Innovativ finansiering på global nivå och på EU-nivå (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Anni Podimata, för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om innovativ finansiering på global nivå och på EU-nivå.
Anni Podimata
Herr talman! Låt mig först och främst tacka skuggföredragandena, sekretariatet för utskottet för ekonomi och valutafrågor och ordförandena för de politiska grupperna för deras konstruktiva bidrag till debatterna och deras insatser för att nå en överenskommelse om detta mycket viktiga betänkande.
Europaparlamentets initiativbetänkande om innovativ finansiering kunde inte ha lagts fram vid en bättre tidpunkt, för som vi alla vet sätter krisen alla på prov just nu, i synnerhet i euroområdet. Detta har resulterat i en allvarlig minskning av den offentliga sektorns resurser, omfattande åtstramningsprogram och sanering av de offentliga finanserna i merparten av medlemsstaterna. Samtidigt har krisen utsatt EU-budgeten för mycket stora påfrestningar, liksom framgick alldeles nyligen av debatten om den nya budgetramen.
Denna situation har som nämnts lett fram till en grundläggande och allmänt vedertagen slutsats. Det är EU-medborgarna som bär den största bördan på grund av krisen i form av lönesänkningar, arbetslöshet, otrygga arbetsförhållanden och nedskärningar av de sociala rättigheterna.
Den andra grundläggande och allmänt vedertagna slutsatsen i denna situation är att EU och medlemsstaterna har ett trängande behov av nya resurser som kan bidra till en snabb återhämtning och tillväxt för EU:s ekonomi - den här gången på ett välavvägt sätt som begränsar ojämlikheter och motsättningar. Det är bara på detta sätt som vi kan skapa förutsättningar för att framgångsrikt genomföra Europa 2020-strategin, och det är det enda sätt som tillåter oss att diskutera en verklig, fullödig och stark inre marknad som gynnar medborgarna.
Såsom uttryckligen anges i betänkandet behöver vi därför nya resurser och vi är enligt ordalydelsen i betänkandet eniga om att ”en ökning av skattesatserna och omfattningen av befintliga skatteinstrument och ytterligare nedskärningar av de offentliga utgifterna inte är vare sig en tillräcklig eller en hållbar lösning på de viktigaste framtida problemen på europeisk och global nivå”.
Innovativ finansiering kan ha avgörande betydelse för att kunna möta dessa utmaningar, eftersom det i mycket stor utsträckning kan bidra till att skapa resurser för de nationella budgetarna och EU-budgeten. Men detta är inte den enda fördelen med innovativ finansiering. Innovativ finansiering går inte bara ut på att finna nya resurser. Det är lika viktigt att vi banar väg för gradvisa förändringar av den nuvarande skattemodellen, enligt vilken den största bördan för beskattning och finansiering av ekonomin generellt och traditionellt sett har burits av arbetsmarknaden, näringslivet och produktiva investeringar.
Den innovativa finansieringens ansenliga mervärde - den dubbla utdelningen - är att den förutom att skapa intäkter även kan utöva en viktig reglerande funktion. Den kan motverka skadliga metoder och skadligt beteende i såväl finanssektorn som i miljö- och naturvårdssektorn.
Betänkandet består av fyra grundläggande kapitel: beskattning av finanssektorn, euroobligationer och EU-projektobligationer, koldioxidskatt och utvecklingsfinansiering.
När det gäller beskattning av finanssektorn har vi åter utgått från det grundläggande och allmänt vedertagna antagandet om att finanssektorn är för lågt beskattad, eftersom den är undantagen från mervärdesskatt nästan över hela linjen - även om den i grund och botten har orsakat krisen och även om den skapat och, trots krisen, fortsätter att skapa överdrivna vinster.
Ett annan allmänt vedertaget antagande om hur volymen för de finansiella transaktionerna har skjutit i höjden under det senaste decenniet är det enorma och ständigt ökande kringgåendet av dessa transaktioners grundläggande funktion, nämligen att finansiera realekonomin. Detta antagande bygger rätt och slätt på siffror och fakta.
Dessa två antaganden har i stora drag accepterats av parlamentet och av Europeiska kommissionen i dess senaste meddelande om beskattning av finanssektorn.
Det vi står inför här är alltså en flagrant orättvisa som måste avhjälpas genom ett kraftfullt budskap till EU-medborgarna - ett budskap som vi har lärt av krisen - om att vi strävar efter en rättvisare fördelning av bördorna och att vi är fast beslutna om att vidta alla åtgärder som krävs på global nivå och inom EU för att återge finanssektorn sin grundläggande funktion, det vill säga att finansiera realekonomin.
Det råder en allmän enighet om att den lämpligaste skattemekanismen för att uppnå dessa mål är en skatt på finansiella transaktioner. En sådan skatt skulle bygga på kvantitet, frekvens och slutligen kvalitet, och då avser vi själva transaktionens mervärde, eftersom vi i punkt 13 enades om att ”införandet av en avgift på finanstransaktioner kan bidra till att angripa de mycket skadliga handelsmönstren på finansmarknaderna, exempelvis vissa kortsiktiga och automatiserade HFT-transaktioner, samt tygla spekulationen”.
Naturligtvis vill vi alla i första hand att denna skatt ska godkännas på global nivå. Men trots de inledande ambitiösa uttalandena är det också uppenbart att sannolikheten för ett globalt avtal inte ökar utan i stället stadigt minskar.
Frågan som då uppkommer är därför vad vi i Europa kan göra? Kommer vi att gömma oss bakom avsaknaden av ett globalt avtal? Räcker det och - ännu viktigare - kommer det att övertyga medborgarna, som axlar krisens börda? Även om det inte kommer att bli lätt att bara gå vidare och godkänna en skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå, eftersom det kommer att bli svårt att få rådet att fatta ett enhälligt beslut, har Europaparlamentet - som den enda EU-institution som har valts direkt av EU-medborgarna - en skyldighet att sända ett tydligt politiskt budskap i denna riktning. Det är vår skyldighet, inte Europeiska kommissionens skyldighet, att sända ett kraftfullt politiskt budskap.
(Applåder)
Algirdas Šemeta
Herr talman! Jag skulle vilja tacka utskottet för ekonomi och valutafrågor och utskottet för utveckling, och framför allt Anni Podimata för hennes betänkande om innovativ finansiering på global och på EU-nivå.
Jag har redan vid flera tillfällen haft möjlighet att diskutera med parlamentet hur vi kan få bankerna att betala kostnaderna för krisen. Som ni vet förbereder kommissionen en ingående konsekvensanalys av instrumenten för beskattning av finanssektorn, som ska läggas fram till sommaren 2011.
Denna konsekvensanalys kommer att göra det möjligt för kommissionen att lägga fram lämpliga förslag om politiska åtgärder. Dessutom granskar vi de nya bestämmelsernas, bankavgifternas och skatternas kumulativa inverkan på finansinstitutionerna, och vi kommer att presentera resultaten senare i år. Jag skulle vilja uppmana er att invänta resultaten av konsekvensanalysen innan ni intar en bestämd ståndpunkt om införandet av en skatt på finansiella transaktioner inom EU.
När det gäller koldioxidbeskattning håller jag med om att den nuvarande beskattningsmodellen inte till fullo bygger på principen att förorenaren ska betala. Jag välkomnar Europaparlamentets stöd för en förstärkning av systemet för handel med utsläppsrätter samt den omfattande översynen av energibeskattningsdirektivet för att göra koldioxidutsläpp och energiinnehåll till grundkriterierna för beskattning av energiprodukter. Ett förslag om översyn av energibeskattningsdirektivet är planerat till våren 2011.
Jag har också noterat er oro över den potentiella risken för koldioxidläckage. Kommissionen stöder tillfällig fri tilldelning av utsläppsrätter och tillgång till internationella krediter för företag enligt systemet för handel med utsläppsrätter. Vi fortsätter ändå att övervaka den nuvarande och framtida risken för koldioxidläckage, och jag är övertygad om att en lösning som liknar fri tilldelning enligt systemet för handel med utsläppsrätter kan tas med i översynen av energibeskattningsdirektivet.
När det gäller euroobligationer erkänner kommissionen slutligen, beroende på de närmare villkoren, att gemensamt utfärdande av euroobligationer skulle gynna effektiviteten hos och integreringen av obligationsmarknaden och öka stödet för euron som internationell valuta. Detta instrument förtjänar dock fortsatt analys och diskussion på teknisk och politisk nivå. I synnerhet måste fenomenet moralisk risk för medlemsstaterna granskas ytterligare.
Marian-Jean Marinescu
Herr talman! För att nå EU:s mål om hållbar utveckling, trygg energiförsörjning och klimatförändringar krävs ett betydande finansiellt åtagande, särskilt när det gäller innovation och forskning, samt nya sätt att komplettera befintlig finansiering. Kommissionen måste i det avseendet överväga möjligheten att införa en koldioxidskatt, liknande moms, som kan tillämpas på alla produkter på den inre marknaden. Det är dock mycket viktigt att undanröja möjligheten att belasta konsumenterna med dessa kostnader och att analysera riskerna för EU-industriernas konkurrenskraft på den inre marknaden.
Effektiviteten hos användningen av strukturfonderna och Europeiska investeringsbankens medel måste förbättras liksom samordningen av EU-medel och nationella medel och andra stödinstrument som kan fungera som hävstång för att stimulera investeringen i energieffektivitet. Lämpliga investeringar i energiförsörjning och energieffektivitet minskar effekten av volatilitet på marknaden och inverkar positivt på EU:s ekonomi.
Kommissionen bör snarast möjligt utföra en konsekvensanalys av beskattningen av finansiella transaktioner på EU-nivå och på global nivå för att granska den effekt och de ekonomiska fördelar de skapar genom att minska volymen av spekulativa finansiella transaktioner, vilka just nu orsakar allvarliga störningar på marknaden. Analysen bör granska om beskattning av finanssektorn inom EU faktiskt kan vara en källa till egna resurser för unionen och innehålla specifika förslag om hur skatten kan införas.
Jean-Paul Gauzès
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag skulle först vilja framföra två formella kommentarer: föredraganden har just uppmärksammat alla som bidragit till betänkandet. Detta arbete har verkligen varit ett riktigt lagarbete där vår gruppmedlem Danuta Maria Hübner i allra högsta grad har varit engagerad som skuggföredragande. Jag har dock fått veta att socialistgruppen har lämnat in en alternativ resolution, vilket innebär att vi först ska rösta om ett dokument för vilket inga samråd har genomförts.
Min andra politiska kommentar - jag brukar inte framföra sådana - är att vi skapar en konstgjord motsättning här, i synnerhet när det gäller skatten på finansiella transaktioner. Vår grupps ståndpunkt är tydlig. Vi stöder en sådan skatt på global nivå. Vi samtycker till att den införs på prov inom EU om den inte kan prövas globalt. Vi anser helt enkelt att vi inte kan fatta ett förhastat beslut utan att göra en grundlig konsekvensanalys för att kontrollera att konkurrenskraften för Europas finanscenter inte påverkas. Herr kommissionsledamot, i detta avseende skulle jag tydligt vilja framföra att ståndpunkten för gruppen Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) inte är att försöka vinna tid eller att lägga frågan på is. Vi begär enträget och bestämt att den konsekvensanalys som vi flera gånger har diskuterat i parlamentet ska utföras i vederbörlig ordning och omgående så att vi kan fatta ett välgrundat beslut i frågan.
Jag anser å ena sidan att frågan förstoras upp i opinionsspalterna i vissa europeiska tidningar, och att vi å andra sidan har den faktiska situationen, som gör att vi måste sköta frågan seriöst genom att skaffa oss genomgripande kunskaper om fördelarna eller nackdelarna med att fatta ett politiskt beslut så snabbt som möjligt.
Udo Bullmann
Herr talman! Tyvärr räcker inte det du presenterar, Algirdas Šemeta. Det är flera månader sedan parlamentet gav dig i uppdrag att utreda vilka åtgärder vi kan vidta, inklusive när det gäller skatt på finansiella transaktioner. Vi gav dig det uppdraget här i parlamentet, och du har inte utfört det. Vad vi vet om din ståndpunkt - som har presenterats skriftligt av kommissionen vid fler än ett tillfälle - är en annan sak. Du vill att vi ska beskatta små leverantörer av finansiella tjänster - de som fortfarande sköter filialer, som bryr sig om sina kunder, som bryr sig om medelstora företag, som ser till att företag fortfarande har tillgång till krediter. De parter du inte vill beskatta är spekulanterna. De som flyttar miljoner eller miljarder världen över med sin högfrekvenshandel och som därigenom gör vår ekonomi oförutsägbar - till och med för goda företagare och goda investerare som vill skapa ordentliga jobb för framtiden. Din ståndpunkt är därför otillfredsställande och följaktligen måste parlamentet finna sin egen röst.
Tyvärr måste jag säga att Jean-Paul Gauzès - som jag annars högaktar - har fel den här gången. Han har fel, eftersom han urvattnar den ståndpunkt som parlamentet tidigare intagit i betänkandet av Pervenche Berès. Alla som röstar för Jean-Paul Gauzès förslag garanterar att kommissionen får göra vad den vill i alla fall - nämligen avstår från att föreslå en skatt på finansiella transaktioner. Detta är följden av att rösta för Jean-Paul Gauzès förslag. Därför vore det fel att hålla med honom i det här fallet.
Alla som vill ge parlamentet en röst, som vill vinna tillbaka tilliten, som vill se till att EU-medborgarna åter kan betrakta våra institutioner med förhoppningar och en tro på att vi gör något för att hantera krisen, måste i det här fallet rösta för det alternativa förslaget från gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet och för ändringsförslag 2, som har godkänts av mer än 120 parlamentsledamöter från alla stora grupper. Tack för ert stöd.
Olle Schmidt
för ALDE-gruppen. - Herr talman! Jag vill tacka Anni Podimata för ett gott samarbete. Vi har ju kommit fram till en kompromiss trots de stora olikheterna. Det är nu det är viktigt att vi håller oss till de kompromisser som vi beslutade om i ECON. Jag riktar mig framför allt till Udo Bullman.
Det är positivt att man i betänkandet betonar vikten av att skapa en verklig inre marknad utan hinder, vilket ju är grunden för Europas tillväxt. Det är angeläget att diskutera möjligheten att finansiera infrastrukturprojekt med hjälp av t.ex. europeiska projektobligationer, liksom en möjlig lösning för europeisk koldioxidbeskattning för att ställa om Europas produktion till en hållbar utveckling.
Det är också viktigt att poängtera att medlemsländerna, de som ni bor i mina vänner, måste leva upp till de uppställda biståndsmålen för att kunna finansiera nödvändiga projekt. Idag är det tyvärr bara Danmark, Luxemburg, Holland och Sverige som uppfyller målen.
Jag anser också att den finansiella sektorn ska vara med och betala för de kostnader som stater och skattebetalare har stått för i syfte att rädda banker i kris. Däremot tror jag inte att införandet av en finansiell transaktionsskatt är lösningen.
Mitt land införde ensidigt en slags FTT under 1980-talet och resultatet blev enbart att viktiga delar av den finansiella sektorn flyttade till London. Jag är medveten om att man ska akta sig för att jämföra Sverige med Europa, men finansmarknaden är lättrörlig och det är därför viktigt att dra lärdom av det svenska exemplet. Det finns därför stor risk för att den stabilisering av finansmarknaden som man hoppas att FTT ska leda till inte kommer att infrias om EU självständigt inför en FTT.
En FTT måste enligt ALDE-gruppen vara global för att kunna leda till positiva effekter. ALDE säger nej till ändringsförslag 1 och 2 men accepterar Jean-Paul Gauzès ändringsförslag 3.
Philippe Lamberts
Herr talman! Varför diskuterar vi innovativ finansiering? Har vi blivit skattetokiga helt plötsligt? Självklart inte!
Som ni vet måste vi återuppbygga de offentliga finanserna på hållbara grunder. Det förutsätter förstås ansvarsfulla utgifter, men även att intäkter skapas på ett rättvist, effektivt och hållbart sätt. Som ni vet uppfyller de skattesystem som för närvarande används inom EU inte dessa kriterier. De befintliga skattesystemen garanterar inte de resurser som regeringarna behöver för att fullgöra sina skyldigheter när det gäller allmännyttiga tjänster - bland annat utbildning, forskning och social sammanhållning. De har misslyckats med att stoppa de ökande ojämlikheterna i Europa och fortsätter att främja verksamheter som är skadliga både för miljön och för den sociala sammanhållningen.
Oavsett om det handlar om att beskatta finansindustrin, att få skäliga bidrag från stora företag, genomföra klimat- och energibeskattning eller hantera skattefusk och skattesmitning på ett effektivt sätt, kan endast en EU-strategi göra det möjligt för oss att tillämpa effektiva lösningar, vilket ni känner till. Det är inte längre effektivt med individuella insatser av medlemsstaterna. Vi är trötta på att få höra att allt det här är omöjligt och att vi behöver enhällighet. Vad förväntar ni er? Det är för komplicerat.
Utan gemensamma insatser kommer ingen EU-medlemsstat att kunna återupprätta hållbara offentliga finanser om tio år. När det handlar om ekonomisk styrning - för det handlar det också om - säger man i det nuvarande förslaget till medlemsstaterna: ”Skär av er utgiftsarmen samtidigt som ni binder intäktsarmen bakom ryggen”. Det är detta man kallar en konkurrenskraftspakt. Jag skulle gärna vilja se er kämpa med en arm avskuren och den andra fastbunden.
Jag anser att Anni Podimatas betänkande öppnar för möjligheter som faktiskt kommer att hjälpa oss att finna svar i skattefrågan, och jag hoppas därför att det godkänns i parlamentet.
Ivo Strejček
Herr talman! Tavlan här i kammaren visar att dagens ämne kallas innovativ finansiering. Jag anser att det är rätt och riktigt att hävda att vi här faktiskt talar om att införa nya EU-skatter och att vi redan i förväg vet vem som ska betala dem. Det är bankerna och finansinstituten som ska betala dessa nya EU-skatter. Jag anser att det är fel att beskylla bankerna för att ha utlöst finanskrisen eller att säga att den ekonomiska krisen är deras fel. Vi har trots allt länge vetat att den främsta orsaken till krisen var en global ekonomisk obalans, långsiktiga låga räntesatser, överdriven reglering av finanssektorn och, tyvärr, politisk inblandning på områden där politiker inte har någon rätt att ställa krav.
Det belopp som anges i dokumentationen som EU eller EU-institutionerna kommer att få, exempelvis genom införandet av en skatt på finansiella transaktioner, är mycket omtvistat. Det är omtvistat för att det är högst sannolikt att finanssektorn kommer att förbättra sin avkastning tack vare varje skatt och genom införandet av nya skatter eller slutligen flytta sitt skatterättsliga hemvist utanför EU till nackdel för EU-ekonomin. Men om bankerna och finansinstitutionerna verkligen stannar här och fortsätter att erbjuda finansiella tjänster, kommer de förstås uppenbarligen att överföra dessa kostnader på kunderna och konsumenterna.
Det är bra att se att det pågår en mycket komplex finansiell konsolidering i medlemsstaterna och jag anser att EU-institutionerna också bör bidra. Tyvärr har ännu inget nämnts om att EU-institutionerna bör minska sina utgifter. I stället har man endast talat om att införa nya skatter. Om EU-institutionerna lade ner några av sina EU-byråer, som ofta är onödiga, överdrivna och dyra, skulle det säkert bli medel över för att stödja flera EU-projekt.
Jag vill gärna även säga något om euroobligationer. Om euroobligationer godkänns blir följden att det inte längre finns något behov av besparingar, av att sätta av pengar för framtiden och inget behov av reformer, eftersom någon alltid träder in och löser situationen. Detta medför en ökad moralisk risk. Gruppen Europeiska konservativa kommer att rösta mot förslaget, eftersom vi motsätter oss införandet av nya skatter och skattehöjningar.
Jürgen Klute
Herr talman, mina damer och herrar! Kravet på skatt på finansiella transaktioner är inget nytt. De som motsätter sig globaliseringen har krävt en sådan skatt i flera år. För bara fem år sedan var det dock knappt någon som skulle ha trott att en sådan skatt vore möjlig att införa inom en överskådlig framtid. Men den här veckan står frågan på Europaparlamentets föredragningslista tillsammans med koldioxidskatt och euroobligationer, och det anser jag är helt riktigt.
Jag kan bara välkomna och stödja de finansiella instrument som Anni Podimata har föreslagit i sitt betänkande, och jag tror att de kommer att röstats igenom, eftersom de verkligen behövs. Så här långt har konsolideringen av de nationella budgetarna enbart varit inriktad på nedskärningar av utgifterna. Men nedskärningar av de offentliga utgifterna påverkar främst arbetstagare, pensionärer och fattiga, med andra ord de som är beroende av välfärdsstaten.
Den offentliga finansieringens inkomstsida har hittills helt åsidosatts. Det är den andra drivkraft vi kan använda för att konsolidera de nationella budgetarna. Om man tar itu med inkomstsidan skulle framför allt de som bär det största ansvaret för den offentliga skuldkrisen få ta på sig en skälig del av den offentliga skulden.
Om vi ska konsolidera de nationella budgetarna är det helt enkelt absolut nödvändigt att vi ökar skatteintäkterna. Den stora offentliga skulden beror i själva verket på nationaliseringen av privata skulder, med andra ord att regeringarna har tagit över skulder från privata banker och finansierar finanskrisens följder. Staterna ansvarar därmed på intet sätt ensamma för skuldkrisen. Att be finanssektorn att ta av sina egna medel är därför inte bara självklart, utan vår politiska skyldighet. En skatt på finansiella transaktioner skulle slutligen innebära att denna sektor får bära en del av skulden som en av de främst ansvariga för den offentliga skuldkrisen. Om detta betänkande godkänns såsom det har lagts fram, skulle det sända en viktig politisk signal.
På samma sätt anser vi att euroobligationer är ett förnuftigt och därmed också nödvändigt instrument. De kommer att göra mer för att minska skulden än alla sanktioner och råd tillsammans, oavsett hur välmenta de än är. Klagomålen från vissa länder med överskott om att euroobligationer skulle öka deras räntebörda är oacceptabla, eftersom dessa länder samtidigt tjänar mer på sin export till länder med underskott. Vissa kommer kanske att kritisera detta som en överföringsunion. Men alla som vill ha ett socialt Europa - som vill att EU ska hålla samman även i framtiden - måste acceptera tanken med en överföringsunion åtminstone principiellt sett.
Slutligen skulle jag vilja säga till kommissionen att jag hoppas att den nu slutligen lägger fram förslag om en skatt på finansiella transaktioner. Vi har krävt detta i över ett år nu.
Nigel Farage
Herr talman! Teorin om en Tobinskatt har funnits i flera år - det vill säga en global skatt på utländsk valuta - men har förstås aldrig förverkligats. Vad som föreslås - och det är förstås för att EU så desperat behöver pengar och är i en sådan knipa att det behöver sina egna resurser - är att använda en möjlighet att angripa finanssektorn, eftersom den är mycket illa omtyckt just nu, och att införa en skatt på finansiella transaktioner just i EU, som om det på något sätt skulle ge oss stora intäkter.
Jag är ledsen, men vi lever i en global ekonomi. Om vi förlorar vår konkurrenskraft genom skatter eller reglering kommer människor helt enkelt att flytta - och de kan göra det inom 24 timmar. Det vore att bedriva en självmordsekonomi. Den största marknaden för utländsk valuta i världen - världens största finanssektor - ligger i London. Om jag inte visste bättre skulle jag kanske tro att det var en konspiration på gång här för att hindra anglosaxarna att göra affärer.
Som en följd av direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder lämnade en av fyra hedgefonder London 2010. Om vi fortsätter på denna väg kommer Storbritannien att ha förlorat sin största enskilda industri. Jag anser att tiden har kommit då London och Storbritanniens finansmarknader kommer att göra uppror mot medlemskapet i Europeiska unionen. Om vi röstar om detta i morgon kommer det kanske att vara så dåligt att det faktiskt vore tämligen positivt för UKIP. Vi anser inte att vi borde delta i detta enorma socialistiska experiment.
Martin Ehrenhauser
(DE) Herr talman! Du har fel, Nigel Farage. Från min sida är det ett tydligt ”Ja” till en skatt på finansiella transaktioner. Jag anser att detta är ett område där EU kan visa vad det går för. Ja, vi behöver EU i just sådana frågor. Europaparlamentet kan visa vad det går för här också. Om vi alla röstar för betänkandet i morgon skulle det kunna utgöra ett avgörande nytt steg mot en skatt på finansiella transaktioner. Politiken skulle då kunna ge rätt svar som en gång för alla kunde befria oss från beroendet gentemot finanssektorn.
Men skatten på finansiella transaktioner skulle inte bara ge finanssektorn incitament att göra långsiktiga investeringar här som ger mervärde för realekonomin. Nej, den skulle också ha en social beståndsdel, och leda till att skattebördan tydligt flyttades bort från arbetarna. Det krävs mod för att göra detta till och med i parlamentet, i synnerhet när det handlar om att fastställa skattesatsen. En skattesats på 0,03 eller 0,05 procent räcker inte. Vi borde sätta upp ett mål på åtminstone eller på upp till 0,5 procent. Så ja, låt oss göra ett klart åtagande om en EU-skatt på finansiella transaktioner. Jag kommer helt klart att rösta för ändringsförslag 2 i morgon.
Markus Ferber
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Den här debatten handlar i själva verket om innovativ finansiering, men det har redan diskuterats. Innovation innebär inte bara att uppfinna nya skatter eller sätta en ny etikett på något som redan finns, såsom statsskuld.
Jag skulle mycket kort vilja ägna mig åt vad den här debatten verkligen handlar om. Den handlar inte om att införa euroobligationer - och CDU/CSU-partierna kommer helt klart att uttala sig mot det - utan snarare om att dra lärdom av krisen på finansmarknaderna. Det innebär helt enkelt att även spekulation måste beskattas. Det innebär också - och det vill jag klarlägga mycket tydligt - att om detta inte kan ske globalt vid G20-mötet, så måste vi göra det på EU-nivå.
Det finns inget alternativ. Därför är jag inte bara ute efter applåder just nu, Udo Bullman, utan efter en tydlig och kraftfull omröstning i Europaparlamentet i morgon. I den här frågan måste kommissionen, herr kommissionsledamot, vara vår bundsförvant mot medlemsstaterna - i synnerhet mot de medlemsstater som vi just hör hört tala så högljutt om vad man anser i City of London. Jag vill helt enkelt säga till dig Nigel Farage: titta på arbetslöshetssiffrorna och titta på den ekonomiska tillbakagången i ditt land, där man har koncentrerat sig på finansmarknadsprodukter. Om ni fortfarande byggde bilar - som vi gör i Bayern och i Tyskland - skulle ni ha haft det bättre ställt nu. Därför måste vi nu kräva och införa en skatt på finansiella transaktioner som en brådskande angelägenhet. Det är vår skyldighet som européer.
Leonardo Domenici
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Anni Podimatas betänkande innehåller många viktiga aspekter som inte är begränsade till frågan om skatt på finansiella transaktioner. Betänkandet är fullt av analyser och förslag, och jag hoppas att det får brett stöd av parlamentet.
Det skulle kunna ligga till grund för en helt ny europeisk skattepolitik, vilket vi behöver. I frågan om skatteharmonisering innehåller betänkandet också förslag om att gå mot en skatteharmonisering som ger EU ny kraft och subjektivitet, även om det just nu är uppenbart att debatten främst handlar om skatten på finansiella transaktioner, som ska införas som ett första steg i hela Europa. Jag anser att det är dags för modiga beslut, som bör tillämpas på ett välavvägt sätt, samtidigt som de visar riktningen framåt. Jag anser att EU har ett ansvar att visa världen vägen framåt, och jag anser att parlamentet har ett ansvar att sända en signal och ett politiskt budskap.
Låt mig säga en sak till Olle Schmidt, vars intelligens och tydlighet jag verkligen respekterar: var försiktig med vilka argument du använder, för om vi i dag säger att vi inte kan ta ut en skatt på finansiella transaktioner på grund av skatteparadisen, kommer EU-medborgarna att känna sig hjälplösa i en tid då många av dessa finansinstitutioner börjar stå på plus igen.
Det är inte bara socialister som hävdar detta. I mitt land, Italien, stöds förslaget också av många autonoma och oberoende grupper. Det stöds också av den katolska, demokratiska rörelsen för främjande av utveckling och välavvägd tillväxt.
Sylvie Goulard
(FR) Herr talman! Jag skulle vilja erkänna det arbete som har utförts av ledamoten Anni Podimata, som faktiskt hanterar flera mycket känsliga ämnen. Jag kommer inte att diskutera euroobligationer, som jag själv tar upp i mitt betänkande om ekonomisk styrning. Jag skulle vilja diskutera tre frågor som rör skatt på finansiella transaktioner.
Behöver vi för det första nya intäktskällor och har vi här i parlamentet rätt att diskutera intäktssidan emellanåt? Mitt svar på detta är ”ja”. Det finns vissa tabun i Europa. Jag anser dock att vi inte kan föra en ingående diskussion om hur krisen ska stoppas om vi inte hanterar detta ämne utan tabun. Därför välkomnar jag det arbete som har utförts av kommissionsledamoten Algirdas Šemeta om alternativ beskattning.
Behöver vi för det andra en skatt på finansiella transaktioner? Jag anser att det är en extremt intressant möjlighet att utforska. Jag skulle exempelvis vilja hänvisa till det arbete som nyligen har utförts av Europeiska centralbanken inom ramen för det samråd som arrangerades av kommissionen om direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID) och i synnerhet till avsnittet om högfrekvenshandel, det vill säga extremt snabba transaktioner som utförs av datorer. Det är tydligt att det nyligen har skett en farlig utveckling, och jag delar här Markus Ferbers åsikt att vi måste göra åtskillnad mellan marknadsverksamhet som gör att likviditeten ökar och verksamhet av mer spekulativ och troligtvis skadlig karaktär.
Min tredje och sista fråga är om vi behöver globala bestämmelser eller EU-bestämmelser? Jag skulle vilja veta vad som menas med ”global”. Ska vi vänta till dess att världens sista diktatur har gett sitt klartecken innan vi fattar ett beslut om någonting i EU? Gömmer vi oss bakom globaliseringen för att slippa ta itu med våra skyldigheter? Jag anser att det vore helt orimligt. Det är tydligt att måste vi överväga riskerna för omlokalisering - vi är inte ansvarslösa - men å andra sidan borde parlamentet inte fatta sina beslut under hot.
Sven Giegold
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! För det första skulle även jag vilja framföra mitt tack till Anni Podimata. Hon har inte haft ett lätt jobb under de senaste veckorna. Av de e-postmeddelanden vi har fått och av den hetsiga debatt som har ägt rum - även inom vissa grupper - är jag säker på att ni har märkt att detta är en fråga som följs mycket noga av många av våra medborgare, som vill se exakt vilken ståndpunkt politikerna i detta parlament kommer att inta i den här frågan.
En skatt på finansiella transaktioner är resultatet av ett medborgarinitiativ som driver detta förslag, som i huvudsak bygger på Tobinskatten, och parlamentets ståndpunkt i frågan kommer därför att vara avgörande. En viktig fråga är för det första om det måste vara en global skatt? På global nivå finns det knappast någon som motsätter sig denna skatt. Nästa fråga är om vi också bör införa skatten inom EU? Uppriktigt sagt beklagar jag att många motståndare gömmer sig bakom argumentet om EU. Vi bör kategoriskt avvisa sådana dolda taktiker här och nu, eftersom vi har framgångsrika transaktionsskatter också på nationell nivå som fungerar på delmarknaderna.
Även om Algirdas Šemeta med andra ord för närvarande arbetar med konsekvensanalysen, tjänar det ingenting till att utreda om en transaktionsskatt kan fungera eller inte. Vi bör endast utreda på vilka delmarknader den kan införas nationellt, på vilka delmarknader den kan införas inom EU och på vilka delmarknader den kan införas globalt. Det innebär också, såsom anges i ändringsförslaget, att alla som kräver att transaktioner ska beskattas inte behöver rösta i morgon mot den ordalydelse som gemensamt har föreslagits av 120 ledamöter.
Jag uppmanar dig, Algirdas Šemeta, att göra din konsekvensanalys rättvis och att ta hänsyn till hur lågt beskattad finanssektorn är. Mina damer och herrar, låt oss sända en tydlig signal i morgon till fördel för EU-skatt på finansiella transaktioner. Det finns ingen teknisk anledning att inte göra det.
Ilda Figueiredo
(PT) Herr talman! Det har länge funnits ett behov av att skapa en skatt på finansiella transaktioner (FTT) på global nivå och därför också på EU-nivå, precis som det har funnits ett behov av att sätta stopp för skatteparadis och spekulativa finansiella produkter. Det har länge funnits ett behov av att kontrollera och effektivt reglera kapitalmarknaden, förhindra spekulation mot ett stort antal produkter, inklusive handelsvaror, transaktioner rörande fast egendom, pensioner och försäkringar, samt en hel uppsjö av derivat, inklusive sådana som bygger på själva statsskulden.
Tyvärr har Europeiska kommissionen inte gjort några framsteg med dessa förslag, men det är välkänt att skatteflykt och skattebedrägeri beräknas kosta omkring 250 miljarder euro årligen inom EU, vilket skulle räcka för att minska de offentliga underskotten utan att behöva höja skatterna. Enligt aktuella prognoser skulle en skatt på finansiella transaktioner - även med en låg skattesats - generera knappt 200 miljarder euro per år på EU-nivå och 650 miljarder amerikanska dollar på global nivå.
Det är mot den bakgrunden som vi undrar hur man kan acceptera att en tydlig ståndpunkt om införandet av en skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå bör skjutas upp med förevändningen att ytterligare en undersökning, nya undersökningar eller en fortsatt utvärdering behövs? Det är dags att fatta tydliga beslut om granskning och beskattning av kapital. Det är dags att vi slutar upp med att låta framför allt arbetstagare, mikroföretag och småföretag betala för den ekonomiska och sociala krisen.
Marta Andreasen
(EN) Herr talman! Europeiska unionen har nu länge velat finansiera sin verksamhet med en EU-skatt. Det verkar som om den föredrar en skatt på finansiella transaktioner, som man uppskattar skulle generera 200 miljarder euro per år.
Jag motsätter mig bestämt att en ny skatt tas ut av Europeiska unionen, eftersom det i grund och botten skulle ge Europeiska kommissionen möjlighet att besluta om EU-budgetens storlek och sammansättning, utan att medlemsstaterna och deras medborgare får något att säga till om. Än värre skulle det beröva medlemsstaterna möjligheten att ställa EU-byråkratin till svars.
Om denna skatt införs på nationell nivå för att kontrollera riskerna inom industrin för finansiella tjänster kommer kostnaderna oundvikligen att föras över på skattebetalarna. Samtidigt som det finns en uppfattning att sektorn för finansiella tjänster och banker bör betala notan för krisen, bör vi inte lura medborgarna genom att påtvinga dem ytterligare en skattebörda.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Att beskatta spekulation - vilket i många fall inte gynnar realekonomin - genom en avgift på finansiella transaktioner är utan tvekan den rätta metoden. En sådan skatt bör dock inte användas som en möjlighet att i smyg införa något som liknar en EU-skatt och rättfärdiga beskattningsrätt för EU. Detta betänkande är dock tyvärr ett steg just i den riktningen. Enligt min mening är EU inte en stat - och bör inte heller bli en. Beskattningsrätten måste förbli hos medlemsstaterna.
Om Bryssel inte kan förvalta sin budget måste man göra nedskärningar. EU har redan tillräckligt många behörighetsområden som skulle regleras bättre på nationell nivå än på EU-nivå. Dessutom finns det stora möjligheter till besparingar i denna djungel av subventioner och EU-organ. Införandet av euroobligationer, som också rekommenderas i betänkandet, bör enligt min mening bestämt avvisas. Det strider mot allt ekonomiskt förnuft och är inget annat än ytterligare en åtgärd för att göra EU till en överföringsunion, vilket jag motsätter mig.
Diogo Feio
(PT) Herr talman! Frågan om innovativ finansiering på global och på EU-nivå är inte bara viktig, utan också ytterst aktuell. Jag anser att det är beklagligt att den har reducerats till att handla om huruvida en ny avgift på finansiella transaktioner bör införas eller inte, men trots det kommer jag inte att väja för den här debatten.
Jag vill ställa en rad frågor. För det första undrar jag om parlamentet någonsin har hört talas om en kris som har lösts genom en ny skatt? Vet ni om det finns några undersökningar om vad det kostar att förvalta denna nya skatt? Känner ni till några undersökningar om vilka effekter denna nya skatt kommer att få för ekonomin? I ärlighetens namn har jag inte hört talas om några sådana undersökningar. Dessutom undrar jag om ni känner till någon form av reglering som går ut på att införa nya skatter, eller går regleringen ut på att övervaka och kontrollera marknaden? För mig är det uppenbart att så är fallet.
Jag ska avsluta med att begära att denna debatt och diskussion förs på ett sansat sätt och inte på grundval av ideologierna hos dem som inte bryr sig om ekonomins och företagens tillväxt eller allmänhetens bästa.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Herr talman! Om några månader kommer det att vara fyra år sedan vi uppmärksammade de första symptomen och de första effekterna av denna förödande ekonomiska kris, som är den värsta kris som uppstått under de senaste 75 åren.
Krisen började som en stor internationell omvälvning i finansvärlden. Den blev sedan en ekonomisk kris som spred sig till realekonomin och påverkade tillväxten och sysselsättningen med allvarliga sociala konsekvenser. Vi får inte glömma att detta är en humanitär kris för hundratals miljoner människor världen över.
Sedan dess har det hållits ett flertal internationella möten, framför allt inom G20, där EU:s medlemsstater har varit mycket aktiva. Många bestämda uttalanden och formella åtaganden har gjorts vid dessa möten om att reformera de internationella finansiella institutionerna, reformera skattesystemen och införa avgifter på internationella finanstransaktioner. Dessa uttalanden har dock inte varit mycket mer än formella uttalanden.
I själva verket ligger det verkliga arbetet med att bekämpa skatteparadis och reformera finansinstituten fortfarande framför oss.
Jag vill göra en koppling mellan detta betänkande och de utvecklingspolitiska behoven. Utvecklingsländerna har drabbats hårdare av krisens effekter än andra länder. De har lägre tillväxt, lägre sysselsättning, större svårigheter att få extern finansiering, större skulder och mindre offentligt utvecklingsstöd. Skatten på finanstransaktioner skulle bli en ny finansieringskälla för utvecklingspolitiken.
Därför anser jag att dessa aspekter av Anni Podimatas betänkande förtjänar vårt stöd, och jag vill i detta skede uppmana parlamentet att stå fast vid sitt ord och påminna det om att införandet av avgiften godkändes av parlamentet i mars 2010 i ett betänkande om krisens effekter för utvecklingsländerna.
Carl Haglund
Herr talman! Tack till föredraganden som har lyckats skapa ett betänkande som också väcker debatt. Jag tycker att det är viktigt att vi påminner oss själva om det att Europeiska kommissionen faktiskt har lovat att till sommaren komma fram med ett antal ambitiösa förslag med nya s.k. egna resurser, det vi brukar kalla för own resources. Där är det helt klart att just dessa skatter som vi nu har debatterat kommer att finnas med.
Det är kanske också därför jag tycker att de s.k. INI-betänkandena, där vi själva tar initiativ till saker och ting, kan bli en aningen besvärliga då vi först efterlyser en seriös beredning med studier om vilka konsekvenser diverse skatter och annat kan ha och sedan ändå tenderar att här i kammaren föregripa denna seriösa beredning genom att säga vad vi vill ha oavsett vad kommissionen bereder.
Här tycker jag att min kollega Diogo Feio var inne på precis rätt spår, för det handlar ofta om att vi närmar oss dessa skatter utifrån ett ideologiskt perspektiv. Nu talar vi t.ex. om beskattning av finanssektorn. Det är en mycket komplex helhet. Man hör sällan argumentation som handlar om de tekniska detaljer som kommer med detta, utan det handlar egentligen om en princip: att man vill ha en sådan skatt.
I detta sammanhang kan man också diskutera hur innovativa vi sedan är. Man har av ideologiska orsaker redan för 30 år sedan och mera velat ha dessa skatter, så det är inte speciellt innovativt att efterlysa dem. Däremot förstår jag att någon kan tycka att de behövs. Själv har jag tyckt att det är viktigt att vi inför beskattning av finanssektorn och att vi gör det på global nivå. Någon frågade här vad det betyder. Det betyder inte att vi behöver vänta på den sista diktatorn som sitter någonstans i ett hörn av vår jord, utan snarare om att man på G20-nivå kunde åstadkomma någonting. Det är ju också ambitionen hos fransmännen, som leder G20 i år.
Men nu har vi inte tålamod att minnas att vi får seriösa förslag av kommissionen till sommaren. Då tror jag att vi kommer framåt utan att göra denna fråga ideologisk, för den är också pragmatisk. Vi måste också komma ihåg att dessa skatter ska fungera också i praktiken.
Keith Taylor
(EN) Herr talman! Jag vill tala för avgiften på finanstransaktioner. Den ger oss en möjlighet att återställa balansen och åtgärda de skador som orsakats av åtstramningsåtgärderna, underskottet och de åtgärder som vidtagits för att täcka underskottet.
Det är dock viktigt att införa skatter som är relevanta för de rådande omständigheterna, eftersom Barclays Bank i Storbritannien t.ex. endast betalade 113 miljoner brittiska pund i bolagsskatt 2009, vilket är långt under Storbritanniens skattesats på 28 procent, medan Royal Bank of Scotland avsatte 25 miljarder euro till planerad skatteflykt det året, vilket kostade de brittiska och amerikanska statskassorna 500 miljoner euro i förlorade intäkter.
I Storbritannien har det bildats en grupp som stöder avgiften på finanstransaktioner, som kallar sig för ”Robin Hood tax group”, efter den legendariska person som stal från de rika och gav till de fattiga.
Jag stöder gruppens kampanj, och jag uppmanar parlamentet att göra detsamma.
Niki Tzavela
(EN) Herr talman! Anni Podimatas betänkande är mycket välbalanserat och välmotiverat, och vi bör alla välkomna de fyra finansiella verktyg som införs genom betänkandet imorgon. De fyra åtgärderna är alla innovativa, och jag anser inte att debatten bör begränsas till endast avgiften på finansiella transaktioner. Vi bör vara försiktiga när vi väljer vilka åtgärder som ska genomföras. Vi bör utesluta skatter inom sektorer som energisektorn som ökar levnadskostnaderna. Därför bör kommissionen i slutskedet av detta ärende med hjälp av en konsekvensbedömning utvärdera effektiviteten hos och de potentiella resultaten av dessa instrument.
Gunnar Hökmark
(EN) Herr talman! För det första vill jag gratulera föredraganden för att hon har lyft fram ett antal intressanta politiska skillnader i detta betänkande.
Jag vill också förtydliga en sak efter att ha lyssnat till den här debatten, och det är att en avgift på finanstransaktioner inte kommer att betalas av några andra än konsumenterna, precis som när det gäller elektricitet, bilar eller andra varor och tjänster. När dessa beskattas ökar priset för konsumenten. Ingen bank kommer att betala för detta. Bankerna kommer hur som helst att behöva öka sitt kapital under det kommande decenniet.
Så skatten kommer alltså att påföras konsumenterna. Det kan vara bra, eftersom vi givetvis behöver skatter. Men är det en bra skatt? Som min kollega Olle Schmidt nämnde tidigare provade vi det i Sverige, där den kallades valpskatten. Det var mer eller mindre samma skatt som vi diskuterar nu, och det var en succé - för Londons finansvärld! Det berodde på att aktiehandeln flyttade till London och handeln med obligationer mer eller mindre dog ut.
Därför är jag lite förvånad över vad som har sagts i debatten. Skillnaden ligger mellan dem som vill veta vilka konsekvenserna skulle bli och dem som inte vill veta det, dem som vill ha en konsekvensbedömning och dem som inte vill ha någon. Vi måste reflektera över om vi inte just nu gör borgmästaren i Shanghai mycket glad. Därför anser jag att vi bör följa den linje som föreslagits av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater).
Arlene McCarthy
(EN) Herr talman! Jag vill tacka föredraganden för detta betänkande och ägna mina kommentarer åt hur vi ska bemöta allmänhetens krav på en rättvis beskattning av sektorn för finansiella tjänster.
Vi bör komma ihåg att skattebetalarna redan har betalat 4,5 biljoner i statligt stöd för att rädda banksektorn - det motsvarar 9 500 euro per man, kvinna och barn i EU - och allmänheten betalar givetvis fortfarande genom förlorade arbeten under denna extrema finanskris. Nu när denna sektor åter har blivit lönsam och betalar ut höga bonusar (det är faktiskt så de rekapitaliserar sektorn, Gunnar Hökmark, de behöver inte bekymra sig över skatter - det är bonusarna de borde göra sig av med) är det inte mer än rimligt att den bidrar på ett rimligt sätt precis som andra sektorer.
Jag undrar varför EU:s egna resurser, inbegripet momsen, ska betalas av hushållen och skattebetalarna, medan finanssektorn i hög utsträckning slipper betala moms. Samtidigt som Irland lånar 85 miljarder euro för att lösa sin ekonomiska kris beräknas landets totala stöd till bankerna uppgå till 725 miljarder euro. EU-medborgarna anser med rätta att det är dags för finanssektorn att dra sitt strå till stacken. Till och med Mervyn King, chefen för Bank of England, sade i helgen att vi kommer att gå in i en ny bankkris om inte finanssektorn genomgår en genomgripande reform.
I detta betänkande står inget om hur vi ska införa en avgift på finansiella transaktioner eller hur hög en sådan avgift ska vara. Det är nu tydligt att vi precis har börjat granska dokumentationen på det här området, och en studie visar att till och med en ytterst låg avgift på enbart valutahandeln skulle kunna inbringa 26 miljarder amerikanska dollar världen över.
Vi stöder ytterligare studier. Vi stöder givetvis även dig, Algirdas Šemeta, genom att se till att vi inte inför den misslyckade svenska modellen, som inte är ett bra exempel på en avgift på finansiella transaktioner. Men jag kan säga till dig redan innan jag har sett resultaten av studierna att jag är en aning besviken över att kommissionen i sitt samrådsdokument redan har uteslutit en EU-avgift på finanstransaktioner. Du har rätt: vi måste se resultaten innan vi förkastar dem, och jag är besviken över att kommissionen redan har fattat det beslutet.
Under morgondagens omröstning kommer jag därför avslutningsvis att rösta för detta betänkande och principen att finanssektorn nu ska betala för sig. Med denna röst vill jag stödja våra medborgare och åsikten att de inte ständigt ska behöva betala för finans- och banksektorns misstag.
Satu Hassi
(FI) Herr talman! Jag tackar föredraganden för hennes utmärkta arbete. Jag hade velat att man i detta betänkande lade större vikt vid finansieringen av internationella klimatåtgärder, men jag ger också mitt starka stöd till avgiften på finanstransaktioner. När det gäller finansieringen av klimatåtgärder föreslog den arbetsgrupp som tillsattes av FN:s generalsekreterare förra året en koldioxidskatt som ett alternativ för utsläpp från internationella transporter. Detta bör tas på allvar i EU.
När 2008 års klimatpaket antogs beslutade vi att om inte internationella sjöfartsorganisationen hade inrättat ett globalt system för kontroll av utsläpp från sjöfarten före slutet av 2011 skulle vi agera på egen hand, på samma sätt som vi gjorde med luftfarten. En koldioxidskatt på sjötransporter till och från EU skulle få stor global betydelse, eftersom den skulle påverka en tredjedel av all internationell sjöfart och ge utvecklingsländerna en stadig inkomstkälla för sina klimatåtgärder.
Antonio Cancian
(IT) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag anser att dagens ämne är viktigt, eftersom det inte bara handlar om avgifter på finanstransaktioner, utan även är en viktig marknadsfråga. Genom euroobligationer - vi måste skilja mellan euroobligationer och projektobligationer - har det blivit dags att utveckla och driva vår ekonomi genom den finansiering som kallas för projektobligationer, framför allt när det gäller transeuropeisk infrastruktur inom transport-, energi- och telekommunikationssektorerna med hjälp av forskning och innovation.
Vi måste vara vägledande på dessa områden. Detta är det underliggande temat i dag, därav den förändrade takten. Nu när vi alla talar om EU-metoden är detta en möjlighet att ge det begreppet ett innehåll. Arbetslösheten är dagens verkliga sociala problem. Detta är vår uppgift i dag.
När vi tar ut skatter, oavsett om det är över hela världen eller bara i EU, anser jag att vi gör våra företag mindre konkurrenskraftiga. När vi bestämmer oss för den här svårtillämpade ökningen - för att vi endast vill komma åt dem som spekulerar, vilket vi inte kommer att lyckas med - kommer vi att misslyckas just eftersom den är så svår att tillämpa och måste tillämpas på G20-nivå. Slutligen anser jag när det gäller koldioxidskatter att skatterna inte bör höjas, utan göras mer enhetliga.
Liem Hoang Ngoc
(FR) Herr talman, mina damer och herrar! Det betänkande som vi diskuterar i dag innebär verkliga framsteg. Jag tänker framför allt på euroobligationerna, som EU kommer att behöva för att finansiera Europa 2020-strategin.
Högern förkastade i utskottet för ekonomi och valutafrågor tyvärr principen om en EU-avgift på finanstransaktioner, trots att de röstade för den i juni. Dess argument för att förkasta en EU-avgift på finanstransaktioner som en föregångare till en global avgift är samma argument som används av förespråkarna för skatteparadis. Man säger att införandet av en avgift endast på EU-nivå skulle vara en katastrof för finanssektorn. Man säger också att det skulle orsaka en kapitalflykt från EU.
På det svarar jag: Vad spelar det för roll om så är fallet? Den nuvarande volymen av finansiella transaktioner är överdrivet stor i förhållande till realekonomins behov. Att införa den här avgiften endast inom EU skulle bidra till att spräcka den bubblan.
Om dessutom volymen av de spekulativa kapitaltransaktionerna var något mindre, som t.ex. kreditderivaten i början av krisen, skulle det verkligen bidra till att stärka våra bankers balansräkningar. De skulle ha mycket större incitament att finansiera realekonomin.
För de som skyller på att det saknas en konsekvensbedömning vill jag påpeka att det heller inte gjordes någon konsekvensbedömning innan man gav klartecken för mångfaldigandet av derivat.
Det är dags för alla parlamentsledamöter att ta sitt ansvar. EU kan inte fortsätta att svansa efter ett G20 som domineras av USA och Kina. EU måste staka ut riktningen för reformen av vårt finanssystem.
Därför kan jag inte stödja en text som väljer att förbise en avgift på finanstransaktioner.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Herr talman! Anni Podimatas betänkande innehåller intressanta idéer - både gamla och moderna - som är särskilt aktuella just nu, med tanke på de förändringar vi står inför i euroområdet och i hela EU i fråga om stabilitet och tillväxt. En särskilt positiv idé är den om euroobligationer.
Jag vill i synnerhet kommentera frågan om en avgift på finanstransaktioner, som jag betraktar som en positiv åtgärd, vilket fastslås i det ändringsförslag som jag stödde, även om det bara blir på EU-nivå. Jag stöder detta förslag trots att det i alla relevanta studier har betonats att det är svårt och komplicerat att driva in skatten och trots att man inte vet hur ändamålsenlig den kommer att vara om den endast tillämpas på EU-nivå och inte på internationell nivå.
Men förutom dessa tekniska detaljer är vi särskilt bekymrade över dess eventuella effekter på EU-ekonomins konkurrenskraft. Konkurrenskraften är en förutsättning för vår tillväxt, vilket bör framstå som självklart med tanke på försöket att genomföra pakten för konkurrenskraft inom ramen för den ekonomiska styrningen med stränga och bindande villkor. Därför är vi bekymrade över vilka konsekvenser en sådan avgift kan få när det gäller att föra vidare snabba finansiella tjänster, när det gäller bristen på den likviditet som vår marknad så väl behöver just nu och när det gäller att flytta över kostnaden till investerarna och skattebetalarna.
Det är därför vi anser att den studie som kommissionen utlovat är en mycket grundläggande förutsättning. Det är dock ännu en sak som bekymrar oss: det står ingenstans vad resurserna kommer att användas till. Vi är inte för skatter för skatternas skull. Vi bekänner oss inte till någon skattedoktrin. Vi vill veta vad resultatet blir. Jag skulle vara mycket lyhörd och mitt förslag att förhandla skulle fortfarande gälla för en avgift som går till EU:s budget eller till stödmekanismen.
Elisa Ferreira
(PT) Herr talman! Det är meningslöst att upprepa att den rådande situationen är den största prövningen för eurons överlevnad, och därmed för EU:s överlevnad. Anni Podimatas betänkande öppnar upp för konstruktiva lösningar, så jag vill gratulera min kollega till de förslag hon lägger fram.
Situationens allvar är inte ett resultat av alltför stora underskott eller externa skulder i euroområdet som helhet, utan snarare av de bestående och allvarliga olikheterna i områdets olika ekonomier som omfattas av den gemensamma politiken. Vi saknar de instrument som skulle göra möjliggöra en konvergens mellan dessa ekonomier och tillåta EU att återfå balansen och växa.
Vi måste vara tydliga. Med den nuvarande integrationsnivån och med tanke på de olika ekonomiernas olikheter kommer euroområdet och EU inte att överleva med en budget på 1 procent av de samlade tillgångarna. I praktiken var den enda lösning som vi kunde komma fram till efter krisen att föreskriva åtstramningsåtgärder, och det är nu arbetstagarna och företagen som betalar för de underskott som orsakades av den spekulativa krisen inom finanssektorn, för vars undsättning EU har avsatt 26 procent av sina tillgångar.
Det är sant att en avgift på finanstransaktioner med en mycket låg procentsats, t.ex. 0,05 procent, för extremt spekulativa transaktioner som inbegriper högriskprodukter, kommer att behöva betalas av de som köper sådana produkter. Men varför skulle de inte betala, när vanligt folk betalar mervärdesskatt på bröd, mjölk och andra basvaror? Skattebördan måste omfördelas så att den skadar färre arbetstagare och företag och delas mer rättvist med finanssektorn, i synnerhet de spekulativa sektorerna.
Herr kommissionsledamot! Jag anser inte att kommissionen för närvarande bör avvisa eller undvika det tydliga politiska budskap som parlamentet sänder. Det offentliga samrådet kan inte utesluta en analys av avgiften på finanstransaktioner. Tvärtom, denna analys måste ges högsta prioritet.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Herr talman! EU har redan en skattebörda som är nästan 10 procentenheter högre än USA:s, Japans och andra ekonomiska världsmakters, och detta innebär en konkurrensnackdel för EU:s företag jämfört med amerikanska företag och andra globala företag. Det finns visserligen en stor entusiasm för införandet av en ny avgift på finanstransaktioner, men som vi alla vet har finanssektorn en otrolig förmåga att lämpa över alla kostnader på medborgarna och företagen. Därför anser jag att vi endast kan diskutera en avgift på finanstransaktioner i EU om vi har en global överenskommelse i den här frågan.
För det andra vill jag uttrycka mitt fulla stöd för införandet av euroobligationer för att finansiera europeiska infrastrukturprojekt som ett sätt att locka resurser, även för att locka resurser från den privata sektorn för att finansiera dessa projekt.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Herr talman! Jag vill gratulera föredraganden, Anni Podimata.
Den ekonomiska och finansiella krisen har visat att det finns ett antal oproportionerliga incitament i finanssektorn samt brister i regleringen och tillsynen av finanssystemet. Finanssystemet bör bidra till att betala kostnaderna för den här krisen på ett mer rättvist och hållbart sätt. Vi bör dock genom en konsekvensbedömning se till att avgiften på finanstransaktioner inte i slutändan överförs till konsumenterna, det vill säga till medborgarna. Vi anser därför att man måste fastställa tydliga regler för att förhindra en sådan situation.
Offentliga upphandlingar motsvarar 17 procent av EU:s BNP och utgör en betydande marknad, i synnerhet på områden som hälso- och sjukvård, transport och energi. Genomförandet av elektroniska system för offentlig upphandling i medlemsstaterna har lett till ökad insyn och betydande besparingar i de nationella budgetarna. Jag uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att genomföra minst 50 procent av alla offentliga upphandlingar med hjälp av elektroniska system senast 2015, och därmed respektera de åtaganden som medlemsstaterna gjorde i Manchester 2005. Jag uppmanar även kommissionen att genomföra e-fakturainitiativet om elektroniska fakturor, vilket är ett viktigt verktyg för att minska skatteflykten.
Medlemsstaterna bör avsevärt förbättra de befintliga strukturfonderna för forskning och innovation samt projekt för transport och energieffektivitet och hjälpa medborgarna att skaffa sig de nödvändiga kunskaperna och förbättra de nationella systemen samt genomföra smarta specialiseringsstrategier och gränsöverskridande projekt. Mot denna bakgrund stöder vi utfärdandet av gemensamma euroobligationer för att finansiera infrastrukturprojekt.
Jag vill också uppmärksamma den outnyttjade potentialen hos innovativa revolverande finansiella instrument som syftar till att öka energieffektiviteten hos byggnader. Dessutom bör medlemsstaterna börja förbereda strukturfonderna efter 2013, med särskild tonvikt på innovation, transport, energieffektivitet och smart specialisering.
Astrid Lulling
(FR) Herr talman! Nu när vi precis har börjat smälta effekterna av den finansiella krisen är det verkligen inte förbjudet att tänka över grundläggande frågor som innovativa skattemekanismer och föreslå nya vägar såsom euroobligationer. Men om detta ska vara riktigt meningsfullt så får realismen aldrig ge vika för idealismen. Euroobligationer kan bli ett instrument för framtiden om Europeiska unionen skulle göra verkliga framsteg när det gäller ekonomisk styrning. Detta är en förutsättning. Vi får inte underskatta problemen.
Om vi lyssnar på Anni Podimata verkar det hela faktiskt ganska enkelt. Vi tar pengarna där vi hittar dem, och så är det med den saken. I dag är det tacksamt att göra bankerna till syndabockar. De har syndat och de måste betala. Det är vad fransmännen sade till tyskarna efter Versaillesfördraget 1920. En synnerligen välinformerad observatör, ECB-chefen Jean-Claude Trichet, varnade oss mycket tydligt för riskerna med att tillämpa en unilateral avgift på finanstransaktioner inom EU. Jag har till och med hört att man talat om att införa avgiften endast i euroområdet. Vi är ute på hal is här. Vår kollega Nigel Farage skulle bli överförtjust! Vi måste därför vara ytterst försiktiga. Därför instämmer jag till fullo med det ändringsförslag som lades fram av min grupp. Det stänger inga dörrar, men kräver att vi grundligt analyserar konsekvenserna av de val vi gör. Att välja att vara ideologisk i det här läget skulle vara ett allvarligt misstag.
Jag för min del tänker inte stödja en åtgärd vars enda konsekvens skulle vara att missgynna EU:s finanssektor till förmån för våra konkurrenter.
David Casa
(MT) Herr talman! Jag vill tacka föredraganden för att hon påmint oss om att den inre marknaden måste bli mer effektiv och ändamålsenlig om den ska bli bättre. Om vi diskuterar skattefrågan mot bakgrund av detta och betänker att vi precis har börjat ta oss ur krisen, så anser jag att ett plötsligt införande av skatter inte är rätt väg att gå. Det säger jag eftersom jag tror att marknaden är tillräckligt belastad som det är - t.ex. genom de nya kapitalkraven och de nya insättningsgarantisystemen - och vi har inte ens börjat känna effekterna av detta. Med tanke på att vi alla är överens om att en global skatt kommer att vara så gott som ogenomförbar eftersom EU inte kan vara den enda aktören här, anser jag att vi bör överväga vilka konsekvenser denna EU-avgift kommer att medföra. Vi måste fundera över hur arbetsmarknaden kommer att påverkas, hur vi kan skapa fler arbetstillfällen och hur konkurrenskraftig EU:s marknad kan förbli i förhållande till andra konkurrerande internationella marknader. Mitt parti, som jag företräder här, stänger inte dörren i den här frågan, men vi håller inte med om att vi kan ta oss ur krisen genom att införa en ny avgift. Vi anser att vi bör utvärdera effekterna, titta på de studier som har genomförts och betänka hur detta kommer att påverka EU:s ekonomiska sektor. Om det mot bakgrund av allt detta framgår att denna avgift trots allt kommer att vara gynnsam så kan vi samtycka till dess införande. För närvarande står vi dock fast vid vår övertygelse att nya avgifter är oacceptabla.
Jean-Pierre Audy
(FR) Herr talman! Jag vill börja med att berömma föredraganden, Anni Podimata, för hennes arbete och Danuta Maria Hübner för hennes enorma arbetsinsats för vår politiska grupp.
Vi känner alla till de fakta som rör avgiften på finanstransaktioner. Det första faktumet är att transaktioner och spekulation motsvarar mellan 80 och 100 gånger realekonomins värde. Det andra är att millennieutvecklingsmålen - fattigdom, vatten, skog, infrastruktur, utbildning och hälsa - fortfarande måste finansieras och kräver 300 miljarder amerikanska dollar senast 2015.
Därför är vi för denna avgift, men när den läggs fram för omröstning i morgon krävs en överväldigande majoritet. Att komma med undanflykter skulle vara det farligaste parlamentet kan göra. Det behövs en överväldigande majoritet, och avgiften måste tillämpas på EU-nivå, inte på mellanstatlig nivå.
När det gäller euroobligationerna finns det tre kategorier. Den första kategorin sägs kunna användas för att finansiera statsskulder, vilket inte stämmer, eftersom vi aldrig kommer att få en politisk majoritet för att finansiera alla medlemsstaters statsskulder. Den andra kategorin skulle kunna finansiera krishanteringsmekanismen, som har blivit permanent. Vi behöver verkligen euroobligationer för detta. Här vill jag ta upp frågan om den politiska, och därmed den parlamentariska kontrollen av dessa euroobligationer. För det tredje och sista anser jag att vi behöver euroobligationer för investeringar. En kontinent som inte investerar kommer att gå bakåt i utvecklingen. Kontinenter världen över investerar. Därför behöver vi dessa euroobligationer, dessa projektobligationer.
Sławomir Witold Nitras
(PL) Herr talman! Jag vill inte upprepa de argument som framförts av föregående talare från min politiska grupp. Jag vill endast tillägga en sak.
Det stämmer att avgiften på finanstransaktioner skulle bli en avgift som tas ut från medborgarna. Det stämmer att införandet av denna avgift utan att göra några genomförbarhetsstudier (och några sådana har inte gjorts), och endast på EU-nivå i stället för på internationell nivå, skulle vara mycket oansvarigt.
Jag vill tillägga ännu en sak. Jag glömde att tacka Anni Podimata och Danuta Maria Hübner. Utan deras arbete skulle utskottets betänkande ha varit betydligt sämre. Betänkandet har faktiskt blivit riktigt bra. Det är sansat och balanserat med vissa tänkvärda förslag, men saknar ideologiska utsvävningar och idéer utan verklighetsförankring.
Jag skulle dock vilja tillägga ytterligare en sak angående avgiften på transaktioner. Det finns länder, inte bara i övriga världen utan även i EU, bland annat mitt eget land, vars banksystem har bevisat sitt värde under finanskrisen. I Polen kompletterade vi inte finanssystemet. Vårt finanssystem övervakades redan av vår myndighet för finansiell tillsyn, och vi hade regler som först nu har införts på EU-nivå. Detta system tycks inte ha genererat några skulder. Förslaget om att införa en avgift på finanstransaktioner kommer också att belasta sunda system som inte har del i skulden. Eftersom jag som EU-medborgare känner till att det finns system som inte genererar kostnader, kan jag därför inte gå med på detta.
Jag vill bara säga en sak till om euroobligationer. Det är en bra idé. Vi måste finansiera investeringar, men när vi nu sätter i gång med detta vill jag ställa en fråga till kommissionen i synnerhet: Hur ska vi se till att detta instrument omfattar alla dem som med tiden kommer att vilja ansluta sig till euroområdet, och inte bara de nuvarande medlemmarna?
Sari Essayah
(FI) Herr talman! Finanskrisen har inneburit att vi blivit tvungna att överväga gynnsamma inkomstkällor för att uppnå tillväxt och välstånd. Betänkandet omfattar såväl användbara som problematiska initiativ. Det som är problematiskt i betänkandet är förslaget om EU-projektobligationer eller euroobligationer, som jag motsätter mig helt och hållet. Euroobligationer skulle göra medlemsstaternas ansvar för de egna ekonomierna mindre tydligt och belasta de medlemsstater som framgångsrikt själva har skött sina affärer med dessa ökade räntebetalningar. Det skulle utgöra ett så kallat moraliskt vågspel.
Jag stöder ändå denna ”börsskatt”, dvs. skatten på finansiella transaktioner, om vilken kommissionen snarast möjligt borde presentera en konsekvensbedömning. Jag kan lika gärna fråga kommissionsledamoten som är här i dag när vi kan få denna konsekvensbedömning?
Det är också positivt att man i betänkandet har fäst stor uppmärksamhet vid finansieringen av utvecklingssamarbete, eftersom de svåraste mänskliga konsekvenserna av finanskrisen är att den hotar att drabba dem som definitivt bär minst ansvar för situationen, dvs. människorna i utvecklingsländerna. Världens mest fattiga får lida på grund av att vissa länder under lågkonjunkturer skär ner på utvecklingsbiståndet, och till och med på det akuta humanitära biståndet.
I betänkandet påminns vi med rätta om betydelsen av samarbetet på utvecklingsområdet, men också av de åtgärder som vidtagits av utvecklingsländerna själva. Dessa länder måste öka de egna insatserna på skatteområdet, särskilt skatteuppbörden och bekämpandet av skatteflykt. EU bör under tiden förbättra samordningen av det nuvarande fragmenterade systemet för utvecklingsbistånd och öka insatserna för att bekämpa skatteparadis.
Damien Abad
(FR) Herr talman! Vi kanske har tagit oss igenom den värsta finanskris som världen har skådat sedan 1929, men det innebär inte att vi i EU kan luta oss tillbaka och blåsa faran över.
Det jag vill säga är att regleringen av det internationella finanssystemet och idén om en skatt på finansiella transaktioner inte är några typiskt vänsterbetonade frågor. Detta är inte uteslutande en socialistisk fråga. Det är en fråga som berör hela parlamentet. I det hänseendet anser jag att det är en skam att den socialdemokratiska gruppen lägger fram en alternativ resolution vid en tidpunkt då alla våra politiska grupper har möjlighet att samlas och enas om två förslag. Det första förslaget handlar om att stödja principen om en global skatt på finansiella transaktioner, i linje med G20-gruppens förslag och i enlighet med dess nuvarande färdplan. Det andra förslaget handlar om att undersöka möjligheten att införa denna skatt på finansiella transaktioner inom EU, efter att en konsekvensbedömning genomförts. Konsekvensbedömningen är inte avsedd att fördröja saker och ting eller att ge oss mer tid: den är uteslutande avsedd att se till att skatten införs under rätt omständigheter.
Jag anser att det är skamligt att partipolitiska och individuella intressen hindrar oss från att skapa en stark rörelse inom parlamentet. Jag anser att frågan om att reglera det internationella finanssystemet är alltför viktig för att göras till en partipolitisk fråga, och jag anser att höger- och mittpartierna ska kunna säga sin mening om frågan lika obehindrat som vänstern: de kan påverka debatten, de kan ta mod till sig och visa ansvar genom att föreslå att denna skatt ska införas av pragmatiska, snarare än ideologiska skäl.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag vill tacka föredraganden för detta betänkande.
De två största problem som EU står inför är den höga arbetslösheten och de svåra skuldbördorna. I går nåddes en överenskommelse i Dublin om bildandet av en ny regering - en regering som har åtagit sig att föra Irland ut ur en av de mörkaste tiderna i vår historia. Irland står inför en nationell ekonomisk kris utan motstycke, vilket kollegerna här i parlamentet känner till alltför väl. Vi behöver definitivt våra kollegers förståelse och stöd för att kunna återhämta oss efter denna svåra situation.
Den tillträdande regeringen har flera utmaningar framför sig, däribland att invänta resultaten från det andra stresstestet för banker som väntas i slutet av månaden, så att vi till sist får vetskap om problemets omfattning. Stresstestet kommer att bli en svidande anklagelse mot den ineffektiva regleringen av EU:s banksektor - och även Irlands - men jag säger EU:s, och understryker detta. Det finns lärdomar att dra. På sysselsättningssidan kommer vi att inrikta oss på att hjälpa människor att komma tillbaka till arbetsmarknaden.
När det gäller frågorna i detta betänkande föreslås tre åtgärder på skatteområdet. Skatten på finansiella transaktioner har potential, men vi behöver - och jag välkomnar kommissionsledamotens kommentarer om detta - en konsekvensbedömning innan vi gör något slutligt utlåtande. Jag vill påpeka att beskattning inte får handla om bestraffning, utan om att skapa resurser på ett rättvist och jämlikt sätt.
När det återigen gäller euroobligationerna möjliggör de stora infrastrukturprojekt. De som oroar sig över den moraliska risken skulle säga att om vi hade en god ekonomisk styrning skulle denna rädsla dämpas. När det gäller koldioxidskatten har jag slutligen vissa farhågor, men vi diskuterar åtminstone dessa mycket viktiga frågor här i parlamentet och imorgon kommer vi att hålla omröstning om dem.
Jan Kozłowski
(PL) Herr talman! De ambitiösa strategiska mål som EU har antagit kräver betydande investeringar och resurser. Å andra sidan har finanskrisen inneburit att flera medlemsstater har tvingats hitta sätt att hushålla. Det är svårt att förena dessa två tendenser, så jag anser att sökandet efter innovativ finansiering är viktig och värd att satsa på.
Jag vill emellertid uppmärksamma två särskilt viktiga frågor. För det första bör innovativ finansiering ses som ett komplement till EU:s budget. Det bör betraktas som ett stöd till EU:s ambitiösa mål, men inte som ett försök att minska medlemsstaternas insatser. För det andra bör man noga analysera hur de föreslagna finansieringsmetoderna kommer att påverka EU:s konkurrenskraft och arbetslöshetsnivåer.
George Sabin Cutaş
(RO) Herr talman! För att uppnå målen för Europa 2020-strategin krävs mycket stora investeringar på EU-nivå på områdena för forskning, utbildning och infrastruktur. Mot bakgrund av den åtstramningspolitik som de europeiska regeringarna följer och de växande underskotten kan dessa mål emellertid bara uppnås genom alternativa finansieringsmetoder. Jag tänker på såväl gemensamma obligationsemitteringar, som kan göra det möjligt för medlemsstaterna att täcka en del av underskotten genom att låta en del av skulden övergå i en europeisk skuld och underlätta erhållandet av lån med låga räntesatser, som på skatten på finansiella transaktioner.
Den senare skulle innebära en minimiavgift för finanssektorn, vars verksamhet står för omkring 73 procent av den globala bruttonationalprodukten. Avgiften skulle användas för att motverka finansiella spekulationer, samt säkerställa en marknadsreglering och investeringar i EU-projekt. EU måste sända en tydlig signal när det gäller att hitta en lösning på finanskrisen, främst genom att införa dessa skatter.
Elena Băsescu
(RO) Herr talman! En skatt på finansiella transaktioner skulle påverka konkurrenskraften, men en global skatt som tillämpas på rätt sätt skulle kunna vara ett sätt att samla in ytterligare medel till den globala politiken. För att kunna inta en konsekvent ståndpunkt bör EU göra en bedömning av konsekvenserna av att införa en sådan skatt. I studien bör hänsyn tas till den möjliga risken för att utländska investeringar flyttas till områden som är mindre öppna för insyn. Studien bör också undersöka i vilka utsträckning de berörda alternativen kan användas som innovativa finansiella mekanismer. En sådan skatt får inte inverka negativt på banksystemet. Att undvika eventuella effekter på små och medelstora företag och enskilda investeringar är emellertid två mycket viktiga aspekter.
Slutligen vill jag betona att endast en skatt på finansiell verksamhet skulle vara genomförbar på EU-nivå. På så sätt skulle vi endast beskatta företag, och inte varje deltagare i en finansiell transaktion.
Sylvana Rapti
(EL) Herr talman! Jag ska inte säga tack eller framföra min uppskattning till Anni Podimata. Jag vill dock säga att hon gjort ett bra jobb, för vid en tidpunkt då eurons tillstånd är mycket dåligt har hon åtagit sig att utarbeta ett initiativbetänkande i parlamentet där man föreslår en lösning. Den bot som föreslås omfattar en skatt på finansiella transaktioner.
Många har sagt nej till detta; vissa har sagt det på ett artigt sätt, andra har varit mer rakt på sak. Jag har emellertid inte hört talas om några alternativa förslag och jag tror att vi alla vill försvara EU och euron. Jag har också hört talas om en studie, men när jag hör förslag om en studie vet jag i förväg att svaret är nej, och att vi bara försöker vinna tid. Försök inte att vinna tid, herr kommissionsledamot. Gör något på en gång. Som avslutning på ögonkontaktsförfarandet uppmanar jag er att anta denna skatt.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Herr talman! Min grupp och jag stöder införandet av en skatt på finansiella transaktioner av två skäl.
Först och främst för att en sådan skatt är nödvändig och användbar. En avgift på 0,05 procent skulle ge intäkter på över 200 miljarder euro. Vid en tidpunkt då en förmodat magisk politik som går ut på att minska kostnaderna paradoxalt nog kräver större intäkter anser jag att det är absolut nödvändigt att införa denna skatt. Den är avgörande.
För det andra skulle skatten göra det möjligt för oss att ta itu med och begränsa spekulationer, vilket för närvarande är den stora utmaningen för världens och EU:s politik.
Det finns ytterligare en anledning till att jag stöder denna skatt, och det är för att tusentals medborgare, som företräds av en mängd organisationer, kräver att skatten införs. Som politiska företrädare är det vår skyldighet att inte bara lyssna utan att också reagera på ett ansvarsfullt och konsekvent sätt, och jag anser att parlamentet i morgon bör uttala sig tydligt och övertygande på den här punkten.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Politiker förväntas styra världen, och om de inte gör det fylls tomrummet av andra. Det var delvis det som skedde i samband med finanskrisen, inte minst i mitt eget hemland. Som tur är återvinner vi nu förlorad terräng, och i parlamentet har insatser gjorts för att försöka tygla de finansiella spekulanterna - dessa ekonomiska parasiter som har förstört både marknader och människors liv. Skatten på finansiella transaktioner är en god idé att utgå ifrån, men om skatten inte införs globalt kommer vi, med Nigel Farages ord, att skapa en kamikaze-ekonomi.
Jag gladdes åt att medunderteckna ändringsförslag 3, där man efterlyser en genomförbarhetsstudie. Det är riktigt och klokt att invänta genomförbarhetsstudien för att se om det är ekonomiskt förnuftigt att ensidigt gå vidare med skatten, utan övriga världen. När denna genomförbarhetsstudie väl finns till hands kan vi fatta ett beslut.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Herr talman! Skatten på finansiella transaktioner är ytterst viktig för EU:s framtid. Skatten kommer att bidra till en förbättrad kontroll av finanssektorn. Bristen på nödvändiga kontroller ledde tidigare till en kris och vållade stor skada till följd av exempelvis bankernas spekulationer. I dag har kostnaderna för krisen överförts på EU:s medborgare. I till exempel Polen har momsen höjts, vilket innebär att kostnaderna för familjers försörjning har stigit.
Införandet av skatten på finansiella transaktioner kommer att innebära att åtgärder vidtas för att begränsa de så kallade skatteparadisens verksamhet. Förutom att skatten kommer att bidra till att disciplinera finanssektorn kommer EU att kunna anslå betydande belopp till utveckling från egna medel. En större EU-budget kommer att innebära ökade möjligheter och mer EU-medel till forskning, utbildning, investeringar i ny teknik, sammanhållningspolitik och den gemensamma jordbrukspolitiken.
Jaroslav Paška
(SK) Herr talman! Jag instämmer med föredraganden om att turbulensen inom finanssektorn har lett till allvarliga problem, inte bara för våra medborgare, utan också för de flesta företag. Därför är det helt legitimt att diskutera en uppdatering av föreskrifterna när det gäller hanteringen av EU-medborgarnas sparande i banker, försäkringsbolag och andra finansinstitut.
En viktig slutsats av debatten borde emellertid vara att stödja en ansvarsfull och säker förvaltning av medborgarnas besparingar, och att undanröja alla spekulativa och riskfyllda transaktioner som innebär att småsparares besparingar eller framtida pensioner försvinner ner i spekulanternas fickor.
För detta krävs först och främst bättre och fler övergripande föreskrifter som är globalt accepterade och som utesluter spekulationer och spel från finanssektorns sida, utan att spararna eller kunderna vållas onödig skada. Vi bör inte tala om sanktioner eller särskilda skatter förrän vi har genomfört en grundlig reform av finanssektorn, som dessvärre inger ett lågt förtroende i dagsläget.
Angelika Werthmann
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Efter strukturkrisen - och jag kan inte se att vi på något sätt har åtgärdat den ännu - är det viktigt att garantera en säker finansiell plattform för att begränsa eller, ännu hellre, förbjuda spekulationer helt och hållet. Innovativa finansinstrument kompletterar den nedskärningspolitik som för närvarande krävs, och bör omedelbart införas över hela världen. Om vi således röstar för en skatt på finansiella transaktioner, med en skattesats på 0,05 procent, skulle vi förfoga över potentiella intäkter motsvarande nästan 200 miljarder euro inom hela EU, eller till och med 650 miljarder euro över hela världen. Minst lika positivt är att skatten gör det möjligt att reglera finansmarknaderna och öka öppenheten. Detta är med andra ord ett steg i rätt riktning.
Thomas Mann
(DE) Herr talman! Om vi vill stabilisera finansmarknaderna är en skatt på finansiella transaktioner oundviklig. Vi behöver den för att en gång för alla kunna sätta stopp för de ytterst överdrivna spekulationerna. Instabiliteten på finansmarknaderna beror på kortsiktiga investeringsstrategier och kursspekulationer med användning av en stor andel främmande kapital. Vi måste se till att detta slags spekulationer blir ointressanta, och att långsiktiga investeringsstrategier blir dominerande en gång för alla.
Skatten kommer att inbringa stora intäkter som vi inte kan klara oss utan med tanke på EU:s kostnadskrävande säkerhetsnät. Skattesatsen måste emellertid också fastställas förnuftigt. Skattesatsen på värdepapper med lägre risk måste vara lägre än den för värdepapper med högre risk. Även om finans- och banksystemen är olika organiserade runt om i världen måste denna skatt på finansiella transaktioner accepteras globalt. Den kommer att bidra väsentligt till att minska oron på finansmarknaderna och slutligen skapa en stabilare grund för finansiella transaktioner.
Algirdas Šemeta
Herr talman! Jag vill först och främst tacka er för denna mycket intressanta debatt. Åsikterna går isär när det gäller huruvida EU borde rekommendera att införa en skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå som ett första steg.
De siffror som cirkulerar kan förefalla lockande. Jag är emellertid övertygad om att vi först bör utvärdera riskerna för utlokalisering och konsekvenserna av en sådan skatt för den europeiska konkurrenskraften. Som ni vet kan finansiella transaktioner lätt flyttas utanför EU. Tidigare exempel, från bland annat Sverige, har visat att införandet av skatt på finansiella transaktioner på lokal nivå kan skada seriösa företag och i stor utsträckning undergräva skattebasen. Detta illustrerades tydligt av Olle Schmidt och Gunnar Hökmark.
Som jag sade i mitt inledande anförande uppmanar jag er att invänta resultaten av konsekvensbedömningen för att kunna inta en välgrundad ståndpunkt på detta område. Jag kan försäkra er om att denna konsekvensbedömning kommer att genomföras mycket grundligt. Ni känner till att vi i februari inledde ett offentligt samråd om denna fråga. I slutet av mars kommer ett skatteforum att anordnas i Bryssel, som kommer att vara helt och hållet inriktat på frågan om beskattning av finanssektorn. Vi bedriver ett nära samarbete med den akademiska världen och IMF om denna fråga, som jag hoppas kommer att analyseras mycket ingående för att vi ska kunna fatta väl underbyggda beslut.
De frågor som står på spel är mycket viktiga, och flera av dem har tagits upp under denna diskussion, t.ex. inverkan på högfrekvenshandeln. Vi måste också undersöka skattebördan. Några av er undrade vem som ska betala skatten. Det finns inget tydligt svar på den frågan. Vi måste också analysera administrationskostnaderna, samt skattebaserna och flera andra relevanta frågor för att kunna fatta ett slutligt beslut.
Jag vill därför uppmana er att vänta tills kommissionen har slutfört denna konsekvensbedömning, vilket vi har åtagit oss att göra före sommaruppehållet.
För övrigt välkomnar jag betänkandet där man helt och hållet stöder kommissionens åtgärder när det gäller innovativ finansiering, i synnerhet på området för koldioxidskatt, EU-projektobligationer och utvecklingsfinansiering. Jag vill återigen tacka Anni Podimata för hennes utmärkta betänkande, och jag önskar er lycka till med morgondagens omröstning.
Anni Podimata
Herr talman! Jag vill bara säga några ord för att sammanfatta dagens mycket intressanta debatt, för vilken jag tackar samtliga talare.
Den första frågan gällde huruvida detta skulle vara en global eller europeisk skatt. Jag anser att det är en felaktig fråga, eller snarare befarar jag att frågan har ställts av de som inte vill ha någon skatt överhuvudtaget, vare sig på EU-nivå eller på global nivå, men vi vet alla att det är omöjligt att nå en global överenskommelse om inte någon tar det första steget. För att således vara trovärdig och effektiv i denna strävan mot en global överenskommelse bör unionen, som har världens största finansmarknad, ta det första steget.
Den andra frågan gällde konsekvensbedömningen. Alla som har läst betänkandet om innovativ finansiering känner till att konsekvensbedömningen berör en mängd punkter i betänkandet, och vi behöver förvisso en konsekvensbedömning - det bestrider ingen. Jag kan dock inte hålla med dig, kommissionsledamot Algirdas Šemeta, när du uppmanar oss - som du nu också gjorde i ditt inledande anförande - att inte göra någonting och att inte inta någon ståndpunkt innan kommissionens konsekvensbedömning har offentliggjorts. Det oroar mig också att du, i och med den hållning som du intog för en liten stund sedan, redan har intagit en ståndpunkt, trots att det inte finns någon konsekvensbedömning och trots att vi inte kommer att införa någon skatt på finansiella transaktioner på EU-nivå. Givetvis behöver vi en konsekvensbedömning, och vi vet alla att det är den vanliga åtgärden innan ett lagstiftningsförfarande inleds. Låt oss emellertid inte gömma oss bakom konsekvensbedömningar och låt oss inte svika vår uppgift och vårt ansvarsområde, särskilt inte vid en tidpunkt då vi kämpar för att försvara gemenskapsmetoden, med vilket jag åsyftar parlamentets roll i beslutsfattandet. Det politiska beslutet om huruvida vi vill ha en EU-skatt eller inte ligger hos oss och hos rådet, vilket Tysklands förbundskansler Angela Merkel påminde oss om i förra veckan. Vi måste se till att vi inte överrumplas av situationen.
(Applåder)
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag den 8 mars 2011 kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Ivo Belet
I dag sänder parlamentet en kraftfull signal till G20-gruppen, och i synnerhet till de europeiska stats- och regeringscheferna. Vi har alltid varit, och kommer att förbli, positiva till införandet av en skatt på finansiella transaktioner på global nivå, men om detta inte kan uppnås på kort sikt bör EU agera självständigt och ta sin del av ansvaret. Vi förmodar att kommissionen inom kort kommer att genomföra en studie, och därefter utarbeta ett specifikt lagstiftningsförslag.
En skatt på finansiella transaktioner är det bästa verktyget för skydd mot marknadsspekulationer och för att finansiera globala kollektiva nyttigheter. Samtidigt kan det emellertid vara ett effektivt verktyg för att stödja en dynamisk ekonomisk återhämtning i Europa. Vid det här tillfället vill jag också påpeka att de som alltid hävdar att det europeiska integrationsprojektet är ett antisocialt projekt kanske borde dämpa sig en aning från och med i dag. För i dag antar Europaparlamentet - med Oxfams ord -en global standard genom att kräva en europeisk Robin Hood-skatt.
Proinsias De Rossa
Jag stöder detta betänkande, där man uppmanar EU att främja införandet av en skatt på finansiella transaktioner på global nivå. Om man inte lyckas med detta bör EU, som ett första steg, införa en sådan skatt på EU-nivå. Den uppseendeväckande ökningen av volymen av finansiella transaktioner i den globala ekonomin under det senaste årtiondet, som 2007 nådde en nivå som var 73,5 gånger högre än världens nominella BNP, illustrerar det allt större avståndet mellan de finansiella transaktionerna och realekonomins behov. Finanssektorn är underbeskattad. Anmärkningsvärt nog är de flesta finansiella tjänster befriade från mervärdesskatt. Åtgärder bör vidtas för att inbringa större medel från denna sektor och bidra till att flytta skattebördan från arbetstagarna. De största kostnaderna för krisen har hittills burits av skattebetalarna. Finansinstituten och de berörda aktörerna, som i åratal har haft en överdrivet hög avkastning på kapital och överdrivet höga årliga bonusutbetalningar, bör ge ett skäligt bidrag för att täcka kostnaderna. Det uppskattas att en låg avgift på finanstransaktioner skulle kunna ge nästan 200 miljarder euro per år på EU-nivå och 650 miljarder amerikanska dollar på global nivå, vilket skulle utgöra ett väsentligt bidrag från finanssektorn för att täcka kostnaderna för krisen och för att upprätta hållbara offentliga finanser.
Kinga Göncz
I tider av kärva ekonomiska förhållanden skulle vi ha svårt att hitta några mer självklara resurser för att uppfylla EU:s gemensamma mål än skatter på finansiella transaktioner på internationell eller europeisk nivå, euroobligationer och EU-projektobligationer, samt andra innovativa finansiella instrument. Om vi verkligen menar allvar med våra resolutioner och de mål som fastställs i Europa 2020-strategin måste vi stödja de nya finansiella instrument som gör det möjligt för oss att nå dessa mål. Det krävs nya resurser för att utveckla energi- och transportnäten, bekämpa klimatförändringen och finansiera de åtgärder som syftar till att uppnå social integration. Dessa resurser får inte innebära att ytterligare bördor läggs på skattebetalarna, som redan bär följderna av åtstramningsåtgärderna. Enligt finansiella experter kan en skatt på finansiella transaktioner som minskar mängden finansiella spekulationer och ett överdrivet risktagande från finansinstitutens sida - vilket gruppen Progressiva förbundet av Socialdemokrater i Europaparlamentet under lång tid har förespråkat - införas på EU-nivå utan att finanssektorn trängs ut från Europa. En transaktionsskatt på 0,05 procent skulle årligen bidra med 200 miljarder euro till budgeten. Dessutom skulle andra innovativa finansåtgärder, som t.ex. emittering av euroobligationer, kunna bidra till att öka budgetintäkterna.
Cătălin Sorin Ivan
Efter att ha upplevt finanskrisen, som visade på volatiliteten i finansinstitutens värdepapper, ansåg vi det nödvändigt att införa en skatt på finanstransaktioner på EU-nivå, vilket är en fråga som också diskuterats intensivt i rådet.
S&D-gruppen, som föredraganden tillhör, förtjänar mest beröm. Vi lyckades sända en tydlig signal, särskilt genom att anta det mest problematiska ändringsförslaget, som syftar till att införa skatten på EU-nivå snarare än globalt. Därigenom visar vi våra goda avsikter och vår starka övertygelse om att åtgärderna kan bli mer effektiva i EU, med kvantifierbara och omedelbara fördelar. I detta avseende upprepar jag att åtstramningspolitiken, som kraftfullt förordats av de konservativa regeringarna, är djupt ojämlik och till och med demagogisk, särskilt med tanke på att finanskrisen inte orsakades av vanligt folk, utan av finans- och bankinstituten, som hade en överdrivet liberal syn på finanssystemet. Förnyelse bör övervägas i rättvisetermer, och därför är denna skatt den bästa tillgängliga åtgärden.
Alfredo Pallone
Denna diskussion är fascinerande på ett etiskt, politiskt och till och med tekniskt plan. Problemet är att skatten inte kan införas på ett fragmenterat område, utan lösningen måste vara gemensam och antas på G20-nivå, för om skatten inte införs av alla kommer den att få motsatta effekter och leda till att finanstransaktionerna utlokaliseras. Vi är inte här för att försvara spekulanterna eller de som spelar på finansmarknaderna som om de vore casinon, men vi kan å andra sidan inte vidta åtgärder som är delvis demagogiska bara för att rädda ansiktet. Det skulle i praktiken vålla större skada än den vi försöker förebygga. Låt oss därför inte diskutera utifrån enbart ideologiska grunder utan i stället begrunda fakta. Vi är alla överens om att de finansiella spekulationer måste stoppas för deras egen skull och om att principen om att förorenaren betalar måste införas, men för att göra detta är det nödvändigt att anta en strategi som bygger på välgrundade uppgifter, siffror och statistisk analys. Vi måste hitta en lösning som beaktar nödvändigheten att stoppa vissa typer av spekulationer, och som hindrar EU från att bromsa in på den globala marknaden, vilket skulle skapa ytterligare problem vid en tidpunkt då vi måste investera och försöka övervinna krisen.

{'language': 'sv'}