jeg har brug for hjælp til digital boks multiroom
vi fik en ny boks i går, som det lykkedes mig at tilslutte korrekt - den fik fin forbindelse efter ca 15 minutter. da jeg ville flytte boksen til den blivende plads, tabte jeg den på gulvet og dereftrer forsvandt lyden. noge gode råd til hvordan lyen kan gendannes ? eller er boksen i stykker? billedet virker fint nok! med venlig  hilsen "den lydløse"
hej karen,det lyder godt. men hvis det fortsætter, så skal i nok kontakte hotline.det kan være der er noget software, som skal tvinges ud i boksen for, at den holder op med og miste lyden. :-)hilsen rené
Hej du

Kan 100% godt forstå dig. Har været ude for det samme. Dér endte jeg dog med at gå fra min daværende kæreste, da jeg har det sådan lidt, at hvis man kan overskride sådan en grænse, så kan man finde på det igen.  
  
Men hvis du vil fortsætte med at være sammen med ham, så gælder det om at finde gnisten og tilliden igen.  
Det kan tage lang tid. Tilliden kommen ikke bare med det samme, så du må forberede dig på at være tålmodig på at din tillid til ham ikke kommer med det samme og så evt. gentag i dit hovede "jeg stoler på ham".  
  
Ellers kom ud og oplev noget som var i nyforelskede. Gør noget godt for jeres forhold. Hav "Date nights", tag i biografen, book et hotelophold osv.  
Det kunne være det ville hjælpe processen i at få din tillid tilbage til ham lidt hurtigere - men, det tager tid.  
  
Håber du kan bruge mit råd - ellers er du meget velkommen til at skrive herind igen. :-)  
  
M.v.h. Line Hej  


Jeg er ked af at høre, at du har haft sex, når du hellere ville have sagt fra. Jeg synes, du skal snakke med nogen fx en veninde om det, hvis du har mulighed for det. Det kan nemlig ofte være rart, at få snakket ens oplevelser igennem med andre. 

Hvis du ender i en lignende situation igen, er det vigtigt, at du mærker efter, om du har lyst til at have sex eller ej. Hvis ikke du har lyst, skal du sige fra - også selvom det kan være svært i situationen. Det er vigtigt ikke at lade andre overskride dine grænser - uanset om dine veninder er "foran" dig eller ej.

Jeg synes det lyder som en rigtig god idé at købe en fortrydelsespille og gøre det så hurtigt som muligt, da den typisk skal tages maks 72 timer efter samleje. Selvom han ikke kom, kan der godt være kommet nogen sædceller ud, så det er en rigtig god idé med en pille for en sikkerheds skyld. Du kan købe fortrydelsespiller på apoteket uden recept, så du vil kunne købe dem uden at dine forældre ved det.

Mvh Anne Hej, 

Det kan være svært hvis man bor i et område hvor man ikke rigtig føler at man har nogen venner i nærheden. Og selvom der måske er jævnaldrende i ens nabolag, så er det bare ikke sikkert at man klinger med dem. Det er dog kun godt at høre at du har venner i skolen som du er glad for og det kan være at det er dem du kan gøre mere for at ses med i fritiden så. 

Jeg tror tit folk oplever at i takt med at man bliver ældre, så har man ikke længere sine venner boende tæt på, fordi der ofte sker ting i livet som tager folk i forskellige retninger. Nogle skifter skole, nogle flytter længere væk, nogle tager på efterskole, nogle tager på gymnasiet og så videre. Derfor oplever mange at de desværre ikke længere kan have deres venner nemt i nærheden men at man derimod er nødt til at planlægge og lægge lidt mere arbejde i det for at ses. Som f.eks. at lave aftaler om at ses i god tid, snakker om der er nogle aktiviteter man har lyst til at lave og hvor man så tager bussen eller spørger om forældre eller ældre søskende med bil kan give et lift hen til hinanden. Selvom det kan føles underligt eller bøvlet, så kan det dog være, at det er det, der skal til for at ses med de venner som ikke bor i nærheden. 

Jeg håber mit svar kan hjælpe lidt. Skriv gerne ind igen, hvis du har andet på hjertet :) 

Med venlig hilsen,  
Marissa Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Kære du,

Det lyder som en rigtig svær situation. Jeg kan sagtens forstå, at du er rigtig ked af det. Du indrømmer selv, at du har begået en fejl, og du har undskyldt over for hende, så det er en rigtig god start. 

Jeg tror, det bedste, du kan gøre nu, er at give hende noget tid til at køle ned. Hun er måske vred på dig, men vrede har det med at gå over efter noget tid - og mon ikke hun også begynder at savne dig så. 

Når du føler, at det er tid til at blive gode venner igen (og hun har haft tid til at køle ned osv.) synes jeg, at du skal spørge hende, om hun vil mødes med dig og tale ud om tingene. Så får du mulighed for at forklare hele situationen og fortælle hende, hvor meget du fortryder, hvad du gjorde, og hvor meget hun betyder for dig. Hvis du fortæller hende disse ting ansigt til ansigt, så håber og tror jeg, at hun vil tilgive dig, så I kan være venner igen :-)

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig på vej. Du er altid velkommen til at skrive igen.

Held og lykke!

Hilsen Iben Hey du!

  
Det lyder dejligt,
at du har fundet en fyr, som du synes er sød, men jeg forstår godt, at det kan
være forvirrende, hvad du så skal gøre.



 

Du skriver ikke
meget i dit brev, men jeg får indtrykket, at du ikke har haft kontakt med ham
efter kysset. Hvis du har hans facebook, snap, nummer eller lignende, så kunne
du jo skrive til ham der. Spørg ham, hvordan han har det i disse tider, hvad
han laver osv. Du ved, hold det nede på jorden og lad samtalen lidt køre af sig
selv. 



 

Hvis I bor tæt på
hinanden, så kunne du også spørge, om han har lyst til at gå en tur. I skal
selvfølgelig holde lidt afstand, men derfor kan I jo godt gå et sted hen og
snakke eller sætte jer i en af jeres haver og hænge ud.



 

Når I ligesom har en
snak op at køre, så kan du jo prøve at tage kysset op og få snakket om det -
hvis du altså har behov for det. Det kan også være, at du hellere føler for, at
I bare snakker/hænger ud og så ser, hvad der sker ud fra det. Det kan din mavefornemmelse
bedst bestemme. 


Men siden I nu har
kysset og rører ved hinanden, så virker det til, at han også er interesseret i
dig. Så jeg tror bare, at du skal tage en dyb indånding og så hoppe ud i det
:-) 



 

Håber at du kan
bruge mit svar :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav Hej med dig,

Tak for dit spørgsmål. Jeg synes, det er rigtig godt, at du tænker på din krop og gerne vil have din menstruation tilbage, for den er et vigtigt tegn på, at din krop fungerer, som den skal.

På baggrund af det, dine forældre og psykolog har sagt, ville jeg, hvis jeg var dig, stole på, at de 50-52 kg er den rigtige vægt for dig. Er den det, vil din menstruation også komme igen. Det kan godt tage lidt tid, fordi din krop lige skal tilbage på "rette køl", efter den har været undervægtig. Går der 1-2 måneder, og du endnu ikke har fået din menstruation, vil jeg anbefale dig at gå til lægen og fortælle de ting, som du har skrevet i dit spørgsmål ind til os. Det kan også være, at du slet ikke har lyst til at vente, og så synes jeg, du skal få en tid med det samme. Sammen kan dig og lægen finde ud af, hvilken vægt der er ideel for dig, så du har en sund og rask krop, og så du kan få din menstruation igen.

Jeg har faktisk selv stået i samme situation som dig, idet jeg for 7-8 år siden tabte mig så meget, at min menstruation udeblev. Min menstruation var væk i lidt mere end et år, tror jeg, men den kom igen, da jeg fik taget på og havde sund krop igen. Derfor tror jeg også på, at du skal nok få din menstruation igen - det er bare et spørgsmål om tid.

Jeg håber, det lykkes for dig.

De bedste hilsner,

Sofie Hey du!



 

Først og fremmest,
hvor er det godt og vigtigt, at du får skrevet dit brev herind og dermed rakt
hånden ud efter noget hjælp. For du skal bestemt ikke gå alene med de tanker og
den følelse. 



 

Jeg kender selv til
den følelse af, at ens krop ikke er ligeså "rigtig" som personer
omkring en. Faktisk vil jeg vædde på, at de andre piger i din klasse også kan
få den følelse. Alle kan finde noget ved deres krop, som de gerne vil have
ændret. Men ligesom vores personligheder er unikke, så er det samme med vores
kroppe. Vi er født med et sæt gener, der er blandet helt vilkårligt og derfor
gør, at nogle er høje, nogle er lave. Nogle er tykke, mens andre ikke kan tage
på uanset hvor meget de prøver. Nogle har tykt hår, andre har tyndt. Nogle er
født fleksible, mens andre er stive som et bræt. Derudover så udvikler vores
kroppe sig også gennem tiden og former sig efter ens liv. 



 

Men er nemt for mig
at skrive, og det forbedrer ikke dine følelser. 


Til at begynde med,
så synes jeg, at du skal have snakket med nogle i din omgangskreds om, hvordan
du har det. Det kan være en god veninde, som du stoler på. Det kan være godt at
dele ens usikkerhed med en, så de forstår, hvordan man har det, men også så man
kan få holdt sine tanker op med virkeligheden. Derudover så skal du også have
snakket med dine forældre. Det vil selvfølgelig blive svært at få åbnet op om
den samtale, men jeg tror, at det er vigtigt, for de skal hjælpe dig med at få
noget professionelt hjælp. En tilgang kunne være, at du viste dem dit brev her,
hvor du flot beskriver, hvordan du har det. Så kan I tage snakken sammen om,
hvad der skal ske og hvordan du kommer til at få det bedre. 



 

Hvis jeg skal pege
på nogle ting:


Det første er, at
jeg lægger mærke til, at du selv skriver, at du vejer det du skal ift. Din
højde. Derfor tror jeg ikke at tabe sig er løsningen her. Måske du kan træne
dine muskler, så din kropsform kan ændre sig, eller måske er det bare sådan som
din krop er formet, så er det ikke din vægt som er det essentielle her. Jeg
ville virkelig anbefale dig at snakke med en professionel som fx en instruktør
i et fitnesscenter, en læge eller lignende. De kan bedst guide dig i, hvad der
er muligt og hvordan det mål opnås bedst og på en sund måde. 



 

Men
det er også virkelig vigtigt for mig at understrege, at din glæde og lykke
kommer ikke ved at opnå den "rigtige" krop. Træning kan være godt for
ens sind, men det fjerner ikke den usikkerhed og de tanker, som du giver udtryk
for i dit brev. Jeg vil derfor anbefale dig i at også finde en, der kan arbejde
med dig, så du lærer at holde af dig selv og din krop. Dette kunne fx være en
psykolog. Her kan du og dine forældre enten selv finde en, eller også kan I få
en henvisning fra din læge, så I kan få det lidt billigere. Hvis I får en
henvisning, så kan det godt tage lidt tid, inden I kan komme til. Derfor vil
jeg også anbefale dig at tjekke Headspace ud. Der kan du snakke gratis med unge
frivillige, der står klar til at lytte og rådgive dig. Du kan læse mere her: <https://www.headspace.dk/?gclid=EAIaIQobChMI-876g9yZ6QIVCeN3Ch0UtgheEAAYAiAAEgIgq_D_BwE>   

 


Du spørger til
sidst, hvordan du skal klare det. Der vil jeg bare gerne sige, at det her en
proces. Du tog allerede det første skridt ved at skrive herind, og det ønske om
at få det bedre skal du bruge som en drivkraft til at få den hjælp, som du har
brug for. For det er ikke en kamp, som du kan eller skal tage alene. Du har
brug for professionel hjælp ift. Træning og psykologisk og du har brug for
støtte fra din familie og venner. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav Hej!  
  
Jeg kan godt forstå du bekymrer dig og undrer dig over hvad dette kommer af. Jeg må indrømme at jeg nok ikke er den rette til at hjælpe dig, da jeg ikke er læge eller lignende, men jeg kan forhåbentlig pege dig i den rigtige retning :-)  
  
Først og fremmest synes jeg du skal tale med ham, og spørge ham om han selv har nogen idé om hvad det er og hvor det kommer fra. Fortæl ham at du bekymrer dig og undrer dig over det - det kan jo være, at han godt ved hvad det kommer af, og kan besvare dine spørgsmål.

 Det kan også være han ikke har lagt mærke til at det er så slemt som du beskriver det, eller at han skammer sig eller er pinlig berørt over det. Derfor tror jeg det er vigtigt at du er omsorgsfuld når du spørger ind, så han ikke føler sig pinligt berørt.  
  
Jeg vil helt sikkert foreslå at han skal en tur til lægen, og at du eventuelt tager med, så du kan fortælle om de ting du har lagt mærke til. Jo mere information lægen får, jo bedre kan de vejlede jer. De kan meget bedre rådgive jer, besvare jeres spørgsmål og vigtigst af alt kan de hjælpe ham med at få såret/hudløsheden til at gå væk.

 Jeg håber du kunne bruge mine råd, og ellers må du endelig skrive herind igen!  
  
Mvh Mathilde Hej du, 

Jeg er ked af at høre om din situation. Det kan virkelig være svært, at være ensom, fordi man netop ikke har lyst til at opsøge nogen, og dermed kun bliver mere ensom. Selvfølgelig skal din kæreste støtte dig i situationen, men han har også ret i, at du bliver nødt til at se andre mennesker. Det er ikke fair overfor ham, at han skal bære hele byrden, så måske I kan finde ud af noget sammen. Du skriver, at du ikke snakker med dine venner mere. Er der en grund til dette? Det kan være svært, at komme ud af sin komfortzone og kontakte folk, som man ikke har set i lang tid, men det kan også være nødvendigt. Måske er det på tide, at få kontakt til dine venner igen og dermed "føle noget for dem" igen, som du skriver. Det kan godt være, at det er ubehageligt i første omgang, men det kan måske betale sig over længere tid. Hvis du dog ikke har lyst til at snakke med dine gamle venner, kunne det være en mulighed at få nogle nye? Du kan overveje hvilke fritidsinteresser du har, og hvad du godt kan lide at lave, og finde venner på den måde. Det kan eksempelvis være i skolen, til fodbold eller andet, som du kan fylde din hverdag med. Det lyder som om, at det ikke kun handler om venner, men også hvordan du har det med dig selv. Du beskriver, at du har negative tanker, hvilket også er vigtigt at få arbejdet med. Er det fordi du ikke synes om dig selv? Er det fordi du tænker, at ingen vil være venner med dig? For det er jeg sikker på, er løgn. Det kan være svært at finde de rigtige venner her i livet - det har jeg selv prøvet en del, men når man finder nogle gode nogle af slagsen, er det det hele værd. Det handler nok om, at tage nogle små skridt. Du kan starte med at kigge dig selv i spejlet og fortælle dig selv, at du er god nok og påpege de gode ting ved dig selv. Det kan måske hjælpe dig til, at tænke positive tanker. Dernæst kan du finde ud af, hvad problemet egentlig er - hvorfor isolerer du dig og hvad har ført til, at du føler dig ensom? Din kæreste kan kun støtte dig så meget, men du skal også løse nogle ting i dig selv. Måske du kan snakke med ham om tingene, og I sammen kan finde en løsning. Hvis du starter med ét skridt, bliver det måske nemmere at tage det næste.

Du er meget velkommen til at kontakte os igen, hvis du har brug for mere hjælp. Ellers håber jeg, at du kunne bruge mit svar til en smule.

- Benedicte