word 2013
hej,

i mit textbehandlingsprogram word 2013, er jeg for første gang ved at skrive en indbydelse,som skal være en a5 folder med 4 sider.jeg sætter så programmet til a4 liggende, og starter med at skrive forsiden, som jo så skal ligge i højre halvdel. når den er færdigskrevet, vil jeg så lægge et billede og noget tekst ind i venstre halvdel, men så sker der det, at teksten i højre halvdel pludselig begynder at køre planløst rundt. hvad gør jeg forkert, kan man ikke stabilisere den ene halvdel så den ligger fast, og ikke påvirkes af det sker i den anden halvdel. jeg har studeret heftet "word 2013 for alle" men kan ikke finde noget om emnet.

er der hælp at hente.

med venlig hilsen  vah
hej vah.

brug dette link:
http://www.thedoctools.com/wordtips/

lene fredborg er ekspert i alle udgaver af "word".
her er både hjælp og gode tips.

venlig hilsen
  trumle.
Hey du!



 

Først og fremmest,
hvor er det godt og vigtigt, at du får skrevet dit brev herind og dermed rakt
hånden ud efter noget hjælp. For du skal bestemt ikke gå alene med de tanker og
den følelse. 



 

Jeg kender selv til
den følelse af, at ens krop ikke er ligeså "rigtig" som personer
omkring en. Faktisk vil jeg vædde på, at de andre piger i din klasse også kan
få den følelse. Alle kan finde noget ved deres krop, som de gerne vil have
ændret. Men ligesom vores personligheder er unikke, så er det samme med vores
kroppe. Vi er født med et sæt gener, der er blandet helt vilkårligt og derfor
gør, at nogle er høje, nogle er lave. Nogle er tykke, mens andre ikke kan tage
på uanset hvor meget de prøver. Nogle har tykt hår, andre har tyndt. Nogle er
født fleksible, mens andre er stive som et bræt. Derudover så udvikler vores
kroppe sig også gennem tiden og former sig efter ens liv. 



 

Men er nemt for mig
at skrive, og det forbedrer ikke dine følelser. 


Til at begynde med,
så synes jeg, at du skal have snakket med nogle i din omgangskreds om, hvordan
du har det. Det kan være en god veninde, som du stoler på. Det kan være godt at
dele ens usikkerhed med en, så de forstår, hvordan man har det, men også så man
kan få holdt sine tanker op med virkeligheden. Derudover så skal du også have
snakket med dine forældre. Det vil selvfølgelig blive svært at få åbnet op om
den samtale, men jeg tror, at det er vigtigt, for de skal hjælpe dig med at få
noget professionelt hjælp. En tilgang kunne være, at du viste dem dit brev her,
hvor du flot beskriver, hvordan du har det. Så kan I tage snakken sammen om,
hvad der skal ske og hvordan du kommer til at få det bedre. 



 

Hvis jeg skal pege
på nogle ting:


Det første er, at
jeg lægger mærke til, at du selv skriver, at du vejer det du skal ift. Din
højde. Derfor tror jeg ikke at tabe sig er løsningen her. Måske du kan træne
dine muskler, så din kropsform kan ændre sig, eller måske er det bare sådan som
din krop er formet, så er det ikke din vægt som er det essentielle her. Jeg
ville virkelig anbefale dig at snakke med en professionel som fx en instruktør
i et fitnesscenter, en læge eller lignende. De kan bedst guide dig i, hvad der
er muligt og hvordan det mål opnås bedst og på en sund måde. 



 

Men
det er også virkelig vigtigt for mig at understrege, at din glæde og lykke
kommer ikke ved at opnå den "rigtige" krop. Træning kan være godt for
ens sind, men det fjerner ikke den usikkerhed og de tanker, som du giver udtryk
for i dit brev. Jeg vil derfor anbefale dig i at også finde en, der kan arbejde
med dig, så du lærer at holde af dig selv og din krop. Dette kunne fx være en
psykolog. Her kan du og dine forældre enten selv finde en, eller også kan I få
en henvisning fra din læge, så I kan få det lidt billigere. Hvis I får en
henvisning, så kan det godt tage lidt tid, inden I kan komme til. Derfor vil
jeg også anbefale dig at tjekke Headspace ud. Der kan du snakke gratis med unge
frivillige, der står klar til at lytte og rådgive dig. Du kan læse mere her: <https://www.headspace.dk/?gclid=EAIaIQobChMI-876g9yZ6QIVCeN3Ch0UtgheEAAYAiAAEgIgq_D_BwE>   

 


Du spørger til
sidst, hvordan du skal klare det. Der vil jeg bare gerne sige, at det her en
proces. Du tog allerede det første skridt ved at skrive herind, og det ønske om
at få det bedre skal du bruge som en drivkraft til at få den hjælp, som du har
brug for. For det er ikke en kamp, som du kan eller skal tage alene. Du har
brug for professionel hjælp ift. Træning og psykologisk og du har brug for
støtte fra din familie og venner. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav Kære du,

Jeg kan sagtens forstå, at du føler dig lidt usikker, når du lige pludselig er blevet opmærksom på, at din krop er begyndt at forandre sig. Men du skal huske på, at det er fuldstændig naturligt, og snart sker det samme for dine klassekammerater også. 

Jeg synes, at du skal gå i det tøj, du føler dig bedst tilpas i. Hvis du ikke føler dig tilpas i tætsiddende tøj, så tag noget andet tøj på i stedet. Men hvis du gerne vil gå i det tøj, du plejer, uanset om det sidder stramt eller ej, så synes jeg virkelig bare, at du skal gøre det. Hvis nogen kommenterer på noget omkring dit udseende, så ignorer dem - eller hav et svar klar, f.eks. "Jaja, og hvad så" eller noget andet. Så kan du forhåbentligt lukke munden på dem! Men prøv at undgå at tage det til dig, hvis der alligevel er nogen, der siger noget. De synes måske bare, at du er lidt spændende ;-)

Der er absolut intet ved din krop, du skal være usikker omkring. De forandringer, der sker med din krop, er helt naturligt og intet at skamme sig over.

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig. Ellers er du altid velkommen til at skrive igen!

Hilsen Iben Hey du! 



 

Jeg må være ærlig og
skrive, at jeg har lidt svært ved at tyde om, hvorvidt dit problem er, at du
dagdrømmer eller at din dagdrømmeri handler om, at du gerne vil være far. 



 

Hvis vi tager det
første, så kan man sige, at vi alle dagdrømmer i ny og næ. Det hjælper os,
vores sind og vores hjerne til at stresse af, reflektere over ting og udvikle
ens kreative sider. Der er derfor ikke noget skadeligt i, at man dagdrømmer, og
når man tænker på din alder, så kunne det også være fordi din krop og hjerne er
under en stor udvikling og derfor måske bare oftere har brug for at "holde
pause" fra omverden. Det er selvfølelig et problem, hvis du oplever, at du
ikke har kontrol over det og det forstyrrer din hverdag. Hvis du fx oplever, at
du kommer til at ryge ud af en samtale uden at du bevidst gør det eller kan
stoppe det, eller du oplever, at du ikke kan følge med i din undervisning.

  
Prøv at skriv ned, når du opdager, at du dagdrømmer/har dagdrømmet. Er der
noget bestemt over situationerne, som kunne tricke noget og hvor meget kontrol
føler du, at du har over det. Du kan så prøve at vise dine forældre, en lærer
eller din læge det. Ikke fordi jeg tror, at du skal være bekymret, men jeg ved
ikke lige, hvad der kan gøres ved det, men jeg tænker, at det kan en voksen i
dit liv hjælpe dig med.



 

Hvis det er mere det
med at være far, så vil jeg råde dig til at trække vejret. Vi har alle drømme
for vores fremtid. Nogle drømmer om en stor karriere, nogle drømmer om at
flytte til udlandet og nogle drømmer om at blive stor indenfor deres
fritidsaktivitet. Du drømmer måske om at få en familie og blive far. Det
betyder ikke, at du vil eller skal gøre det her og nu, men du er i gang med at
finde ud af, hvem du er og hvad du vil og dine dagdrømmeri er måske en måde for
dit sind at udforske det på. 

  



Så prøv at udforske
det og snak med andre om dine drømme. Tænk over, hvad du drømmer om: er det
specielle scener, der går igen? Er der detaljer som skiftes for gang til gang?
Og mærk efter, hvordan de føles for hver gang. Det kan være en rejse, hvor du lærer
dig selv bedre at kende. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar til noget :) Ellers skriv endelig herind igen. Al held og lykke
herfra!


VH.


Gustav Kære du,

  
Tak for din besked. Jeg skal gøre mit bedste for at give dig et svar, du kan bruge. Jeg prøver lige at dele din besked op i to emner; først fester og derefter dit dilemma omkring den fyr, du har været sammen med. 

Jeg forstår, at du både tager snus (dagligt?) og drikker hver weekend. Du nævner også "andre stoffer", men jeg er usikker på hvad det indebærer. 

Det er på mange måder en meget aktuel problemstilling du bringer op, da alkohol hos nogle fylder meget i din alder, og du er helt sikkert ikke alene om det. Jeg tænker, at du kan prøve at overveje nogle forskellige ting i forhold til alkohol:

1. Hvorfor drikker du hver weekend?

- Er det fordi at dine venner gør det, og du ikke vil føle dig udenfor?

- Er det fordi at det bare er sådan "man gør" i weekenderne?

- Er det fordi du selv synes, at det er rigtig sjovt?

- Er det dit eget behov og egen lyst, eller er det pga. et ydre pres? 

- Har du nogle veninder der måske også synes, at det er meget at drikke hver weekend? Kunne I sammen finde på andre løsninger eller lave andre ting end at drikke og feste - sådan at ingen af jer kommer til at føle sig udenfor?  


- Hvis du kan mærke effekten af det på din krop, er det så en mulighed at skrue ned for dit alkoholforbrug?  


2. Som jeg forstår det, så gør du nogle gange nogle ting når du er fuld, som du efterfølgende fortryder og er træt af. Du er garanteret ikke den eneste der fortryder ting du gør, når du er fuld - dine venner og veninder oplever sikkert det samme af og til. Men - det hjælper selvfølgelig ikke dig og hvordan du føler efterfølgende, og det retfærdiggør heller ikke altid det man gør.

3. Måske skal du inden du drikker næste gang lave en aftale med dig selv om, hvad der vil være acceptabelt og ikke acceptabelt af dig at gøre. Det kan måske gøre det lettere at navigere i, når først du er begyndt at drikke.

Du nævner snus, men jeg ved ikke, om du synes det er et problem for dig, eller om du ønsker at fortsætte med det.Du nævner også, at du har været sammen med en fyr, som din veninde er interesseret i - og at det giver dig ondt i maven. Jeg forstår det som om, at du fortryder det? Det er en træls situation for dig, og du er nødt til at finde en måde at komme af med mavepinen på. 

Du forklarer, at din veninde har fredet fyren - men er han interesseret i hende? Måske er fyren ikke lige så interesseret, siden han er sammen med andre - eller i hvert fald dig. Dog forstår jeg godt, at du vil være loyal overfor din veninde. I sådanne situationer ville jeg altid overveje, om det vil gavne mest eller skade mest at fortælle din veninde om det. I dette tilfælde vil hun nok kun blive ked af, at få det at vide. Derfor kan det være, at du skal bearbejde din dårlige samvittighed på en anden måde, så det ikke skader hende. Har du en veninde du kan tale med, som ikke er jeres fælles veninde? Kan det hjælpe dig at tænke, at hvis det er noget, du kan gøre noget ved, så gør det - men kan du ikke ændre på noget nu, er du nødt til at overbevise dig selv om, at sket er sket, og du kan ikke ændre på det, så du får ikke noget ud af, at blive ved med at slå dig selv oven i hovedet med det.

  
Jeg håber, at mit svar kan sætte gang i lidt nye tanker hos dig.

Hilsen Iben skrift Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Læs den baglæns (som styret af [Clockwise/Spiral Rule](http://c-faq.com/decl/spiral.anderson.html)):


* `int*` - pegepind til int
* `int const *` - pegepind til const int
* `int * const` - const pointer til int
* `int const * const * const` - const pointer til const int


Nu kan den første `const` være på begge sider af typen, så:


* + == `int const *`.
* `const int * const` == `int const * const`


Hvis du vil gå helt amok, kan du gøre ting som dette:


* `int **` - pegepind til pegepind til int
* `int ** const` - en const pegepind til en pegepind til en int
* `int * const * *` - en pointer til en const pointer til en int
* `int const **` - en pegepind til en pegepind til en const int
* `int * const * * const` - en const pegepind til en const pegepind til en int
* ...


Og for at sikre os, at vi har forstået betydningen af const



```
const int* foo;
int *const bar; //note, you actually need to set the pointer 
                //here because you can't change it later ;)
```

`foo` er en variabel pegepind til et konstant heltal. Dette giver dig mulighed for at ændre det, du peger på, men ikke den værdi, du peger på. Oftest ses dette med C-style strings hvor du har en pointer til en `const char`. Du kan ændre hvilken streng du peger på, men du kan ikke ændre indholdet af disse strings. Dette er vigtigt, når selve strengen befinder sig i datasegmentet i et program og ikke bør ændres.


`bar` er en konstant eller en fast pointer til en værdi, der kan ændres. Dette er ligesom en reference uden det ekstra syntaktiske sukker. På grund af dette faktum vil man normalt bruge en reference, hvor man ville bruge en `T* const` pointer, medmindre man har brug for at tillade `NULL` pointers. en a/b test afslører hvilken version af dit website som performer bedst. ønsker du højere konverteringsrate eller lavere bounce rate? så læs med. Hej med dig!

Det lyder helt fantastisk, at du har den form for lidenskab omkring noget du gerne vil bruge din fremtid på. Jeg er så glad på dine vegne!

Jeg har desværre ikke selv nogen erfaring med den branche, hverken arbejds- eller uddannelsesmæssigt. Men på trods af det så får du det til at lyde som et spændende felt og som om, at det lige er noget for dig. Uden erfaring kan jeg dog ikke helt udtale mig præcis om, hvad du kan forvente, eller hvad der forventes af dig. Jeg tænker dog, at hvis du du har fået / ender med at få den læreplads, så kan du absolut søge information og indsigt hos dine kollegaer. De vil måske kunne give dig et rigtig godt indblik i, hvordan tingene kan og helst gerne skal fungerer, ud fra et tjener-perspektiv. Det kan måske og være, at du kan efterlyse en snak med en af dine overordnede og nævne for dem, at du rigtig gerne vil gøre det godt og om de derfor kan give dig noget feedback på, hvad de helt præcis har brug for fra deres tjenere. 

Overordnet set så vil jeg ellers sige, at det er fælles for næsten alle arbejdspladser og arbejdsgivere, at der lægges stor værdi i, at man udviser godt engagement, er samarbejdsvillig og ivrig efter at lære nyt. 

Din bekymring om at være god nok og gøre et godt førstehåndsindtryk er helt forståelig. Det oplever stort set alle, især når man skal starte et nyt sted eller i et ukendt arbejdsfelt. Jeg er dog ikke i tvivl om, at du nok skal klare det helt fint. Din bekymring kommer jo af, at du er ivrig efter at gøre det godt, hvilket er en uvurderlig motivation at have, og det skal nok tjene dig rigtig godt, både som tjener og i andre aspekter af dit liv. Når du også fortæller, at du har gode evner til at håndtere stress og til at have overblik, så er det tydeligt at høre, at du er bevidst om dine egne styrker. Det er så skønt, at du er det, for det er noget af det bedste, man kan bruge til at bekæmpe de bekymringer og den usikkerhed, der kan trænge sig på. Hver gang du mærker tvivl om, hvordan du kommer til at klare dig, så mind dig selv om, at fordi du netop har relevante evner samt hjertet helt på rette sted, så skal det nok gå alt sammen. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe lidt, og at du får nogle spændende oplevelser i dit fremtidige arbejde og/eller uddannelse!

-Marissa Kære A,

Det lyder til, at der opstår rigtig mange forskellige følelser inde i dig på nuværende tidspunkt. Det kan være enormt frustrerende og gøre en trist til mode. 

Du skriver, at en gammel flamme fortæller dig om sine følelser for dig - og at der i den forbindelse opstår gnidninger mellem din kæreste og dig. Du skriver også selv, at du bliver forvirret over dine egne følelser i tråd med dette. Jeg tænker, at det er det din kæreste reagerer på. Uanset om du har fortalt din kæreste, at du er blevet forvirret over dine egne følelser for V eller ej, så er jeg næsten sikker på, at din kæreste godt har kunne mærke det. Han har sandsynligvis oplevet, at du måske har været en smule mere afvisende eller at du har haft en kortere lunte, hvilket jeg kun oplever, som naturligt, hvis man går og er frustreret omkring sine følelser indvendigt. Dog tænker jeg, at din kæreste reagerer voldsommere, fordi han kan mærke, at du har ændret adfærd. På den måde tænker jeg også, at det er meget naturligt, at han oplever at blive utryg i situationen. 

Det, at du vælger at lyve for din kæreste gør også, at du egentlig bekræfter din kæreste i, at der er noget, der er anderledes - at han har en grund til at være utryg ved situationen. Det betyder ikke, at han nødvendigvis havde reageret meget anderledes, hvis du havde spillet med helt åbne kort. Jeg tænker godt, at du kan kalde det en usikkerhed i din kæreste - men en usikkerhed, der opstår på baggrund af, at han er bange for at miste dig.

Jeg får en oplevelse af, at du er hurtig til at se, hvad din kæreste gør forkert i situationen, hvilket er helt naturligt. Som mennesker er vi generelt bedre til at se eller gætte på, hvad der sker hos den anden person. På den måde, kan vi bedre holde afstand til vores egen adfærd, som måske ikke er så hensigtsmæssig heller altid. Jeg bliver derfor nysgerrig på, hvorfor du vælger, at mødes med din gamle flamme i hemmelighed? Hvad er det inde i dig, der gør, at du føler, at det er den rette løsning? Selvfølgelig, nævner du, at du bliver forvirret over dine egne følelser, hvilket måske også er grund nok. På den anden side åbner du faktisk op for muligheden om, hvad nu hvis jeg fandt sammen med min gamle flamme igen? Er det, det jeg gerne vil? Her er du på sin vis allerede på vej væk fra din kæreste. 

Du skriver, at du sommetider ønsker et liv uden din kæreste, hvilket jeg også ser som et tegn på, at der kan opstå gnidninger. Det er selvfølgelig ingen fare at have disse tanker engang imellem - det er helt normalt. Det tror jeg, at de fleste mennesker i forhold har indimellem. Det er dog værd at overveje, hvor meget de her tanker fylder hos dig. Hvis du tænker, at dit liv ville være bedre uden din kæreste en gang om dagen eller hver uge, så begynder det at være ofte. I et forhold er man to om at få det til at fungere, så derfor vil det også være negativt for jeres forhold, hvis du kun har dedikeret dig halvt til det. 

Når alt det så er sagt, så er jeg ikke så meget i tvivl om, at din kæreste er usikker på jer. Denne usikkerhed kan også nemt smitte af på dig og dine handlinger. På en eller anden måde får i skabt en ond cirkel, hvor I bekræfter hinanden i, at I ikke har hundrede procent tillid til hinanden. Din kæreste ønsker, at du havde afvist V med det samme, og at du ikke engang havde reageret på Vs følelser for dig. Du ønsker, at din kæreste viser dig den tillid, at du godt kan afvise V, selvom du mødes med ham. I formår derfor ikke at møde hinanden i den andens frustrationer.

Selvfølgelig vil jeg også gerne pointere, at din kærestes jokes om, at alle dine mandlige venner er dine kærester, ikke er okay. Jeg kan godt forstå, at du bliver såret over at få bemærkninger som disse. Igen, så tror jeg, at du har ret i, at det er en form for usikkerhed, men samtidig er det også et udtryk for, hvor såret han egentlig er over det, du har gjort. 

Du skriver, at han ikke tror på dig, når du siger, at du ikke vil forlade ham og at du elsker ham. Jeg tænker, at du bliver nødt til at bekræfte ham i dette rigtig mange gange, før det når helt ind til ham. Ved at lyve har du misbrugt hans tillid, hvilket kan gøre, at det tager endnu længere tid at opbygge denne igen. Det betyder også, at du kan sige det rigtig mange gange, hvor du ikke vil få noget igen, fordi han ikke har tillid til dine ord - du har løjet før, så hvorfor skulle han tro på dine ord nu. Jeg tænker, at det er denne følelse, han sidder med. Dog bliver han også nødt til før eller siden enten at tilgive dig eller acceptere, at det er sket. Det kan blive utroligt psykisk hårdt for dig, hvis han bliver ved med at "straffe" dig ved, at han viser mistillid til dine ord. 

Jeg forstår også godt, at din kæreste reagerer ved at forbyde dig at snakke med V. Alligevel tror jeg ikke, at det er den rette løsning. Ligesom du selv beskriver det, så føles det som om at få lænker på. I sidste ende vil dette forbud kunne risikere at ødelægge jeres forhold helt, hvis du sidder med følelser, som dem du har. Du føler dig fanget, hvilket afleder andre følelser, som at du bliver mere ked af det og vred på din kæreste. På den måde kan du få overbevist dig selv om, at du vil have det bedre uden ham. Det betyder også, at din kærestes usikkerhed omkring frygten for at miste dig, kan blive aktuel, fordi han er så bange for det. For din kærestes skyld, kan du måske være med på et kompromis, der hedder, at du ikke ser eller snakker med V i en periode, mens tingene mellem din kæreste og dig bliver glattet ud, men at du på et tidspunkt er helt fri til at snakke med ham igen. På den måde imødekommer du din kæreste, men får samtidig sat dine egne grænser. Din kæreste har lige nu brug for at genvinde tilliden til dig. 

Jeg tænker, at det er vigtigt, at I får snakket hele situationen godt og grundigt igennem. Det mest optimale er, hvis I kan snakke om det ud fra jeres eget synspunkt. Det vil sige, at det er vigtigt, at I forsøger ikke at angribe hinanden, men i stedet stå til ansvar for jeres egne handlinger. I har begge brug for at få italesat det, der er sket. I har begge brug for en undskyldning i forhold til forskellige ting. Det handler om at være nysgerrige på hinanden, og hvorfor I begge har reageret og handlet, som I har gjort. Hvis I kan få en god snak om dette og komme igennem denne krise, er jeg sikker på, at det også vil kunne gøre jeres forhold til hinanden stærkere. 

Jeg håber, at dette var en lille hjælp :-)

Kærlige hilsner fra

Lotte