fjernbetjening blevet langsom
hej

for noget tid siden blev min fjernbetjening pludselig meget "langsom".

den "virker" skam stadig, men det der sker at når man trykker på en tast, ja så sender den skam ir koden med det samme, men derudover blinker den 3 gange rødt i den øverste højre knap (tdc tv afbryder knappen). de tre blink tager lidt over et sekund, og først derefter kan man med succes trykke på en anden tast. hvis jag f. eks vil taste et 3 cifferet kanal nummer ind, ja så skal jeg taste cifrene et ad gangen og vente på de 3 blink imellem hver tast. det gælder i øvrigt både betjening af min home box og mit tv fra den fjernbetjening, og selv når jeg betjener mit tv er det den højre, røde diode (tdc tv) der blinker 3 gange for hver tast jeg aktiverer, og indtil de 3 blink er udført ignoreres næste tast.

det driver mig til vanvid!

har prøvet at fjerne batterier, og genindsætte, uden succes. har endda med held skiftet programmering af hvilket tv model den skal fjernbetjene, -fra en samsung til en phillips, og tilbage til mit samsung. men skidtet insisterer stadig på at blinke 3 gange i øverste højre hjørne, og at tage sig en lur på ca 1 sek mellem hver tast man aktiverer.

for lige at fjerne tvivl… denne her fjernbetjening opfører sig ikke normalt, og det er et problem der er opstået lige pludseligt, meget lang tid efter at den er sat op til brug med mit samsung tv. mine forældre har i øvrigt 3 identiske fjernbetjeninger, der alle også er sat op til også at betjene samsung tv i de 3 forskellige rum de bruger dem. ingen af dem har samme problem (og virker fint på min adresse, men sjovt nok vil de sgu ikke bytte en af dem med mig j)

så, mit spørgsmål er:

er der en metode man selv kan bruge til at resette fjernbetjeningen så den kommer ud af det mode den er kommet i?

derudover er jeg meget nysgerrig efter at høre om hvor mange andre der oplever samme problem?

mvh,

b1t
har fået fat i nye batterier og det løste problemet.altså, hvis din fjernbetjæning blinker 3 gange i tdc power lampen hver gang du trykker på en tast, ja så er det en batteri advarsel.det er efter min mening information der bør bevares som søgbart.anyway, tusind tak for hjælpen.mvh,bent
Kære du,

Det er svært at sige, hvad der gør, at du får ondt i maven, da det kan skyldes mange ting.

Det er flot, at du har gjort noget ved din situation i forbindelse med din kost. Jeg tror, at det er helt normalt at have perioder, hvor man spiser mere usundt end andre. Det kan sommetider også være en ulempe at forbyde sig selv alle de mere usunde madvarer. Det er okay at tillade sig selv noget sødt og lækkert også, uden at det tager overhånd.

Du skriver, at du har spist alt muligt mærkeligt, og derfor kan jeg ikke helt regne ud, hvad det indebærer. Dog vil det være naturligt, at din krop kan reagere på pludselige kostændringer. Hvis din krop fx ikke har været vant til at indtage større mængder fedt på det seneste, men så pludselig skal til at nedbryde større mængder, så kan du godt opleve ubehag ved dette. 

Det er også vigtigt at understrege for mig, at du intet har ødelagt. Det er altid muligt at forsøge at få motivationen til at leve sundere igen. Jeg tror, som sagt på, at det kan svinge i forskellige perioder i forhold til, hvor sundt man lever. Sommetider hænger ens kost også sammen med ens tanker og velbefindende. Mange mennesker spiser med deres følelser. Har du overvejet om du er mere ked af det for tiden? Noget der stresser dig? Eller andet der gør, at du måske er begyndt at spise mere usundt?

Tit hænger vores billede af vores egne kroppe sammen med de tanker, som vi har om den. Hvis du tænker og taler pænt om den, vil du sandsynligvis også opleve, at du bedre kan lide den, og at du føler dig bedre tilpas i den. Ligesom da du tabte dig, hvor du begyndte at blive mere positiv omkring din krop - dette kan virke forstærkende i processen om, at synes bedre om sin krop.

Selvfølgelig kan det godt bekymre mig, at du har ondt i maven hver gang, du har spist. Da jeg desværre ikke kan svare dig helt konkret på, hvorfor det opstår, synes jeg, at du skal nævne det for dine forældre. Det kan være, at du skal en tur forbi lægen, hvor I kan snakke om, hvad der kan være på spil, og hvorfor du får så ondt. Det er ikke meningen, at du skal gå og have ondt i hvert fald. Derudover er du selvfølgelig ikke galt på den, hvis du kan mærke, at det gør ondt. Du kender selv din krop bedst, og der er ikke andre, der kan mærke, hvad du kan mærke i den. Det er vigtigt at lytte til sin krop, fordi når noget gør ondt et sted i kroppen er det ofte et udtryk for, at det skal have noget opmærksomhed og undersøges.

Jeg håber, at dette var en lille hjælp.

Kærlige hilsner fra

Lotte Kære A,

Det lyder til, at der opstår rigtig mange forskellige følelser inde i dig på nuværende tidspunkt. Det kan være enormt frustrerende og gøre en trist til mode. 

Du skriver, at en gammel flamme fortæller dig om sine følelser for dig - og at der i den forbindelse opstår gnidninger mellem din kæreste og dig. Du skriver også selv, at du bliver forvirret over dine egne følelser i tråd med dette. Jeg tænker, at det er det din kæreste reagerer på. Uanset om du har fortalt din kæreste, at du er blevet forvirret over dine egne følelser for V eller ej, så er jeg næsten sikker på, at din kæreste godt har kunne mærke det. Han har sandsynligvis oplevet, at du måske har været en smule mere afvisende eller at du har haft en kortere lunte, hvilket jeg kun oplever, som naturligt, hvis man går og er frustreret omkring sine følelser indvendigt. Dog tænker jeg, at din kæreste reagerer voldsommere, fordi han kan mærke, at du har ændret adfærd. På den måde tænker jeg også, at det er meget naturligt, at han oplever at blive utryg i situationen. 

Det, at du vælger at lyve for din kæreste gør også, at du egentlig bekræfter din kæreste i, at der er noget, der er anderledes - at han har en grund til at være utryg ved situationen. Det betyder ikke, at han nødvendigvis havde reageret meget anderledes, hvis du havde spillet med helt åbne kort. Jeg tænker godt, at du kan kalde det en usikkerhed i din kæreste - men en usikkerhed, der opstår på baggrund af, at han er bange for at miste dig.

Jeg får en oplevelse af, at du er hurtig til at se, hvad din kæreste gør forkert i situationen, hvilket er helt naturligt. Som mennesker er vi generelt bedre til at se eller gætte på, hvad der sker hos den anden person. På den måde, kan vi bedre holde afstand til vores egen adfærd, som måske ikke er så hensigtsmæssig heller altid. Jeg bliver derfor nysgerrig på, hvorfor du vælger, at mødes med din gamle flamme i hemmelighed? Hvad er det inde i dig, der gør, at du føler, at det er den rette løsning? Selvfølgelig, nævner du, at du bliver forvirret over dine egne følelser, hvilket måske også er grund nok. På den anden side åbner du faktisk op for muligheden om, hvad nu hvis jeg fandt sammen med min gamle flamme igen? Er det, det jeg gerne vil? Her er du på sin vis allerede på vej væk fra din kæreste. 

Du skriver, at du sommetider ønsker et liv uden din kæreste, hvilket jeg også ser som et tegn på, at der kan opstå gnidninger. Det er selvfølgelig ingen fare at have disse tanker engang imellem - det er helt normalt. Det tror jeg, at de fleste mennesker i forhold har indimellem. Det er dog værd at overveje, hvor meget de her tanker fylder hos dig. Hvis du tænker, at dit liv ville være bedre uden din kæreste en gang om dagen eller hver uge, så begynder det at være ofte. I et forhold er man to om at få det til at fungere, så derfor vil det også være negativt for jeres forhold, hvis du kun har dedikeret dig halvt til det. 

Når alt det så er sagt, så er jeg ikke så meget i tvivl om, at din kæreste er usikker på jer. Denne usikkerhed kan også nemt smitte af på dig og dine handlinger. På en eller anden måde får i skabt en ond cirkel, hvor I bekræfter hinanden i, at I ikke har hundrede procent tillid til hinanden. Din kæreste ønsker, at du havde afvist V med det samme, og at du ikke engang havde reageret på Vs følelser for dig. Du ønsker, at din kæreste viser dig den tillid, at du godt kan afvise V, selvom du mødes med ham. I formår derfor ikke at møde hinanden i den andens frustrationer.

Selvfølgelig vil jeg også gerne pointere, at din kærestes jokes om, at alle dine mandlige venner er dine kærester, ikke er okay. Jeg kan godt forstå, at du bliver såret over at få bemærkninger som disse. Igen, så tror jeg, at du har ret i, at det er en form for usikkerhed, men samtidig er det også et udtryk for, hvor såret han egentlig er over det, du har gjort. 

Du skriver, at han ikke tror på dig, når du siger, at du ikke vil forlade ham og at du elsker ham. Jeg tænker, at du bliver nødt til at bekræfte ham i dette rigtig mange gange, før det når helt ind til ham. Ved at lyve har du misbrugt hans tillid, hvilket kan gøre, at det tager endnu længere tid at opbygge denne igen. Det betyder også, at du kan sige det rigtig mange gange, hvor du ikke vil få noget igen, fordi han ikke har tillid til dine ord - du har løjet før, så hvorfor skulle han tro på dine ord nu. Jeg tænker, at det er denne følelse, han sidder med. Dog bliver han også nødt til før eller siden enten at tilgive dig eller acceptere, at det er sket. Det kan blive utroligt psykisk hårdt for dig, hvis han bliver ved med at "straffe" dig ved, at han viser mistillid til dine ord. 

Jeg forstår også godt, at din kæreste reagerer ved at forbyde dig at snakke med V. Alligevel tror jeg ikke, at det er den rette løsning. Ligesom du selv beskriver det, så føles det som om at få lænker på. I sidste ende vil dette forbud kunne risikere at ødelægge jeres forhold helt, hvis du sidder med følelser, som dem du har. Du føler dig fanget, hvilket afleder andre følelser, som at du bliver mere ked af det og vred på din kæreste. På den måde kan du få overbevist dig selv om, at du vil have det bedre uden ham. Det betyder også, at din kærestes usikkerhed omkring frygten for at miste dig, kan blive aktuel, fordi han er så bange for det. For din kærestes skyld, kan du måske være med på et kompromis, der hedder, at du ikke ser eller snakker med V i en periode, mens tingene mellem din kæreste og dig bliver glattet ud, men at du på et tidspunkt er helt fri til at snakke med ham igen. På den måde imødekommer du din kæreste, men får samtidig sat dine egne grænser. Din kæreste har lige nu brug for at genvinde tilliden til dig. 

Jeg tænker, at det er vigtigt, at I får snakket hele situationen godt og grundigt igennem. Det mest optimale er, hvis I kan snakke om det ud fra jeres eget synspunkt. Det vil sige, at det er vigtigt, at I forsøger ikke at angribe hinanden, men i stedet stå til ansvar for jeres egne handlinger. I har begge brug for at få italesat det, der er sket. I har begge brug for en undskyldning i forhold til forskellige ting. Det handler om at være nysgerrige på hinanden, og hvorfor I begge har reageret og handlet, som I har gjort. Hvis I kan få en god snak om dette og komme igennem denne krise, er jeg sikker på, at det også vil kunne gøre jeres forhold til hinanden stærkere. 

Jeg håber, at dette var en lille hjælp :-)

Kærlige hilsner fra

Lotte Kære du,

Øv, det er da frustrerende for jer begge to! 

Jeg har desværre ikke meget viden om det konkrete område, men jeg skulle mene, at fyrer faktisk kan øve sig i at holde længere, når de onanerer eller har sex - f.eks ved at holde pauser og tage det stille og roligt.

Jeg vil dog sige, at det sagtens kan være, at det bliver bedre med tiden. Det lyder, som om I ikke har været sammen så længe, så han er nok ekstra meget tændt, fordi det hele er nyt og spændende - og fordi der går en uge mellem, at I har sex. Og hvis han så er meget meget tændt, så er det ikke så underligt, at det går hurtigt. Så prøv at give det noget tid. Jeg forestiller mig, at det bliver bedre i takt med, at I bliver mere vant til hinanden og vandt til at have sex med hinanden :-)

Sidst vil jeg nævne, at det også altid er en mulighed for ham at tale med sin læge eller en sexolog om problemet. Her er det muligt at få nogle midler til at kunne holde længere. Men umiddelbart vil jeg anbefale jer at være tålmodige og se, om ikke det bliver bedre med tiden. 

Held og lykke med det hele. Du er altid velkommen til at skrive igen!

Hilsen Iben Kære du,

Det kan jeg godt forstå - det lyder bestemt ikke som en behagelig oplevelse. Jeg synes, du skal tage kontakt til din læge og fortælle om de anfald, du har haft. Jeg kan desværre ikke fortælle dig, hvad det er, og hvorfor de opstår, men det tænker jeg, at din læge kan. Det kan også være rart at tale med en psykolog om det, således I kan gå mere i dybden med, hvilke tanker og følelser, du havde, da du fik dine anfald. Nogle gange kan det gøre en stor forskel bare at tale om det og dermed også blive klogere på, hvorfor og hvornår anfaldene opstår. 

Men hvis du får lignende anfald, så kan det være en idé at tage nogle dybe indåndinger indtil du falder til ro igen. Det er selvfølgelig lettere sagt end gjort, specielt når man zoner ud, men jeg tænker, at det er forsøget værd. 

Venligste hilsner

Zhino Hej du,

Jeg kender selv problematikken med at være tre veninder, og at det til tider kan føles som om, at de andre er bedre venner, og det er overhovedet ikke sjovt. Derfor er det så fint, at du skriver til os, for at spørge om råd og prøver at gøre noget ved situationen.

Noget du kan starte med at gøre er, at fortælle dine veninder, når de går over stregen. Hvis du ikke synes, at det er sjovt, når de griner af dig og siger at du eksempelvis bliver en tigger, er det en god idé at sige stop. Hvis du altid griner med, ved de ikke, at du faktisk ikke kan lide det. Det kan selvfølgelig være skræmmende at gøre, men jeg synes, at det er vigtigt at sige fra, hvis de gør dig ked af det. Men hvordan reagerer de så? Hvis de er gode veninder, vil de forhåbentligt lytte til dig og sige undskyld, når de gør dig ked af det. I et godt venskab gør man ikke grin med hinanden på den måde og ingen skal føle sig utilpas. Jeg forstår godt, at du ikke føler dig accepteret, når de behandler dig sådan, og det er ikke okay. Måske skal du tænke over, om de i virkeligheden er "gode veninder" eller om du burde finde en anden veninde? 

Personligt har jeg gennem min tid i folkeskolen flere gange oplevet, at jeg følte mig udenfor eller at mine såkaldte venner ikke var søde ved mig. Nogle gange er det bare ikke meningen, at man skal være venner med de personer, og så er der andre venner, som er bedre for dig. Det lyder som om, at du har nogle virkelig gode egenskaber, da du ikke er genert og siger din mening. Det kan være, at du skal finde nogle andre venner, som værdsætter de egenskaber og elsker dig for den du er - for den slags venner skal du nok finde. Det er ikke meningen, at man skal ændre den man er, for at andre skal kunne lide én mere - så er de ikke gode venner.

Jeg håber virkelig, at du finder ud af noget og får det bedre med dine veninder!

- Benedicte Kære du, 

Det, du oplever, lyder helt normalt for mig. Da jeg fik min nuværende kæreste for efterhånden 5 år siden, oplevede jeg også at føle mig usikker, og af den grund blev jeg jaloux på andre piger, der hændte at få min kærestes opmærksomhed. Men som det også lyder til, at du selv er klar over, så er jalousien ikke resultat af, at kæresten gør noget forkert, men derimod "bare" at vi piger bliver lidt mere usikre på os selv, når vi er forelskede og i nye forhold. Tro mig, det går over! Det bedste du kan gøre, er at minde dig selv om, at din kæreste har valgt dig, OG at han vælger at blive hos dig. Det er den bedste forsikring, du kan få på, at han kun vil have dig :-)

De ting du fortæller, at han gør, synes jeg ikke lyder ildevarslende. Det lyder mest af alt som noget, du lægger mærke til, fordi du måske ubevidst går og "leder" lidt efter det - pga. din usikkerhed. Jeg husker selv, at jeg gjorde det samme i starten af mit forhold med min kæreste, men der var aldrig noget i det. 

Jeg synes dog, selvom du ikke helt har lyst, at du skal snakke med ham om det. For jeg kan høre, at det fylder meget i dine tanker, og det synes jeg ikke, at du skal gå med alene. Tal hellere med ham om det, så han kan forsikre dig om, at han kun vil have dig :-) Fortæl ham, hvordan du har det, og understreg, at du godt er klar over, at du måske tænker lidt for meget over tingene. Så længe du ikke gør det til et angreb eller noget, han har gjort forkert, når du taler med ham om det, så synes jeg ikke, du skal være bange for, at han tager det som noget negativt. Tværtimod vil han nok tage det som et kompliment, at du bliver lidt jaloux - det er vel bare et tegn på, at du er meget vild med ham. 

Der er intet galt i at blive lidt usikker i et nyt forhold, men bare husk at minde dig selv om, at det er DIG han har valgt - og at din jalousi ikke er lig med, at han gør noget forkert. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig på vej. Du er altid velkommen til at skrive igen.

Hilsen Iben Hej du, 

Jeg er ked af at høre om din situation. Det kan virkelig være svært, at være ensom, fordi man netop ikke har lyst til at opsøge nogen, og dermed kun bliver mere ensom. Selvfølgelig skal din kæreste støtte dig i situationen, men han har også ret i, at du bliver nødt til at se andre mennesker. Det er ikke fair overfor ham, at han skal bære hele byrden, så måske I kan finde ud af noget sammen. Du skriver, at du ikke snakker med dine venner mere. Er der en grund til dette? Det kan være svært, at komme ud af sin komfortzone og kontakte folk, som man ikke har set i lang tid, men det kan også være nødvendigt. Måske er det på tide, at få kontakt til dine venner igen og dermed "føle noget for dem" igen, som du skriver. Det kan godt være, at det er ubehageligt i første omgang, men det kan måske betale sig over længere tid. Hvis du dog ikke har lyst til at snakke med dine gamle venner, kunne det være en mulighed at få nogle nye? Du kan overveje hvilke fritidsinteresser du har, og hvad du godt kan lide at lave, og finde venner på den måde. Det kan eksempelvis være i skolen, til fodbold eller andet, som du kan fylde din hverdag med. Det lyder som om, at det ikke kun handler om venner, men også hvordan du har det med dig selv. Du beskriver, at du har negative tanker, hvilket også er vigtigt at få arbejdet med. Er det fordi du ikke synes om dig selv? Er det fordi du tænker, at ingen vil være venner med dig? For det er jeg sikker på, er løgn. Det kan være svært at finde de rigtige venner her i livet - det har jeg selv prøvet en del, men når man finder nogle gode nogle af slagsen, er det det hele værd. Det handler nok om, at tage nogle små skridt. Du kan starte med at kigge dig selv i spejlet og fortælle dig selv, at du er god nok og påpege de gode ting ved dig selv. Det kan måske hjælpe dig til, at tænke positive tanker. Dernæst kan du finde ud af, hvad problemet egentlig er - hvorfor isolerer du dig og hvad har ført til, at du føler dig ensom? Din kæreste kan kun støtte dig så meget, men du skal også løse nogle ting i dig selv. Måske du kan snakke med ham om tingene, og I sammen kan finde en løsning. Hvis du starter med ét skridt, bliver det måske nemmere at tage det næste.

Du er meget velkommen til at kontakte os igen, hvis du har brug for mere hjælp. Ellers håber jeg, at du kunne bruge mit svar til en smule.

- Benedicte Hej med dig,

  
Først og fremmest synes jeg, at du skal vide, at det er helt normalt at være i tvivl om, hvad man gerne vil. Især når man står midt i en uddannelse.

  
Du spørger, om det kunne være en idé at droppe ud. Det kan jeg nok ikke helt svare på, da det er din beslutning og noget, du skal vurdere selv. Men det er vigtigt at spørge sig selv om, hvem man tager uddannelsen for - for hvis svaret er alt andet end for én selv, så synes jeg, du skal genoverveje dit valg. Er det noget du virkelig har lyst til? For det handler nemlig ikke kun om karakterer - det er også vigtigt, at du har lyst til at bruge tre år af dit liv på gymnasiet. 

  
Selvom gymnasiet nogle gange kan virke som det oplagte valg, hvis man er i tvivl om, hvad man vil, så er det altså ikke den eneste løsning - derfor tænker jeg, at det vil være en god ide at tale med en studievejleder. De ved nemlig rigtig meget om uddannelser. Desuden er de vant til at tale med unge, der er i tvivl om, hvilken uddannelse de skal vælge. Og det lyder på dig, at frisørskolen er noget, du er meget interesseret i, så jeg synes bestemt, at det kunne være en god idé at kontakte en af studievejlederne på dit gymnasium. 

  
En anden idé kan være, at du prøver at lave en for/imod liste, hvor du skriver ned, hvad der tæller for og i mod, at du fortsætter og for og i mod, at du stopper. Nogle gange kan det nemlig hjælpe at få et overblik over det hele - og måske også gøre det nemmere at tage et valg.  

  
Hvis du har lyst til at gennemføre gymnasiet, men det er karaktererne, der er problemet, så er der nogle ting du kan gøre. Du kan prøve at tage fat i din lærere eller en studievejleder og høre, om der er nogle hjælpetilbud fx kurser eller lektiecafeer. Samtidigt kan du spørge dine lærere, hvad der skal til, for at du kan få højere karakterer i deres fag. 

  
Men hvis du kan mærke på dig selv, at gymnasiet faktisk ikke er den rigtige vej for dig, og at det ikke gør dig glad - jamen så kan det da godt være, at det vil være en god idé at stoppe. Du skal vide, at det er helt i orden, og der er mange andre end dig, der har gjort det før. 

  
De bedste hilsner

Zhino Hej du

Kan 100% godt forstå dig. Har været ude for det samme. Dér endte jeg dog med at gå fra min daværende kæreste, da jeg har det sådan lidt, at hvis man kan overskride sådan en grænse, så kan man finde på det igen.  
  
Men hvis du vil fortsætte med at være sammen med ham, så gælder det om at finde gnisten og tilliden igen.  
Det kan tage lang tid. Tilliden kommen ikke bare med det samme, så du må forberede dig på at være tålmodig på at din tillid til ham ikke kommer med det samme og så evt. gentag i dit hovede "jeg stoler på ham".  
  
Ellers kom ud og oplev noget som var i nyforelskede. Gør noget godt for jeres forhold. Hav "Date nights", tag i biografen, book et hotelophold osv.  
Det kunne være det ville hjælpe processen i at få din tillid tilbage til ham lidt hurtigere - men, det tager tid.  
  
Håber du kan bruge mit råd - ellers er du meget velkommen til at skrive herind igen. :-)  
  
M.v.h. Line Hej med dig,

Jeg kan godt forstå du er lidt forvirret over hans signaler. Jeg tænker det bedste du kan gøre er at spørge ham, hvad han ønsker, eller måske skrive til ham, at du er lidt forvirret over, hvad han vil. Det er svært at sige, om han er vild med dig eller ej, og det letteste er at spørge ham. Hvis du selv føler du ikke rigtigt kan stole på ham, så kan det være du skal overveje, om det måske er bedre at undgå at indlede en flirt eller et forhold med ham. Men hvis du godt kan lide ham og gerne vil have mere kontakt med ham, så tænker jeg det er smart at høre, hvad han gerne vil med dig - så kan du finde ud af, om han rent faktisk er vild med dig, eller bare vil "lege med dig". 

Jeg håber du kunne bruge svaret, og ellers er du altid velkommen til at skrive ind igen. 

Mange hilsner fra Regitze