. Det vil sige, at det er vigtigt, at I forsøger ikke at angribe hinanden, men i stedet stå til ansvar for jeres egne handlinger. I har begge brug for at få italesat det, der er sket. I har begge brug for en undskyldning i forhold til forskellige ting. Det handler om at være nysgerrige på hinanden, og hvorfor I begge har reageret og handlet, som I har gjort. Hvis I kan få en god snak om dette og komme igennem denne krise, er jeg sikker på, at det også vil kunne gøre jeres forhold til hinanden stærkere. 

Jeg håber, at dette var en lille hjælp :-)

Kærlige hilsner fra

Lotte