tv arkiv
jeg er snart træt af hver gang man ser en udsendelse i tv arkivet, at man simpelt hen bliver smidt ud af arkivet og ender der hvor man vælger udsendelse.

det sker ca. 8 ud af 10 gange, det må der være nogen der kan gøre noget ved det??????
hej tokoni

det er der, og vores teknikere gør alt for at løse det. det er et generelt problem, og desværre er det ikke helt nemt at rette, men vi gør, hvad vi kan.

du kan følge med her: tdc tv arkivet
Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hej med dig, 

Det lyder virkelig som en svær situation for dig at stå i. Det er aldrig nemt at stå mellem to personer, man holder af og se dem behandle hinanden skidt. De er meget heldige at have en som dig i deres liv, en ven som går op i, at de skal være gode ved hinanden. 

Hvis du føler du har mod på det, så kan du måske prøve at snakke med dem hver især og spørge dem, hvorfor det egentlig er, at de ikke kan lide hinanden, så du kan få en forståelse for, hvad der foregår mellem dem. Du kan yderligere foreslå til dem, at de kan prøve snakke med *hinanden* for at løse deres problemer og se om, de vil være åbne for det. 

Men vigtigere end alt andet, så tror jeg det bedste for dig måske ville være at fortælle dem, hvor ondt det gør på **dig**, når de snakker slemt om hinanden. Du kan fortælle dem, at selvom de har travlt med at være onde mod hinanden, så går det faktisk også ud over dig, da du er fanget midt imellem dem. Eftersom du siger, at de begge to er dine veninder, så kunne det derfor være godt at få sagt til dem, at hvis de også holder af dig som ven, så har du brug for, at de stopper med at behandle hinanden på den måde i dit selskab. De skal have at vide, at det netop er, fordi du holder af dem begge, at det gør dig trist. Dette kan du prøve at sige til dem i en stille snak med én af dem ad gangen, sådan så du kan sidde med deres fulde opmærksomhed. Hvis du dog ikke bryder dig om tanken at sige det til dem ansigt til ansigt, så kan du prøve at skrive et brev, som du kan give til hver af dem, eller du kan endda fortælle det over en stille og rolig besked.    


Det kan selvfølgelig godt være, at de aldrig kommer til at kunne lide hinanden, sådan som du kan lide hver af dem, men for at du kan være glad omkring dem, så er de i hvertfald nødt til at forstå, at det ikke duer, at de er lede ved hinanden, når du er tilstede. 

Jeg håber mit råd kan hjælpe en smule, og at du finder en løsning med de to veninder. 

-Marissa Hej med dig. 

Først vil jeg lige sige at det er så sejt af dig, at du skriver her ind til os! 

Det lyder til at du har det virkelig hårdt lige nu og det er jeg ked af at hører. Det er aldrig nemt med de følelser, de kan være alt overskyggende. Jeg synes det er flot at du har fortalt det til nogen at du har skåret i dig selv, for jeg ved hvor svært og grænse overskridende det kan være. Jeg kan ikke helt tyde det, men jeg gætter på at det er nogle af dine venner du har sagt det til? Det er helt klart en start, men jeg synes at du skal sige det til en voksen du stoler på. Om det er dine forældre, en lærer, eller en anden voksen du føler dig tryk ved, er helt op til dig selv. Det er aldrig en god ide at skære i sig selv, men jeg forstår godt hvorfor du har gjort det. Lige nu virker alt rigtig svært og overvældende og du har måske også ondt inden i og derfor kan det at skære i sig selv virke lindrende. Det betyder dog absolut ikke at det er en god ide! Du skal havde fundet nogen, du kan snakke med om hvordan du har det. Derfor opfordrer jeg dig på det kraftigste at kontakte en voksen, så de kan hjælpe dig med at finde nogen der kan hjælpe dig. Du skal vide at der ikke er noget forkert eller galt med dig. Men nogle gange er livet bare svært og så har man brug for hjælp til at komme igennem den svære periode. For det er det det er, en periode og med den rette hjælp så skal du nok komme igennem den.   


Jeg håber at du kan bruge mit svar og du er mere en velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har lyst eller brug for det. 

De bedste hilsner   
Michelle Hej med dig,

Jeg er meget ked af at høre, at du har det rigtig dårligt, og det er super flot, at du skriver herinde for at få hjælp!

Selvom det hele måske virker meget uoverskueligt og meningsløst, er det muligt at få hjælp og få det bedre. Det ville være en rigtig god idé, hvis du taler med nogle om de her tanker - dine forældre, en lærer eller måske en pædagog på din skole? Der er ikke noget galt i at have det rigtig skidt, det kan alle mennesker opleve, men det er muligt at få det bedre, hvis man rækker ud og lader andre hjælpe. Det er meget alvorligt at ville begå selvmord, og du kan ikke gøre det om igen. Selvom det måske ikke virker sådan, er jeg sikker på der er en masse mennesker som vil komme til at savne dig helt vildt, hvis du gør det. 

Det er simpelthen så vigtigt at du beder om hjælp hos nogle som er omkring dig, og fortæller dem, at du har det dårligt og ikke har lyst til at leve mere. Hvis det virker grænseoverskridende at sige det højt til nogle, ansigt til ansigt, kan du ringe til Livslinjen på telefon: 70 20 12 01. De er vant til at snakke med folk, som har det meget svært, og de kan snakke med dig om hvad du har lyst til, og komme med råd og vejledning til dig. Ellers er der også **Børnetelefonen på telefon: 116111**, hvor du både kan snakke med voksne eller andre børn/unge. 

Du fortjener at have et godt og langt liv, og jeg håber inderligt, at du får rakt ud efter hjælp, så hurtigt som muligt. Der findes mange mennesker, som gerne vil hjælpe, og du skal nok blive taget alvorligt. Forsøg at fokusere på alle de gode ting, du ville gå glip af, hvis du ikke lever mere - for livet er fyldt med gode ting. 

Jeg håber du får hjælp, og at du får det bedre. Du er altid velkommen til at skrive ind igen. 

Mange hilsner fra Regitze Hej du

Kan 100% godt forstå dig. Har været ude for det samme. Dér endte jeg dog med at gå fra min daværende kæreste, da jeg har det sådan lidt, at hvis man kan overskride sådan en grænse, så kan man finde på det igen.  
  
Men hvis du vil fortsætte med at være sammen med ham, så gælder det om at finde gnisten og tilliden igen.  
Det kan tage lang tid. Tilliden kommen ikke bare med det samme, så du må forberede dig på at være tålmodig på at din tillid til ham ikke kommer med det samme og så evt. gentag i dit hovede "jeg stoler på ham".  
  
Ellers kom ud og oplev noget som var i nyforelskede. Gør noget godt for jeres forhold. Hav "Date nights", tag i biografen, book et hotelophold osv.  
Det kunne være det ville hjælpe processen i at få din tillid tilbage til ham lidt hurtigere - men, det tager tid.  
  
Håber du kan bruge mit råd - ellers er du meget velkommen til at skrive herind igen. :-)  
  
M.v.h. Line Hey du! 

Jeg kan godt forstå,
at du er træt af den her situation. Det er virkelig ærgerligt, at du skal gå
rundt og have det sådan. 

Det er helt normalt,
at man kan have dårlige dage, hvor man bare er nede uden nogen speciel grund.
Men som jeg læser dit brev, så har du haft det sådan i et stykke tid. Derfor er
det godt at stoppe op og se, hvad der kan være galt.

Du åbner selv op
for, at det kunne være det faktum, at du ryger hash og skunk. Hash påvirker
særligt unges psyke, så det er ikke sundt at ryge det. Men jeg bider dog mere
mærke til, at du selv skriver, at det føles som om, at det hjælper. Lidt
ligesom alkohol kan få nogle til at "glemme" deres problemer for en
stund, så gør hash og skunken måske det samme for dig? Men det er lidt ligesom
at tisse i bukserne - det føles måske rart her og nu, men det løser ikke det
grundlæggende problem.

Jeg bider særligt
mærke til, at du skriver, at efterskole ikke lige er din ting og, at du ikke
har et stort behov for at være socialt. Din nedtrykthed skyldes måske, at du er
lidt for overstimuleret rent socialt. Nogle mennesker har brug for mere tid for
sig selv, så de kan lade op og få mere energi, end andre. Det betyder ikke, at
man ikke er et socialt væsen eller at man er forkert på den - man har bare et
andet behov end andre. Så måske du ikke rigtigt kan få lov til at være for dig
selv på efterskolen, og derfor kommer den her nedtrykthed? 

Jeg tænker, at du
måske skal prøve at snakke med rådgiveren eller en lærer. Hvis du synes, at det
jeg skriver giver mening, så kan du prøve at aftale med dem om, hvordan du kan
få lov til at afskærme dig lidt i løbet af hverdagen på efterskolen.   

Hvis du slet ikke kan følge det, som jeg har skrevet, så vil jeg alligevel råde
dig til at finde en voksen at snakke med. En som du kan tale fortroligt med, og
som kan hjælpe dig til at finde ud af, hvad der så kunne lægge bag din
nedtrykthed. Det kunne være din lærer, det kunne være dine forældre, det kunne
være din læge eller en helt fjerde - det er bare vigtigt, at du ikke står alene
med det.   

Derudover vil jeg ikke sidde her og give dig en løftet pegefinger, fordi du
ryger. Men jeg synes, at du skal reflektere lidt over, hvorfor du ryger, og at
der måske i stedet skal bruges tid og fokus på at bearbejde de dybere
problematikker :-) 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! Al held og lykke herfra! :) 


VH.  
Gustav Hej med dig og tak for dit spørgsmål :-) 

Hmmm.. Det lyder til at du virkelig har været uheldigt med din tid på efterskolen ind til videre, øv også! Jeg kan godt forstå at du har svært ved, at finde ud af om du skal droppe ud og jeg kan virkelig godt forstå, at det er svært at være der, når det er så begrænset i forhold til hvad du kan deltage i. Personligt havde jeg det også rigtig svært ved at gå på efterskole, ikke af samme grund som dig, men jeg var af andre grunde også meget begrænset i at kunne deltage i en del ting. Jeg overvejede også mange gange at droppe ud, men valgte at blive og tage det som en oplevelse og i dag er jeg ret glad for at jeg blev. Det betyder dog ikke at du bør blive der, for hvis du har det rigtig skidt med at være der, så er det måske også værd at overveje at stoppe. For det må virkelig være svært at skulle sidde på sidelinjen og se de andre gøre det man selv drømmer rigtig meget om. Men det er selvfølgelig også svært hvis man ikke føler, at man har en plan B i forhold til hvis man dropper ud. Du skriver at du alligevel på trods af alle dine ''uheldigheder'' har fået nogle gode og tætte veninder, hvilket jo er dejligt. Så er der da i det mindste kommet lidt godt ud af det hele. Spørgsmålet er jo så selvfølgelig om det er nok, til at blive på efterskolen? 

I forhold til det med den forestående skiferie, så er muligheden jo også at blive hjemme og pleje dig selv i stedet, jeg kan godt forstå at det er træls at gå glip af endnu mere socialt, men det er jo også en mulighed. Du kunne også tage med og prøve at få det bedste ud af det, selvom der nok bliver stået på ski en del så er der, tænker jeg også andre sociale ting man kan lave og hygge sig med. Jeg tænker at det måske heller ikke er hver dag, at dine veninder gider stå på ski og i kan jo altid aftale at lave noget andet samme. 

  
Det er svært at fortælle dig præcis hvad du skal gøre, da det jo nok i sidste ende er dig selv der ved bedst. Men et forslag fra mig vil være, at du forsøger at finde nogle positive ting ved at blive der og så se om det måske kan gøre at du kan fortsætte. Det kunne f.eks. være dine nye veninder og måske også at du, selvom du desværre ikke kan være så meget med endnu, stadig lærer noget af at sidde på sidelinjen og kigge på som, du ikke ville havde lært hvis du slet ikke var der? 

Jeg håber at mit svar kan sætte lidt tanker og refleksioner i gang hos dig og at du når frem til en beslutning. Måske du skal prøve at snakke lidt med dine forældre om det og høre hvad de tænker? 

Jeg ønsker dig alt held og lykke i fremtiden!  

De bedste hilsner 

Michelle :-) Kære du,

Hvor er jeg ked af at læse, hvad du har været udsat for. Jeg er glad for at høre, at du har fået hjælp til at håndtere alt dette hos en psykolog. Det lyder som om at du måske skal overveje at opsøge en psykolog igen.

Mit bedste råd til dig er, at hvis du har relationer som ødelægger dig eller trækker dig, dit humør, din selvtillid og dit selvværd ned, så skal du trække dig fra de relationer. Du er den bedste til at passe på dig selv, og det er meget, meget vigtigt, at du passer på dig selv. Særligt efter det, du har været udsat for. Hertil vil jeg også sige, at du kan få brug for at snakke med en psykolog, hvis du beslutter dig for at trække dig fra den pigegruppe. Det kan være en hård men nødvendig beslutning.

Det du har været udsat for er så ødelæggende. Og du er dybt påvirket af det, hvilket er en fuldstændig naturlig reaktion på så traumatiserende en oplevelse. Dine veninder udviser slet ikke den forståelse for din situation, som du har brug for. Det kan lyde hårdt, men rigtige veninder burde forstå det. Det lyder som om, at alt det du burde få fra netop dine veninder, det kan de ikke give dig. Der er ikke noget galt i, at du bliver ked af, at de ikke tager afstand til de drenge. Det er dårlige veninder. 

Du skal bestemt ikke ignorere, at de er sammen med ham. Hvis du ignorerer det, kommer du aldrig videre. Du skal finde en måde at komme videre på, men så længe du er sammen med de piger, bliver du modarbejdet. Du skal derhen hvor du en dag kan slutte fred med, hvad der er sket, så du kan lægge det bag dig og se fremad. Dine veninder hjælper dig ikke, da deres handlinger modarbejder dig og det, du har brug for. Det er vigtigt, at du siger STOP, og at du mærker efter dybt nede i maven, hvornår du har brug for at sige stop. Hvis dine veninder ikke respekterer det og støtter dig, men i stedet lukker dig ude af gruppen til fordel for drengene, så er de ikke gode nok til dig.

Det er blevet tid til, at du skal være stærk og tro mod dig selv. Og at du tager kontrol over, hvem der skal være og ikke skal være en del af dit liv.

Jeg håber, mit svar kan hjælpe dig. Du er altid velkommen til at skrive igen!

Hilsen Iben Hej med dig,

Tak for dit spørgsmål.

Det lyder til, du har fået noget betændelse omkring piercinger, men jeg tænker, du gør det helt rigtige ved at begynde at rense din piercing igen, så det skal du bare holde fast i at blive ved med. Mon ikke betændelsen så småt forsvinder igen på den måde.

Hvis det bliver ved eller begynder at gøre mere ondt, kan du evt. gå forbi det sted, hvor du har fået lavet din piercing og spørge, hvad du kan gøre, og hvis du ikke har lyst til, eller du faktisk bliver lidt bekymret, kan du gå til din læge og høre, om han eller hun kan hjælpe. Uanset skal der nok være en løsning på det.

De bedste hilsner,

Sofie Hej!

Det er enormt ubehageligt, når der bliver talt om én og startet rygter, som ikke er sande, og det kan være rigtig svært selv at gøre noget for at stoppe det. 

Mit bedste råd er at snakke med en voksen på din skole, evt. en klasselærer eller en lærer, du er tryg ved, og fortælle denne person om de rygter, der bliver spredt på din årgang. Det er ikke sikkert, at lærerne ved, at det foregår og samtidig kan der være andre med samme problem som dig.   
Desuden synes jeg også, at du skal snakke med dine forældre om det, så de bliver opmærksomme på problemet, hvis de ikke i forvejen er det. De kan også tage en snak med en af dine lærere, hvis du ikke selv er tryg ved det.

Og hvis du hører nogle tale om dig, er det helt okay at sige fra overfor dem!

Jeg håber, at mit svar er til hjælp for dig - ellers er du mere end velkommen til at skrive igen. 

Vh Julie :-)