meget langsomt net
jeg har hometrio og har været glad for det altid. men jeg er lidt sur når jeg altid efter kl 20 har problemer ikke har nogen steder at kontakte tdc vis der er fejl nu har jeg søgt og søgt der står ikke noget om problemer i maribo.

men lige nu har jeg en 20mbit der køre som en 1-2mbit og har prøvet alt kan ikke få den til at køre beder og ja har sluttet for alt og det. 

sammen problem hos nogen jeg kender. andre der har de problemer elller kan sige hvad fanden der sker. jeg sider og skal lave noget og skal vente timer før der kommer noget. 

 

så tdc vis i bare have et sted man kunne skrive eller noget når man har fejl efter kl 20 ville være nice.
hej,der er detsvære ikke noget steder hvor man kan skrive til tdc suport.men når du har prøvet det jeg skrev og stadig oplever at din hastighed bliver lavere på et bestemt tidspunkt vil jeg anbefale at du kontakter kundeservice, og får fejlmældt din forbindelse, og får sat en overvåvning af din forbindelse igang. så kan de inde ved tdc se heltpresis hvornår det går galt og så har de også en chance for at løse problemet.
det er dybest set et spørgsmål om cpu- og internetbåndbredde. vi har kunder med over 1000 samtidige brugere Hej med dig, 

Det lyder virkelig som en svær situation for dig at stå i. Det er aldrig nemt at stå mellem to personer, man holder af og se dem behandle hinanden skidt. De er meget heldige at have en som dig i deres liv, en ven som går op i, at de skal være gode ved hinanden. 

Hvis du føler du har mod på det, så kan du måske prøve at snakke med dem hver især og spørge dem, hvorfor det egentlig er, at de ikke kan lide hinanden, så du kan få en forståelse for, hvad der foregår mellem dem. Du kan yderligere foreslå til dem, at de kan prøve snakke med *hinanden* for at løse deres problemer og se om, de vil være åbne for det. 

Men vigtigere end alt andet, så tror jeg det bedste for dig måske ville være at fortælle dem, hvor ondt det gør på **dig**, når de snakker slemt om hinanden. Du kan fortælle dem, at selvom de har travlt med at være onde mod hinanden, så går det faktisk også ud over dig, da du er fanget midt imellem dem. Eftersom du siger, at de begge to er dine veninder, så kunne det derfor være godt at få sagt til dem, at hvis de også holder af dig som ven, så har du brug for, at de stopper med at behandle hinanden på den måde i dit selskab. De skal have at vide, at det netop er, fordi du holder af dem begge, at det gør dig trist. Dette kan du prøve at sige til dem i en stille snak med én af dem ad gangen, sådan så du kan sidde med deres fulde opmærksomhed. Hvis du dog ikke bryder dig om tanken at sige det til dem ansigt til ansigt, så kan du prøve at skrive et brev, som du kan give til hver af dem, eller du kan endda fortælle det over en stille og rolig besked.    


Det kan selvfølgelig godt være, at de aldrig kommer til at kunne lide hinanden, sådan som du kan lide hver af dem, men for at du kan være glad omkring dem, så er de i hvertfald nødt til at forstå, at det ikke duer, at de er lede ved hinanden, når du er tilstede. 

Jeg håber mit råd kan hjælpe en smule, og at du finder en løsning med de to veninder. 

-Marissa hej aya. beklager, men det har desværre ikke tiden til med så kort varsel. vh. allan Hej! 

Tak for din besked. Jeg håber, at mine tanker kan være til hjælp. 

Du skriver, at du på det sidste har haft svært ved at overskue, at skulle være social, og jeg tror faktisk ikke, at du er den eneste, der oplever dette. Nedlukningen af samfundet har medført, at man i lang tid ikke har haft sin normale hverdag og lavet alle de ting, man er vant til at lave. Når man det meste af tiden bare sidder hjemme -  måske alene, måske i nattøj de fleste dage - kan det pludselig føles som en meget stor ting at skulle lave “almindelige” ting som at gå en tur eller drikke en kop kaffe med andre. Dette er noget, jeg også selv har mærket og jeg tror, at mange andre har det på samme måde. Selvom det er enormt frustrerende at tingene er sådan, er man også bare nødt til at acceptere det, tror jeg. Samfundet og hele verden er helt ved siden af sig selv og det er okay, at man måske også selv er det. Hvis du gerne vil arbejde lidt med det, vil mit råd være, at tage små skridt og prioritere at lave ting, du godt kan lide. Det kan fx være at læse en bog, gå ture selv og lytte til musik eller måske gå en tur med en af dine veninder og få snakket om, at tingene er svære lige for tiden. 

I forhold til dine bekymringer om mad, forestiller jeg mig, at det også godt kan være påvirket af, at man går meget hjemme. Her man kan hurtigt begynde at bemærke ting, man normalt ikke ville tænke over. Dog ville jeg stadig være meget opmærksom på, at det ikke udvikler sig. Din krop har brug for energi og det er ikke sundt, at springe måltider over for at have god samvittighed over at spise pizza. Som du har læst andre steder, tror jeg også, at det kunne være en god idé, at snakke med nogle om det, hvis det fortsætter som det er nu. Det kunne være dine forældre eller veninder i første omgang, men det kunne også være lægen.

Og så vil jeg også lige huske dig på, at det er farligt at sammenligne sig selv med modeller på Instagram. Billederne, som bliver delt, har været igennem den helt store redigering, så de fremstår nærmest helt perfekte - hvilket jo slet ikke afspejler virkeligheden. Det skal man virkelig huske, omend det er svært.

  
Skriv endelig ind igen, hvis du har andre spørgsmål! 

De bedste hilsner Julie :-) Hej med dig,

Jeg er meget ked af at høre, at du har det rigtig dårligt, og det er super flot, at du skriver herinde for at få hjælp!

Selvom det hele måske virker meget uoverskueligt og meningsløst, er det muligt at få hjælp og få det bedre. Det ville være en rigtig god idé, hvis du taler med nogle om de her tanker - dine forældre, en lærer eller måske en pædagog på din skole? Der er ikke noget galt i at have det rigtig skidt, det kan alle mennesker opleve, men det er muligt at få det bedre, hvis man rækker ud og lader andre hjælpe. Det er meget alvorligt at ville begå selvmord, og du kan ikke gøre det om igen. Selvom det måske ikke virker sådan, er jeg sikker på der er en masse mennesker som vil komme til at savne dig helt vildt, hvis du gør det. 

Det er simpelthen så vigtigt at du beder om hjælp hos nogle som er omkring dig, og fortæller dem, at du har det dårligt og ikke har lyst til at leve mere. Hvis det virker grænseoverskridende at sige det højt til nogle, ansigt til ansigt, kan du ringe til Livslinjen på telefon: 70 20 12 01. De er vant til at snakke med folk, som har det meget svært, og de kan snakke med dig om hvad du har lyst til, og komme med råd og vejledning til dig. Ellers er der også **Børnetelefonen på telefon: 116111**, hvor du både kan snakke med voksne eller andre børn/unge. 

Du fortjener at have et godt og langt liv, og jeg håber inderligt, at du får rakt ud efter hjælp, så hurtigt som muligt. Der findes mange mennesker, som gerne vil hjælpe, og du skal nok blive taget alvorligt. Forsøg at fokusere på alle de gode ting, du ville gå glip af, hvis du ikke lever mere - for livet er fyldt med gode ting. 

Jeg håber du får hjælp, og at du får det bedre. Du er altid velkommen til at skrive ind igen. 

Mange hilsner fra Regitze Fra 07:00-22: 00. Nogle gange endda senere, men i så fald ringer chaufføren først og spørger, om det er ok for dig. Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hej virkelig triste pige. 

Først og fremmest, du er overhovedet ikke, som i OVERHOVEDET IKKE til besvær, vi er her for at lytte og hjælpe så godt som vi nu kan, også dig. 

Hvor lyder det til at det hele er noget rigtig lort.   
Selvom det nok ikke er medlidenhed du søger, så vil jeg bare sige at de gør mig rigtig ondt alt det du har været igennem, det er der absolut ikke nogen der fortjener at opleve.   
For at besvare dit spørgsmål om hvorfor du overhovedet kæmper mere? Det er fordi at du fortjener så meget bedre! Selvom alting virker fuldstændig sort, så er der stadig en chance for at det kan blive bedre, så længe at du kæmper. Du siger at du har forsøgt at kontakte psykiatrien, men har du forsøgt at kontakte et misbrugscenter? Jeg er desværre ikke så meget inde i hvad de har af tilbud, men som minimum kunne de hjælpe dig med at komme ud af dit hashmisbrug, sådan så at du kunne kontakte psykiatrien igen og høre om de så havde et tilbud til dig?   
Du skriver at din mor er stærk, ville hun ikke kunne hjælpe dig med at tage kontakt til et misbrugcenter måske?   
Jeg ved ikke om du har set det, men på vores side her har vi en fane i toppen der hedder ''find hjælp'', prøv at gå der ind under og se om der ikke måske er en af de organisationer du tænker kunne hjælpe dig. Jeg tænker at Drug Rebels, Head space og Tuba, kunne være nogle gode bud på steder du kunne undersøge. 

Jeg vil også gerne lige have lov at sige at jeg synes at du er sej. Du er sej fordi at du stadig her på trods af alt den modgang du har oplevet igennem dit liv. Du er sej fordi du har valgt at række hånden ud efter hjælp. både her og ved at kontakte psykiatrien. Hvis du bare holder fast i den sejhed og den smule tro på et bedre liv som du må besidde, siden du stadig er her og har valgt at søge hjælp, så tror jeg på at DU kan vende alt det du har oplevet til noget du kan bruge til at leve et godt liv. For igen det fortjerner du lige så meget som alle andre! 

Jeg håber at du kan bruge mit svar til noget, og at du bliver ved med at kæmpe selvom det hele er hårdt. Du er altid velkommen til at skriver her ind igen, hvis du har et spørgsmål eller bare har brug for at få noget ud. 

De bedste hilsner

Michelle :-) Hej,

Det lyder som om, at du går og har det rigtig hårdt. Derfor er det virkelig godt, at du skriver ind og fortæller om dine tanker og dine problemer. Det er noget, du kan være rigtig stolt over, for det er noget af det bedste, du kan gøre i din situation.

Det kan være ufattelig svært, når man går og føler, at man ikke er god nok, og jeg kan godt forstå, at det er meget udfordrende. Der er to ting, jeg tænker kunne være til hjælp for dig.

Det første du kan gøre, som måske kan hjælpe dig fremadrettet er at fokusere på en tankegang, der handler om hvad der gør DIG glad, ikke hvad andre forventer af dig. Det kan være alt for nemt at tro, at man skal leve sit liv efter, hvad andre tænker, men du *skal* ikke nødvendigvis leve op til andres forventninger, hvis det er for svært, eller hvis det ikke passer ind i dit liv. Uanset hvad andre forventer af dig, så husk på, at du er din egen person, og du fortjener et liv som DU kan være tilfreds med. Og det betyder, at alle andres forventninger må komme i anden række efter din egen lykke.

Noget andet, der er super vigtigt er, at du får snakket med nogen i dit liv om, hvordan du går og har det. Selvom det kan føles underligt, så er det bare noget af det allerbedste, du kan gøre lige nu, for du fortjener at få hjælp og støtte fra andre, så du ikke selv skal gå rundt og have det svært. Det kunne være virkelig godt, hvis du måske kunne få talt med dine forældre om det, da de nok er dem, der er tættest på dig, og fordi de uden tvivl elsker dig højt. Du kan eventuelt gøre det ved at sige det til én af dem ad gangen eller måske endda skrive det ned i et brev til dem eller lignende, hvis det er nemmere. Det vigtigste er bare at få snakket med dem. Derudover kan du også prøve at tage kontakt til en af dine lærer (enten skrive til dem eller ringe til dem), så du kan få fortalt dem, at du har svært ved at koncentrere dig om skolearbejdet og har brug for deres forståelse.

Når det gælder dine tanker om selvmord, så vil jeg som det første fortælle dig, at selvom det nogle gange kan føles som den bedste udvej, så er det absolut ikke tilfældet. Der er så mange muligheder for at få det godt, og det er noget, du virkelig bør gribe ud efter, for du fortjener at leve et lykkeligt liv. Igen så vil det absolut bedste være at få fortalt nogen, at du faktisk har det så hårdt, at du har haft selvmordstanker. At gå med det alene er for hårdt, og du fortjener meget bedre end det. Det bedste her ville uden tvivl være at fortælle dine forældre det, da de potentielt har bedst mulighed for at hjælpe dig. Nogle gange kan det dog også være nemmere at starte med at fortælle det til nogen, som man ikke kender, ligesom du gør her i brevkassen. I så fald kan du prøve at tage kontakt til psykiatrifondens rådgivning på 39 25 25 25 eller Livslinien på 70 20 12 01 (eller skrive til dem via deres chat på: <https://www.psykiatrifonden.dk/faa-hjaelp/chat.aspx#chat_> og <https://www.livslinien.dk/>). Her sidder der en masse søde og dygtige rådgivere, som rigtig gerne vil snakke med dig om dine bekymringer, og du kan være helt anonym. 

Selvom det kan være svært at fortælle andre om sine problemer og række ud efter hjælp så husk på, hvor stærk du allerede har vist, at du er ved at skrive ind til os. Og du fortjener fortsat at have nogen i dit liv, som kan hjælpe dig endnu mere. Uanset om det er din familie, en lærer, dine venner eller andre, så er det at få delt dine bekymringer det bedste, du overhovedet kan gøre. 

Jeg håber mit svar kunne være til lidt hjælp. Skriv endelig til os igen, hvis du får brug for det.

-Marissa Kære du,

Det lyder som en rigtig svær situation. Jeg kan sagtens forstå, at du er rigtig ked af det. Du indrømmer selv, at du har begået en fejl, og du har undskyldt over for hende, så det er en rigtig god start. 

Jeg tror, det bedste, du kan gøre nu, er at give hende noget tid til at køle ned. Hun er måske vred på dig, men vrede har det med at gå over efter noget tid - og mon ikke hun også begynder at savne dig så. 

Når du føler, at det er tid til at blive gode venner igen (og hun har haft tid til at køle ned osv.) synes jeg, at du skal spørge hende, om hun vil mødes med dig og tale ud om tingene. Så får du mulighed for at forklare hele situationen og fortælle hende, hvor meget du fortryder, hvad du gjorde, og hvor meget hun betyder for dig. Hvis du fortæller hende disse ting ansigt til ansigt, så håber og tror jeg, at hun vil tilgive dig, så I kan være venner igen :-)

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig på vej. Du er altid velkommen til at skrive igen.

Held og lykke!

Hilsen Iben