for stort skærmbillede.
mit skærmbillede fylder lige pludselig mere, end der kan vises , så jeg må flytte fra side til side for at læse og se det hele.

hvad er jeg kommet til at gøre, og hvordan retter jeg fejlen.

mvh sebbe.
hej sebbe,jeg vil meget gerne forsøge at hjælpe dig, men først er jeg nødt til at vide hvad du helt præcist mener med "skærmbillede".jeg tror du er kommet til at zoome ind på din browser, så det fylder meget mere end det skal. for at løse dette skal du blot holde ctrl nede og rulle tilbage på scrolleren på din mus.hvis det ikke er løsningen, må du meget gerne uddybe lidt mere.hilsen alex
Hey du!



 

Først og fremmest,
hvor er det godt og vigtigt, at du får skrevet dit brev herind og dermed rakt
hånden ud efter noget hjælp. For du skal bestemt ikke gå alene med de tanker og
den følelse. 



 

Jeg kender selv til
den følelse af, at ens krop ikke er ligeså "rigtig" som personer
omkring en. Faktisk vil jeg vædde på, at de andre piger i din klasse også kan
få den følelse. Alle kan finde noget ved deres krop, som de gerne vil have
ændret. Men ligesom vores personligheder er unikke, så er det samme med vores
kroppe. Vi er født med et sæt gener, der er blandet helt vilkårligt og derfor
gør, at nogle er høje, nogle er lave. Nogle er tykke, mens andre ikke kan tage
på uanset hvor meget de prøver. Nogle har tykt hår, andre har tyndt. Nogle er
født fleksible, mens andre er stive som et bræt. Derudover så udvikler vores
kroppe sig også gennem tiden og former sig efter ens liv. 



 

Men er nemt for mig
at skrive, og det forbedrer ikke dine følelser. 


Til at begynde med,
så synes jeg, at du skal have snakket med nogle i din omgangskreds om, hvordan
du har det. Det kan være en god veninde, som du stoler på. Det kan være godt at
dele ens usikkerhed med en, så de forstår, hvordan man har det, men også så man
kan få holdt sine tanker op med virkeligheden. Derudover så skal du også have
snakket med dine forældre. Det vil selvfølgelig blive svært at få åbnet op om
den samtale, men jeg tror, at det er vigtigt, for de skal hjælpe dig med at få
noget professionelt hjælp. En tilgang kunne være, at du viste dem dit brev her,
hvor du flot beskriver, hvordan du har det. Så kan I tage snakken sammen om,
hvad der skal ske og hvordan du kommer til at få det bedre. 



 

Hvis jeg skal pege
på nogle ting:


Det første er, at
jeg lægger mærke til, at du selv skriver, at du vejer det du skal ift. Din
højde. Derfor tror jeg ikke at tabe sig er løsningen her. Måske du kan træne
dine muskler, så din kropsform kan ændre sig, eller måske er det bare sådan som
din krop er formet, så er det ikke din vægt som er det essentielle her. Jeg
ville virkelig anbefale dig at snakke med en professionel som fx en instruktør
i et fitnesscenter, en læge eller lignende. De kan bedst guide dig i, hvad der
er muligt og hvordan det mål opnås bedst og på en sund måde. 



 

Men
det er også virkelig vigtigt for mig at understrege, at din glæde og lykke
kommer ikke ved at opnå den "rigtige" krop. Træning kan være godt for
ens sind, men det fjerner ikke den usikkerhed og de tanker, som du giver udtryk
for i dit brev. Jeg vil derfor anbefale dig i at også finde en, der kan arbejde
med dig, så du lærer at holde af dig selv og din krop. Dette kunne fx være en
psykolog. Her kan du og dine forældre enten selv finde en, eller også kan I få
en henvisning fra din læge, så I kan få det lidt billigere. Hvis I får en
henvisning, så kan det godt tage lidt tid, inden I kan komme til. Derfor vil
jeg også anbefale dig at tjekke Headspace ud. Der kan du snakke gratis med unge
frivillige, der står klar til at lytte og rådgive dig. Du kan læse mere her: <https://www.headspace.dk/?gclid=EAIaIQobChMI-876g9yZ6QIVCeN3Ch0UtgheEAAYAiAAEgIgq_D_BwE>   

 


Du spørger til
sidst, hvordan du skal klare det. Der vil jeg bare gerne sige, at det her en
proces. Du tog allerede det første skridt ved at skrive herind, og det ønske om
at få det bedre skal du bruge som en drivkraft til at få den hjælp, som du har
brug for. For det er ikke en kamp, som du kan eller skal tage alene. Du har
brug for professionel hjælp ift. Træning og psykologisk og du har brug for
støtte fra din familie og venner. 



 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar! :) Al held og lykke herfra!


VH.


Gustav Hej! 

Tak for din besked. Jeg håber, at mine tanker kan være til hjælp. 

Du skriver, at du på det sidste har haft svært ved at overskue, at skulle være social, og jeg tror faktisk ikke, at du er den eneste, der oplever dette. Nedlukningen af samfundet har medført, at man i lang tid ikke har haft sin normale hverdag og lavet alle de ting, man er vant til at lave. Når man det meste af tiden bare sidder hjemme -  måske alene, måske i nattøj de fleste dage - kan det pludselig føles som en meget stor ting at skulle lave “almindelige” ting som at gå en tur eller drikke en kop kaffe med andre. Dette er noget, jeg også selv har mærket og jeg tror, at mange andre har det på samme måde. Selvom det er enormt frustrerende at tingene er sådan, er man også bare nødt til at acceptere det, tror jeg. Samfundet og hele verden er helt ved siden af sig selv og det er okay, at man måske også selv er det. Hvis du gerne vil arbejde lidt med det, vil mit råd være, at tage små skridt og prioritere at lave ting, du godt kan lide. Det kan fx være at læse en bog, gå ture selv og lytte til musik eller måske gå en tur med en af dine veninder og få snakket om, at tingene er svære lige for tiden. 

I forhold til dine bekymringer om mad, forestiller jeg mig, at det også godt kan være påvirket af, at man går meget hjemme. Her man kan hurtigt begynde at bemærke ting, man normalt ikke ville tænke over. Dog ville jeg stadig være meget opmærksom på, at det ikke udvikler sig. Din krop har brug for energi og det er ikke sundt, at springe måltider over for at have god samvittighed over at spise pizza. Som du har læst andre steder, tror jeg også, at det kunne være en god idé, at snakke med nogle om det, hvis det fortsætter som det er nu. Det kunne være dine forældre eller veninder i første omgang, men det kunne også være lægen.

Og så vil jeg også lige huske dig på, at det er farligt at sammenligne sig selv med modeller på Instagram. Billederne, som bliver delt, har været igennem den helt store redigering, så de fremstår nærmest helt perfekte - hvilket jo slet ikke afspejler virkeligheden. Det skal man virkelig huske, omend det er svært.

  
Skriv endelig ind igen, hvis du har andre spørgsmål! 

De bedste hilsner Julie :-) Hej, 

Jeg er ked af at høre, at du har det så hårdt med din krop, og jeg ved at det kan være virkelig svært, hvis man føler, at ens krop ikke passer ind med det, man synes den burde. 

Jeg kan godt forstå, at det er hårdt at være høj af sin alder, og det er en udfordring jeg selv og andre jeg kender også har været igennem. Problemet er ofte, at hvis man når en vis højde i en ung alder, så er det, fordi man udvikler sig hurtigere end sine jævnaldrende. Og dette er især ofte tilfældet for piger i din alder. Drengene halter tit bagefter på flere udviklingsmæssige områder, og derfor ser man tit i de tidlige teenageår, at pigerne ser mere modne ud end drengene, fordi de ofte er højere. Det betyder dog absolut ikke, at det vil være sådan for evigt. Du er blot nået et videre stadie i din udvikling hurtigere end dem omkring dig, men i løbet af de næste par år vil de fleste af dine klassekammerater også vokse sig højere (og ligeledes få større fødder). Jeg oplevede selv, at jeg var den højeste i min klasse i flere år i folkeskolen, men da jeg nåede til 8.-9. klasse og på gymnasiet og videre, så endte jeg blot med at være på højde med mange af de andre. Og jeg mødte piger, der endda var højere end mig. 

Selvom det kan føles underligt eller træls at være en af de høje, også når man bliver ældre, så er der dog utallige fordele ved det, som både jeg selv og andre jeg kender er vilde med. Man har altid bedre udsyn til koncerter og shows, folk går ikke rundt og bliver ved med at tro, at man er 12 år gammel, selvom man egentlig er fyldt 18, og man slipper for at søge mod højhælede sko for ikke at være for lille, hvilket er en kæmpe fordel, da sådanne sko kan være skadelige, især for anklerne, knæene og endda ryggen. 

Uanset hvad, så er det en meget almindelig ting at føle sig utilfreds med sin krop i din alder, og det er oftest et biprodukt af, at kroppen drastisk er ved at udvikle sig, og man ikke længere synes, man kan genkende den. Den er i fuld sving med, og i dit tilfælde gået hurtigere frem mod, at blive en voksen kvindes krop. Jeg forsikrer dig dog om, at de fleste af dine klassekammerater og andre på din alder også mærker usikkerheder omkring deres kroppe. Du er på ingen måder alene om det.  
Noget af det bedste du, og alle andre, kan gøre her er at huske stadig at elske jer selv og jeres kroppe, selvom det måske kan føles svært. Og selvom det måske lyder totalt skørt, så vil det med tiden kunne hjælpe dig, hvis du f.eks. om aftenen, når du ligger i din seng, siger til dig selv "jeg elsker mig selv og min krop" igen og igen. På den måde vil du nemlig, især i disse år, hvor din krop kan skabe lidt udfordringer, give dig selv og din krop den omsorg og forståelse, som du fortjener. 

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe en smule, og at du aldrig glemmer, hvor skøn og unik du er i den her verden, uanset din højde eller størrelse. Skriv endelig ind igen, hvis du får brug for det!

Med venlig hilsen,  
Marissa Hey du! 

Det lyder virkelig
til at være noget, som fylder meget hos dig. Jeg kan ikke lade være med at
tænke, at det må være hårdt, at det fylder så meget, hvem du skal gå i klasse
med om et år?   

Jeg kan sagtens forstå, at du gerne vil være en god veninde for din
bedsteveninde. Men ud fra dit brev, så lyder det lidt som om, at du bruger
meget energi på en kamp, som ikke er din?   

Du behøver jo ikke at ignorere hende, der har udnyttet din veninde, men du
behøver heller ikke at have noget med hende at gøre. Det jeg mener er, at hun
kan jo sagtens bare være en person i din klasse, men som du ikke har noget at
gøre med. I stedet kan du fokusere på dine venner og veninder, som du gerne vil
have en relation til. 


Men jeg kan
selvfølgelig tage fejl :)

Så for at svare på
dit spørgsmål: Jeg ville tage en snak med din lærer om det hele. Du må fortælle
hende, at du virkelig ikke ønsker at komme i klasse kun med hende alene. Det
kan godt være, at din klasse synes, at i arbejder godt sammen, men derfor må du
være ærlig og direkte fortælle hende, hvordan du har det. Det er den eneste
måde, at hun kan tage det med i overvejelserne. 

Så for at opsummere:
Du må fortælle din lærer, hvad du ønsker og hvorfor. Men jeg synes, at du skal
tænke over, hvorfor det fylder så meget for dig et helt år inden, at det skal
ske. 

Jeg håber, at du kan
bruge mit svar :)  Al held og lykke
herfra! 


VH.  
Gustav Kære du,

Jeg kan sagtens forstå, at du føler dig lidt usikker, når du lige pludselig er blevet opmærksom på, at din krop er begyndt at forandre sig. Men du skal huske på, at det er fuldstændig naturligt, og snart sker det samme for dine klassekammerater også. 

Jeg synes, at du skal gå i det tøj, du føler dig bedst tilpas i. Hvis du ikke føler dig tilpas i tætsiddende tøj, så tag noget andet tøj på i stedet. Men hvis du gerne vil gå i det tøj, du plejer, uanset om det sidder stramt eller ej, så synes jeg virkelig bare, at du skal gøre det. Hvis nogen kommenterer på noget omkring dit udseende, så ignorer dem - eller hav et svar klar, f.eks. "Jaja, og hvad så" eller noget andet. Så kan du forhåbentligt lukke munden på dem! Men prøv at undgå at tage det til dig, hvis der alligevel er nogen, der siger noget. De synes måske bare, at du er lidt spændende ;-)

Der er absolut intet ved din krop, du skal være usikker omkring. De forandringer, der sker med din krop, er helt naturligt og intet at skamme sig over.

Jeg håber, at mit svar kan hjælpe dig. Ellers er du altid velkommen til at skrive igen!

Hilsen Iben Det afhænger af din personlige beløbsgrænse, hvor meget du kan overføre og betale via MobilePay



Beløbsgrænsen afhænger blandt andet af, om du er verificeret med [NemID](/produkter/digital/overblik/nemid) og billedelegitimation i MobilePay. 
  

Du kan tjekke din nuværende beløbsgrænse i MobilePay-appen.   
  


1. Klik på *Menu* (nederst i højre hjørne).
2. Vælg *Indstillinger* (tandhjulet).
3. Vælg *Beløbsgrænser: h*er kan du se de forskellige beløbsgrænser til betaling i butik og private pr. dag og pr. år.


Ønsker du at hæve den maksimale beløbsgrænsen/limit, er det i samme menu. Det kræver blot yderligere verifikation.


*Du skal være opmærksom på, at du ikke kan sænke din maksimale beløbsgrænse igen efter, du har hævet den.*



Du kan læse mere om beløbsgrænser samt se, hvor meget du kan overføre med MobilePay på [MobilePays hjemmeside](https://mobilepay.dk/hjaelp/mobilepay-til-private/fakta/hvor-meget-kan-jeg-overfoere-med-mobilepay). Hejsa!  


Det er en rigtig ubehagelig og svær situation, du befinder dig i. Det er aldrig nemt at være vidne til, at veninder eller andre bekendte forandrer sig og bliver en dårligere version af dem selv. Samtidig er det svært at stille noget op, hvis de ikke selv synes eller mærker, at deres måde at opføre sig på er problematisk. 

Mit bedste råd vil altid være at snakke om tingene, da det er vigtigt at sætte ord på, hvordan man har det (ligesom du har gjort ved at skrive til os). Dog skal man også være klar til at lytte til den anden part, så man forhåbentlig kan få en forståelse for hinandens følelser og tanker. Jeg ved godt, at det ikke er nemt i jeres situation - særligt, hvis din veninde ikke selv synes, at der er et problem. 

Det lyder til, at det hele påvirker dig enormt meget og jeg tror også, at det er vigtigt, at du overvejer, om det er kampen værd. Desværre er det ikke alle venskaber, som varer evigt, og selvom man har haft en masse gode oplevelser og år sammen, glider mange fra hinanden i takt med, at man bliver ældre og måske bevæger sig i hver sin retning. Hvis din veninde ikke er klar til at lytte til dig og ikke indser, at der er et problem, bør du måske trække dig lidt fra hende. Mest for at passe på dig selv, men også, så din veninde måske kan indse, at du rent faktisk bare ønsker at passe på hende og ønsker hende det bedste. 

Jeg håber, at mine tanker er til hjælp for dig. Ellers skal du endelig ikke tøve med at skrive til os igen!

De bedste hilsner Julie :-) Hej!

Jeg kan godt forstå, at det kan have været en forvirrende oplevelse for dig, især i din unge alder. I de tidlige teenage år er det meget almindeligt at opdage og udforske sin krop og seksualitet, og derfor behøver denne situation ikke nødvendigvis at være noget, der skal bekymrer dig, da det blot kan være et led i en lang rejse om at lære dig selv at kende. Da det kan være mærkværdigt at opdage sådanne nye aspekter, er det vigtigste bare, at du sørger for, at du tager dig godt tid om at lytte til og respektere dine egne grænser, altså at du mærker efter, hvad du er okay med og, hvad du ikke er okay med. 

I forhold til din veninde kan det være svært at sige, om det kan gøre noget ved jeres venskab, da det nok mest kommer an på, hvad hver jeres opfattelse af situationen er.

Hvis det var en situation, hvor i begge blot tænker, at det ikke bunder i mere end noget fjolleri, så er det ikke sikkert, at det behøver at fylde mere mellem jer. Hvis du derimod føler, at episoden kan være tegn på, at der er en tiltrækning mellem jer, så kan du prøve at mærke efter, hvad du ønsker at gøre med det. Derudover, hvis du kan mærke, at du har svært ved at lægge hændelsen fra dig og bliver ved med at tænke på det, så kan det være, at du måske kan prøve at snakke med hende om det. Det kan jo være, at hun går rundt og har samme tanker som dig. 

Jeg håber mit råd kan hjælpe en smule. Skriv endelig ind til brevkassen igen, hvis du har andre spørgsmål! :) 

-Marissa Kære du,

Det lyder som en svær situation, du er i. Man kan ikke selv styre, hvem man får følelser for, hvilket også kan være frustrerende sommetider.

Ud fra det du skriver, har været vigtigt for dig at være en god veninde. Det er en rigtig god kvalitet at kunne sætte sine egne behov til side, for at gøre noget godt for andre. Det er dog også vigtigt at passe på sig selv. Jeg tænker, at det måske har været lidt for gavmildt af dig at prøve at sætte din veninde sammen med den dreng, som du også har følelser for. På den måde opnår du at blive endnu mere såret, hvis deres forhold holder. Samtidig bliver du også glad, når forholdet ikke længere holder, og derfor tænker jeg, at du har gjort det endnu hårdere for dig selv, ved at hjælpe dem sammen.

Jeg kan godt forstå, at det er rigtig hårdt at se, at de er begyndt at flirte med hinanden igen. Ved du om din veninde gerne vil være sammen med ham igen? Eller er det dig, der føler, at de flirter? Det kan være, at det kan berolige dig mere, hvis din veninde rent faktisk ikke er interesseret i, at der skal ske mere mellem hende og ham, end der er nu. Uanset hvad, så er det rigtig hårdt at se på, at den man har følelser for, måske har følelser for en anden. 

Du skriver selv, at det eneste du kan gøre, er at komme over ham. Det har du måske ret i, da denne situation også involverer din veninde. Alligevel bliver jeg nødt til at nævne, at der også er den mulighed at fortælle det til din veninde eller til den dreng, som I begge kan lide. Det kan godt være, at du bliver afvist i forsøget på at gøre det, men i det mindste kan det måske hjælpe til at komme videre. På den måde vil du blive mere afklaret omkring det hele - og ikke hele tiden gå og tænke, men hvad nu hvis han også kan lide mig? 

Hvis du ønsker at komme over den her dreng, du har følelser for, er det vigtigt, at du giver dig selv lov til at være ked af det. Et stort skridt i den rigtige retning er at acceptere, at det måske ikke skal være jer to. Tit hjælper det også, at "fjerne" den dreng, man har følelser for, fx på de sociale medier, så du ikke hele tiden bliver mindet om ham. Det er dog ekstra svært for dig i denne her situation, når du går i klasse med ham. Det kan derfor tage længere tid at komme videre, når du bliver mindet om ham hver dag. 

En anden ting der er vigtig, er at snakke med nogen om det. Du skriver, at du ikke har snakket med nogen om det før, hvilket kan være med til at gøre det endnu hårdere at være i - du har dog skrevet herind til os, hvilket er en god start på at komme videre. Det kan også være en god idé at skrive dine tanker ned. Det du skriver ned, skal blot være til dig selv. Du behøver ikke at dele det med andre, og her kan du på den måde få afløb for din ked af det, vrede og frustrationer eller hvilke andre følelser, du har omkring det. 

Jeg håber, at dette var en lille hjælp :-)  
  
Kærlige hilsner fra

Lotte Kære du

Tak for at dele dine tanker med os. Jeg kan godt forstå, at det fylder hos dig.

Det lyder til, at det er startet som et godt venskab med de mange opkald, som I har haft med hinanden. Dog virker det også som om, at relationen nu har ændret sig til noget, som du ikke har lyst til at være en del af. 

Du skriver selv, at det er en mulighed at fjerne ham på snapchat, så du ikke længere modtager sådan nogle beskeder fra ham, men jeg kan godt forstå, at du alligevel bliver lidt i tvivl, da du måske oplever, at I har haft et godt venskab gennem snapchat og telefonopkaldene indtil nu.

Du beskriver selv beskederne som ubehagelige - og det vil jeg give dig ret i. Jeg tænker, at beskederne overskrider dine grænser og det er derfor, at du reagerer negativt på dem. Det er kun rigtig godt, at du selv kan mærke, at du ikke har lyst til at være en del af de her beskeder. Jeg synes derfor også, at du enten skal slette ham på snapchat eller som minimum skrive til ham, at du ikke vil have sådan nogle beskeder tilsendt. Hvis han ikke forstår, at du ikke vil have beskederne og derfor bliver ved med at sende ubehagelige beskeder til dig, så synes jeg, at du skal slette ham, hvis han ikke forstår det.

Jeg håber, at dette var en lille hjælp - og du er altid velkommen til at skrive herind igen. 

Kærlige hilsner fra

Lotte