optage på ekstern harddisk
jeg har et sony kd-55-8505c og den nye tv boks fra youseee, men kan ikke optage på den tilsluttede eksterne harddisk.
det kunne jeg gøre med den gamle yousee boks - er der noget der er blevet låst for, ellers skal det sættes anderledes op.
harddisken er direkte tilsluttet tvet - og der er forbindelse.
et tv kan kun optage på extern hdd når der modtages et signal på tuner, der gøres der ikke når du bruger tv boks, så er det den der skal optages på.
du ska bruge en microsoft iis-server med asp.net aktiveret og microsoft sql sever express. langsigtede forpligtelser er den gæld, man ikke forventer at indfri inden for ét år. det kan være optagelse af banklån til driften, biler, inventar m.m. Der skal ikke være nogen tvivl om, at vi også har været glade for den gamle Mobilbank. Tiden er dog ved at være løbet fra den teknologi, som den er bygget på, og derfor også vores muligheder for at udvikle nye funktioner, du som kunde kan få gavn af. 


Derudover er der en række funktioner, som du i dag kun kan benytte dig af via vores Netbank (fx udenlandske overførsler og budgetfunktioner). Med den nye Mobilbank flytter vi løbende de funktioner over i Mobilbanken, så du ikke behøver tilgå to forskellige ”systemer”, ligesom vi har en række forbedringer og nye funktioner på vej i den nye Mobilbank. 


  
 Sidst men ikke mindst, er der også kommet nogle nye EU-regler for offentlige digitale løsninger, som vi selvfølgelig gerne vil leve op til – og det kan vi med den nye Mobilbank. hej aya. beklager, men det har desværre ikke tiden til med så kort varsel. vh. allan headset jeg fandt ud af det, det var en bat fil, som var kommet ind i opstartsfilerne, den blev så lige slettet, så nu kører den fint igen computeren Hey du! 

Det lyder godt nok
som en svær situation, som du står i. Derfor vil jeg bare lægge ud og sige, at
der er virkelig godt, at du nu rækker hånden ud efter noget hjælp ved at skrive
herind. 

Du bad godt nok om,
at der ikke kom noget psykologisk, men det kan jeg ikke overholde, hvis jeg
skal svare dig ærligt. For da jeg læste dit brev, så var der flere ting, som
jeg tænkte på, som jeg lige vil ind på, inden jeg svarer på dit spørgsmål:

Det første var, at
det virker til, at du ikke får sagt fra. Du fik ikke sagt fra overfor dine
forældre om, at du faktisk ikke ville på efterskole alligevel. Du fik ikke sagt
til nogle, hvordan du faktisk gik rundt og havde det på skolen, før du faktisk
brød sammen i din mors bil. Og det lyder til, at du ikke får sagt fra overfor
skolen og de andre elever nu, hvor de ved, hvordan du faktisk har det. 


Hvis vi tager udgangspunkt i det sidste, så kan jeg godt forstå, at det er
hårdt lige nu. Du har åbnet op og føler dig sårbar, og folk virker til kun at
gøre de forkerte ting. Men hvis vi vender den om: har du fået fortalt dem, hvad
du faktisk har brug for? Får du fortalt de andre elever, at du ikke lige føler
for at snakke om, hvordan du har det lige nu? Fik du fortalt din lærer, at
han/hun faktisk overskred din grænse ved at fortælle dine venner om din
situation?   

De prøver jo bare at hjælpe, men hvis de ikke ved, hvad du har brug for, så kan
de heller ikke vide, at de måske gør tingene værre? 


Jeg tror, at dine
følelser er din krops måde at fortælle dig på, at nu kan du ikke ignorere det
mere. Nu bliver du nødt til at forholde dig til, hvordan du har det, hvad du
har lyst til og at få det gjort. 

Det andet jeg tænkte
på er, at du virker til at have enorm høje krav til dig selv. Du skriver, at du
er selvstændig, altid har klaret tingene selv, har svært ved at vise sårbarhed.
Du skriver også, at du særligt hader at føle dig sårbar, svag, at du ikke er
vild med at snakke om dine problemer og at folk ved for meget om dig. Du
skriver også, at det er forfærdeligt at modtage de andres medlidenhed, men at
du ikke føler, at du kan droppe ud. Jeg får faktisk lidt en klump i maven, når
jeg læser dit brev. Det må virkelig være hårdt hele tiden at skal være ovenpå.
Du skriver selv, at du har været stærkt psykisk. Jeg synes, at det mere lyder
til, at du har fået bygget nogle ret høje murer omkring dig, så folk ikke
kommer for tæt på. Vi er alle nede nogle gange, og det er der, at vi har brug
for andre.

For så nu at komme
til dit spørgsmål: hvad du skal gøre.   

Jeg synes, at du skal gå en lang tur, skrive dine tanker ned og faktisk snakke
med en, som du stoler på og er tæt med. Prøv at få alle tankerne væk og så
faktisk mærk efter i maven. Hvad har du lyst til, hvis du ikke skal forholde
dig til, hvad andre måtte tænke, synes, gøre osv. Hvad har DU lyst til og brug
for? Når du har fundet frem til et svar på det, så kan du derefter finde ud af,
hvad der så bedst kan gøres.   

Jeg tror ikke, at det er efterskolen i sig selv, som du reagerer på. Jeg tror,
at du har for længe ignoreret dine følelser og grænser - muligvis på grund af
for høje krav til dig selv. Så uanset om du vælger at gøre opholdet på
efterskolen færdigt eller ej, så vil jeg mene, at der er nogle mønstre, som du
bør arbejde med. 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :-) Al held og lykke herfra! :) 


VH.


Gustav Dit ERP-system kan sende og hente data om betalinger, posteringer, adviseringer, nemkonto osv.   
[Du kan se en komplet liste over funktioner her](https://www.bankconnect.dk/da/erp-udbydere/hvilke-losninger-understottes-i-bank-connect)  
  
Når du kigger i ovenstående liste, skal du kigge i kolonnen "*Bankdata*", som Sparekassen Sjælland-Fyn bruger som leverandør. Hej! 

Tak for din besked. Jeg håber, at mine tanker kan være til hjælp. 

Du skriver, at du på det sidste har haft svært ved at overskue, at skulle være social, og jeg tror faktisk ikke, at du er den eneste, der oplever dette. Nedlukningen af samfundet har medført, at man i lang tid ikke har haft sin normale hverdag og lavet alle de ting, man er vant til at lave. Når man det meste af tiden bare sidder hjemme -  måske alene, måske i nattøj de fleste dage - kan det pludselig føles som en meget stor ting at skulle lave “almindelige” ting som at gå en tur eller drikke en kop kaffe med andre. Dette er noget, jeg også selv har mærket og jeg tror, at mange andre har det på samme måde. Selvom det er enormt frustrerende at tingene er sådan, er man også bare nødt til at acceptere det, tror jeg. Samfundet og hele verden er helt ved siden af sig selv og det er okay, at man måske også selv er det. Hvis du gerne vil arbejde lidt med det, vil mit råd være, at tage små skridt og prioritere at lave ting, du godt kan lide. Det kan fx være at læse en bog, gå ture selv og lytte til musik eller måske gå en tur med en af dine veninder og få snakket om, at tingene er svære lige for tiden. 

I forhold til dine bekymringer om mad, forestiller jeg mig, at det også godt kan være påvirket af, at man går meget hjemme. Her man kan hurtigt begynde at bemærke ting, man normalt ikke ville tænke over. Dog ville jeg stadig være meget opmærksom på, at det ikke udvikler sig. Din krop har brug for energi og det er ikke sundt, at springe måltider over for at have god samvittighed over at spise pizza. Som du har læst andre steder, tror jeg også, at det kunne være en god idé, at snakke med nogle om det, hvis det fortsætter som det er nu. Det kunne være dine forældre eller veninder i første omgang, men det kunne også være lægen.

Og så vil jeg også lige huske dig på, at det er farligt at sammenligne sig selv med modeller på Instagram. Billederne, som bliver delt, har været igennem den helt store redigering, så de fremstår nærmest helt perfekte - hvilket jo slet ikke afspejler virkeligheden. Det skal man virkelig huske, omend det er svært.

  
Skriv endelig ind igen, hvis du har andre spørgsmål! 

De bedste hilsner Julie :-) Hej med dig. 

Først vil jeg lige sige at det er så sejt af dig, at du skriver her ind til os! 

Det lyder til at du har det virkelig hårdt lige nu og det er jeg ked af at hører. Det er aldrig nemt med de følelser, de kan være alt overskyggende. Jeg synes det er flot at du har fortalt det til nogen at du har skåret i dig selv, for jeg ved hvor svært og grænse overskridende det kan være. Jeg kan ikke helt tyde det, men jeg gætter på at det er nogle af dine venner du har sagt det til? Det er helt klart en start, men jeg synes at du skal sige det til en voksen du stoler på. Om det er dine forældre, en lærer, eller en anden voksen du føler dig tryk ved, er helt op til dig selv. Det er aldrig en god ide at skære i sig selv, men jeg forstår godt hvorfor du har gjort det. Lige nu virker alt rigtig svært og overvældende og du har måske også ondt inden i og derfor kan det at skære i sig selv virke lindrende. Det betyder dog absolut ikke at det er en god ide! Du skal havde fundet nogen, du kan snakke med om hvordan du har det. Derfor opfordrer jeg dig på det kraftigste at kontakte en voksen, så de kan hjælpe dig med at finde nogen der kan hjælpe dig. Du skal vide at der ikke er noget forkert eller galt med dig. Men nogle gange er livet bare svært og så har man brug for hjælp til at komme igennem den svære periode. For det er det det er, en periode og med den rette hjælp så skal du nok komme igennem den.   


Jeg håber at du kan bruge mit svar og du er mere en velkommen til at skrive her ind igen, hvis du har lyst eller brug for det. 

De bedste hilsner   
Michelle