Tervetulotoivotukset
Puhemies
Haluan toivottaa tervetulleeksi Euroopan unionin jäsenyyttä hakeneiden maiden hallituksia ja parlamentteja edustavat korkean tason valtuuskunnat, jotka seuraavat istuntoamme viralliselta lehteriltä. Te todistatte tänään kanssamme historiallista hetkeä Euroopan unionin elämässä, kun meillä kaikilla on nyt tilaisuus laajentaa ja syventää suhteitamme. Teidän läsnäolonne on nyt otollistakin otollisempi ja olen hyvin iloinen voidessani tervehtiä teitä kaikesta sydämestäni.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Van Putten
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron, joka koskee edunvalvontatoimintaa parlamentissa. Tiedätte, että en useinkaan tee näin. Muutamien muiden ryhmien tarkkaavaiset kollegat ovat kertoneet minulle faksista, joka on kiertänyt täällä jo useita päiviä ja jonka itse sain vasta tänä aamuna, sen otsikko on Patents for life ja siinä puututaan tarkistukseen, jonka olen esittänyt koko ryhmän kanssa ja jonka oma parlamenttiryhmäni on ottanut omiin nimiinsä. Faksissa sanotaan, että mikäli se tarkistus hyväksytään, kaikki potilaita koskevat tiedot, jotka liittyvät bioteknologiaan ja patentteihin, tulevat julkisiksi ja ne annetaan vakuutusyhtiöille ja niistä voi aiheutua vahinkoa. Vetoan teihin: älkää menkö mukaan tällaiseen mielettömään edunvalvontatoimintaan. Lukekaa tarkistus huolellisesti, jolloin tulette huomaamaan, että siinä on kyse juuri päinvastaisesta. Kyse on siitä, että kun teiltä tai naapuriltanne tai keneltä tahansa otetaan geeni, teollisuuden on ensin saatava siihen lupa juridiselta henkilöltä tai teiltä tai esimerkiksi lapsen ollessa kyseessä hänen edustajaltaan. Sen jälkeen kun patentti on saatu, asia pysyy täysin salaisena.
Lopuksi, viimeksi mainittu merkitsee sitä, että vakuutusyhtiöt ja teollisuus eivät voi harrastaa väärinkäyttöä, sillä silloin asia viedään oikeuteen.

Puhemies
Van Putten, toivoisin että ette turvautuisi työjärjestystä koskevien kysymysten käyttöön asiakeskustelujen käymiseksi.

Macartney
Arvoisa puhemies, minustakin on valitettavaa, että ihmiset yrittävät joskus ottaa esiin asioita, jotka eivät koske pöytäkirjaa. Tämä on kuitenkin korjaus pöytäkirjaan. Kohta 12 koskee yhteisön kalastusja vesiviljelyjärjestelmää. Pöytäkirjaan on merkitty minun sanoneen: " Macartney ilmoitti vastustavansa tapaa, jolla oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on tutkinut kalatalousvaliokunnan ehdottaman oikeudellisen perustan muuttamista" . Väitän, että tämä on väärin. Siinä tulisi lukea " Euroopan komission ehdottaman oikeudellisen perustan muuttamista" . Euroopan komission ja kalatalousvaliokunnan välillä on suuri institutionaalinen ero. En halua, että parlamentti sekoittaa nämä kaksi keskenään, joten pyydän, että asia korjataan.

Puhemies
Kirjaamme asian ja siitä tulee maininta pöytäkirjaan.

Karamanou
Arvoisa puhemies, voisitteko merkitä pöytäkirjaan, että edellisessä, suuronnettomuuksia koskeneessa äänestyksessä äänestin puolesta enkä vastaan. Toheloin äänestyslaitteeni kanssa.

Puhemies
Kirjaamme huomionne.
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Esityslista
Puhemies
Olen vastaanottanut budjettivaliokunnan pyynnön Samlandin toimielinten välistä sopimusta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoituksesta käsittelevän mietinnön (A4-0249/97) ottamisesta esityslistalle mietintönä, josta keskustellaan .
Ottaen huomioon asian tärkeyden ja esityslistalla olevien asioiden runsauden ehdotan työjärjestyksen 96 artiklan mukaisesti seuraavaa muutosta esityslistaan:
Samlandin mietintö merkitään tämän istunnon esityslistalle mietintönä, josta keskustellaan; -keskustelu käydään klo 11.45; -esittelijä esittelee ensin mietintönsä, minkä jälkeen kullakin poliittisella ryhmällä ja sitoutumattomilla jäsenillä on käytössään kaksi minuuttia puheaikaa; -äänestys toimitetaan tämän istunnon äänestysten yhteydessä.Vastustuuko joku ehdotusta?
Fabre-Aubrespyllä on puheenvuoro.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyksen noudattamista koskevan puheenvuoron, joka liittyy äskeiseen ilmoitukseenne sekä ehdotukseen esityslistan muuttamisesta.
Haluan aluksi todeta, että on mahdotonta antaa viidentoista minuutin aikana kahden minuutin pituinen puheenvuoro kullekin poliittiselle ryhmälle ja budjettivaliokunnan puheenjohtajalle, koska äänestykset alkavat klo 12.00. Sanon tämän ohimennen osoittaakseni, miten valmistelematon tämä käsittely on.
Arvoisa puhemies, toivoisin, että 129 artiklaan perustuvaan työjärjestystä koskevaan puheenvuorooni vastataan oikeudellisin perustein, eikä yksinomaan todeta " enemmistön päättävän" . Olemme tietysti Euroopassa ja demokraattisissa valtioissa, mutta poliittinen enemmistö ei saa hylätä ilman muita toimenpiteitä oikeudellisiin näkökohtiin perustuvia vastalauseita. Tämä on sitäkin tärkeämpää, koska olemme Amsterdamin päätösten ratifioinnin ensimmäisessä vaiheessa.
Arvoisa puhemies, haluan siis puhua seitsemästä työjärjestyksen noudattamista koskevasta näkökohdasta, jotka liittyvät äskeiseen puheenvuoroonne. Luettelen ensin artiklat ja sen jälkeen käsittelen niitä kaikkia vuorollaan. Kyseenalaistamani artiklat ovat 96 artikla 2 kohta, 143 artikla 2 kohta, 99 artikla, 96 artikla 1 kohta, 97 artikla 2 kohta, 51 artikla 1 kohta ja 124 artikla 2 kohta.
Sallinette, että aloitan ensimmäisestä työjärjestyksen noudattamista koskevasta näkökohdasta.

Puhemies
Hyvä Fabre-Aubrespy, muistutan teitä, että työjärjestyksen mukaan teillä on käytettävissänne yksi minuutti, jonka ylititte huomattavasti.
Annan teille vielä minuutin aikaa lopettaa puheenvuoronne.
(Vaihtelevia reaktioita)

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, aloitan ensimmäisellä työjärjestyspuheenvuorolla, johon minulla on käytettävissäni yksi minuutti.
Perustamissopimuksen 96 artiklan 2 kohdassa määrätään: " Jos menettelyä koskeva ehdotus...

Puhemies
Hyvä Fabre-Aubrespy, olette lakimies. Tämä menettely on työjärjestyksen vastainen.
Teillä on oikeus käyttää yksi minuutti koko työjärjestystä koskevaan puheenvuoroon, ei kuhunkin asiaan erikseen.

Fabre-Aubrespy
On selvää, että jokaista asiaa varten on oltava käytettävissä yksi minuutti, arvoisa puhemies.

Puhemies
Lopetamme tähän tai muuten peruutan puheenvuoronne.
Annoin teille yhden minuutin aikaa. Kertokaa asianne ja sen jälkeen äänestämme.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, puhumme paljon demokratiasta, joten sallikaa minun esittää edes yksi työjärjestyksen noudattamiseen liittyvä asia. Voin aivan hyvin esittää muut asiat kohta.
Työjärjestyksen 96 artiklan 2 kohdassa sanotaan seuraavaa: " Jos menettelyä koskeva ehdotus esityslistan muuttamiseksi hylätään, sitä ei saa antaa uudelleen käsiteltäväksi saman istuntojakson aikana." Jätin kuitenkin eilen, arvoisa puhemies, tämänpäiväiseen esityslistaan muutosehdotuksen, jossa vetosin aiheen merkitykseen. Pyysin keskustelua, en pelkkää äänestystä. Antamani perustelut on esitetty pöytäkirjan sivulla 5. Annoitte puheenvuoron budjettivaliokunnan puheenjohtajalle Samlandille, joka pyysi, ettei puhemiehistö hyväksyisi pyyntöäni. Pöytäkirjan mukaan puhemies oli sitä mieltä, että esitetyt perusteet huomioon ottaen kyseessä oleva kohta säilytetään huomisen istunnon esityslistalla. Lisäksi tämänpäiväisen esityslistan mukaan asiasta ainoastaan äänestetään eikä siitä keskustella.
Ehdotatte meille nyt uutta muutosta esityslistaan. Työjärjestyksen 96 artiklan 2 kohdan mukaan budjettivaliokunta, puhemies tai 29 edustajaa eivät saa tehdä tällaista ehdotusta.
Tämä oli ensimmäinen työjärjestyksen noudattamista koskeva puheenvuoroni. Haluan muistuttaa, että minulla on kuusi muuta näkökohtaa, joilla haluan todistaa menettelyn säännönvastaisuudet.

Puhemies
Arvoisa Fabre-Aubrespy, mainitsemanne työjärjestyksen 96 artiklan 2 kohdan mukaan hylättyä ehdotusta ei saa antaa käsiteltäväksi uudelleen. Teidän muutosehdotuksestanne ei äänestetty, koska jätitte sen asetetun määräajan umpeutumisen jälkeen. Siitä ei siis ole äänestetty eikä sitä ole hylätty.
Saman artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan puhemies voi tehdä muutosehdotuksia esityslistaan.
Asia on loppuunkäsitelty.
Siirrymme äänestykseen esityslistan muuttamista koskevasta puhemiehen ehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi esityslistan muuttamista koskevan ehdotuksen.)
Keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista (vastalauseet)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana äänestykset kirjallisista vastalauseista, jotka koskevat tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytävää keskustelua (47 artikla).
Kohdan III " Ihmisoikeudet" äänestyksen aikana:

Giansily
Arvoisa puhemies, haluaisin vedota työjärjestykseen. Olemme tosiasiassa kirjanneet jo kuusi kohtaa Ihmisoikeudet-otsikon alle, vaikka meillä on oikeus ainoastaan viiteen kohtaan. Seitsemännen kohdan lisääminen ei näin ollen ole työjärjestyksen mukaista.

Puhemies
Hyvä Giansily, tätä ei todellakaan ole työjärjestyksessä, vaan se on ryhmien hyväksymä käytäntö. Kyse ei ole työjärjestyksestä. Ryhmät voivat siis poiketa tästä käytännöstä poikkeustapauksissa.
(Vaihtelevia reaktioita) Kyse ei ole työjärjestyksen säännöstä. Työjärjestyksessä ei ole sääntöä, joka kieltäisi äänestämisen tästä kohdasta.
Siirrymme näin ollen äänestämään vastalauseesta.
(Parlamentti hyväksyi vastalauseen.)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää työjärjestyksen 47 artiklaa koskevan puheenvuoron ja huomauttaa lukuisten kollegoiden läsnäollessa, miten varapääsihteeri voi johtaa teitä harhaan. Hän totesi juuri vastatessaan Giansilyn erinomaiseen kysymykseen, ettei lukua 5 esiinny työjärjestyksessä.
Työjärjestyksen 47 artiklan 2 kohdassa sanotaan, ettei esityslistaan kirjattujen aiheiden määrä saa ylittää viittä. Lisäksi työjärjestyksen 47 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa sanotaan, että vaikka muutoksia voidaan tehdä, aiheiden kokonaismäärä ei saa missään tapauksessa ylittää viittä. Haluaisin myös antaa tunnustukseni Giansilylle korostamalla hänen väitteidensä oikeellisuutta huolimatta siitä, mitä ympärillänne puhutaan.

Puhemies
Hyvä Fabre-Aubrespy, olette kokenut parlamentin jäsen. Tiedätte, että " Ihmisoikeudet" -otsikon alla on lukuisia aiheita ja että parlamentti hyväksyy tavallisesti äänestyksellä joka tapauksessa alakohtien lisäämisen ihmisoikeuksia koskevaan kohtaan. Kokonaismäärä on työjärjestyksessä rajoitettu viiteen.
Oli miten oli, myönnän, että työjärjestyksessä mainitaan todellakin luku 5, mutta kyse on tässä tapauksessa kohtien kokonaismäärästä, ei ihmisoikeuksia koskevan kohdan alakohdista. Olette osittain oikeassa ja osittain väärässä.
(Vaihtelevia reaktioita)

Agenda 2000
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission esitys Agenda 2000 -asiakirjaa koskevasta tiedonannostaan (unionin politiikkojen kehitys, laajentuminen, tulevat rahoituspuitteet), jota seuraa keskustelu.
Komission puheenjohtaja Santerilla on puheenvuoro.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston nykyinen puheenjohtaja, arvoisat edustajat, 17. tammikuuta 1995 kerroin parlamentille käsitykseni tästä komission toimikaudesta, joka päättyy seuraavan vuosisadan ensimmäisinä päivinä. Muistutin siinä yhteisön laajentumisnäkymistä. Otin esille sisäiset uudistukset, joihin on ryhdyttävä valmistauduttaessa laajempaan, mutta myös voimakkaampaan Eurooppaan.
Kahden ja puolen vuoden aikana emme ole kertaakaan unohtaneet näitä tavoitteita eli Euroopan unionin vahvistamista ja laajentumisen valmistelua. En kuulu niihin, joiden mielestä Euroopan unioni voi lisätä jäsentensä määrää vaarantamatta millään tavoin poliittisia tavoitteitaan. Kokemus on osoittanut, että jo pelkkä valtioiden lukumäärä monimutkaistaa ja hidastaa päätöksentekoa. Monet meistä uskovat, että yhteisön historiallinen laajentuminen ja uusien demokratioiden hyväksyminen jäseniksi tuo esiin epäilemättä myös muita näkökohtia.
Voin ylpeänä todeta, että yhdistynyt Eurooppa, jonka perustan loimme vuonna 1952 ja jota olemme rakentaneet yli neljäkymmentä vuotta, on saavuttanut tärkeitä päämääriä, ja se on nyt pääsemässä eroon keinotekoisista jakolinjoista. Tämä on historiallinen tilaisuus, joka merkitsee syvällisiä muutoksia.
Kuten Madridissa joulukuussa 1995 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toivoi, komissio esittää nyt yhtenäisen suunnitelman monimutkaisten ja ennen kaikkea toisistaan riippuvaisten kysymysten käsittelemiseksi. Emme voi jatkaa maatalousuudistuksia tai rakennepolitiikan uudistamista ottamatta samalla huomioon laajentumista ja taloudellisia vaikeuksia. Komissio on sitoutunut ratkaisemaan tämän ongelman laatimalla tiedonannon nimeltä Agenda 2000.
Yhteisön syventäminen ja laajentaminen esitetään toisinaan ristiriitaisina tavoitteina, koska unioni epäilemättä monimuotoistuu ja mutkistuu laajetessaan ja koska jäsenvaltioiden nykyisen yhteisvastuun lisäksi tarvitaan uudenlaista solidaarisuutta. Laajentuneessa unionissa päätöksenteko kestää nimittäin todellakin kauemmin ja on vaikeampaa. Nämä rajoitukset on pakko ottaa huomioon, koska komissiolle laajentuminen ei missään tapauksessa voi merkitä ratkaisujen lykkäämistä. Ne edellyttävät toisaalta unionin syventämistä yhteisen rahan käyttöönoton avulla suunnitelmien mukaisesti tammikuussa 1999 ja yhteisöpolitiikkojen kehittämistä, ja toisaalta toimielinten täydellistä uudistamista.
Toimielinuudistuksen osalta on selvää, että jos haluamme saavuttaa menestyksekkäästi Euroopan unionin tavoitteet, jos haluamme jäsenmäärän aiheuttamista vaikeuksista huolimatta säilyttää unionin toimintaedellytykset ja jokaisen Euroopan kansalaisen tunnustavan unionin oikeuden tehdä päätöksiä eli jos lyhyesti sanottuna miesja naispoliitikot haluavat määrätietoisesti rakentaa Eurooppaa, heidän on hyväksyttävä toimielinten ja päätöksentekomenettelyjen perusteellisempi uudistaminen.
Amsterdamissa päättyneessä hallitusten välisessä konferenssissa tehtiin ensimmäinen ratkaisu. Jo nyt on kuitenkin selvää, ettei se yksinään riitä. Tämä on Amsterdamin sopimuksen liitteenä olevan toimielinten tulevaisuutta koskevan pöytäkirjan sisältö. Tien viitoittamiseksi on mielestäni jo nyt asetettava tarkat määräajat. Ennen minkäänlaista laajentumista on ehdottomasti määriteltävä uudelleen ääntenpainotus neuvostossa, johon liittyy komission jäsenten määrän supistaminen yhteen jokaisesta jäsenvaltiosta. Komission mielestä on olennaisen tärkeää päästä poliittiseen sopimukseen tästä uudistuksesta ennen vuosisadan vaihtumista. Kuten Ioanninan konferenssissa näimme, viime hetkellä on vaikea tehdä hyviä päätöksiä.
Kuten juuri mainitsemassani toimielimiä koskevassa pöytäkirjassa määrätään, Euroopan unioni ei voi ottaa enempää kuin viisi uutta jäsenvaltiota ilman toimielinten kokoonpanoa ja toimintaa koskevien perustamissopimusten määräysten perusteellista uudistusta. Komission mielestä uusi hallitustenvälinen konferenssi on kutsuttava koolle mahdollisimman pian vuoden 2000 jälkeen.
(Suosionosoituksia) Arvoisa puhemies, Agenda 2000 -tiedonantoon kuuluu kolme laajaa osaa, nimittäin yhteisöpolitiikkojen lujittaminen, laajentumisen paras mahdollinen valmistelu sekä taloudellisen kehyksen luominen. Käsittelen aluksi unionin politiikkoja ja tarvittavia uudistuksia. Näitä uudistuksia on tarkasteltava ensisijaisesti unionin kansalaisten kannalta. Ne on määriteltävä suhteessa tuleviin haasteisiin. Kyse on väestörakenteeseen liittyvistä velvoitteista, uusista teknologioista, tietoyhteiskunnasta, rakenneuudistuksista, kansantalouksien suuremmasta keskinäisestä riippuvuudesta ja siitä, että Euroopan kansainvälistä asemaa on vahvistettava.
Yhteisön tulevan toiminnan suunnittelu edellyttää lisäksi toiminnan tarkastelemista kokonaisuutena. Enää ei voida hallinnoida erikseen kutakin laajaa politiikan osaa tai pitää ohjelmia itsenäisinä välineinä. Sanalla sanoen, oikean käden on tiedettävä mitä vasen käsi tekee. Samalla on kuitenkin tärkeämpää kuin koskaan käyttää järjestelmällisesti kaikkia keinoja. On erotettava toisistaan olennainen ja vähemmän tärkeä. Yli vuosi sitten parlamentille esittämäni työllisyyttä koskeva luottamussopimus sai vaikutteita samanlaisesta yleisestä menettelytavasta. Vakaus- ja kasvusopimuksesta Amsterdamissa tehdyt päätökset osoittavat meidän olleen oikeassa.
Komissiolla on neljä laajaa yhteisön sisäisiä politiikkoja koskevaa tavoitetta. Nämä ovat kestävän kasvun edellytysten luominen, kasvun perustaminen tietoon, työllisyysjärjestelmien perusteellinen uudenaikaistaminen sekä yhteisvastuullisen, turvallisen, yleisestä edusta huolehtivan ja ympäristöä kunnioittavan yhteiskunnan edistäminen. Näiden suuntaviivojen toteuttamiseksi komissio ehdottaa, että sisäisten politiikkojen osuutta talousarviosta lisättäisiin ja että keskityttäisiin ensisijaisiin näkökohtiin, kuten tutkimukseen ja kehittämiseen, koulutukseen ja tietysti laajoihin verkkoihin. Komission on tarkasteltava uudelleen asemaansa, keskitettävä toimensa näihin päätehtäviin ja, kuten hallitusten välisessä konferenssissa todettiin, ryhmiteltävä ja määriteltävä uudelleen tehtävänsä ja järjestettävä osastonsa vastaavasti uudelleen.
Arvoisa puhemies, taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta on ajan mittaan tullut yksi Euroopan rakentamisen tukipylväistä. Yhteisön on selvästi säilytettävä tämän tavoitteen poliittinen ensisijaisuus. Tämä on sitäkin tärkeämpää, koska EU: n uusien jäsenten kehitystaso on nykyisiä jäsenvaltioita alhaisempi. Komission asettamat selkeät painopistealueet ovat alueellisten erojen pienentäminen, taloudellista muutosta läpikäyvien alueiden tukeminen ja inhimillisten voimavarojen kehittäminen kaikkialla unionissa. Näistä on tultava vastaavasti Euroopan unionin kolme tavoitetta.
Nykyisten seitsemän tavoitteen vähentäminen kolmeen lisää unionin rakenteellisen toiminnan tehokkuutta ja näkyvyyttä. Tiettyihin tärkeisiin aiheisiin keskittymisen lisäksi on syytä lisätä myös maantieteellistä painotusta. Tällä hetkellä yli puolet Euroopan unionin väestöstä hyötyy rakennetuista, mikä on liioiteltua. Osuus on saatava laskemaan alle 40 prosenttiin väestöstä. Tässä yhteydessä on sovellettava ankarasti kehityksessä jälkeen jääneille alueille tarkoitetun tavoitteen 1 valintaperusteita eli näiden alueiden bruttokansantuotteen on oltava alle 75 prosenttia yhteisön bruttokansantuotteesta. Tukea vähennetään asteittain siirtymäkauden aikana sellaisilta alueilta, jotka menettävät oikeuden tukeen.
Tämän lähestymistavan avulla voidaan täyttää unionin nykyinen todellinen rakennetuen tarve ja ottaa huomioon laajentumisen edellyttämä uudenlainen yhteisvastuu, kun samalla pyritään edelleen saavuttamaan yleinen tavoite eli yhteenkuuluvuus bruttokansantuotteella mitattuna vuoteen 1999 mennessä. Käytännössä tämä ilmenee siten, että vuosina 2000-2006 myönnetään 230 miljardia ecua viidelletoista nykyiselle jäsenvaltiolle ja 45 miljardia ecua uusille jäsenvaltioille. Viidentoista jäsenvaltion osalta lisäys on tämän ajanjakson aikana siten 15 prosenttia, lisäyksen kohdistuessa heikoimmin kehittyneille alueille.
Koheesiorahasto säilyy välineenä, jolla ennen muuta tuetaan köyhimpiä maita jatkamaan taloudellista ja lähentymiseen liittyvää kehitystä. Komissio ehdottaa näin ollen tämän rahaston varojen suuntaamista uudelleen kannustamaan ympäristöön ja liikenteeseen liittyviä hankkeita. Koheesiorahasto on hyödyllinen tuleville jäsenvaltioille, joiden investointitarpeet ovat tässä suhteessa erityisen suuret. Koska kyse on ennen kaikkea yhteenkuuluvuusvälineestä, komissio ehdottaa, että rahastosta myönnettäisiin edelleen varoja niille talous- ja rahaliittoon kuuluville valtioille, joiden bruttokansantuote asukasta kohden on alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Komissio arvelee kuitenkin, että on toteutettava välitarkistuksia, joiden avulla varmistetaan kelpoisuus koheesiorahaston tukeen. Komissio pyrkii lujitetun kumppanuuden avulla yksinkertaistamaan ja hajauttamaan rakennerahastojen hallintoa sekä luomaan riittävät arviointi- ja valvontarakenteet.
Arvoisa puhemies, Euroopan yhdentymisestä lähtien maatalouspolitiikka on ollut yksi yhteisön peruspolitiikoista. Uskon lujasti, että sen asema säilyy Euroopan rakentamisessa yhtä keskeisenä kuin se on ollut viimeisten neljänkymmenen vuoden ajan. Vahvistuakseen ja kehittyäkseen yhteisen maatalouspolitiikan on ollut uudistuttava jatkuvasti. Markkinoiden pitkän aikavälin näkymät osoittavat, että jälleen on sopiva hetki uudistaa maatalouspolitiikkaa. On tärkeää säilyttää maatalouden kilpailukyky ja jatkaa maataloustuotteiden vientiä sekä samalla kehittää maaseutua. Tämän uudistuksen on oltava jatkoa vuoden 1992 uudistukselle, jota tuolloin arvosteltiin kovasti ja joka johti ylijäämien poistumiseen ja nosti merkittävästi maataloustuloja.
Komission ehdottaman unionin hintojen ja maailmanmarkkinahintojen lähentämisen myötä voitaisiin jatkossa parantaa kilpailukykyä tärkeillä aloilla, kuten viljakasvien ja naudanlihan yhteydessä. Lisäksi unioni saavuttaisi valtaaseman Maailman kauppajärjestön tulevissa neuvotteluissa. Tämä hintojen mukauttaminen helpottaisi myös uusien jäsenvaltioiden vähittäistä yhdentymistä unioniin, kun hinnat alenisivat unionin sisällä ja nousisivat Keski- ja ItäEuroopan maissa. Tämän mallin avulla voidaan myös vähentää vaaraa, että tuotanto kasvaa tulevissa jäsenvaltioissa hallitsemattomasti. Lisäisin vielä, että komission analyysit kumoavat täysin siellä täällä esitetyt hälyttävät ennusteet laajentumisen kustannuksista yhteiselle maatalouspolitiikalle.
Komissio suunnittelee myös virallisten hintojen laskemista. Viljan ja naudanlihan hinnat alenisivat näiden suunnitelmien mukaan merkittävästi, mutta maidon hinta laskisi vähemmän - maitokiintiöt on talonpoikaisjärjen mukaan tässä vaiheessa säilytettävä entisellään. Hintojen lasku korvataan tietysti lisäämällä tulotukea. Kuluttajat hyötyvät siis suoraan uudesta lähestymistavasta, kun taas maatalouden julkinen tuki lisääntyy hieman.
Haluaisin kuitenkin korostaa, että unioni ei voi myöntää liiallisia korvauksia hintojen alenemisen aiheuttaman tulojen pienentymisen vuoksi. Komissio ei näin ollen suunnittele täysimääräisiä korvauksia, mitä voidaan perustella sen vuoksi, että ennusteiden mukaan markkinahinnat pysyvät virallisia tukihintoja korkeampina. Tästä syystä komissio ehdottaa myös maatilakohtaisen ylärajan asettamista kaikelle yhteisön rahoittamalla suoralle tulotuelle.
Puhuin äsken kilpailukyvystä, mutta haluaisin ottaa esille myös maaseudun kehittämisen. Maataloutta on muutettava ihmis- ja ympäristöläheisemmäksi ja tuotannon laadusta on huolehdittava paremmin. Maatalouden rakennepolitiikka on otettava paremmin huomioon maaseudun sosiaalisen ja taloudellisen tasapainon osatekijänä. Maatalouden ympäristönäkökohtia on myös korostettava. Komissio ehdottaa näin ollen maaseutupolitiikan välineiden mukauttamista, esimerkiksi painottamalla selvästi EMOTR: n tukiosastosta rahoitettuja rakenteellisia liitännäistoimenpiteitä. Samalla komissio toivoo, että maatalouden ympäristötoimenpiteille myönnetään lisää talousarviomäärärahoja. Komissio ehdottaa myös neuvostolle, että jäsenvaltiot voisivat asettaa suorien maksujen ehdoksi ympäristömääräysten noudattamisen.
Arvoisa puhemies, Agenda 2000 -asiakirjan toinen osa on omistettu laajentumiselle. Siihen sisältyvät päätelmät perustuvat ehdokasmaiden olosuhteiden syvälliseen analyysiin Kööpenhaminassa asetettujen poliittisten ja taloudellisten perusteiden pohjalta. Olen varma, että lukemalla huolellisesti komission tänään esittämät asiakirjat vakuututte työmme luotettavuudesta ja puolueettomuudesta. Olen aina sanonut komission vastaavan kunnian ja omantunnon kautta sille kuuluvista velvollisuuksista ja näin se on tehnytkin, oli kyse sitten demokratian edellytyksistä, taloudellisista näkymistä tai valmiuksista omaksua yhteisön säännöstö.
Demokratia, ihmisoikeudet, vähemmistöjen kunnioittaminen ja oikeusvaltio ovat edellytyksiä, joista ei voida tinkiä. Uudessa Amsterdamin sopimuksessa vahvistetaan tämä lähestymistapa. Ainoastaan demokraattiset sekä ihmisoikeuksia ja perusvapauksia kunnioittavat oikeusvaltiot voivat kuulua Euroopan unioniin. Tässä yhteydessä ei voida ottaa riskejä. Tilastokäyriä voidaan pidentää ja taloudellisia suuntauksia arvioida, mutta demokratian suhteen ei saa olla epäilyksiä. Tämän vuoksi komission oli pakko todeta, ettei Slovakia täytä Kööpenhaminassa asetettuja perusteita, minkä vuoksi neuvotteluja ei voida aloittaa sen kanssa.
Arvoisa puhemies, taloudellisesti tilanne on toinen. Se, että markkinatalous valtioissa ei tällä hetkellä ole täysin kehittynyt tai että ne eivät kykene vastaamaan unionin kilpailuun, ei sinällään ole ratkaisevaa. Tosiasiassa yksikään ehdokasvaltio ei tällä hetkellä täytä kaikkia taloudellisia vaatimuksia, mutta toiset niistä ovat kehittyneet niin paljon, että voidaan realistisesti arvioida niiden olevan asianomaisella hetkellä valmiita jäsenyyteen. Vaatimusten arviointi koskee siis tulevaisuutta.
Sama koskee sitäkin suuremmalla syyllä valmiuksia omaksua yhteisön säännöstö. Haluan korostaa, että säädösten omaksuminen ei riitä. Lisäksi tarvitaan hallinnollista kykyä panna ne täytäntöön. Kuten aikaisemmissakin laajentumisissa, ehdokasvaltioiden on heti neuvottelujen päättymisen jälkeen kyettävä soveltamaan yhteisön säännöstöä ilman liian pitkiä siirtymäkausia ja tietysti ilman pysyviä poikkeuksia. Muutoin tuloksena on paloiteltu Eurooppa à-la-carte. Komissio on kuitenkin havainnut, ettei tämä ole vielä kaikissa ehdokasmaissa mahdollista.
Jäsenyysvaatimusten perusteella voidaan päätellä, että Kyproksen lisäksi liittymisneuvottelujen aloittamista voidaan harkita viiden maan yhteydessä. Jäsenyyshakemusten esittämisjärjestyksessä nämä maat ovat Unkari, Puola, Viro, Tsekin tasavalta ja Slovania. Haluan kuitenkin korostaa, että liittyminen keskipitkällä aikavälillä unioniin saattaa edellyttää maasta riippuen lisäponnisteluja, kuten myös yksittäisistä lausunnoista käy ilmi.
Mielestäni on syytä tarkentaa sitä, että neuvottelujen saaminen päätökseen riippuu usein kyseisen maan edistymisestä, mutta mikään komission nyt tekemistä ehdotuksista ei merkitse jäsenyyden hylkäämistä. Päinvastoin, kaikki ehdokasmaat kutsutaan Euroopan unionin täysivaltaisiksi jäseniksi. Komissio pyrkii ehdotuksillaan siihen, että heikosti valmistautuneet maat voisivat määrätietoisesti ryhtyä valmistautumaan tuleviin neuvotteluihin.
Tämä on komission kullekin ehdokasmaalle ehdottaman jäsenyyteen tähtäävän kumppanuuden sisältö. Tämä strategia perustuu niiden puutteiden korjaamiseen, joita on voitu havaita lausuntoja laadittaessa.
Kollegani Hans van den Broek kertoo teille yksityiskohtaisesti tästä asiasta, mutta haluan korostaa, että kumppanuuden tarkoitus on auttaa ehdokasmaita omaksumaan vähitellen yhteisön säännöstö ja tutustumaan yhteisön ohjelmiin ja toimintamenetelmiin ja lisäksi niille myönnetään vuodesta 2000 alkaen jäsenyyttä edeltävää taloudellista tukea.
Tätä tarkoitusta varten komissio ehdottaa, että kaikille Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasmaille myönnetään huomattavasti tukea - 1, 5 miljardia ecua Phare-ohjelmalle, 0, 5 miljardia ecua maataloustukeen ja miljardi ecua rakennetukeen. Kyse on luonnollisesti vuosittaisesta tuesta, jonka kokonaismäärä on 21 miljardia ecua koko rahoitusnäkymien ajalta.
Komissio laatii joka vuosi Euroopan neuvostolle kertomuksen saavutetusta edistyksestä. Kertomuksen ansiosta komissio voi suositella liittymisneuvottelujen käynnistämistä niiden maiden kanssa, joiden kanssa neuvotteluja ei ole vielä aloitettu.
Komissio haluaa kutsua koolle konferenssin, johon osallistuvat kaikki ne Euroopan valtiot, jotka haluavat liittyä unionin jäseniksi tai joilla on unionin kanssa assosiointisopimus. Tuntuu nimittäin olennaisen tärkeältä, että kaikki nämä maat neuvottelevat välittömämmin unionin tulevaisuuden kannalta niinkin tärkeistä kysymyksistä kuin yhteinen ulkopolitiikka tai oikeusasiat ja sisäinen turvallisuus.
Arvoisa puhemies, vuodesta 2000 alkaen sovellettava uusi rahoituskehys on laadittava riittävän pitkäksi ajaksi ja siitä on rahoitettava samanaikaisesti politiikkojen syventäminen ja yhteisön laajentuminen sekä varmistettava valtioiden terve varainhoito. Vuosia 2000-2006 koskevat komission ehdotukset vastaavat näitä tavoitteita ja samalla säilyttävät liikkumavaran alle 1, 27 prosentissa bruttokansantuotteesta.
Komission mielestä näissä rajoissa voidaan jatkaa yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista ja yhteensovittamispyrkimyksiä sekä kehittää sisäisiä ja ulkoisia politiikkoja. Samanaikaisesti voitaneen myös rahoittaa ensimmäinen laajentuminen ja uusien jäsenehdokkaiden jäsenyysvalmistelun edellyttämä merkittävä rahoitusohjelma.
Kysytte, kuinka tämä on mahdollista. Komissio on ottanut huomioon tiettyjä tekijöitä ja erityisesti liikkumavaran, joka voidaan irrottaa maatalouden suuntaviivoista sekä rakennemenojen yhä suuremman keskittämisen vaikutukset. Lisäksi on mainittava talouskasvun myönteiset seuraukset ja nykyisten rahoitusnäkymien aikana vallinneen talousarviokurin edut. On muistettava, että maksumäärärahat asettuvat vuonna 1997 itse asiassa 1, 17 prosentin tasolle bruttokansantuotteesta, verrattuna ylärajaan eli 1, 23 prosenttiin.
Haluan mainita eräitä lukuja, jotka koskevat Agenda 2000 -asiakirjan taloudellisia vaikutuksia. Yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen ylimääräiset nettokustannukset ovat jakson lopussa vuosittain noin 4 miljardia ecua. Näistä lisämenoista huolimatta maatalouden suuntaviivojen yhteydessä on vielä 4, 7 miljardin ecun liikkumavara. Nämä varat ovat välttämättömiä maatalousmarkkinoiden epävarmuuden vuoksi ja jotta voitaisiin taata uusien jäsenvaltioiden tehokas yhdentyminen ja valmistautua tuleviin laajentumiskierroksiin.
Taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen vuosiksi 2000-2006 varattu rahamäärä kasvaa 275 miljardiin ecuun, joista, kuten totesin, varataan 45 miljardia ecua uusille jäsenvaltioille. Näistä 45 miljardista käytetään kuitenkin ennakolta 7 miljardia ecua rahoittamaan ehdokasmaiden liittymistä edeltävää rakennetukea.
Erilaiset liittymistä edeltävät tuet sekä uusien jäsenvaltioiden liittäminen yhteisöpolitiikkoihin vaatii kyseisenä ajanjaksona 75 miljardia ecua. Kyse on, arvoisat edustajat, todellisesta KIE-maiden Marshall-suunnitelmasta.
Tämä luvuista. Nämä toimet eivät ole mahdollisia ilman omien varojen ylärajan ja näin ollen rahoitusjärjestelmän tarkistamista. Agenda 2000 -asiakirjassa esitetään tiettyjä keskipitkän ja pitkän aikavälin näkökohtia, jotka liittyvät rahoitusjärjestelmän oikeudenmukaisuuteen sekä mahdollisuuteen hankkia uusia varoja ja laatia korjauksia talousarvioon.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin korostaa kahta asiaa, jotka liittyvät esittelemiini asiakirjoihin, nimittäin yhteenkuuluvuutta ja tasapuolisuutta. Haluan palauttaa mieliinne puheeni alun. Agenda 2000 -asiakirjassa pyritään käsittelemään kaikkia niitä kysymyksiä, joihin Euroopan unionin on vastattava 2000-luvun alussa. Näitä ovat unionin politiikkojen syventäminen jatkuvasti kasvavan Euroopan tarpeisiin vastaamiseksi, historiallinen laajeneminen, joka edellyttää kunnianhimoisia toimenpiteitä, ja suunnitelma sellaiseksi rahoituskehykseksi, joka sopii yhteen ensisijaisen tärkeän Euroopan talous- ja rahaliiton kanssa.
Tie on nyt viitoitettu. Komissio pyrkii saavuttamaan menestyksekkäästi nämä tavoitteet. En epäile jäsenvaltioiden ja kaikkien ehdokasmaiden tahtoa enkä myöskään teidän halukkuuttanne onnistua tässä tehtävässä, koska parlamentti on lukuisia kertoja ilmoittanut kannattavansa voimakasta, yhteisvastuullista, ja uusille demokratioille avointa Eurooppaa, jossa noudatetaan uskollisesti perustamissopimusten kunnianhimoisia suuntaviivoja.
Hyvät jäsenet, onnistumisemme merkitsee Euroopan onnistumista!
(Jatkuvia suosionosoituksia)
Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa yhtymällä täysin puheenjohtaja Santerin huomautukseen siitä, että tämä on todellakin historiallinen hetki ja on erityisen sopivaa, että esitämme tänään Agenda 2000 -asiakirjan Euroopan kansalaisten valituille edustajille. Olen ymmärtänyt, että parlamentti on ryhtynyt tarpeellisiin toimiin arvioidakseen huolellisesti tämän asiakirjan eri näkökulmia, ja uskon, että tämä tulee suuresti lisäämään julkista keskustelua aiheista, joilla on erittäin suuri vaikutus Euroopan kansoille.
Ennen tätä kokousta minulla oli tilaisuus esittää hakijamaiden kunnianarvoisille suurlähettiläille komission Agenda 2000 -asiakirja, myös laajentumisasiakirjat, ja antaa heille lisää taustatietoja. Olen erittäin iloinen siitä, että he ovat täällä kanssamme tänä tärkeänä päivänä. Tämä päivä on tärkeä sekä heille että meille.
Puheenjohtaja Santer on esittänyt komission laajan lähestymistavan. Haluan erityisesti korostaa, että hän ja puheenjohtajamaa Alankomaiden pääministeri Kok vakuuttivat hakijamaille, että Euroopan unionin toimielinten lisäuudistamisen tarvetta ei voida kieltää mutta että uudistaminen tulisi järjestää siten, että laajentumisprosessi ei viivästy. Tämän vuoksi haluan painottaa, että puheenjohtaja Santer sanoi, että komissio on ehdottanut uuden hallitusten välisen konferenssin järjestämistä mahdollisimman pian vuosisadan vaihtumisen jälkeen, jotta institutionaaliset muutokset voidaan saattaa loppuun ennen laajentumista.
Haluaisin selittää yksityiskohtaisemmin komission Agenda 2000 -asiakirjassa omaksumaa kantaa laajentumisprosessiin.
Komissio on ottanut kustakin jäsenyyshakemuksesta annettavan lausunnon lähtökohdaksi Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston vuonna 1993 laatimat jäsenyysehdot. Nämä ehdot liittyvät hakijamaan poliittiseen ja taloudelliseen tilanteeseen ja sen kykyyn täyttää muut jäsenyysehdot, joita kutsutaan yhteisön säännöstöksi.
Näissä ehdoissa määrätään, että hakijamailla on oltava vakaat instituutiot demokratian, oikeusvaltioperiaatteen, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen kunnioittamisen ja suojaamisen varmistamiseksi, niillä on oltava toimiva markkinatalous, niiden on kestettävä kilpailupaineet ja unionin markkinavoimat ja täytettävä muut yhteisön säännöstöön liittyvät jäsenyysehdot sekä hyväksyttävä poliittiset päämäärät sekä talous- ja rahaliiton päämäärät.
Komissio on tehnyt täysin puolueettoman analyysin arvioidessaan, missä määrin kukin hakijamaa täyttää nämä ehdot. Tämä analyysi perustui hakijamaiden itsensä toimittamiin tietoihin, mutta myös muista lähteistä peräisin oleviin tietoihin. Komissio on yksin vastuussa arvioinnistaan, mutta se on käyttänyt myös jäsenvaltioiden ja toimivaltaisten kansainvälisten elinten, myös poliittista alaa edustavan ETYJ: n ja Euroopan neuvoston ja talousalaa edustavan EBRD: n, Maailmanpankin ja IMF: n tekemiä erityisalojen arviointeja.
Olen tietenkin tietoinen siitä, että parlamentti haluaa mieluummin aloittaa neuvottelut yhtäaikaisesti kaikkien hakijamaiden kanssa. Komissio puolestaan korostaa edelleen, että laajentuminen on yleinen prosessi, joka koskee kaikkia hakijamaita. Kaikki hyötyvät vahvistetusta laajentumista edeltävästä strategiasta, jokaista hakijamaata pyydetään tekemään liittymiskumppanuussopimus ja jokainen saa erityistukea unionilta ratkaistakseen lausunnoissa mainitut ongelmat. Komission yksityiskohtainen puolueeton analyysi ei jätä kuitenkaan epäselväksi, että hakijamaat luonnostaan eroavat toisistaan eri historiallisista, poliittisista ja taloudellisista syistä.
Lausunnoista käy ilmi, että on olemassa selkeä ero niiden hakijamaiden välillä, joiden voidaan tähänastisen kehityksen perusteella kohtuudella odottaa täyttävän jäsenyyden velvollisuudet keskipitkällä ajalla ilman liian pitkiä neuvotteluja tai siirtymävaiheita, ja toisaalta niiden hakijamaiden välillä, joiden ei vielä voida odottaa täyttävän tällaisia odotuksia.
Komissio suosittelee, että neuvottelut aloitetaan aikaisin ensi vuonna niiden maiden kanssa, jotka täyttävät poliittiset jäsenyysehdot ja ovat riittävästi edistyneet muidenkin ehtojen osalta ja siten kykenevät täyttämään jäsenyyden velvollisuudet keskipitkällä ajalla, vaikka se vaatii niiltä lisäponnistuksia. Tällä välin on laadittu vahvistettu liittymistä edeltävä strategia. Tämän mukaan teemme kunkin hakijamaan kanssa räätälöidyn liittymiskumppanuussopimuksen lausunnoissa mainittujen heikkouksien ratkaisemiseksi huolimatta siitä, miten valmis kyseinen maa on jäsenyyteen. Liittymistä edeltävää strategiaa tulisi luonnollisesti vahvistaa lisäämällä taloudellista tukea. Komission puheenjohtaja Santer on maininnut tästä. Komissio ehdottaa, että vuodesta 2000 eteenpäin Phare-ohjelman 1, 2 miljardin ecun tuen lisäksi rakennerahastosta annetaan käytettäväksi 1 miljardia ecua vuodessa ja maatalousohjelmista 500 miljoonaa ecua.
Vahvistetun liittymistä edeltävän strategian ohella unioni sitoutuu arvioimaan, miten kukin maa edistyy jäsenyysehtojen täyttämisessä viimeistään vuoteen 1998 mennessä, minkä jälkeen tällainen kertomus laaditaan vuosittain. Näiden kertomusten pohjalta komissio voi arvioida, milloin se suosittelee neuvostolle jatkoneuvotteluiden aloittamista.
Näin ollen kaikki hakijamaat osallistuvat kattavaan laajentumisprosessiin. Erottelu ei missään tapauksessa merkitse syrjintää. Maita ei jaeta " sisälle pääseviin" ja " ulkopuolelle jääviin" vaan " sisälle pääseviin" ja " pääsyä odottaviin" , ja jälkimmäisten on mahdollista liittyä edellisiin heti, kuin olosuhteet ovat oikeat.
Jäsenyyden poliittiset ehdot ovat ratkaisevat. Tämä on vahvistettu Amsterdamin sopimusluonnoksen F artiklassa. Jos maassa ei ole luotu vakaita instituutioita, jotka takaavat demokratian, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien, myös vähemmistöjen oikeuksien, kunnioittamisen, liittymisneuvotteluja ei voida missään tapauksessa aloittaa.
Lausunnoissa esitetään johtopäätöksenä, että vaikka demokratian laatua voitaisiin edelleen parantaa useimmissa maissa, vain Slovakiassa on niin vakavia poliittisia ongelmia, että ne sulkevat pois neuvotteluiden aloittamisen tässä vaiheessa. Suurin huolenaiheemme on, että kyseisen maan poliittisista takuista vastuussa olevat instituutiot eivät ole riittävän vakaita.
Muiden jäsenyysehtojen osalta, jotka liittyvät maiden taloudelliseen tilaan ja niiden kykyyn täyttää yhteisön säännöstö, komissio on tutkinut nykyistä tilannetta ja arvioinut järjestelmällisesti suuntauksia voidakseen arvioida kunkin maan kyvyn täyttää nämä ehdot keskipitkällä ajalla. Yksikään hakijamaa ei täytä tällä hetkellä täysin taloudellisia ehtoja. Viisi Keski- ja Itä-Euroopan maata - Unkari, Puola, Viro, Tsekin tasavalta ja Slovenia, maat on mainittu siinä järjestyksessä, kuin ne antoivat jäsenyyshakemuksensa - on luonut toimivan markkinatalouden, vaikka talousalan kaltaisilla tärkeillä aloilla on edelleen edistyttävä ja kehityttävä. Euroopan unionin kilpailupaineiden ja markkinavoimien sietokyvyn osalta jokaisella hakijamaalla on omat vahvat ja heikot puolensa, mutta kaikkien hakijamaiden voidaan otaksua täyttävän tämän ehdon keskipitkällä ajalla, jos ne ryhtyvät lisäponnisteluihin, jotka joskus voivat olla huomattaviakin.
Lausunnoissa arvioidaan myös, missä määrin hakijamaat voivat " täyttää jäsenyyden velvollisuudet ja saavuttaa poliittisen liiton ja talous- ja rahaliiton päämäärät" , toisin sanoen täyttää yhteisön säännöstön. Käyttämämme menetelmä on annettu Agenda 2000 -asiakirjan 2 luvussa. Siinä on mainittu eri tekijöitä, jotka osoittavat jokaisen hakijamaan eri vahvuudet ja heikkoudet. Näyttää kuitenkin siltä, että kokonaisuudessaan Unkari, Puola ja Tsekin tasavalta voivat täyttää yhteisön säännöstön keskipitkällä ajalla, jos ne tekevät lisäponnisteluja, kun taas Viro ja Slovenia voivat täyttää kyseisen säännöstön keskipitkällä ajalla, jos ne ryhtyvät huomattaviin lisäponnisteluihin.
Komissio on antanut selkeät suositukset lausunnossa annettujen riippumattomien kokonaisarviointien perusteella. Niistä voidaan päätellä, että liittymisneuvottelut voidaan aloittaa viiden edellä mainitun hakijamaan kanssa. Nämä maat täyttävät poliittiset ehdot, ja ne ovat vakiinnuttaneet markkinataloutensa ja edistyneet riittävästi muiden ehtojen osalta, jotta niiden kanssa voidaan aloittaa neuvottelut.
Muiden hakijamaiden jäsenyyden valmisteluihin liittyvät ponnistelut, erityisesti viime kuukausien aikana tehdyt ponnistelut, ovat tehneet komissioon suuren vaikutuksen. Me aiomme tiedottaa säännöllisesti, miten ne edistyvät jäsenyysehtojen täyttämisessä, ja suosittelemme, että jäsenyysneuvottelut aloitetaan heti, kun ne ovat valmiita.
On tärkeää muistuttaa, että niiden maiden välillä, joiden kanssa unioni aloittaa neuvottelut, ja niiden maiden välillä, jotka lopulta liittyvät unioniin ensimmäisessä ryhmässä tai aallossa, ei ole välttämättä määrällistä yhteyttä. Jokainen neuvottelu on erillinen ja kulkee omaa tietään nopeudella, jonka määrää ratkaistavien asioiden monimutkaisuus. Näin ollen, jos aloitamme neuvottelut kuuden hakijamaan kanssa, myös Kyproksen, tämä ei välttämättä tarkoita, että kaikki kuusi pääsevät jäseniksi samaan aikaan.
Haluaisin sanoa muutaman sanan Kyproksesta. Agenda 2000 -asiakirjassa todetaan, että komissio antoi vuonna 1993 puoltavan lausunnon Kyproksen jäsenyyshakemuksesta ja Euroopan neuvosto on vakuuttanut useamman kerran, että liittymisneuvottelujen tulisi alkaa kuusi kuukautta sen jälkeen, kun hallitusten välinen konferenssi on päättynyt. Saaren jako aiheuttaa luonnollisesti ongelmia liittymisen osalta, mutta toivomme, että liittymismahdollisuus vauhdittaa oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun saavuttamista. Kahdenkeskiset neuvottelut alkoivat viime viikolla New Yorkissa Yhdistyneiden kansakuntien suojeluksessa presidentti Kleridesin ja Denktashin välillä, ja me toivomme, että tästä alkaa sovintoon johtava menettely.
On myös rohkaisevia merkkejä siitä, että Kreikka ja Turkki ovat edistyneet kahdenkeskisten ongelmien ratkaisussa ilman, että niiden tarvitsee turvautua voimakeinoihin. Kyproksen ongelman ratkaisun myötä liittymisneuvottelut voidaan aloittaa aikaisemmin, ja nämä neuvottelut helpottuvat, jos saadaan aikaan sovintoratkaisu, jossa sallitaan myös Turkin kyproslaisen yhteisön edustajien osallistua liittymisprosessiin.
Komissio ehdottaa, että Euroopan konferenssi kutsutaan koolle ei niinkään liittymiseen liittyvien kysymysten käsittelemiseksi vaan ulkopolitiikan ja kansainvälisen rikollisuuden ehkäisemisen kaltaisten kysymysten, jotka edellyttävät yhteistyötä kumppaniemme kanssa, käsittelemiseksi ja konferenssin tulisi edistää kaikkien Eurooppaan assosioituneiden, EU-jäsenyyttä hakevien maiden välisiä läheisempiä suhteita.
Kun esitämme suosituksemme neuvostolle, parlamentille ja ennen kaikkea hakijamaille, on erittäin tärkeää, että asetamme ne yleisen laajentumisprosessin yhteyteen, josta yksikään hakijamaa ei ole suljettu pois, ja näin ollen viestimme, että kaikki hakijamaat tulevat Euroopan unionin jäseniksi, kun ne täyttävät ehdot ja neuvottelut on saatettu tyydyttävään päätökseen.
Agenda 2000 -asiakirjassa vahvistetaan myös Turkin EU-jäsenyyskelpoisuus, kuten assosiointineuvosto äskettäin vahvisti. Komissio korostaa, että EU on huolestunut Turkin makroekonomisesta epävakavuudesta ja että ennen kaikkea poliittista tilannetta, erityisesti ihmisoikeuksien suojelua, on yhä parannettava huomattavasti. Kreikan ja Turkin välille tulisi luoda hyvät naapurisuhteet, ja odotamme Turkin osallistuvan aktiivisesti oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun saavuttamiseen Kyproksella.
Neuvosto pyysi komissiota miettimään keinoja, joilla suhteita Turkkiin voitaisiin edelleen kehittää tulliliiton pohjalta. Hyväksyimme eilen tätä koskevan tiedonannon, ja se lähetetään myös parlamenttiin. Tulliliitto on tietääksemme laajasti käytössä, ja EU: n ylijäämä on erittäin suuri, 10 miljardia ecua vuodessa, ja tiedonannossamme pohdimme keinoja, miten tulliliittoon liittyvää yhteistyötä voidaan edelleen kehittää.
Lopuksi haluan todeta, että Euroopan unioni on historiallisen tehtävän edessä tulevien kuukausien aikana. Neuvotteluiden aloittamisesta päättää luonnollisesti Euroopan neuvosto. Komissio on täyttänyt perustamissopimuksen O artiklan mukaiset velvollisuutensa esittäessään selkeät, yksiselitteiset suositukset. Vahvistettu liittymistä edeltävä strategia, ehdotus ylimääräisestä taloudellisesta tuesta, liittymiskumppanuussopimukset ja sitoumus arvioida vuosittain kaikkien hakijamaiden edistystä, mikä tehdään ensimmäistä kertaa joulukuussa 1998, korostavat kaikki meidän sitoumustamme kattavaan, kaikkia hakijamaita koskevaan laajentumisprosessiin, ja tulevina kuukausina komissio kiinnittää erityistä huomiota parlamentin mielipiteisiin ja laajempaan yleiseen keskusteluun valmistaessaan laajentumisprosessin seuraavaa vaihetta.

Hänsch
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puheenjohtaja Santer! On hyvä, että Agenda 2000 -asiakirjaa käsitellään ensin täällä Euroopan parlamentissa. Kannatan tätä ehdottomasti! Olisin kuitenkin toivonut, että yksi komission jäsenistä ei olisi jo eilen illalla esitellyt lehdistölle Agenda 2000 -asiakirjan keskeistä sisältöä.
Agenda 2000 osoittaa, että Euroopan unioni kantaa vastuuta koko Euroopasta, sillä kyse on enemmästäkin kuin vain laajentumissuunitelmasta. Kyse on Euroopan unionin tulevaisuuden suunnitelmasta ensi vuosituhannen alkaessa. Meille on nyt esitelty yhdenmukainen ja kiinteä suunnitelma. Komission jäsenet ovat näin tehneet kaiken tällä hetkellä mahdollisen, mikä ei kuitenkaan riitä tulevaisuuden haasteiden kohtaamiseksi. Tulevina kuukausina on keskusteltava monesta yksityiskohdasta, ja niistä tullaankin keskustelemaan perusteellisesti täällä parlamentissa, julkisuudessa, hallituksissa ja hallitusten kesken. Se on oikein ja hyvä niin.
Koska neuvoston puheenjohtaja on tänään täällä läsnä, mistä olen hyvin iloinen, haluaisin hänen kauttaan vedota jäsenvaltioiden hallituksiin: Älkää keskustelko suunnitelmasta liikaa, älkää hajottako sitä pieniksi palasiksi! Euroopan unioni tarvitsee yhdenmukaista suunnitelmaa tavoitteista ja politiikasta! Kanalamaisen hallintopolitiikan on loputtava jokaisen 15 jäsenvaltion hallituksesta nokkiessa vuorollaan jyväsen sieltä ja täältä ja julistaessa sen sitten yhteiseksi politiikaksi!
(Suosionosoituksia) Toivomme ja haluamme, että Itä-Euroopan maat ja Kypros liittyvät Euroopan unioniin. Pidämme maiden liittymistä välttämättömänä ja tarpeellisena. Se on poliittinen ja moraalinen velvollisuutemme niitä kansoja kohtaan, jotka saivat vapautensa takaisin. Me, jotka olemme kuuluneet Euroopan unioniin jo vuosia, jopa vuosikymmeniä, uskomme voivamme reagoida hieman muita suopeammin siihen, mistä eurooppalainen politiikka ja Euroopan unioni koostuvat.
Itä-Euroopan kansat näkevät toiveensa paremmasta tulevaisuudesta olevan Euroopan unionin ja Euroopan yhdentymisen varassa, ja meidän on kunnioitettava tätä toivetta. Kyse ei ole vain tukien jakamisesta tai varojen siirtämisestä, vaan kyse on Euroopan tunnustamisesta yhtenäiseksi, suljetuksi, kulttuuriseksi ja moraaliseksi arvoyksiköksi maailmassa eikä vain pelkäksi tukiaisten siirtoasemaksi!
(Suosionosoituksia) Euroopan parlamentilta tai ryhmältäni ei puutu halua kasvaa tämän suuren haasteen mittaiseksi. Laajentuminen ei ole vain moraalinen velvollisuus. Se on myös etujemme mukaista, puhtaasti Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja koko Euroopan unionin etujen mukaista. Varmasti laajentumisesta syntyy kustannuksia ja poliittisia ongelmia, eikä muutoin vain meille, vaan myös Itä-Euroopan maille, sillä heidänhän on hyväksyttävä Euroopan unionin laatimat sosiaaliset, taloudelliset ja ekologiset määräykset. Ennen kaikkea kysymys on kuitenkin poliittisen vakauden aikaansaamisesta ja tukemisesta. Tämän vuoksi sanon, että voimme myöntää koko Euroopan unionin lainsäädäntöä koskevia ja acquis communautaire -menettelyn hyväksymistä koskevia ylimenoaikoja ja siirtymävaiheita. Demokratian laajentumiselle siirtymäaikaa ei kuitenkaan voida myöntää.
Meidän on luonnollisesti kysyttävä, mitä liittyminen maksaa. Te, puheenjohtaja Santer, olette tehneet ehdotuksen rahoituksesta. Me emme saa kuitenkaan vain kysyä, mitä liittyminen maksaa, vaan meidän on myös kysyttävä, mitä maksaa, jos Itä-Euroopan maat eivät liity Euroopan unioniin. Vastaus on aivan selvä: Joko Euroopan unioni vie laajentuessaan taloudellisen, poliittisen, sosiaalisen ja ekologisen vakauden Itä-Eurooppaan tai meidän on jonakin päivänä pakko tuoda epävakaus Itä-Euroopasta. Näistä vaihtoehdoista valittaessa päätöksenteko tuntuu yllättävän helpolta!
(Suosionosoituksia) Me emme voi vain kysyä, mitkä Itä-Euroopan maat ja kuinka monta niistä voivat liittyä Euroopan unioniin, vaan on myös oikeutettua kysyä, mille maille ja kuinka monelle maalle meillä on varaa myöntää jäsenyys seuraavina vuosina. Meillä on edessämme haaste saada omat Euroopan unionin kansalaisemme hyväksymään itään laajentuminen, sillä laajentuminen saa tällä hetkellä enemmän kannatusta jäsenvaltioiden poliitikkojen kuin kansan keskuudessa. Meidän tuleekin olla tietoisia tästä seikasta. Haluamme viedä näihin maihin vakaat olot. Meillä itsellämmekin on kuitenkin ensin vallittava vakaat olot. Tämä tarkoittaa sitä, että unionin on lopultakin ratkaistava ensin omat ongelmansa! Sen on tehtävä osuutensa työllisyyden parantamiseksi Euroopan unionissa. Kahdeksantoista miljoonaa työtöntä eivät hyväksy sitä, että Euroopan unioni ottaa hoidettavakseen uusia ongelmia ratkaisematta työllisyysongelmaa ensin!
(Suosionosoituksia) Näin ollen marraskuussa Luxemburgissa pidettävän huippukokouksen on osoitettava merkkejä siitä, että Euroopan unioni keskittyy vihdoinkin politiikassaan työllisyyden hoitamiseen. Menestys Luxemburgissa auttaisi myös edistämään laajentumiskehityksen hyväksymistä.
Mitä laajentuminen sitten maksaa? En halua tässä yhteydessä esittää kustannuslaskelmaa, puheenjohtaja Santer; sen tekee Euroopan parlamentti ja oma ryhmäni tulevina kuukausina. En halua myöskään arvioida komission ehdotusta, joka ensi silmäyksellä näyttää minusta hyväksyttävältä.
Yksi on kuitenkin selvää, ja se tuli ilmi jo omasta puheestanne: laajentumista ei voida saavuttaa nollatariffilla, ei taloudellisella, poliittisella tai institutionaalisella nollatariffilla.
Taloudellisiin kustannuksiin liittyen haluan sanoa, että keskustelu on yhä tarpeen, mutta haluan kuitenkin pitää kiinni yhdestä perusajatuksesta, puheenjohtaja Santer. Taloudelliseen ennustuksiin on otettava mukaan muutoslauseke, jossa määritetään, että uuden jäsenvaltion liittyessä Euroopan unioniin myös sen taloudellinen ennustus on tarkistettava. Tarkistuksessa kysymys ei ole talouspuitteiden laajentamisesta yli 1, 27 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Kyse on taloudellisten puitteiden kokonaisvaltaisesta hyödyntämisestä ja tehtävien uudelleen jakamisesta. Kyse on myös maksumekanismien mahdollisesta korjaamisesta. Näiden korjausten ei pidä rasittaa köyhiä ns. nettosaajamaita ja hyödyttää rikkaita ns. nettomaksajamaita, vaan kyse on rikkaiden nettomaksajien entistä oikeudenmukaisemmasta kohtelemisesta.
(Suosionosoituksia) Taloudellisesti katsottuna laajentumista ei voida toteuttaa nollatariffilla, eikä myöskään poliittisesti! Puheenjohtaja Santer, te peräänkuulutitte maatalouspolitiikan uudistusten jatkamista. En halua nyt keskustella senkään yksityiskohdista. Me kaikki olemme kuitenkin tietoisia uudistusten tarpeellisuudesta. On myöskin totta, että laajentuminen ei saa tapahtua yksistään maanviljelijöiden kustannuksella. Se, joka haluaa laajentaa nykyisen järjestelmän Itä-Eurooppaan, tekee laajentumisesta liian kallista.
Olemme valmiita rakennerahastojen uudistamiseen. Kannatan ehdottamianne suuntaviivoja ja tavoitteita. On poliittisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti aivan typerää, jos joka toinen EU-kansalainen elää EU: n tukialueella! Se ei ole enää tulevaisuudessa kestettävissä, emmekä haluakaan kestää, koska se ei ole järkevää tukipolitiikkaa.
Toimielinten synnyttämistä kustannuksista haluan sanoa, että Amsterdamin kokous ei valmistanut Euroopan unionia laajentumiseen. Sellaisena kuin Euroopan unioni nyt on se ei ole valmis kohtaamaan vuosituhannenvaihteen haasteita. Silloin ei riitä, että toimielimiä koskevia uudistuksia ulotetaan sinne ja tänne kuten esimerkiksi painotetaan ääniä ministerineuvostossa tai leikataan hieman jostakin kuten esimerkiksi komission jäsenten määrää. Tukeutuminen Amsterdamin eriskummalliseen lisäpöytäkirjaan, jonka tarkastamiseen on valjastettu koko joukko juristeja, ei myöskään kannata. Ohitankin sen täysin. Vakavasti ottaen laajentuminen eli Euroopan kohtalo ei voi riippua siitä, onko komissiossa 15, 16, 20 vai 22 jäsentä ja onko maalla X tai maalla Y 10 vai 12 ääntä ministerineuvostossa! Tuo kuulostaa aivan absurdilta; eihän se voi olla Euroopan unionin tavoite?
(Suosionosoituksia) Kyky laajentua riippuu siitä, pääsemmekö kaikkien Euroopan unionin päätöksien osalta lopultakin enemmistöpäätöksiin ministerineuvostossa! Tämä riippuu siitä, onnistummeko luomaan uuden tasapainon entistä suuremmassa Euroopan unionissa tarvittavan joustavuuden ja nykyistä vankemman kestävyyden välille. Tämän tasapainon on löydyttävä. Emme saa juuttua pikkumaisiin vastakkainasetteluihin komission jäsenten määrästä ja äänien painotuksesta. Haluamme ja tarvitsemme perusteellista uudistusta: tarvitsemme perusteellista uudistusta, emmekä vain pelkkiä toimielinten korjauksia! Puheenjohtaja Santer, olen teille erityisen kiitollinen, koska toitte tämän selvästi esiin. Tarvitsemme tällaista perusteellista uudistusta jo ennen ensimmäisen uuden jäsenvaltion liittymistä, emmekä vasta jonkin maan jo liityttyä.
(Suosionosoituksia) Lisään vielä, että tähän ei päästä hallitusten välisessä konferenssissa, joka yön sydäntunteina laatii kiihkeiden ja epäjohdonmukaisten neuvottelujen jälkeen hätäisen sopimuksen jyvistä ja akanoista!
(Suosionosoituksia) Sopimus jyvistä ja akanoista, josta kukaan ei tunnista, mikä on jyvä ja mikä akana.
(Naurua) Kaikki hallitukset eivät ole ymmärtäneet, että tuleva laajentuminen on tosiasia ja että on samantekevää tuleeko 5, 6 vai 11 uutta jäsenvaltiota. Kaikki hallitukset eivät ole myöskään ymmärtäneet, että tämä välttämättä edessämme oleva laajentuminen on aivan erilainen kuin mikään aikaisempi laajentumisprosessi: se poikkeaa vuoden 1973 laajentumisesta, samoin vuosien 1985 ja 1986 prosessista ja samoin vuoden 1995 tapahtumista. Tämä laajentuminen muuttaa tavalla tai toisella Euroopan unionia perusteellisesti: Itä-Euroopan maiden liityttyä Euroopan unioniin unioni muuttuu aivan toisenlaiseksi. Kaikki hallitukset eivät myöskään ole ymmärtäneet laajentumisen ja uudistusten välistä yhteyttä.
Laajentuminen ja jatkaminen entiseen malliin eivät onnistu. Ilman uudistuksia laajentunut unioni hajoaa hyvin nopeasti pelkäksi vapaakauppa-alueeksi, eikä se ole tavoitteemme. Haluan tuoda selvästi esiin, että jos laajentumisen hintana on unionin hajoaminen pelkäksi vapaakauppa-alueeksi, tätä hintaa ei pidä maksaa.
(Suosionosoituksia) Hinta olisi aivan liian korkea, ei vain Euroopan unioniin nyt kuuluville jäsenvaltioille, vaan myös Itä- ja KeskiEuroopan maille. Ne haluavat nimittäin liittyä toimivaan unioniin, joka kykenee täyttämään tehtävänsä ja kykenee antamaan niille apua ja solidaarisuutta. Ne eivät varmastikaan halua liittyä unioniin, joka on jo hajoamassa!
Hallituksista osa puoltaa laajentumista hyvin voimakkain äänenpainoin, mutta samalla ne eivät kuitenkaan hyväksy unionin uudistamista. Ne haluavat unionin hajoavan vapaakauppa-alueeksi. Toiset hallitukset eivät hyväksy uudistusten toteuttamista laajentumiskehityksen estämiseksi, missä ne siten onnistuvatkin. Varoitan meitä putoamasta siihen kuoppaan. Se, joka haluaa estää laajentumista pakottamasta uudistuksiin, estää kyllä laajentumiskehityksen, mutta emme tuolloin saa uudistuksiakaan. Tämä on ongelma, joka meillä on selvitettävänämme tulevina vuosina.
Komissio ehdottaa neuvottelujen aloittamista kuuden maan kanssa: neuvotteluissa on siis 5+1 maata. Haluan korostaa samaa kuin komissaari van den Broek sanoi Kyproksesta, että liittymisneuvottelut toimivat tai niiden on toimittava Kyproksen ongelman ratkaisemisen katalysaattorina. On varottava, että Kyproksesta ei tule kuitenkaan neuvotteluihin haluttomien panttivankia.
(Suosionosoituksia) Loppujen neljän ja muiden maiden kohdalla asiaa käsitellään erityisessä Eurooppa-konferenssissa. Hyvä niin. Jäämme odottamaan, miten tilanne kehittyy. On olemassa myös mahdollisuus neuvottelujen aloittamisesta yhteisesti kaikkien kanssa, jolloin neuvotteluja ei tietenkään saatettaisi loppuun kaikkien kanssa yhteisesti. Meidän on aina jaoteltava maita, mutta ei rajattava pois. Tulevina kuukausina on tarkasteltava onko Eurooppa-konferenssi oikea foorumi tämän suunnitelman toteuttamiseksi. Eurooppa-konferenssi ei saa toimia vain keskustelufoorumina, vaan vähintään toisesta ja kolmannesta pylväästä on päästävä myös sopimuksiin.
(Suosionosoituksia) Suonette minulle vielä henkilökohtaisen huomautuksen. Ehdotin vastaavanlaista suunnitelmaa strategiaa koskevassa mietinnössä täällä parlamentissa jo vuoden 1993 alussa. Saman esitin Euroopan huippukokouksessa Essenissä. Silloin se ei kuitenkaan saanut vastakaikua. Olen iloinen, että komissio on nyt päätynyt samaan.
Liittyy Euroopan unioniin sitten kuusi uutta valtiota tai enemmän on kuitenkin selvää, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä ei näe tässä minkäänlaista yhteyttä Naton laajentumiseen. Emme halua siis sulkea niitä kolmea maata Naton ulkopuolelle. Myöskään maita, jotka eivät olleet mukana Madridissa, ei voida sulkea neuvottelujen ulkopuolelle, eikä niiden maiden tarvitse olla mukana neuvottelukierroksellamme, joilta Madridissa evättiin Nato-jäsenyys lähitulevaisuudessa. Euroopan unionin jäsenyys ei myöskään ole lohdutuspalkinto menetetylle Nato-jäsenyydelle, vaan se on itsessään arvokas ja sen mukaisesti sitä tulee käsitelläänkin!
(Suosionosoituksia) Kuuden maan kanssa neuvottelujen aloittaminen on ihan hyvä, mutta haluan sanoa, että harkitsemme, onko se järkevää. Sen, joka haluaa muuta kuin komissio nyt ehdottaa, on myös kerrottava, miten se pystyttäisiin hallitsemaan ja maksamaan. Tämä koskee myös joulukuussa kokoontuvia valtioiden ja hallitusten päämiehiä, mikäli nämä haluavat jotain muuta. Heidän on tällöin myös kerrottava miten se, mitä he haluavat, hallitaan ja maksetaan. Joka tapauksessa tämä tulee olemaan kivikkoinen tie meille kaikille, Itä-Euroopan maiden kansoille ja valtioille, sillä heidän on ryhdyttävä mittaamattomiin ponnisteluihin hallitakseen sen, mitä me heille tarjoamme. Kivistä se tulee olemaan myös meille. Myös Euroopan unionin on kyettävä laajentumaan. Komissio on tänään tehnyt osuutensa. Onnittelen teitä sen vuoksi. Jäsenvaltiot ei ole tähän mennessä tehneet osuuttaan. Me Euroopan parlamentissa teemme oman osuutemme tulevina kuukausina ennen Luxemburgin huippukokousta ja sen jälkeenkin. Eihän ole vähemmästä kysymys kuin Euroopan tulevaisuudesta!
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Puhemies
Alavanos on pyytänyt minulta puheenvuoroa työjärjestystä koskevasta asiasta.

Alavanos
Arvoisa puhemies, pyytäisin teiltä, että keskustelu Agenda 2000: sta keskeytettäisiin työjärjestyksen 102 ja 103 artiklojen nojalla. Jonkin aikaa sitten monien kollegoideni tavoin menin hakemaan näitä asiakirjoja jakelupisteestä. Kyseiset asiakirjat olivat saatavissa vain ranskaksi, englanniksi ja saksaksi. Työjärjestyksen 103 artikla asiakirjojen jakelusta sanoo, että keskustelun pohjana olevat asiakirjat sekä parlamentin päätökset painetaan ja jaetaan edustajille. 102 artiklan 1 kohdassa sanotaan, että kaikki Euroopan parlamentin asiakirjat pitää kääntää virallisille kielille. Mielestäni komissio tekee suuren virheen jakaessaan asiakirjat vain kolmella kielellä, kun keskustelunaiheena on sentään unionin tulevaisuus. Parlamentti tekisi suuren virheen hyväksyessään tämän. Uskon että te portugalilaisena tahdotte kunnioittaa sekä työjärjestystä että omaa äidinkieltänne ja että jatkamme keskustelua sitten, kun asiakirjat ovat saatavissa kaikilla Euroopan unionin kielillä. Ei käy päinsä, että edustajat ottavat osaa keskusteluun vain sikäli kun ovat suorittaneet Proficiencyn tai osaavat ranskaa tai saksaa. Paljon kiitoksia.

Puhemies
Alavanos, pyydän teitä lukemaan parlamentin työjärjestystä. Sen 103 artiklan mukaan kaikki asiakirjat on jaettava jäsenille ja 102 artiklan mukaan kaikki parlamentin asiakirjat laaditaan kaikilla virallisilla kielillä. Kyseessä ei ole parlamentin asiakirja, eikä keskustelun peruuttamisella ole näin ollen perusteita.

Poettering
Arvoisa puhemies, komission puheenjohtaja, neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet! Ensiksi haluan onnitella komissiota Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta siitä, että olette laatineet Agenda 2000 -asiakirjan Euroopan unionin vahvistamiseksi ja laajentamiseksi ja olette esitelleet suunnitelman tänään täällä. Tämä on hyvä merkki Euroopan yhteisön komission ja Euroopan parlamentin yhteistyöstä. Odotamme teiltä, komission puheenjohtaja, että tärkeitä aiheita ei jatkossa julkisteta etukäteen lehdistössä, vaan että tärkeät poliittiset suuntaviivat esitellään aina ensin 370 miljoonaa kansalaista edustavalle Euroopan parlamentille.
Jos kymmenen vuotta sitten jollekulle olisi tullut mieleen esittää, että Euroopan yhteisön komissio puheenjohtajansa Jacques Santerin suulla 16. heinäkuuta 1997 ehdottaa Euroopan parlamentissa Viron, Puolan, Tsekin tasavallan, Unkarin, Slovenian ja Kyproksen kanssa neuvottelujen aloittamista liittymisestä Euroopan unioniin, tätä olisi pidetty haihattelijana. Oma sukupolvemme on kuitenkin saanut olla todistamassa dramaattisia tapahtumia maanosassamme vuosina 1989 ja 1990 ja tämän jälkeenkin. Tällaista ajanjaksoa tuskin koskaan aiemmin on koettu.
Älkäämme siten unohtako, että juuri Keski- ja Itä-Euroopan maiden kansalaiset saivat tämän muutoksen aikaan.
(Suosionosoituksia) Kyseessä olivat juuri ne keski- ja itäeurooppalaiset, jotka pakotettiin kommunismin diktatuurin alaisuuteen vuoden 1945 jälkeen. Kyseessä olivat juuri ne ihmiset, jotka pitivät kiinni vapauden ihanteesta, ihmisoikeuksien noudattamisesta ja toivosta päättää omasta elämästään, omasta yhteiskuntajärjestyksestään. Näin ollen me länsieurooppalaiset olemme velkaa näille keski- ja itäeurooppalaiselle suuren kunnianosoituksen, syvän tunnustuksen ja suoran kiitoksen.
Keski- ja Itä-Euroopan ihmisillä on nyt oikeus taata vapaa ja demokraattinen yhteiskuntajärjestyksensä, jonka he taistelivat itselleen rauhanomaisessa vallankumouksessa. He eivät halua tulla taas kerran petetyiksi ja hyväksikäytetyiksi. Euroopan unionin velvollisuutena on nyt auttaa näitä Keski- ja Itä-Euroopan maita vapauden takaamisessa.
Euroopan unioni on solminut Eurooppa-sopimuksen Viron, Latvian, Liettuan, Puolan, Tsekin tasavallan, Slovakian, Unkarin, Slovenian, Bulgarian ja Romanian kanssa. Vaikka nämä maat eivät vielä kuulukaan Euroopan unioniin, ne ovat silti osa eurooppalaista perhettä. Meidän poliittinen ja moraalinen velvollisuutemme on mahdollistaa näiden maiden liittyminen järjestelmällisesti ja verrattain nopeassa aikataulussa demokraattisista toimielimistä koostuvaan Euroopan unioniin, joka tulee takaamaan vakaat olot Euroopassa 2000-luvulla. Meidän tulee taata liittyminen Euroopan unioniin, joka pystyy toimimaan niin sisäisesti kuin ulkoisestikin yhdessä, aikaansaavasti, päättävästi ja vakuuttavasti. Liittymisen valmistelussa ei saa kuten te molemmat, herra Santer ja komissaari van den Broek, sanoitte, syrjiä mitään maata.
Komission ehdottaessa liittymisneuvottelujen aloittamista kuuden maan kanssa, siis 5+1 maan kanssa, on tehtävä selväksi, että muita viittä liittymiseen halukasta maata ei jätetä ulkopuolelle. Ei saa tapahtua jakoa ns. in- ja out maihin! Te sanoitte niin ja me kuuntelimme sitä tyytyväisinä. On kuitenkin tehtävä selväksi, että liittymisstrategian puitteissa ja komission vuosittain jokaisesta Eurooppa-sopimuksen solmineesta maasta laatiman mietinnön perusteella joustavassa prosessissa maa voidaan nostaa niiden maiden joukkoon, joiden kanssa liittymisestä neuvotellaan. Tuodessamme tämän selvästi esiin rohkaisemme ihmisiä kaikissa Itä- ja Keski-Euroopan maissa, joiden kanssa olemme sopineet Eurooppa-sopimuksen, jatkamaan ponnistelujaan vaivalloisessa, mutta tarpeellisessa uudistusprosessissa.
Tänään emme osaa vastata kaikkiin Euroopan unionin laajentumista koskeviin kysymyksiin. Joitakin vastauksia meillä kuitenkin jo on. Aluepolitiikassa meidän on keskitettävä varat niitä eniten tarvitseville alueille. Tämän osoitan erityisesti Wulf-Mathiesille. Komissaari Fischler, olette aina korostanut, että maatalouspolitiikkaa on uudistettava. Komission puheenjohtaja, olette puhunut suurista summista: 275 miljoonasta Saksan markasta. Jakaessamme nämä rahat, mitä myös Euroopan kansanpuolueen ryhmä kannattaa, meidän on varmistettava, että ne käytetään järkevästi ja että varojen käyttöä valvotaan.
Täällä on mainittu useasti Marshall-apu. Marshall-avun menestyksen salaisuus piili siinä, että kyse oli korkotuetusta lainasta, jolla kannustettiin vastaanottajan omien aloitteiden toteuttamista. On tärkeää, että Euroopan unionin ohjelmat avataan uusille jäsenille, jotta ne voivat valmistella liittymistään unioniin. Eikö olisi kuitenkin järkevää kytkeä jäsenyyttä hakevat maat Euroopan unioniin ennen liittymistä siten, että ne voisivat osallistua Euroopan unionin toimintaan esimerkiksi toimimalla tarkkailijoina Euroopan parlamentissa?
Komissio ehdottaa useimpien liittymistä koskevien kysymysten selvittämistä jäsenyyttä hakevien maiden kanssa kahdenkeskisesti. Toisaalta yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä sisä- ja oikeuspolitiikka on esitetty sovittaviksi Eurooppa-konferenssin monenkeskisissä neuvotteluissa, jotka pitäisi käydä kerran vuodessa valtioiden ja hallitusten päämiesten kesken. Esitämmekin kysymyksen, eikö olisi järkevämpää pitää tämä Eurooppa-konferenssi ministeritasolla nykyistä laajempien kysymysten tarkastelemiseksi. Tuen Hänschin ehdotusta, että myös ne maat, joiden kanssa ei vielä neuvotella jäsenyydestä, otetaan mukaan monenkeskisiin neuvotteluihin, sillä tiedämme kuinka tärkeää tämä poliittisesti ja psykologisesti Keski- ja Itä-Euroopan maille on.
Millainen asema Turkilla sitten tulee olemaan? Siihen meidän on itse vastattava! Ennen kaikkea meidän on toteutettava Euroopan rahaliitto aikataulun mukaisesti 1.1.1999 mennessä, sillä tämä antaa Euroopan unionille uudet tulevaisuudennäkymät, toivoa ja voimaa.
Vuoden 2000 kynnyksellä Eurooppa on suurien haasteiden edessä. Me, Euroopan kansanpuolueen ryhmä, olemme aina tukeneet Euroopan unionin uudistamista ajavia ryhmiä. Näin ollen toivotamme tervetulleeksi komission jäsenvaltioille asettaman velvoitteen kutsua koolle välittömästi vuoden 2000 jälkeen hallitusten välinen konferenssi ennen kaikkea enemmistöpäätöksen saamiseksi Euroopan unionin ministerineuvoston periaatteelliseksi päätöksentekovälineeksi.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä on yhteisen, rauhanomaisen ja demokraattisen Euroopan kannalla 2000-luvulla. Saavutamme tämän tavoitteen työskennellessämme rohkeasti ja päättäväisesti, mutta myös harkiten ja innokkaasti vanhan, aina uudistuvan Euroopan maanosamme tulevaisuuden puolesta.
(Suosionosoituksia)
Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aivan ensiksi haluaisin protestoida voimakkaasti tapaa, jolla tätä keskustelua käydään.
Vaikka Agenda 2000 on Euroopan unionin toimintaohjelma, jonka tavoitteena on onnistua Euroopan tulevien kymmenen vuoden tavoitteessa eli poliittisessa yhdentymisessä, uhraamme aiheelle hädin tuskin puoli päivää. Käytämme saman verran aikaa niin sanottuihin ajankohtaisiin ja kiireellisiin aiheisiin, joista yli puolet koskettaa vain epäsuorasti Eurooppaa. Tänä aamuna tuhlasimme jälleen puoli tuntia näistä kiireellisistä aiheista kiistelyyn lyhentäen siten olennaisen tärkeää keskustelua. Meidän on siis reagoitava kylmiltämme useita kiloja painavaan asiakirjaan, josta olemme saaneet ainoastaan suullisen tiivistelmän.
Unioni Euroopan puolesta -ryhmän puolesta pyydän, että järjestäisimme ennen vuoden loppua ylimääräisen, vähintään kahden päivän istunnon aikataulumme mahdollistamissa rajoissa tätä tärkeää keskustelua varten, sen jälkeen kun poliittiset ryhmät ja asiasta vastaavat valiokunnat ovat tarkastelleet yksityiskohtaisesti komission ehdotuksia. Samanaikaisesti meidän on kuultava kaikkia tarvittavia tahoja ja erityisesti maatalousjärjestöjä, joita YMP: n uudistus ensisijaisesti koskee.
Rajoitun tänään käsittelemään tätä pääosin poliittista kysymystä, josta Euroopan parlamentin on ilmaistava kantansa ennen vuoden loppua eli niiden ehdokasmaiden valintaa, joiden kanssa tulevaa jäsenyyttä koskevat neuvottelut aloitetaan. Tähän asti on selvästi annettu ymmärtää, että neuvottelut alkavat yhtä aikaa kaikkien ehdokasmaiden kanssa, mikä ei tietenkään sisällä mitään ennustetta neuvottelujen päättymisestä tai lopputuloksesta. Komissio kuitenkin ehdottaa neuvottelujen aloittamista ensi sijassa ainoastaan kuuden ehdokkaan kanssa yhdestätoista.
Omalta osaltani pidän tätä valintaa mielivaltaisena, tahdittomana ja ärtymystä aiheuttavana. Valinta on mielivaltainen, sillä siinä tuomitaan ennakolta ehdokasmaiden pyrkimykset arvioimalla ainoastaan niiden nykyisiä suorituksia, joista mielipiteet voivat vaihdella. Valinta on vaarallinen, sillä se uhkaa horjuttaa hallituksia hylätyissä maissa, jotka joutuvat uuden tarkastelun kohteeksi joskus tulevaisuudessa.
Kuvitelkaa, millaiseksi Tsekin tasavallan ja Unkarin puristuksissa olevan Slovakian hallituksen tilanne muodostuu, kun vain nuo kaksi maata otetaan mukaan ensimmäiselle neuvottelukierrokselle. Kuvitelkaa Romanian hallituksen tilannetta, joka pahastui jo jäädessään heti NATO: n ulkopuolelle sekä Bulgarian hallituksen tilannetta. Molemmat jäivät jälleen ulkopuolelle, vaikka niissä äskettäisten vaalien jälkeen vallitsee kiistämätön demokratia. Vaikuttaa siltä kuin Euroopan unionista olisi haluttu antaa sellainen mielikuva, että se on rikkaiden kerho, jonne köyhemmillä ei ole pääsyä.
Haluttiinko Amsterdamin kokouksen epäonnistumisen vuoksi institutionaalisten uudistusten tasolla rajoittaa unionin tulevien jäsenten määrä mielivaltaisesti kahteenkymmeneen, jotta toimintaa voitaisiin jatkaa toimielimiä uudistamatta, siinä salaisessa toivossa, että yksi kuudesta alustavasti valitusta maasta luopuisi kesken matkan.
Valinta on ainakin Venäjää ajatellen vaarallinen ja provosoiva, jos Slovakian tasavallan ehdokkuus jätetään ulkopuolelle ja kuitenkin jatketaan hyvien suhteiden ylläpitämistä siihen ja sen sijaan säilytetään Viron ehdokkuus ottaen huomioon tässä maassa oleva hyvin voimakasta venäläisvähemmistöä koskeva ongelma. Vähemmistö ei ole kotiutunut maahan ja siltä puuttuvat kaikki kansalaisoikeudet.
Johtopäätöksenä voidaan todeta, että Agenda 2000 on huomattava tilasto- ja taloustietojen kokoelma, josta poliittiset ulottuvuudet puuttuvat. UPE-ryhmän kollegoitani ja minua itseäni ei saada koskaan taipumaan siihen, että jättäisimme ystävämme Slovakiassa, Romaniassa, Bulgariassa, Liettuassa ja Latviassa tien laidalle.

De Vries
Arvoisa puhemies, tämä päivä merkitsee yhden aikakauden loppua ja uuden alkua. Tämä päivä merkitsee sellaisen Euroopan yhdentymisen loppua, joka rajoittui vain Länsi-Eurooppaan. Tänään astumme ensimmäiset askeleet polulla, joka johtaa Euroopan unioniin, joka sisältää kaikki tämän mantereen demokraattiset valtiot. Euroopan unionin laajentaminen on unionin päätehtävä tulevien vuosikymmenien aikana. Sopiikin hyvin, että komissio esittelee tänään esityksensä täällä parlamentissa.
Haluaisin ilmaista arvostukseni sen analyysin laadusta, jonka komissio esittää meille. Komissio on vahvistanut poliittista vaikutusvaltaansa Euroopassa tämän analyysin myötä ja on osoittanut jälleen kerran olevansa Euroopan yhdentymisen moottori. Ilmaisen myös mielelläni arvostukseni kollega Hänschiä kohtaan, olen iloinen, että hän osallistuu jälleen aktiivisesti keskusteluihin.
Haluan tehdä kolme huomautusta. Ensin maiden valinnasta.
Komissio on arvioinut, mitkä maat tulevat täyttämään kriteerit sen odotusten mukaisesti muutaman vuoden kuluttua. Se on päätellyt, että kyseeseen tulee viisi maata ja Kypros. Tämä johtopäätös on minusta harkittu ja tasapainoinen. Olen ilahtunut siitä, että myös Slovenia ja Viro otetaan todennäköisesti jäseniksi ensimmäisessä vaiheessa. Olen itse vaatinut tätä useasti. Näin Euroopan unioni voi esiintyä vakauttavana tekijänä alueilla, joilla NATO ei toistaiseksi voi toimia. Olen myös iloinen Slovakiaan lähetetystä viestistä. Päinvastoin kuin kollega Pasty, olen sitä mieltä, että on oikein, että Slovakialle on ilmoitettu, että Euroopan unionin perusperiaate on demokratia sekä kansalaisoikeuksien ja -vapauksien kunnioittaminen. Toivon että Slovakia ymmärtää tämän viestin kehotuksena demokratian vahvistamiseksi.
Yksi huomautus rahoituksesta. Pelkään, että monissa jäsenvaltioissa laajentuminen nähdään etupäässä taloudellisena kysymyksenä. Koheesiovaltiot eivät halua saada vähempää Brysselistä; Yhdistynyt kuningaskunta ei halua keskustella palautuksistaan ja nettomaksajat haluavat maksaa vähemmän.
Arvoisa puhemies, on tärkeää muistuttaa siitä, että laajennuksen kustannukset tulevat olemaan rajoitetut: 1, 27 prosenttia unionin bruttokansantuotteesta ja edut ovat monta kertaa suuremmat. Laajentumisen taloudelliset ja poliittiset edut ovat paljon suurempia kuin mahdolliset taloudelliset haitat. On olemassa riski, että talousarviosta tehtäviä päätöksiä tullaan lykkäämään. Näinhän tapahtui yhtä välttämättömien institutionaalisten uudistuspäätösten suhteen.
Arvoisa puhemies, pelkään että monissa jäsenvaltioissa laskelmoidaan, että uudet jäsenvaltiot eivät tule jäseniksi vuonna 2002 vaan aikaisintaan vuonna 2005. Olisin ollut tyytyväinen, mikäli komissio olisi varta vasten asettanut vuoden 2002 ajankohdaksi, johon pitää pyrkiä. Se kasvattaisi myös jäsenvaltioihin kohdistuvaa painetta päästä sopimukseen välttämättömistä institutionaalisista ja taloudellisista uudistuksista ennen vuotta 2002.
Viimeinen huomautukseni koskee Turkkia. Turkki ei toistaiseksi voi liittyä Euroopan unionin jäseneksi, sen ihmisoikeustilanne on liian huono. Mutta, arvoisa puhemies, mikäli Eurooppa haluaa näytellä poliittista osaa Välimeren alueen itäosassa, meidän on ryhdyttävä käymään tiiviimpää poliittista vuoropuhelua Turkin kanssa. Tässä suhteessa minulla on kaksi toivomusta: ensiksi, että se poliittinen vuoropuhelu, joka luvattiin Turkille vastalahjana tulliunionin solmimisesta, aloitettaisiin nyt, kaikilla 15 alueella. Toiseksi, että Turkki otettaisiin mukaan eurooppalaiseen konferenssiin, jonka järjestämisestä komissio on ilmoittanut. Tänään alkaa historiallinen kehitys. Muuri on hajotettu, rautaesirippu on kadonnut. Nyt on kyse Euroopan kultaisen verhon sivuun vetämisestä.

Carnero González
Arvoisa puhemies, Agenda 2000 esitetään muutamaa viikkoa Amsterdamin kokouksen pettymyksen tuottaneiden tulosten jälkeen, sillä siinä uskaltauduttiin muuttamaan Maastrichtin sopimusta vain arkaakin varovaisemmalla tavalla ja keskusteltiin vastentahtoisesti työttömyydestä.
Tämä ei ollut paras esipuhe niistä kysymyksistä, joilla on syvällekäyvä merkitys unionin tulevaisuuden kannalta ja joita ovat laajentuminen itään ja Kyprokselle sekä uudet rahoitusnäkymät.
Vaikuttaa siltä, että näitä kysymyksiä käsitellään tuskin lainkaan. Kyse ei ole siitä, saadaanko Amsterdamissa määriteltyä yhden jos toisen toimielimen kokoonpano; se on tärkeä asia mutta vain vähäisemmässä määrin. Todella huolestuttavaa on se, että unionin politiikassa Amsterdamissa käytännössä esille tullut edistymättömyys voi lopulta johtaa siihen, että laajentumisen myötä yhteisöstä tulee pelkkä vapaakauppa-alue, jolla on toki upouusi yhtenäisvaluutta mutta 20 miljoonaa työtöntä.
Jotkut hallitukset saattavat toivoa tätä, mutta ei parlamentin eikä kansalaisten enemmistö. Sitä ei yksinkertaisesti voitaisi hyväksyä.
Juuri sen välttämiseksi me vaadimme syventämistä laajentumisen rinnalla; ja vaadimme siitä syystä uuden hallitusten välisen konferenssin koolle kutsumista ennen uusien jäsenten mukaantuloa, jotta poliittinen unioni voisi kehittyä tuntuvalla tavalla; me vaadimme muodoltaan ja sisällöltään uutta ja erilaista hallitusten välistä konferenssia. Vaadimme myös aktiivista työllisyyspolitiikkaa, jotta laajentumisesta ja työttömyydestä ei tule entistä läheisemmin yhteen liittyviä ja räjähdysherkkiä ilmiöitä ajassa ja tilassa.
Sanomme kyllä laajentumiselle poliittisessa mielessä, vakaan neuvotteluprosessin ja kehitystä tasaavien siirtymäaikojen avulla, joilla taataan eri politiikkojen ja välineiden, kuten YMP: n, rakennerahastojen ja koheesiorahaston, toiminnan jatkuminen; jolloin vältytään sosiaalisten ja tuotannollisten kustannusten synty, mitä emme voi hyväksyä, nykyisissä ja tulevissa jäsenvaltioissa. Niiden kanssa olisi neuvoteltava niiden omista lähtökohdista edistäen demokraattisten ja sosiaalisen yhteisvastuun järjestelmien kehitystä ja ilman että neuvottelujen aloittamisajankohta merkitsee automaattisesti ajallista tai kollektiivista etusijaa liittymisessä.
Laajentuminen itään ja Kyprokselle on historiallinen haaste, joka edellyttää unionilta ponnisteluja sen oman luonteen syventämiseksi ja sen omien kapasiteettien laajentamiseksi siten, että se pystyy ratkaisemaan kansalaistensa jokapäiväiset ongelmat.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, kollegat, Amsterdamin konferenssin jälkeen suurin kritiikki kohdistui siihen, että unioni ei ollut uudistanut itseään kohdatakseen laajentumisen vastuullisissa olosuhteissa. Kohtaamme nyt tämän perustavanlaatuisen puutteen edessämme, eikä sitä voi lakaista maton alle. Nyt esitettävä poliittinen kysymys on luonnollisesti se, onko Itä-Euroopan maiden ja Kyproksen otettava niskoilleen seuraukset 15 jäsenvaltion kyvyttömyydestä suorittaa uudistuksia ajoissa. Mielestäni vastaus tähän on ei. Toisaalta laajennuksen suhteen tehtävä lisätyö on yksi mahdollisuus, poliittisesti oikea hetki, suorittaa välttämättömät institutionaaliset uudistukset. Mutta se ei tapahdu itsestään, asian eteen on tehtävä jotakin. Ja mitä siihen tulee, olisin mielelläni kuullut komissiolta enemmän kuin vain uskontunnustuksen, haluan tietää, mitä konkreettisia poliittisia aloitteita tehdään sen varmistamiseksi, että me pystymme kohtaamaan institutionaalisesti sen haasteen, jonka edessä me olemme. Vihreinä haluamme suoda itsellemme tarpeellisen ajan tutustuaksemme perusteellisesti siihen vaikuttavaan asiakirjaan, jonka olemme saaneet komissiolta. Mutta meillä on muutamia kriittisiä kysymyksiä.
Ensimmäinen on tietenkin se, että valitaan vain muutamia maita, joiden kanssa neuvottelut aloitetaan. Tiedämme, että komissiossa vallitsi hyvin kauan käsitys siitä, että neuvottelut aloitetaan kaikkien kanssa ja haluaisin tietää, miksi tätä vaihtoehtoa ei valittu, mitkä olivat ratkaisevat syyt siihen? Sillä on selvää, että siihen liittyy myös poliittisia haittapuolia. Haittapuolia, kuten uusien rajojen vetäminen nykyisen Euroopan sisällä, jolloin NATO: n raja ylittää EU: n rajan ja ehkä vielä Schengenin rajan. Seuraukset tästä eivät ole välttämättä myönteisiä.
Toiseksi, joillakin mailla on sellainen tunne, että ne on luokiteltu huonommiksi, eivätkä pääse mukaan, Turkki uskoo, ettei se pääse mukaan, koska se on islamilainen maa. Tämän suhteen olemme sitä mieltä, että komissio ei ole ollut tarpeeksi kriittinen puhuessaan asiasta, nimittäin kriittinen suhteessa niihin ehtoihin, joita me asetamme laajentumiselle. Eikö meidän pidä esittää kysymyksiä itsellemme?
Olen ilahtunut kuullessani, että halutaan maatalouspolitiikan vakavaa uudistusta. Kaikki riippuu siitä, toteutetaanko se johdonmukaisesti, sillä meidän maatalouspolitiikkamme siirtäminen niihin maihin merkitsisi sikäläisten maatalousrakenteiden tuhoa ja aiheuttaisi suurta työttömyyttä ja muita ongelmia. Sama koskee ympäristökysymystä. Meidän politiikassamme on myönteisiä kohtia, mutta Itä-Euroopan maissa on mahdollisuuksia, joita me voimme hyödyntää, jolloin aloitamme uudistukset saadaksemme aikaan myös omien etujemme mukaiset välttämättömät muutokset. Kyseessä ei siis ole yksipuolinen kehitys, jonka yhteydessä heidän tulee sopeutua meihin. Meidän tulee tarttua niihin voimavaroihin ja tekijöihin, jotka ovat vahvempia heidän puolellaan päästäksemme yhteisesti eteenpäin.
Viimeinen kohtani koskee rahoitusta. Sen joka puhuu laajentumisesta, tulee olla valmis antamaan siihen tarvittavat varat. Mielestäni ilmoitetut luvut ovat liian alhaisia, eikä missään nimessä voida toimia niin, että köyhyys jaetaan ottamalla rahaa etelästä ja antamalla sitä itään. Huolehtikaamme siitä, että suurimmat tavoitteet toteutetaan, sillä on käynyt liian usein niin, että on kuulutettu suuret tavoitteet, mutta kompastuttu tomaattilaatikoihin.

Lalumière
Arvoisa puhemies, hyvä neuvoston nykyinen puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, tänään käsitellään lukuisia kysymyksiä. Puutun ainoastaan laajentumista koskevaan aiheeseen, joka on näköpiirissämme ja joka on myös poliittinen velvollisuutemme.
Haluaisin kuitenkin reagoida kahteen seikkaan. Ensimmäinen koskee valittujen maiden luetteloa. Kööpenhaminassa vuonna 1993 määriteltyjä perusteita soveltaen komissio hyväksyi viisi ehdokasta ja Kyproksen kaikkiaan yhdentoista hakijan joukosta. Ensi näkemältä vaikuttaa siltä, että komissio on toteuttanut siltä pyydetyn teknisen työn, mutta sen tekemät analyysit, valinnat ja esitystapa uhkaavat muodostua uhkaavaksi poliittiseksi virheeksi. Itse asiassa näin tekemällä rikotaan tärkeä lupaus siitä, että kaikki ehdokkaat olisivat samalla lähtöviivalla. Vaikka olisimmekin nyt samalla lähtöviivalla, valinta hyvien ehdokkaiden ja muiden välillä on jo tehty. Tiedossa on ainoastaan turhautumista ja väärinymmärryksiä, puhumattakaan epävakaisuuden vaarasta, joka saattaa seurata NATO: n laajenemiseen liittyvistä pettymyksistä!
Tämä toimintatapa ei ole ainoastaan valitettava, vaan se saattaa myös olla vaarallinen, ellei teidän, arvoisa puheenjohtaja Santer, mainitsemanne KIE-maiden Marshall-suunnitelma, pehmentäisi tätä varomattomasti tehtyä eroa kuuden ensimmäisen ja muiden ehdokkaiden kohdalla. Tämä ei merkitse sitä, että ehdokasmaita on käsiteltävä silkkihansikkaine ja peiteltävä niitä vaikeuksia, jotka niiden ja myös meidän on voitettava. On kuitenkin eri asia puhua selvästi kuin synnyttää tunne epäoikeudenmukaisuudesta.
Olen kuitenkin onnellinen voidessani todeta olevani samaa mieltä eräästä toisesta seikasta. Tukemalla ajatusta uuden HVK: n koollekutsumisesta laajentumisen edellyttämien institutionaalisten uudistusten ja erityisesti neuvoston enemmistöäänestystä koskevan uudistuksen toteuttamiseksi komissio tarttuu ajatukseen, jota täällä ehdotettiin heti Amsterdamin huippukokouksen jälkeen. Toivon, että tämä ajatus vahvistetaan pian. Jätän ryhmäni kollegoiden tehtäväksi kehitellä huomioita laajentumisen edellytyksistä ja seurauksista talousarvioon. Myös tästä asiasta on paljon sanottavaa.

de Gaulle
Arvoisa puhemies, Keski-Euroopan maiden liittäminen Euroopan unioniin ei ole yhteisön vaikuttajien toteuttama hyvä työ, jonka he tekevät ideologiansa nimissä ottamatta huomioon kyseisten kansojen todellisia etuja.
Itse asiassa yhdentymistä on Keski-Euroopan maiden kannalta arvioitava sekä geopoliittiselta että taloudelliselta kannalta. Tarjoaako tämä yhdentyminen suuremman turvallisuuden mahdollisuuden vai avaako se tien kohti muiden hallitsemaa kokonaisuutta, jossa näillä mailla olisi vain hyvin vähän vaikutusvaltaa? Miksi meillä on niin kiire aloittaa neuvottelut näiden maiden kanssa? Onko peiteltynä tavoitteena palata Amsterdamin kokouksen epäonnistumiseen ja synnyttää uusi hallitusten välinen konferenssi käyttämällä laajentumista tekosyynä?
Kaikki myös tuntevat Saksan laajentumishalun perinteiset suunnat. Kaikki tuntevat valtiomies Kohlin itsepintaisen halun valmistella tulevaisuutta. Euroopan unionin yhdentymisen seurauksena olisi nimittäin se, etteivät nämä valtiot enää kykenisi vastustamaan muista unionin maista käsin toimivien yritysten aikeita ostaa paikallisia yrityksiä.
Kykenisivätkö Keski-Euroopan uudestisyntymässä olevat, mutta heiveröiset taloudet kestämään rajojen avautumisen mukanaan tuoman shokin, kun kilpailukyvyn tasolla olevat edut häviäisivät? Olisi harhakuvitelmaa ajatella, että harvat käytössä olevat rakennerahastot rajoittaisivat työttömyyden ja siirtolaisuuden nousua. Äsken mainitut määrät vaikuttavat vähäisiltä verrattuna valtaviin tarpeisiin, kun otetaan huomioon ne huomattavat summat, joita Länsi-Saksa on käyttänyt Itä-Saksan auttamiseen?
Yhdentyminen Maastrichtin sopimuksessa luotuun Eurooppaan merkitsee todellisuudessa Keski-Euroopan maille yhteiskunnallista taantumusta ja suojeluvaltiota.

Muscardini
Arvoisa puhemies, kaikki tässä parlamentissa läsnä olevat poliittiset voimat näyttävät vahvistavan sen, että Euroopan ei pidä kehittyä ainoastaan kaupalliseksi tekijäksi. Sen sijaan kaikki poliittiset voimat eivät ole yhtä mieltä siitä, että Euroopan unioni muuttuisi suureksi vapaan kaupan alueeksi KIE-maihin laajentumisen seurauksena. Me olemme niiden joukossa jotka pelkäävät näin käyvän; jos se tapahtuisi, myös yhteisön säännöstö murentuisi vähä vähältä ja unioni menettäisi jokaisen merkittävän poliittisen viittauksensa. Tämän vuoksi olemme pyytäneet jo joitakin vuosia, että laajentuminen alistettaisiin poliittisen unionin määrittelylle. Pyydämme siis, että jäsenehdokasvaltioiden kanssa neuvoteltaisiin vasta kun tiedettäisiin, millaiset laajentuneen unionin toimielinten toimintasäännöt olisivat. Sanoisin vielä, että haluamme vihdoinkin tietää miten 15 jäsenmaan EU toimii; sehän ei ole vielä toteuttanut toista eikä kolmatta pilaria eikä siis ole poliittinen unioni. Haluamme tietää, milloin aletaan keskustella vakavasti toimielinten välisten suhteiden järjestämisestä ja onko ajatus Euroopan liittovaltiosta lopullisesti syrjäytetty, koska Euroopan kohtalona on olla vain rikkaampien maiden valloitusmaana.
Alleanza Nazionale -puolue haluaa tietää, miten voidaan - Maltan menettämisen jälkeen - ajatellakaan uuvuttavien neuvottelujen jälkeen toteuttaa nyt äärimmäisen lyhyessä ajassa laajentuminen esimerkiksi Puolaan, Tsekin tasavaltaan ja Unkariin, kun Ranskan presidentin julkilausumissa asetetaan kyseenalaiseksi samaisen rahaunionin toteutuminen suunnitellun ajan kuluessa, rahaunionin jonka - korostamme - tulee liittyä poliittisen unionin saavuttamiseen. Haluamme tietää, mitä aiotaan tehdä 20 miljoonalle työttömälle ja yli 20 miljoonalle unionin alueella nykyisin asuvalle köyhälle ennen kuin huolehditaan uusien maiden työttömyydestä ja köyhyydestä, joiden pitäisi jakaa Euroopan yhteinen tulevaisuus.
Torjukaamme päättäväisesti tähän parlamenttiin juurtunut käytäntö keskustella paksuista tekstipinoista, joita ei ole saatavilla kansalliskielillä, ja vaatikaamme takaisin rooliamme vaaleilla valittuina parlamentaarikkoina, jonka perusteella olemme vastuussa ennen kaikkea Euroopan unionin kansalaisille pikemmin kuin jonkin jäsenvaltion tai ylikansallisen yrityksen eduille. Laajentuminen toisi tullessaan EU: n väestön kasvun yli kolmanneksella, mikä johtaisi Euroopan nykyisen 300 miljoonan asukasluvun kasvuun 500 miljoonaan. Bruttokansantuote sitä vastoin kasvaisi vain noin 5 prosenttia, mikä merkitsisi yhä suurempaa kuilua rikkaiden ja köyhien, suurten ja pienten, pohjoisten ja eteläisten maiden välillä. On syytä muistaa myös unionin Välimeren alueen maatalousvaltaiset maat ja hedelmä- ja vihannesviljelyn alueella tehdyt investoinnit, jotka asetettaisiin vastatusten suurempien maatalousvaltaisten maiden taloudellisten tarpeiden kanssa. Maatalouspolitiikan kulut, jotka kattavat yli puolet unionin budjetista, lisääntyisivät siten dramaattisesti, koska jäsenehdokasvaltioista tulisi nettosaajia.
Me sanomme " ei" laajentumiselle ennen kuin on toteutettu poliittinen unioni 15 jäsenvaltion kesken; ehdotamme assosiaatiosopimuksia, jotka järkevän ajan kuluttua johtavat meidät kaikki yhdessä miellyttävään laajentumiseen ja uskottavaan Eurooppaan.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, komission tänään antama julkilausuma on todella merkittävä ja tärkeä. Se on oikeansuuntainen ja tuo ilmi seuraavien vuosien arkkitehtuurin ja puitteet, mikä on välttämätöntä suunnan antamisessa Euroopan unionille.
Ei varmaankaan ole mahdollista, kun kellään ei ole ollut mahdollisuutta lukea kyseistä asiakirjaa, kommentoida sitä ja erityisesti talousasioita yksityiskohtaisesti. Tämän vuoksi rajoitan puheenvuoroni muutamaan yleiseen huomioon, yhtyen omasta puolestani aikaisempaan esitykseen erityisistunnosta pikaisesti lomien jälkeen, jotta voisimme käsitellä tämän merkittävän asiakirjan sen ansaitsemalla tavalla.
Aluksi, eräs kohta, jossa en voi ymmärtää komission kantaa, on tämä tiettyjen maiden valinta ja muiden maiden eräänlainen hylkääminen. Euroopan parlamentin kanta tähän asiaan oli selvä. Olimme sanoneet, että kaikkien tulee aloittaa jäsenyysneuvottelut alusta, riippumatta siitä, kuinka kauan neuvottelut vievät. Tänä aikana maat olisivat ehtineet täyttää kaikki edellytykset, joita yhteisön edut edellyttävät, erilaiset lainsäädäntöön tehtävät muutokset sekä taloudellisen kehitysasteen, jotta nämä valtiot voisivat oikeasti liittyä Euroopan unioniin. Nyt tässä syntyy tiettyjä ongelmia. Kuten puheenjohtaja Santer ja herra Van den Broek meille selvittivät, mailla, jotka eivät ole ensimmäisinä neuvotteluvuorossa, on itse asiassa kaikki paitsi muodollinen hyväksyminen neuvottelujen aloittamiseksi. Ne kuuluvat mukaan " access on partnerships'iin" ja osallistuvat tarkkailijoina kaikkiin yleisiin keskusteluihin ja päätöksiin. Asiallisesti ottaen siis ne maat, jotka eivät ole ensimmäisinä neuvotteluvuorossa, osallistuvat unionin toimintaan aivan samoin kuin osallistuisivat neuvotteluja käydessään.
Minä en ymmärrä, miksei näitäkin neuvotteluita voitaisi aloittaa, olettaen että on aivan oikein hyväksytty, että edellytykset ja arvioinnit eivät riipu hakijamaasta. Liittyminen voi tapahtua ajallisesti hyvin erilaisessa tahdissa, koska tulevina vuosina kehitys hakijamaissa voi olla täysin erilaista. Voi siis käydä niin, että maat, jotka näyttävät täyttävän edellytykset, eivät äkkiä enää täytäkään, ja toiset, jotka eivät täytä, täyttävät. Miksi siis emme aloittaisi neuvotteluja kaikkien kanssa? Sanon tämän jo aiemmin selvitetyistä poliittisista syistä, koska monissa hakijamaissa demokraattisten voimien tärkein poliittinen tukijalka on liittyminen Euroopan unioniin, eikä meidän tule luoda epävarmuutta niiden kansojen keskuuteen.
Toinen aihe on paljon käytännöllisempi. Minä en ymmärrä, miksi meidän pitää rangaista näitä maita asettamalla ehtoja rahoitukselle, jotka ovat, sanokaamme, ankarampia julkisia tarpeita kohtaan kuin muita. Miksei teillä voi olla edes pientä epäilystä siitä, että kun jokin maa on aloittanut jäsenyysneuvottelut Euroopan unionin kanssa, sen arvo ja uskottavuus kansainvälisillä markkinoilla kohoavat. Miksi siis jätetään jälkeen toiset, joilla olisi suuremmat tarpeet? Haluaisin uskoa, että harkitsemme tätä vielä uudelleen. Kuuntelin suurella mielenkiinnolla komission puheenvuoroa, että heidän tehtävänsä oli siis laatia objektiivinen selvitys. Poliittinen päätös jää ministerineuvoston harteille, ja rohkenen sanoa, Euroopan parlamentille. Toivon todella, että ministerineuvosto tekee aloitteen ja komission selvityksen pohjalta päättää aloittaa jäsenyysneuvottelut samanaikaisesti kaikkien hakijamaiden kanssa.
Muutama sana Kyproksesta, arvoisa puhemies. Kuuntelin hyvin kiinnostuneen Van den Broekin ja Hänschin puheenvuoroja, siis että näkymä liittymisestä voi toimia katalyyttina ongelmien ratkaisemisessa, mutta missään tapauksessa ei voida katsoa, että tämä on jokin ennakkoehto Kyproksen liittymiselle ja poliittiselle kehitykselle. Tahtoisin mainita yhden uuden asian ja pyydän teitä harkitsemaan sitä. Kukaan ei ajattele miten käy Kyproksen turkkilaisen väestön, joka siis on Kyproksen tasavallan ulkopuolella ja joka komission selvityksestä päätellen elää suuressa kurjuudessa ja köyhyydessä. Heidän bruttokansantuotteensa henkilöä kohti on vain noin neljännes Kyproksen tasavallan vastaavasta. Toisaalta maahanmuuttajien liittyminen väestöön, miehitysarmeija jne, ovat kaikkea muuta kuin hyväksi Kyproksen pysyvälle väestölle. Eikö kukaan ajattele heitä? Ja minkä ratkaisun tarjoaisi, jos heidät liitettäisiin Kyproksen tasavaltaan, osana liittymistä Euroopan unioniin? Jotain tämänsisältöistä meidän tulisi ottaa huomioon, kun teemme tämänmuotoisia poliittisia päätöksiä.
Mitä talouspuoleen tulee, en voi antaa yksityiskohtaista selvitystä. Pelkän pinnallisen vilkaisun jälkeen monia kysymyksiä nousee esiin. Esimerkiksi talousarvion alarajojen tarkistaminen voi aiheuttaa tiettyjä ongelmia. Yleisemmin, ehdotuksessa ei esitetä uusia poliittisia toimia, vaan asioita vain arvioidaan uudestaan. Tietenkin myös jotain hyvää: tulonsiirtojen automaatio poistetaan, mikä on oikea asia, sillä tuloja tulee siirtää tarpeiden mukaan, eikä automaattisen mekanismin mukaan, joka usein jättää todelliset olot huomioimatta.
Hyvin merkittävä on Phare-ohjelman muutos, josta tulee tosiasiallisesti uusi elin, niin kuin Euroopan parlamentti ehdotti, koska se kattaa myös investoinnit, investoinnit infrastruktuuriin, siis se laajenee alkuperäisestä tarkoituksestaan, mikä on aivan oikein. Sen käytettävissä olevat pääomat eivät kuitenkaan näytä olevan riittäviä. Pelkään pahoin, että tästä syntyy ongelmia. Tästä syystä pyytäisin teitä harkitsemaan, onko välttämätöntä ulottaa varainhoidon ennusteet vuoteen 2006 asti. Kuulin puheenjohtaja Santerin sanovan, että on tulossa toinen hallitusten välinen kokous, joka päättää monista uusista asioista, tekee monia uusia kannanottoja tai arvioi uudestaan täällä tehtäviä kannanottoja. Miksei varainhoidon ennusteita voisi pitää voimassa siihen asti 1, 27: n tasolla, jotta tällä välin mahdollisesti tapahtuvat muutokset voitaisiin ottaa huomioon? Kukaan ei pysty ennustamaan tulevia tarpeita. Tämänhetkisestä tilanteesta päätellen asiat näyttävät olevan tyydyttävällä tavalla. Mitään arvioita ei kuitenkaan esitetä toisesta eikä kolmannesta pilarista. Poliittinen ja muu kehitys voi olla täysin toisenlaista kuin odotamme, ja meillä voi olla paljon enemmän tarpeita. Tämä huomioonottaen minulla on tarjota kaksi ratkaisumallia: joko jättää varainhoidon ennusteet hallitusten väliseen kokoukseen tai asettaa raja korkeammalle, ilman että niitä on pakko soveltaa, mutta kuitenkin arviointi on syytä tehdä. Jos kumpaakaan ei tapahdu, voi olla että tarvitsemme pakottavissa tilanteissa uusia ratifiointeja kansallisilta parlamenteilta, ja pelkään että joudumme vaikeuksiin varainhoidossa.

Azzolini
Arvoisa puhemies, allekirjoitan täysin ja vakuuttuneena sen mitä toinen puhemies Pasty sanoi vähän aikaa sitten, ja yhtä vakuuttuneena haluan ilmaista mielipiteeni tulevan rakennerahastojen uudistuksen ja komission tänään esittämien ehdotusten suhteen.
Unionin tulevien haasteiden edessä ei ole epäilystäkään siitä, että rakennerahastojen uudistus toteutuu vuoden 1999 jälkeen; olemme asettaneet itsellemme monia sitovia haasteita poliittisesta, taloudellisesta ja sosiaalisesta näkökulmasta. Taloudellisen ja sosiaalisen koheesion periaatteesta tulee siten yhä merkittävämpi ja ajankohtaisempi siinä jatkuvan muutoksen piirissä, jota Euroopan unionin tuleva laajentuminen tietää. Kun on siis säädetty, että koheesion tavoite pysyy yhtenä Euroopan kehittämisen perusperiaatteena, suhtaudun tietenkin suosiollisesti komission ehdotuksiin, jotka tähtäävät hallinto-, rahoitus- ja valvontatoimenpiteiden yksinkertaistamiseen, koska ne epäilemättä helpottaisivat pääsyä rahoituksen piiriin, nopeuttaisivat menettelyn kulkua ja - toivottavasti - toimisivat ulkoisena yllykkeenä niille maille, jotka kärsivät vielä huomattavista viivytyksistä.
Suhtaudun niin ikään avoimin mielin maantieteelliseen ja temaattiseen keskittämiseen. Velvollisuuteni aluepoliittisen valiokunnan jäsenenä ja tavoitteen 1 kohdealueeseen valittuna on kuitenkin toistaa huoleni ja vartioida niin komissiota kuin kollegojanikin riskiltä, jonka sekä epäilemättä kunnianhimoiset että unionille työläät suunnitelmat sisältävät. Rahoituksellisten rajoitusten vuoksi rahastoille suunnattujen määrärahojen prosenttimäärää ei voida lisätä, ja se jää näin ollen vastaisuudessa samalle 0, 46 prosentin tasolle kuin unionin bkt Edinburghissa aikanaan tehtyjen päätösten mukaisesti. Sellaiset määrärahat ovat kuitenkin tulevien laajentumisten suhteen itse asiassa prosentuaalisesti alempia jokaiselle jäsenvaltiolle, kun taas keskittämisen periaate - joskin se tarjoaa etuja menetelmällisestä näkökulmasta - hämmentää minua hieman maantieteellisten ja temaattisten näkökohtien osalta. Itse asiassa tavoitteiden vähentäminen kuudesta kolmeen, joista ainoastaan kaksi on alueellisia, ja nykyään valittavissa olevien alueiden määrän vähentäminen näyttävät minusta olevan vaikeasti toteutettavissa, sillä en ole täysin selvillä, miten se voitaisiin toteuttaa.
Olen itse asiassa vakuuttunut, että se johtaisi vääjäämättömästi liiallisiin yksinkertaistuksiin, mitä tulee erilaisiin alueellisiin, kehityksen, taloudellisiin ja sosiaalisiin todellisuuksiin, jotka tarvitsevat spesifisempiä toimenpiteitä.
Lopetan kehottaen komissiota esittämään parlamentille täsmällisempiä uudistusehdotuksia ja erittelemään niistä kunkin. Omasta puolestani sitoudun opiskelemaan lomani aikana kaiken meille tarjotun materiaalin ja varaudun palaamaan asiaan lukuisten yksityiskohtien kera.

Haarder
Arvoisa puhemies, on ongelmallista jakaa valtioita etukäteen niihin, jotka ovat mukana nyt, ja niihin, jotka ovat mukana pian. Se on huonoa pedagogiikkaa, ja se on huonoa politiikkaa, jos se merkitsee sitä, että meidän pitää nyt suunnata enemmän ponnistuksia tiettyihin maihin ja vähemmän muihin, joiden tarve on ehkä suurin ja jotka ehkä merkitsevät vähintään yhtä paljon tulevaisuuden Euroopan rauhan ja turvallisuuden kannalta. On uskomattoman tärkeää, että Viro on pääsemässä mukaan, mutta muutaman vuoden kuluttuahan Latvia voisi olla yhtä hyvässä tilanteessa. Onko Latvia sitten etukäteen päätetty ohjata seuraavalle kierrokselle vai voiko Latvia tilaisuuden tullen yltää mukaan ensimmäiselle kierrokselle? Tähän kaipaan komissaarin vastausta kovasti. Haluan pyytää häntä myös vahvistamaan parlamentille ja hakijavaltioille, että tämä jako on vasta ennakoiva eikä se sulje pois muutoksia, mikäli jotkin valtiot kehittyvät nopeasti, ja että lopullinen tavoite on se, että kaikki valtiot aiotaan ottaa mukaan, ja että meidän on vältettävä uusia jakoja.

Miranda
Arvoisa puhemies, pyydän hieman huomiota talousarvion viime vuosien kehitykselle. Rajoittavat suuntaukset, jotka sitä määrittelevät, ja myös tietyt säännöt, joista on pikku hiljaa tullut määräyksiä, edeltävät melko tarkkaan sitä, mitä komissio nykyään esittää muodollisesti taloudellisella tasolla.
Meille keskeinen kysymys on, pysyykö Edinburghissa varoille asetettu katto muuttumattomana vuoteen 1999 asti, ja niiden täytyy riittää viidentoista jäsenmaan päämääriin ja sen lisäksi niiden täytyy riittää laajennetun unionin valmisteluihin ja ensimmäisiin vuosiin laajennetussa unionissa. Laajentuminen vaatii tietysti korkeita kustannuksia.
Meillä ei ole mitään erityisvastalauseita laajentumisperiaatteen suhteen. Kuitenkaan emme voi tietenkään hyväksyä näitä ehtoja, koska tällaisesta seuraa väistämättä päämäärien ja tämänhetkisten prioriteettien budjettileikkauksia ja nämä ehdot asettavat tämänhetkisten tärkeiden asioiden rahoituksen vaaraan.
Yhtenäisyys on tyyppiesimerkki. Yhtenäisyys on kirjoitettu sopimukseenkin sen peruspilarina, mutta se on näin tinkimättömästi lähetetty hamaan tulevaisuuteen niin kuin rakennerahaston ja koheesiorahaston ehdotuksetkin.
Koheesiorahaston edunsaajille tulee olemaan vaikeampaa saada rahoitusta. On myös varmaa, että rakennerahaston vuosittainen apu tulevina budjettikausina on pienempi kuin nykyisellä kaudella. Tämä on todellisuutta. Näin siis näyttää siltä, että nykyiset koheesion maat eivät ole sitä enää, eikä myöskään tiedetä, millaisia nämä varat ovat ja minkä taikasauvan ansiosta. Virtuaalisen menestymisen takia olemme tuomittuja maksamaan unionin laajenemisesta.
Kuka voi vakavasti olla samaa mieltä tämän kanssa?! Lopuksi kysymys, joka jää jäljelle: " Missä ovat nyt varat päämäärämme saavuttamiseksi?"

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet! Samanaikaisesti kun jäsenyyttä hakevat valtiot saavat yhä uusia kotitehtäviä, Euroopan unioni ei ole vieläkään hoitanut omiaan. Ekologisesti ja sosiaalisesti pitkäkestoisen kehityksen tarpeellisuus on arvioitu väärin. Erityisesti maatalous- ja talouspolitiikan uudistukset ovat riittämättömiä. Euroopassa vallinnut ristiriita voitettiin, koska kamppailimme väsymättömästi idässä sen puolesta, että demokratia ja vaikuttaminen olisivat todellisuutta koko Euroopassa.
Historiallinen velvollisuutemme on nyt luoda demokraattinen Eurooppa, jossa ei ole rajoja. Niinpä kysynkin uudelleen komissiolta: miksi se hylkäsi mahdollisuuden ottaa kaikki ehdokasmaat jäsenyysneuvotteluihin mukaan? Eikö nyt vain olla luomassa uusjakoa siitä, ketkä pääsevät mukaan ja ketkä jäävät ulkopuolelle? Tämänkö vuoksi parlamentin vaatimusta Bulgarian ja Romanian kanssa vallitsevan viisumipakon poistamisesta ei ole noudatettu?
Erityisesti Baltian maiden kohdalla yhden maan erottamisella joukosta olisi kohtalokkaita seurauksia, sillä maiden välillä on hyvin tiivistä taloudellista yhteistyötä ja niiden välillä vallitsee vapaa liikkuvuus. Tällainen strategia voisi aiheuttaa nuorille hallituksille myös uusia vaikeuksia omalta väestöltä oikeutuksen saamisessa sosiaalisen tasapainon rasittamiselle, sillä lähestymisprosessi heikentää tasapainoa entisestään. Näin ollen me tarvitsemme laajentumista varten tehokkaan, kaikkia toimielimiä ja kaikkia ehdokkaita koskevan puiterakenteen, emmekä vain ulko-, sisä- ja oikeuspolitiikassa. Yksikään assosioituneista maista ei saa saada vaikutelmaa, että se jätettäisiin neuvottelujen ulkopuolelle.
EU: n ja ehdokasmaiden välisestä taloudellisesta yhteistyöstä puuttuu yhä tasa-arvoinen yhdentyminen. Yhä EU estää joidenkin tuotteiden pääsyn markkinoilleen. Tasaisen kehityksen kannalta olennaista on myös osallistuminen rakennepoliittisiin tukitoimenpiteisiin.
Yhdentyminen Euroopan unioniin ei saa olla vain poliittisen eliitin asia, vaan on panostettava kaikkien kansalaisten osallistumiseen täydellä teholla. Lisäksi olemme huolestuneita Phare-ohjelman uudesta prioriteettiasettelusta. Sopimuksessa hyväksytään uusi epädemokraattisen, ihmisoikeuksia loukkaavan maahanmuuttopolitiikan malli ja Schengenin sopimus ja siirretään jäsenyyttä hakeviin maihin. Ne toimivat eräänlaisena puskurina ydin-Eurooppaan. Vihreiden ryhmä pitää vastuuttomana Euroopan unionin tämänhetkisen sisä- ja oikeuspolitiikan siirtämistä Keskija Itä-Euroopan maihin. Parlamentin ja tuomioistuimen demokraattisten valvontaoikeuksien pitää toimia sopimuksen perustana. Uusille demokratioille kokemus riippumattomasta oikeuslaitoksesta ja demokraattisesti valvottavasta poliisista ei ole kovinkaan vanha, mutta sitäkin arvokkaampi saavutus.

Dell'Alba
Arvoisa komission puheenjohtaja, olette tänä aamuna palauttanut mieliin 17. tammikuuta käydyn keskustelun virkanimityksistä, ja myös minä otan vapauden muistella tuota päivää, koska sanoin silloin teille, että odotamme teiltä visiota paremmasta Euroopasta, 2000-luvun Euroopasta. Minusta näyttää siltä, että myös Agenda 2000: ssa tämä visio on hieman puutteellinen. Komissiolla on tietenkin vaikea rooli - sitä vaaditaan etenemään laajennuksiin ja uudistuksiin ja siirtymään 2000-luvulle säilyttämällä samat Edinburghissa asetetut resurssit, jotka eivät voi ylittää 1, 27 prosenttia jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta.
On epäilemättä vaikea ja tulokseltaan hyvin epävarma tehtävä liittää jäseneksi Slovenian kaltaisia maita, jotka minun nähdäkseni eivät ole ansainneet liittymistä, ja sulkea pois muita. Teillä on yksi ainoa ansio tässä Agendassa, jota käsittelemme: esittää hallitusten välistä konferenssia pidettäväksi vuoteen 2000 mennessä. Tässä parlamentti tukee teitä, koska se on ainoa vakava asia, jota voidaan pyytää nyt neuvostolta.

Nicholson
Arvoisa puhemies, kuuntelin tänä aamuna hyvin kiinnostuneena puheenjohtaja Santerin ja Van den Broekin puhetta tulevaisuuden tiekartasta. Minun on sanottava, että tänä aamuna hahmottelemanne tie on erittäin huonosti rakennettu, siinä on liikaa teräviä mutkia eikä sillä ole lopullista päämäärää. Meillä on oltava pitkä neuvottelukausi, jotta voimme jatkaa nykyisen viidentoista jäsenvaltion uudistuksia, jotka ovat välttämättömiä laajentumiseen liittyvien haasteiden täyttämiseksi.
Yhteisen maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen uudistamista koskevat ehdotukset ovat kauaskantoisia, ja ne tulevat olemaan erittäin piinallisia nykyisen Euroopan unionin monille alueille. Meidän on oltava varovaisia laajentumisprosessin aikana, jotta emme eristä unionin nykyisiä alueita. Ehdotan, että käymme varovaisia neuvotteluita ja että pidämme jatkuvasti mielessä tämänhetkisen herkän tasapainon, joka meidän on säilytettävä.
Ymmärrän, miksi meidän on edettävä kohti laajentumista. Ymmärrän myös todella hyvin, miksi nämä maat haluavat liittyä Euroopan unioniin. Ymmärrän kuitenkin myös, että ne maat, joita ei mainittu tänä aamuna, olivat pettyneitä. Kehotan komission puheenjohtajaa ja muita neuvottelijoita ottamaan vastaan tämän valtavan haasteen, jota on meille hahmoteltu, ja toivon heille onnea. Neuvon heitä etenemään luotettavasti ja varovaisesti.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, tämä Agenda 2000 on jälleen osoittanut, missä Euroopan unionin poliittinen mahti todella on: komissiossa. Siitä huolimatta minun on muistutettava, että komissio ei loppujen lopuksi ole mitään muuta kuin poliittisesti nimitettyjen korkeiden virkamiesten muodostama elin. Näitä virkamiehiä ei voida syyttää siitä, että he käyttävät heille myönnettyä aloiteoikeutta. Ei tietenkään. Mutta tämä on mielestäni epäterve ja jopa perustavanlaatuisesti epädemokraattinen työtapa ja mielestäni myös täysin Karlsruhen tuomioistuimen päätöksen vastainen, jossa sanotaan, että Euroopan unioni on valtioiden liitto, eikä federalistinen supervaltio, jossa komissiosta on muotoutumassa superhallitus.
Minun on ajan puutteen vuoksi ja siksi, etten halua kommentoida perusteellisesti yli 1100 sivua sisältävää asiakirjaa, jonka saimme vasta muutamia minuutteja sitten ja jota ei ole edes saatavana äidinkielelläni, rajoituttava kahteen pikku huomioon.
Ensiksi, komissio vahvistaa kantansa vuodelta 1989, jonka mukaan Turkki ei ole " vielä" valmis Euroopan unionin jäsenyyteen. Kuka sanoisi lopultakin, että Euroopan unionin jäsenyys ei ole sidottu vain taloudellisiin ja poliittisiin ehtoihin, vaan että on olemassa yksinkertaisesti maantieteellisiä ja kulttuurisia rajoituksia, jotka aiheuttavat sen, että ei-eurooppalainen maa, kuten Turkki, huolimatta hyvästä naapuruudesta ja parhaista mahdollisista suhteista, ei voi tulla Euroopan unionin jäseneksi.
Toiseksi toteamme, että monilla entisen itäblokin mailla on edessään hyvin pitkä tie taloudelliseen nousuun. Onkin korkea aika arvioida uudestaan kaikki niin sanotut kehitysapuohjelmat ja asettaa ehdottomasti etusijalle jonkinlaisen näille maille annettavan Marshall-avun rahoittaminen. En ole saanut vaikutelmaa, että esillä olevassa suunnitelmassa on kiinnitetty riittävästi huomiota tähän välttämättömyyteen.

Arias Cañete
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komissaarit, arvoisat jäsenet, olemme juuri kuulleet komission esittelevän niin sanotun Agenda 2000 -asiakirjan, jolla pyritään vastaamaan Madridin Eurooppa-neuvostossa esitettyihin pyyntöihin arvioimalla kaikkia jäsenyyshakemuksia unioniin.
Tätä pakettia ei voi arvioida yksinkertaisella tavalla vaan sen eri puolia on tarkasteltava erikseen.
Voimme antaa varauksettoman kannatuksemme niille ehdotuksille, joilla tuetaan unionin tehokasta ja järkevää laajentumista, joka toteutetaan mahdollisimman lyhyillä siirtymäajoilla. Minä joka olen espanjalainen ja muistan, miten edustamani maa kolkutteli pitkään yhteisön ovella, ymmärrän täydellisesti jokaisen jäsenehdokkaan legitiimejä pyrkimyksiä.
Arvoisa puhemies, meitä huolestuttaa kuitenkin se, että kun esitetään näinkin kunnianhimoinen ja poliittisesta näkökulmasta oikeutettu laajentumispaketti, niin siltä puuttuu riittävä ja tasapainoinen perusta hankkeen rahoittamiselle.
Kun aiemmat komissiot esittivät niin kutsutut " Delors I ja II paketit" , kunnianhimoisten tavoitteiden yhteydessä luonnosteltiin ja annettiin yhteisölle riittävät varat sen legitiimien tavoitteiden toteuttamiseksi.
Kuten komissiokin tunnustaa tiedonannossaan, niin nyt on kyseessä yhteisön historian tärkein laajentumisprosessi niin geostrategisesta, poliittisesta kuin sosiaalisestakin tai mistä muusta tahansa näkökulmasta katsottuna.
Yli 105 miljoonaa asukasta, yli miljoonan neliökilometrin pinta-ala, maita joiden asukasta kohden laskettu bkt jää alle kolmasosaan yhteisön keskiarvosta ja maita joissa maatalous työllistää 26 prosenttia väestöstä suhteessa unionin 5 prosenttiin.
Ja tähän merkittävään haasteeseen pyritään vastaamaan kasvattamatta millään tavalla yhteisön talousarviota ja muuttamatta sen tulorakennetta, vaikka samalla on vielä pidettävä yllä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa, käynnistettävä Amsterdamissa luonnosteltu uusi työllisyyspolitiikka ja taattava muiden yhteisöpolitiikkojen jatkuvuus. Meidät yritetään saada vakuuttuneiksi siitä, että kaikki tämä voidaan rahoittaa kohottamatta yhteisön talousarvion kattoa tämänhetkisten näkymien perusteella sovellettavan 1, 27 prosentin yläpuolelle, ja lisäksi vielä kaavaillaan maksumäärärahojen vähentämistä myös vuoden 1999 osalta siten, että ne laskisivat käytössämme olevan taulukon 1, 25 prosentista 1, 22 prosenttiin vuonna 2006. Unionia laajennetaan ja maksumäärärahat vähenevät.
Jos suunnitelmat todella ovat tällaiset, arvoisa puhemies, on selvää että jotakin yhteisöpolitiikan aluetta on välttämättä supistettava suhteessa muihin.
Mikä sitten on tämä politiikan alue? Eipä mikään muu kuin koheesiopolitiikka. Esitetyn ehdotuksen mukaisesti liittymistä valmistelevia toimia rahoitetaan 500 miljoonalla eculla otsakkeesta 1 ja 1 000 miljoonalla eculla otsakkeesta 2, mitkä summat kohoavat 45 000 miljoonaan ecuun otsakkeen 2 osalta ensimmäisten liittymisten myötä vuodesta 2002 vuoteen 2006.
Tiedonannon missään kohdassa ei selvitetä, millä laskelmilla on päästy tuohon maagiseen lukuun 45 000 miljoonaa ecua laajentumista varten. Miksi 45 000, miksi ei 90 000 tai 35 000 miljoonaa? Varsinkin kun puhutaan porrastetusta ja eri tahtiin tapahtuvasta laajentumisesta.
Lisäksi aluepolitiikkaan suunnattavien kokonaismenojen katto on edelleen 0, 46 prosenttia yhteisön bkt: sta, mikä edellyttää suhteellisesti ottaen tämän otsakkeen jäädyttämistä vuoden 1999 tasolle. Sillä tulee olemaan lamauttava vaikutus, koska se asettaa katon juuri sen politiikan alueen käyttövaroille, joka liittyy eniten taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteeseen - kun niiden alueiden ja maiden määrä kasvaa, jotka saavat täyttä tukea rahastoista, joiden kasvulle on pantu jarrut -, ja koska suurin osa liittymistä valmistelevan toiminnan rahoitusavusta kuuluu rahoitusnäkymien otsakkeeseen 2.
Ja tämä taantumuksellisuus peitetään teeskennellyn edistyksellisyyden kulissien taakse. Siten meille ilmoitetaan, että tavoitteelle 1 varataan noin kaksi kolmasosaa kokonaisvaroista ja meille puhutaan pitemmälle menevästä maantieteellisestä keskittämisestä. On kuitenkin muistettava, että jo nykyisissä näkymissä tavoite 1 vie kaksi kolmasosaa rahastojen kokonaisvaroista, ja olisi täsmennettävä, mitä sana " noin" tarkoittaa, sillä tavoitteen 1 prosentuaalinen osuus ei saisi missään tapauksessa painua nykyisen tason alapuolella. On myös pohdittava sitä, että vauraimmat alueet eivät anna lisätukea laajentumisponnisteluille, koska yhteisön talousarvion tulopuoli on jäädytetty ja maksumäärärahoja on suunniteltu vähennettäväksi 1, 25 prosentista 1, 22 prosenttiin uusissa rahoitusnäkymissä. Komission kanta on mielestäni ristiriidassa unionisopimuksen 3.F artiklan kanssa, jossa vahvistetaan keinojen riittävyyden periaate, ja myös niiden parlamentin kantojen kanssa, jotka ilmaistiin aikanaan Oostlanderin mietinnössä 30. marraskuuta 1994, Bourlangesin ja Martinin mietinnössä 17. toukokuuta 1995 ja Christodouloun mietinnössä 12. joulukuuta 1996, joissa kaikissa korostettiin sitä, että laajentuminen ei saisi vaarantaa viidentoista jäsenvaltion yhteisvastuuta ja että yhteisön voimavaroja olisi lisättävä sen rahoittamiseksi.
Tulee olemaan vaikeata selittää kansallisille parlamenteille, etenkin koheesiomaissa, miten laajentumiskehitys rahoitetaan.
Tämän yleisluontoisen kritiikin jälkeen on kuitenkin todettava, että komission esityksessä on taloudellisen ja sosiaalisen koheesion osalta hyvin myönteisiä tekijöistä, joista on onniteltava komissiota ja aivan erityisesti asiasta vastaavaa komissaaria Wulf-Mathiesia, joka on koko uudistusprosessin ajan ollut aina parlamentin aluepoliittisen valiokunnan käytettävissä ja jota kiitän siitä aivan erityisesti.
Myönteisiä tekijöitä ovat koheesiorahaston säilyttäminen sen nykyisessä muodossa, sillä se on mielestämme asia, joka antaa kaikkein heikoimmille jäsenvaltioille mahdollisuuden harjoittaa kehityspolitiikkaa omalla alueellaan; rakennerahastojen tavoitteiden järkevä yksinkertaistaminen, joka edellyttää kuitenkin alueiden valintaperusteiden avoimuutta, yksinkertaisuutta ja äärimmäistä objektiivisuutta, sekä hallintomenettelyjen yksinkertaistaminen, jota on vaadittu laajasti sosiaalisten toimijoiden ja alueviranomaisten taholta.
Kiitän lopuksi komissiota sen suuresta ponnistuksesta ja työstä, jota tämän ehdotuksen laatiminen on varmasti vaatinut, ja toivon että parlamentti kykenee lähikuukausien aikana parantamaan ehdotuksen niitä näkökohtia, joista emme ole samaa mieltä, sillä vastassamme on haaste, jonka poliittinen merkitys on vailla esikuvia ja joka edellyttää kaikkien ponnistelujen yhdistämistä.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, unionin itään laajentumisen kustannukset tulisi jakaa nykyisten jäsenvaltioiden kesken tasa-arvoisesti ja oikeudenmukaisesti. Ehdotus jäädyttää Euroopan unionin budjetti 1, 27 %: iin Euroopan bruttokansantuotteesta tarkoittaa, että rakennerahastopaketin - jolla tuetaan nykyisen 15 jäsenmaan vähemmän kehittyneitä alueita - reaalikokoa on leikattava. Tämä olisi askel taaksepäin ja vaarantaisi nykyisen rakennerahastotukiohjelman saavuttamat myönteiset tulokset unionin joillakin alueilla, esimerkiksi Irlannissa.
Rakennerahastojen nykyinen suuruus tulisi säilyttää 15: tä jäsenvaltiota varten, kunnes olemme saavuttaneet tavoitteemme luoda tasa-arvoiset lähtökohdat koko unionin alueelle. Meillä on kuitenkin tarve uudistaa tämän tuen kelpoisuuskriteerit. Bruttokansantuotteen nykyisessä mielivaltaisessa 75 %: n leikkauksessa ei oteta huomioon työttömyyden ja syrjäisen sijainnin kaltaisia tärkeitä seikkoja. Työttömyysastetta tulisi käyttää rakennerahaston tuen kelpoisuuskriteerinä.
Myös liikenne- ja viestintäkustannukset voivat vaikuttaa suuresti teollisuuden kilpailukykyyn. Meidän tulisi ottaa jossain määrin huomioon syrjäinen sijainti varmistaaksemme, että teollisuus luo edelleen työpaikkoja syrjäisille alueille, kun yhtenäisvaluuttavyöhyke on luotu.
Unionin on edelleen ryhdyttävä rakenteellisiin toimenpiteisiin, joilla rohkaistaan unionin tasapainoista kehitystä ja vältetään matkaviestimiin tehtyjen sijoitusten siirtyminen keskustaan. Ennen kuin ehdotamme muutoksia alueisiin, jotka ovat oikeutetut saamaan erilaista rakennetukea, komission tulisi myös arvioida alueiden taloudellista kasvua. Olisi varmasti väärin, jos alue, joka täyttää 75 %: n kynnyksen, ei täytäkään tuen kriteerejä vain siksi, että se on luokiteltu samaan luokkaan kuin menestyvimmät naapurialueet. Esimerkiksi maani itärannikkoalueen voimakas taloudellinen kasvu ei välttämättä heijastu maan kaikkiin osiin, ja komission tulisi ottaa huomioon epätasaiset kasvuluvut maan ja alueen sisällä.
Maatalous on erittäin tärkeä ala Irlannin taloudelle, ja Irlannin maanviljelijäperheiden tulotasojen turvaaminen on keskeistä maataloutemme kehityksen kannalta. Maatalousalan on oltava kilpailukykyinen, ja sen on muututtava, jotta se voi ottaa huomioon EU: n laajentumisen ja maailmankaupan olosuhteiden kaltaiset muuttuvat tekijät, mutta on myös tärkeää, että maanviljelijöille korvataan näiden aiheuttamat hintojen laskut.
Komission ehdotus maanviljelijöille maksettavista suorista maksuista on keskeinen osa kokonaispakettia. Maanviljelijöille on taattava riittävä suora tulotuki keskipitkällä ja pitkällä ajalla, jotta he voivat suunnitella tulevaisuutta. Tuotannon lisäystä tulisi harkita ainoastaan niillä aloilla, joilla on jo valmiit markkinat tuotantoa varten, ja tässä mielessä maatalouden on valmistauduttava kohtaamaan maailmanlaajuisten markkinoiden haasteet. Paras tapa edistää tätä alaa on laatia maanviljelijäperheille vakaa pitkäaikainen tukijärjestelmä.
Lopuksi kannatan voimakkaasti Pastyn pyyntöä varata kohtuullisesti aikaa, jotta voimme keskustella puheenjohtaja Santerin komission puolesta esittämistä erittäin tärkeistä ehdotuksista. Tämän aiheen nopea käsittely ei tee oikeutta puheenjohtaja Santerin lausunnolle, sillä toimimme ikään kuin taivas putoaisi niskaamme, jos emme lopeta kello 12: een mennessä. Tämä ei ole järkevää, ja hän ansaitsee parempaa.

Väyrynen
Arvoisa herra puhemies, komission ehdotus unionin laajentumisesta on mielestäni onnistunut. Se voidaan toteuttaa ilman instituutioiden muuttamista. Mukana ovat Viro ja Puola, joiden jäsenyys vahvistaa unionin pohjoista ulottuvuutta. Maatalous- ja aluepolitiikan uudistukseen on tehtävä useita korjauksia. Unionin pohjoisimmille alueille elintärkeä kuutostavoite on säilytettävä ja sen tukitaso on saatava samaksi kuin ykkösalueella maksettava tuki. Maatalouden tuottajahintojen alentaminen on hyväksyttävissä vain sillä ehdolla, että korvaus on oikeudenmukainen ja että tuottajahinnat aina ylittävät muuttuvat tuotantokustannukset. Tässä cap-reformissa on yhteisrahoituksen piiriin otettava myös se erityinen kansallinen maataloustuki, jonka unioni on Suomen pohjoisten erityisolojen vuoksi hyväksynyt, mutta jonka Suomi cap-järjestelmän yleisten periaatteiden vastaisesti joutuu nyt yksin rahoittamaan.

Alavanos
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu saa minut huolestumaan. Ensimmäinen huoli koskee kielikysymystä, kuten jo aiemmin mainitsin. Vaikka kyseessä on näin suuri Euroopan unionin avautuminen, näin tärkeä komission aloite, kenenkään intresseissä ei ollut jakaa tietoa edustajille ja kansalaisille tasa-arvoisella tavalla. Jotkut meistä ovat tasa-arvoisempia kuin toiset: saksalaiset, englantilaiset ja ranskalaiset. Toiseksi, yhtä huolissani olen siitä, että vain muutama viikko Amsterdamin jälkeen komissio tänne tulee, komission puheenjohtaja, sanomaan meille, että meidän tulee edetä jälleen uuteen perustamissopimusten uudistamiseen, jotta voisimme ratkaista rakenteelliset ongelmat. Kysyn: miten Euroopan kansalaiset voisivat luottaa hallitukseensa nähdessään, että se vaatii perustuslain uudistamista samaan aikaan, tyypillistä kyllä, kun edellistäkään uudistusta ei vielä ole saatettu voimaan. Jos jonkun jäsenmaan hallitus käyttäytyisi samalla tavalla, voi vain kuvitella, millainen poliittinen kuohu siitä nousisi. Kolmanneksi, minua huolestuttaa se tosiasia, että on olemassa suurta epävarmuutta, mitä tulee koheesiorahastoon ja rakenne kustannuksiin. Neljänneksi, mitä laajentumiseen tulee, tahtoisin avoimempaa ja laajakatseisempaa lähestymistapaa Bulgarian ja Romanian suhteen.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komissaarit, tänään me ryhdymme osoittamaan, viitoittamaan sitä tietä, jota me kuljemme ensi vuosituhannen ensimmäisinä vuosina. Kyseessä on merkittävä muutos unionin tulevaisuudelle.
Tämä on ensimmäinen keskustelu aiheesta, jota ehdottomasti me kaikki olemme odottaneet, ja minä luotan siihen, että meillä on vielä paljon muitakin tilaisuuksia - kuten täällä on jo sanottu - keskustella laajentumisen ja rahoituspaketin ehdoista, sopimuksista ja muuttamisesta; ja niiden yhteydessä on pidettävä mielessä komission itsensä aluepoliittisen valiokunnan viimeisimmässä kokouksessa takaama ennakkoehto: etelän ei pidä eikä se voi maksaa idän aiheuttamaa laskua. Me emme saa unohtaa tiettyjä tosiasioita, jotka tulivat ilmi analysoitaessa ja tarkasteltaessa viimeisintä rakennerahastojen ja koheesiorahaston laajennusvaihetta. Kymmenellä rikkaimmalla ja köyhimmälle alueella on edelleen samat erot. Työttömyyden osalta - joka on elintärkeä aihe unionin tulevaisuuden kannalta - rahastot eivät ole vähentäneet Euroopan työttömyyttä. 25 köyhimmällä alueella on ollut enemmän työttömyyttä kuin 25 rikkaimmalla alueella.
Lopuksi, arvoisa puhemies, mielestämme on vaarallista panna luottamuksensa maatalouteen laajentumisen rahoittamisessa, koska - kuten te tiedätte ja me kaikki tiedämme - siihen liittyy lukuisia riskejä.
Päätän puheenvuoroni korostaen lopuksi sitä, mitä on sanottu tarpeesta järjestää uusi hallitusten välinen konferenssi, jossa syvennytään EU: n toimielinten tarvittavaan uudistukseen.

Lukas
Arvoisa puhemies, Agenda 2000 on vaikuttava kokonaisvisio, joka edellyttää kaikkien Euroopan poliittisten voimien myötävaikutusta tulevassa työssä ja myös niiden, jotka ovat ratkaisevalla tavalla eri mieltä komission käsityksestä terveestä ja rauhallisesta Euroopasta.
Tulosten saavuttamiseksi on tarpeellista omata riittävästi rohkeutta tärkeysjärjestyksen asettamiseksi ja kastelukannuperiaatteesta luopumiseksi kaikilla aloilla. Erityisen ilahduttavaa on ympäristöajattelun korostaminen maaseudun kehittämisessä ja maatalouspolitiikassa. Kaikilla aloilla on syytä poistaa tabut ja hylätä muna-kana - ajattelu.
Puheenjohtaja Santer sanoi, että euro otetaan käyttöön suunnitelmien mukaan 1.1.1999. Kysymys kuuluukin, voidaanko euro ottaa käyttöön 1.1.1999 kansalaisten suuren enemmistön tahdon vastaisesti, jos samanaikaisesti on toteutettava Agenda 2000 -hankkeen suuret tavoitteet, ennen kaikkea laajentuminen.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission puheenjohtaja, olisin itse asiassa toivonut, että teidän virkamiehillänne olisi ollut aikaa kirjoittaa lyhyempi kirja. On vaikeata kirjoittaa vähän ja hyvin. Joka tapauksessa teidän puheessanne ei ollut mitään viittausta siihen, onko mahdollista jatkaa pitäen unionia etuoikeutettuna, onko mahdollista jatkaa yhtenäismarkkinoilla ja onko mahdollista jatkaa yhteisvastuullisesti talouden suhteen. Jo neljäkymmentä vuotta sitten näillä asioilla oli merkitystä, ja vielä nykyäänkin ne ovat merkittäviä asioita!
Toisaalta minusta se, mitä te sanoitte yhteisestä maatalouspolitiikasta, tuntuu erittäin tärkeätä muutokselta, jos se todella liittyisi maiden todellisiin ongelmiin, jos se liittyisi työllisyyteen tai jos se liittyisi maa-alueen ominaispiirteisiin. Se olisi toimi, joka olisi minun mielestäni todella järkevä, mutta en vielä tietysti tiedä, onko mahdollista suojella sitä vai ei, koska en ole vielä lukenut tätä valtavaa asiakirjaa.
Joka tapauksessa haluaisin kysyä siitä, mitä te sanotte yhteisön voimavaroista, mitä te sanotte talousarviosta, jonka sanotaan olevan riittämätön laajennukseen. Miten on mahdollista, että ei ole sanottu sanaakaan laitosten petosten nujertamisesta yhteisön tasolla? Petokset vievät miljardeja ecuja ja ne miljardit auttaisivat tietysti meitä rahoittamaan laajentamista ja rahoittamaan myös meidän sisäisiä politiikkojamme. Miten on mahdollista, että meidän omat talousarviodiktaattorimme, jotka yrittävät leikata budjettia oikeista paikoista ja sopivista toimista, unohtavat, että tällä hetkellä yhteisön arvonlisäveroista varastetaan miljardeja ecuja, mikä sen lisäksi, että se pettää yhteisön ja sen jäsenmaiden edut, aiheuttaa vahinkoa sekä yritysten todelliselle että lailliselle kilpailulle ja yritysten toimeentulokyvylle? Haluaisin, että te ajattelisitte tätä, arvoisa komission puheenjohtaja.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, kaikkiin kollegoiden esittämiin ihmettelyihin löytyy yksi selitys: komissio ja sitä ympäröivät ja sen takana olevat voimat haluavat peittää sen, että todellisuudessa kysymys on elintilan raivaamisesta yhteisön spekulatiivisen ja muun suurpääoman harjoittamalle riistolle ja voitontavoittelulle.
Tällä laajenemisella on hintansa, ja komissio tahtoo peittää tämän seikan, eli sen, että hinnan maksavat pienet, heikot maat ja työläiset. Tästä syystä missään ei mainita määrärahoja työttömyyden hoitoon. Päinvastoin, selvästi mainitaan leikkaukset, cap-järjestelmän ja rakennerahastojen kulujen vähentäminen. Ja taas kerran lasku lankeaa niille maille, jotka olivat saaneet avustusta näistä määrärahoista.
Lisäksi, arvoisa puhemies, komissio nostaa esiin laittomalla tavalla kysymyksiä, kuten Turkin aseman vahvistamisen, vakiinnuttaa ja varmistaa Kyproksen miehityksen, sanoessaan, että liittyminen muka saavutetaan neuvottelujen kautta, mutta liittyminen tulee aina olemaan riippuvainen siitä, mitä Denktas, Turkki ja amerikkalaiset haluavat. Tällaiseen Eurooppaan, herra Santer, tässä Agendassa pyritään eikä suureen ja voimakkaaseen Eurooppaan. Kurjaan Eurooppaan Euroopan kansojen kannalta ja tuottoisaan Eurooppaan suurpääoman kannalta.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, paljon on tullut jo sanotuksi. Tahtoisin sanoa, että lehdistö on jo ehtinyt luonnehtimaan Agenda 2000: tta asiakirjaksi, joka merkitsee samaa seuraaviksi 50 vuodeksi kuin Jaltan sopimus aiempina vuosina. Kun nyt emme ole voineet lukea tätä asiakirjaa, toivokaamme, että asia on näin, että se on luonteeltaan positiivinen eikä avaa niitä haavoja, jotka Jalta avasi. Sillä monien Euroopan maiden sulkeminen laajentumisen ensimmäisen vaiheen ulkopuolelle nostaa esiin katkeruutta ja epävarmuutta sekä jännitteitä. Tämä ei sovi ollenkaan yhteen tiettyjen alkuaikojen mahtipontisen lupausten kanssa.
Komission puheenjohtaja puhui uudesta Marshall-ohjelmasta. Maiden eri asemaan laittaminen voidaan hyväksyä vain sillä edellytyksellä, että ohjelma pannaan käytäntöön niissä ulkopuolelle jätetyissä maissa, erityisesti Romaniassa ja Bulgariassa, joilla on suuria vaikeuksia.
Historiallisesti ensimmäinen liittymisvuorossa oleva maa on Kypros. Siitä keskusteltiin ensimmäisenä, ja Kyproksen ja Euroopan unionin välillä on olemassa selvät siteet, jotka myös komission puheenjohtaja toi esiin. Muutoin Kypros - tätä seikkaa tahdon painottaa - on myös ainoa hakijamaa, joka täyttää kaikki vaaditut taloudelliset edellytykset. Tässä yhteydessä on vielä alleviivattava Kyproksen hallituksen osoittamaa hyvää tahtoa ja sovittelevaa asennetta viimeaikaisissa neuvotteluissa Kyproksen kysymyksestä, huolimatta turkkilaisen osapuolen jatkuvasta taipumattomuudesta. Tämä on yksi syistä, joiden tähden Kyprosta ei voida jättää näiden olosuhteiden panttivangiksi, eikä ongelman ratkaisu saa olla liittymisen ennakkoehto.
Arvoisa puhemies, kysymyksiä herättävää on edessä oleva Unionin rakenteiden uudistaminen. Rakenteiden uudistaminen voi olla tarpeellista, mutta se ei saa heikentää sen jatkumista, ja asettaa kumppanien välisen tasaarvon vaakalaudalle. Näin ollen ei ole mahdollista jättää työttömyyskriteeriä huomiotta kuljettaessa kohti vuotta 2000, eikä maksaa laajentumisen kustannuksia rakennerahastoista.
Lopuksi, arvoisa puhemies, mitä tulee yhteiseen maatalouspolitiikkaan, tahtoisin alleviivata, että kuten tunnettua, eteläistä maataloutta on yritetty jo kauan aikaa perinpohjaisesti tuhota.

Svensson
Arvoisa puhemies, on tavallinen ilmiö, että epäonnistuneet hankkeet peitetään aloittamalla jatkuvasti uusia. Euroopan unioni on epäonnistunut lähes kaikessa: työttömyydessä, talouspolitiikassa, maatalouspolitiikassa, ympäristöpolitiikassa ja petosten valvonnassa. Eikö olisi parempi, jos unioni selvittäisi ensin omat ongelmansa, ennen kuin puuttuu muiden ongelmiin?
Tämä hanke on huonosti valmisteltu. Ei ole tehty mitään uskottavia laskelmia kustannuksista ja yhteiskunnallisista seuraamuksista. Pääasiassa on reagoitu sitä vastaan, että unioni sanelee hakijamaiden sisäpolitiikkaa ja vaatii niiltä heittäytymistä unionin tuhoisaan talousoppiin, aivan kuin näillä mailla ei olisi omia arvojaan, vaan käsitellen niitä kuin siirtomaita, joiden luonnon varat voidaan ostaa loppuun ja joiden kansoja voidaan hallita. Tämä, arvoisa puhemies, ei ole mikään onnellinen lähtökohta hankkeelle kopioida tällä tavoin vuoden 1930 Eurooppaa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, tällä vuosisadalla ei ole ollut juurikaan sellaista tilannetta, että rauhan aikana tehtäisiin työtä Euroopan kohtalon eteen. Meillä on todellakin historiallinen mahdollisuus. Komissio on esittänyt hyvän kokonaisuuden muodostaman esityksen, johon sisältyy suuria summia rahaa. Ei saa kuitenkaan koskaan käydä niin, että tästä tulee monopolipeli, jossa tukia siirretään sinne tänne, jolloin nykyäänkin vähäinen pohjoisen ja etelän välinen yhteys häiriintyy entisestään. Moni asia tulee riippumaan siitä taivutteluvoimasta, jolla yhteisen maatalouspolitiikan uudistus toteutetaan. Arvoisa puhemies, tässä ei voida sivuuttaa niitä sopimuksia, jotka on tehty Välimeren maiden kanssa ja joilla on osittain maataloudellinen perusta. Aelvoet antoi esimerkin siitä, missä ei mene hyvin. Espanja vastustaa assosiointisopimusta Jordanian kanssa parin tomaattitonnin takia. Tämä on huono merkki, myös Itä-Euroopan maille. Olemme yhdessä matkalla kohti laajentuvia markkinoita. Matkan aikana meidän pitäisi vakuuttaa kansalaisille, että Schengen, NATO ja unioni ovat yhteydessä toisiinsa ja ne tulevat lopulta muodostamaan uuden poliittisen siteen, joka kohoaa markkinoiden yläpuolelle.
Arvoisa puhemies, olen huolestunut yhdestä asiasta, Phare- ja rakennerahastojen vajaakäytöstä. Sitä on mahdoton selittää kansalaisille. Siihen on tultava nopeasti muutos, muutoin menetämme kansalaisten tuen.
Agenda 2000 tekee lopullisen pesäeron toisen maailmansodan kanssa. Saksa yhdentyy lopullisesti ja me olemme yhteisesti vastuussa siitä. Tämä on haaste ja samalla se kuvaa Euroopan sisäistä voimaa. Aloite jota me parlamentin jäseninä haluamme puolustaa äänestäjiemme edessä. Aloite, arvoisa puhemies, jonka tutkiskelu ansaitsee paremman ajankohdan kuin tämän keskiviikkoaamuisen tunnin.

Moreau
Arvoisa puhemies, ne ehdot, jotka komissio on asettanut Euroopan unionin laajentumiselle, perustuvat olennaisilta osiltaan talouksien ja kansojen kilpailuttamiseen. Tämä koskee aivan erityisesti maatalousalaa, jossa komissio ei juurikaan ole käyttänyt mielikuvitustaan, sillä sen ehdotukset ovat saaneet laajalti vaikutteita amerikkalaisesta mallista. Ne perustuvat tuotantohintojen laskuun, joka korvataan osittain suorilla tulotuilla.
Nämä ehdotukset lukeutuvat samaan sarjaan Maailman kauppajärjestön sääntöjen kanssa, josta näyttää olevan tulossa ainoastaan Yhdysvaltoja palveleva väline, kuten banaaneja ja hormoneilla tuotettua lihaa koskevat päätökset osoittivat. Näissä pyhän kilpailukyvyn nimissä asetetuissa suuntaviivoissa korostetaan maataloushintojen laskua ja maanviljelijöiden määrän vähentämistä. Vaarana on, että ne ilmenevät maatalousmenojen laskuna, mikä haittaisi maatalouttamme.
Mahdollisuus muuttaa tulotukea voi olla mielenkiintoinen vaihtoehto, jos se tasapainottaa tukia pienten ja keskisuurten maatalousharjoittajien sekä heikommassa asemassa olevien tuotannonalojen eduksi.
Hullun lehmän kriisin myötä olisi luovuttava nykyisestä ääriliberaalisesta ja tuottavuuteen perustuvasta ajattelutavasta, joka on vaarallinen tuottajien ja kuluttajien etuja ajatellen. YMP on muutettava oikeudenmukaisemmaksi takaamalla oikeudenmukainen korvaus maataloustyöstä, varojen jakaminen heikosti kehittyneille alueille, uudistetun yhteisön etuuskohtelun luominen, maataloustukien muokkaaminen ja niiden ylärajojen asettaminen, jotta voidaan samanaikaisesti torjua sekä ylitehokkuus että aavikoituminen, jotka ovat molemmat haitallisia ympäristölle.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, koska tiedän esityslistanne olevan tänään erittäin täynnä, haluaisin käyttää hyvin lyhyen puheenvuoron kiittääkseni kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita. Olen hyvin tietoinen siitä, että komissio on asettanut jäsenet tietyllä tavalla vaikeaan tilanteeseen jakamalla heille samana päivänä 1350 sivun paketin, jossa käsitellään hyvin tärkeitä ongelmia ja jossa luodaan koko 2000-luvun eurooppalaisen arkkitehtuurin perusta. On totta, että se esiteltiin nopeasti, mutta toisaalta on osoitettava kunnioitusta niitä kohtaan, jotka halusivat välittömästi vastata komission ajatuksiin.
Olen varma, että Luxemburgin puheenjohtajuuden aikana tämä asiakirja on eräs keskeinen, eri ministerineuvostoja työllistävä seikka. Olen varma, että teillä on myöhemmin tilaisuus keskustella laajasti asiasta vastuussa olevien komission jäsenten kanssa eli Wulf-Mathiesin kanssa rakennerahastoista - jotka otettiin esille useaan kertaan, vaikkakin ei aina meidän asettamissamme yhteyksissä - ja komission jäsenen Fischlerin kanssa yhteisestä maatalouspolitiikasta. He molemmat selvittävät teille Euroopan komission Agenda 2000 -asiakirjassa esittämiä tavoitteita.
Tämän Agenda 2000 -asiakirjan tarkoituksena on luoda tarvittavat olosuhteet muuttuvassa maailmassa, jossa myös Euroopan on muututtava. Tähän on tietysti kytkettävä laajentuminen, mutta meidän on myös sopeuduttava kansainväliseen ympäristöön ja kyettävä hoitamaan tehtävämme kansainvälisellä näyttämöllä.
Sanotte minulle nyt meidän ryhtyneen mahdottomaan yritykseen. Tietyssä määrin asia onkin näin, sillä olemme ottaneet huomioon laajentumisen sekä sen vaikutukset joihinkin politiikkoihin, erityisesti rakennerahastoihin ja yhteiseen maatalouspolitiikkaan, mutta myös muihin. Olemme näin ollen kehittäneet uudet rahoituskehykset kaikille sisäisille politiikoille, jotka olemme keskittäneet uudelleen vastaamaan kansalaistemme huolenaiheisiin ja kohdataksemme 2000-luvun Euroopan haasteet.
Komission laatima asiakirja on kokonaisuus. Otimme joka tapauksessa vastuun tässä suhteessa, joten jopa komissio on osoittanut olevansa poliittinen komissio, yhteisön poliittinen toimielin. Sanoisin Vanheckelle, ettei komissio ole ryhmä apaattisia teknokraatteja, kuten joskus sanotaan, eivätkä sitä muodosta korkea-arvoiset virkamiehet. Päinvastoin: minut valittiin kesäkuussa 1994 Euroopan parlamenttiin ja myöhemmin maani pääministeriksi. Voin muiden lailla olla ylpeä kansallisesta ja eurooppalaisesta itsemääräämisoikeudella.
Minulla ja komissiossa olevilla kollegoillani on siis poliittinen tehtävä Euroopan poliittisessa unionissa ja kannamme tähän perustuen vastuun toimistamme.
Haluaisin kuitenkin kiistää kaksi yleistä huomiota, jotka tehtiin jossakin vaiheessa. Ensinnäkin mitä tulee korvauksiin, vahvistan, ettei yhteinen maatalouspolitiikka joudu kärsimään niistä. Rahoituskehykseen tekemiemme uudistusten ansiosta olemme suunnanneet, ryhmitelleet ja järjestäneet rakennerahastot uudelleen niitä tehostaaksemme. Jos analysoitte lukuja, voitte todeta, että rakennerahastojen avulla jäsenvaltiot saavat koko ajanjaksolla 15 prosenttia enemmän tukia kuin ne saavat nykyisin. Se, että sanotte meidän nyt rahoittavan laajentumisen rakennerahastoja supistamalla, on yksinkertaisesti väärin ja totuudenvastaista. Se ei vastaa asiakirjojen sisältämiä lukuja ja kehotankin teitä perehtymään siihen.
Lisäksi haluaisin kiistää myös toisen komissiota kohtaan tehdyn syytöksen. Jotkut puhuivat jopa Jaltasta ja siitä, että Eurooppaan ollaan luomassa uutta demarkaatiolinjaa. Tämä on väärin! Komissio totesi tämän, Van Den Broek ja minä itse ymmärsimme oikein hyvin, että käynnistetään kokonainen neuvotteluprosessi ja kaikki ehdokasvaltiot kutsutaan poikkeuksetta mukaan täysipainoisiksi Euroopan unionin jäseniksi. Tämän vuoksi meillä on myös joitakin rakenteita, joiden tarkoituksena on luoda todellinen kumppanuus liittymistä ajatellen. Näin me asiat esitimme.
Tämän vuoksi loimme myös tämän Euroopan laajuisen konferenssin, jossa kaikki Euroopan unionin jäsenyyttä tavoittelevat maat ryhmitellään. Juuri tässä hengessä, puolueettomiin perusteisiin sekä osastojemme yhteistyössä kansainvälisten asiantuntijoiden kanssa tehtyihin analyyseihin pohjautuen, kuten Van Den Broek totesi - me emme tähän osallistuneet poliittisista syistä - ilmoitimme, mitkä ovat ne ehdokasmaat, jotka voivat aloittaa nyt keskipitkällä aikavälillä päättyvät neuvottelut. Tämä näkymä syntyi tuolloin.
Ihmisoikeuksien tasolla eri jäsenvaltioiden välillä on eroja, mutta koska ihmisoikeudet ovat jakamattomia, suhtaudumme tähän asiaan hyvin tiukasti, mikä vastaa myös joihinkin parlamentin huolenaiheisiin. Sen sijaan taloudellisia seikkoja ja taloudellisten perusteiden saavuttamista ajatellen ja ottaen huomioon eri ehdokasmaiden tuleva kehitys olemme omien analyysiemme perusteella päätyneet siihen lopputulokseen, että vaikka yksikään ehdokas ei tällä hetkellä täytä taloudellisia valintaperusteita, on jo mahdollista aloittaa neuvottelut joidenkin ehdokkaiden kanssa.
Eurooppa-neuvosto sanoo asiaan tietysti viimeisen sanansa, mutta me kannamme oman vastuumme ottamalla huomioon meitä huolestuttavan kansainvälisen ympäristön kehityksen. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka vakuuttavat, kuten minäkin olen tehnyt, laajentumisen olevan ainutlaatuinen mahdollisuus. Meillä on ensimmäistä kertaa viiteensataan vuoteen historiallinen mahdollisuus tehdä rauhanomaisesti ja vapaasti sovinto mantereemme sisällä. Meidän on tartuttava tähän mahdollisuuteen. Tämän laajentumisen on näin ollen onnistuttava. Tämä on ainoa pyrkimykseni ja myös johtamani komission tavoite.
Jättäkäämme siis kaikki poliittiset ongelmat sekä kaikki strategiat ja salajuonet syrjään, joiden on pakko todeta toisinaan osoittavan tiettyä tekopyhyyttä poliittisissa toimijoissa. Tärkeää on tämän laajentumisen onnistuminen. Tällainen on tämän komission mielipide ja tehtävä. Tällaisessa hengessä esittelimme Agenda 2000 -paketin.

Haarder
Arvoisa puhemies, esitin erittäin helpon kysymyksen. Kysyin, voiko Latvia, jos se täyttää kaikki kriteerit kahden vuoden kuluttua, edelleen päästä mukaan ensimmäiselle kierrokselle?

Santer
Arvoisa puhemies, luulen Van den Broekin vastanneen puheenvuorossaan selvästi tähän kysymykseen. Jos kuuntelitte häntä, tiedätte hänen sanoneen hyvin selvästi, että tämä prosessi käynnistetään sen mukaan, kuinka Eurooppa-neuvosto arvelee komission vuotuisen kertomuksen perusteella maan täyttävän tietyn määrän valintaperusteita. Tuosta hetkestä lähtien voimme suositella Eurooppa-neuvostolle neuvottelujen aloittamista kyseisen maan kanssa riippuen myös siitä, kuinka se meidän omien analyysiemme perusteella täyttää valintaperusteet.
Luulen tämän olevan vakuuttava vastaus kysymykseenne.

YUTP: n rahoitus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Samlandin budjettivaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0249/97) ehdotuksesta Euroopan parlamentin, neuvoston ja Euroopan komission väliseksi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoitusta koskevia määräyksiä käsitteleväksi toimielinten väliseksi sopimukseksi.

Samland
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet! Tänään keskustelumme aiheena olevaa mietintöä on nimitetty tässäkin täysistunnossa jo menestykseksi. Kesäkuun toisessa istuntojaksossa parlamentti totesi suurella enemmistöllä Amsterdamin tuloksista, että Euroopan neuvoston päätös toimielinten välisestä YUTP: n rahoitusta koskevasta sopimuksesta on tervetullut.
Tällä päätöksellä osoitimme tavoittelemamme suunnan. Mietinnön esittelijänä en halua nyt käsitellä määräysten yksityiskohtia, vaan haluan tarkastella lähinnä kahta seikkaa. Ensinnäkin toimielinten välinen sopimus laadittiin vastuun toisesta pylväästä poistamiseksi niiltä, jotka halusivat hallitusten välisessä konferenssissa luokitella YUTP: n rahoituksen pakolliseksi menoksi. Näin YUTP: n rahoitus säilytetään edelleen muuna kuin välttämättömänä menona. Tämä oli erityisesti kaikkien niiden menestys, joihin haluan liittää myös Euroopan parlamentin puhemiehen ja samoin neuvoston silloista puheenjohtajavaltiota Alankomaita edustaneen puheenjohtajan, jotka siten varmistivat ja suojasivat Euroopan parlamentin oikeudet.
Toinenkin seikka neuvotteluissa saavutettiin, ja ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Spencer on valtuuttanut minut kertomaan tämän hänen nimissään. Toimielinten välisissä keskusteluissa ulkoministerit neuvottelivat toisesta pylväästä, josta tähän mennessä ei ole vielä päästy yksimielisyyteen. Uskon täten, että tänään käsiteltävä sopimus on edistysaskel, ja kehotankin siten Euroopan parlamenttia antamaan hyväksyntänsä käytävässä äänestyksessä.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän tulisi lopultakin allekirjoittaa tämä sopimus. Meidän ei tule kuitenkaan kuvitella, että tämä on voitto parlamentille, sillä meitä painostettiin voimakkaasti. Jos parlamentti ei olisi antanut suostumustaan, neuvosto olisi luokitellut nämä pakollisiksi eikä harkinnanvaraisiksi menoiksi. Olemme välttäneet pahimman, ja mielestäni voimme onnitella itseämme tästä. On myös totta, että kaikki riippuu nyt siitä, miten nämä kaksi elintä - neuvosto ja komissio - täytäntöönpanevat sopimuksen: neuvoston tulisi täytäntöönpanna tämä sopimus hyvässä uskossa ja antaa tarvittavat tiedot, komission tulisi tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa ja varmistaa julkisuus ja demokraattinen valvonta. Näissä olosuhteissa ei ole muuta vaihtoehtoa, mutta tulevaisuudessa meidän tulisi tehdä töitä, jotta välttyisimme tämänkaltaisilta yhteenotoilta, joissa neuvosto yrittää ivallisesti viedä parlamentilta valtuuksia, joita tämä on käyttänyt tehokkaasti aikaisemmin.

Müller
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmä on edelleen sitä mieltä, että ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevien menojen ei tule pysyä välttämättöminä ja että parlamentin oikeuksia budjetoinnin suhteen ei saa rajoittaa. Niinpä emme voi muuta kuin äänestää esillä olevaa kompromissiehdotusta, koska haluamme estää pahimman mahdollisen tapahtumisen.
Näen tässä ongelman ja olisin kiitollinen, jos komissio voisi antaa vastauksensa myöhemmin, mikäli se ei tänään enää ole mahdollista. Olemme aina olleet sitä mieltä, että budjettipolitiikka ei ole ratkaiseva heikkous ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, vaan ratkaisevana heikkoutena on aina ollut kysymys, kuka on vastuussa ja miten me valvomme menoja. Olemme aina puhuneet siitä, että J.11 artiklassa on puute. Tämä puute ei korjaannu mielestäni tällä toimielinten välisellä sopimuksellakaan. Olisin kiitollinen, jos komissio välittäisi budjettivaliokunnalle vielä kannanoton asiasta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, ryhmämme äänestää tästä toimielinten välisestä sopimuksesta velvollisuudentunnosta, vaikkei ole asiasta kovin vakuuttunut. Emme itse asiassa usko, että vain näistä kahdesta olemattomasta sivusta koko Amsterdamin sopimuksesta pitäisi äänestää niin kiireesti, kun muu osa sopimuksesta on niin sekava, että Eurooppa-neuvoston jäsenten on vielä allekirjoitettava se ja he tekevät sen lokakuussa. Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että se voi olla pienempi paha parlamentille, kun ottaa huomioon että se on pystynyt - ainakin suurissa linjoissa - säilyttämään YUTP: n kulujen määrittelyn ei-pakollisiksi kuluiksi. Emme kuitenkaan halua, että äänestys tästä sopimuksesta saa meidät unohtamaan, että menetimme neuvostolle asetetun suuren haasteen kaikkien budjettikulujen uudeksi määrittelyksi, joka pysyy meillä keskeisenä kohtana Amsterdamin sopimuksen marraskuisessa käsittelyssä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun alussa toimitin puhemiehistölle työjärjestyksen 128 artiklan mukaisesti ennakkokysymyksen asian käsittelemättä jättämisestä.
Ette antaneet minulle puheenvuoroa. Henkilöänne kohtaan tuntemastani arvonannosta huolimatta, ette valitettavasti toimineet työjärjestyksen mukaan. Parlamentin jäsenellä on oikeus tehdä asian käsittelemättä jättämistä koskeva ehdotus ja teidän olisi pitänyt antaa minulle puheenvuoro.
Pohjimmiltaan ryhmämme ei kannata toimielinten välistä sopimusta. Emme äänestä sen puolesta. Kyse on jäsenvaltioiden Amsterdamissa hyväksymästä sovitteluratkaisusta, vaikka useimmat niistä olivat oikeutetusti sitä vastaan, että ulko- ja turvallisuuspolitiikan kulut kuuluvat muihin kuin pakollisiin menoihin. Hyväksymällä tämän parlamentti toimii vaatimustensa vastaisesti. Ulkopolitiikka ei missään maailmassa ole neuvottelevien parlamenttien, vaan toimeenpanevien elinten toteuttamaa. Toisena budjettivallan käyttäjänä parlamentti ei voi toimia ulkopolitiikassa.
Kyse on enemmästä - kiitän teitä arvoisa puhemies, että täytätte puheenjohtajan velvollisuutenne ja hiljennätte tämän parlamentin - kyse on mielestäni enemmästä eli yhtäältä Amsterdamin sopimuksesta, jota ei vieläkään ole ratifioitu! Miten halventavaa tämä on demokratian kannalta! Hyväksymme nyt havaitsemassamme hälinässä tekstin, josta epäilemättä tulee osa yhteisöoikeutta ja se hyväksytään alle 48 tunnissa kiireellä, kieltäytyen käytännöllisesti katsoen kaikenlaisesta keskustelusta. Tämän parlamentin kaksi tärkeintä ryhmää kieltäytyvät kommentoimasta tätä tekstiä, vaikka heillä olisi molemmilla kaksi minuuttia käytettävänään.
Tämä kaikki paljastaa, ettei mikään ole muuttunut Maastrichtin jälkeen. Kaikissa Euroopan maissa oikeutetusti tuomittu demokratiavaje ei näytä olevan häviämässä. Kieltäydytte vähäisimmistäkin vastalauseista, kieltäydytte todellisesta keskustelusta ja kieltäydytte puhumasta jäsenvaltioiden parlamenteille sekä Euroopan maiden kansalaisille!
(Suosionosoituksia I-EDN -ryhmältä)

Giansily
Arvoisa puhemies, UPE-ryhmä äänestää Samlandin ehdotuksen puolesta.
Vaikka emme todellakaan ole juurikaan keskustelleet valiokunnassa, tästä mietinnöstä ei pidä tehdä tärkeämpää asiaa kuin se on. Se antaa parlamentille mahdollisuuden antaa lausuntonsa tulevien viikkojen aikana kaikesta turvallisuuspolitiikkaa koskevasta. Tästä johtuen puheenjohtaja Samland on saattanut esittelijän tehtävänsä mukaisesti edustajakokouksemme työjärjestyksen tämän tärkeän tekstin mukaiseksi.
Mielestäni aineellisille asioille ei pidä antaa suurempaa merkitystä kuin mikä niillä on ja on päästävä asioiden ytimeen. Pohjimmiltaan tämä mietintö on oikeassa ja tämän vuoksi UPE-ryhmä äänestää sen puolesta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme välittömästi äänestykseen.

Äänestys
Puhemies
Koska Nicole Pery on valittu Ranskan kansalliskokoukseen ja siten eroaa Euroopan parlamentista, äänestämme uudesta varapuhemiehestä. Ehdokkaaksi on ilmoittautunut ainoastaan yksi henkilö, Jean-Pierre Cot.
Arvoisa Cot, saatte kaksinkertaiset suosionosoitukset, sillä aion kääntyä parlamentin puoleen kysyäkseni siltä muodollisesti, hyväksyykö se valintanne huutoäänestyksellä, koska olette ainoa ehdokas.
(Parlamentti valitsi Cotin huutoäänestyksellä.) Onnitteluni, hyvä Cot.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, kiitän teitä, että annoitte minulle 129 artiklan mukaisesti valiokuntakäsittelyyn palauttamista koskevan puheenvuoron. Käytän tilaisuutta hyväkseni ja onnittelen samalla Cotia hänen eriomaisesta valinnastaan.
Arvoisa puhemies, valiokuntakäsittelyyn palauttamista koskevan pyyntöni perusteena on kolme syytä. Ensimmäinen syy on se, että budjettivaliokunnassa käyty keskustelu oli hutiloitu. Päätöslauselmaesitykseen ei ollut mahdollista esittää muutoksia, vaikka se on luonnollisesti erillinen itse toimielinten välisestä sopimuksesta.
Toinen syy on se, ettei ulkoasiainvaliokuntaa kuultu. Ulkoasiainvaliokunta on kuitenkin varmasti työjärjestyksen liitteen VI I artiklan 1 alakohdan mukaisesti toimivaltainen Euroopan unionin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevissa asioissa.
Kolmas ja paljon vakavampi syy on se, arvoisa puhemies, ettei institutionaalisten asioiden valiokuntaa kuultu. Se olisi antanut lausuntonsa asiasta 1.-2. heinäkuuta pidetyssä kokouksessa, mutta tätä asiaa ei ollut edes esityslistalla. Tässä kokouksessa ei jaettu minkäänlaista sopimusta koskevaa tekstiä, eikä minkäänlaista äänestystä käyty. Pyydän tämän valiokunnan jäseniä todistamaan asian.
Tämän vuoksi pyydän, että asia palautetaan valiokuntakäsittelyyn.

Samland
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vastalauseeni parlamentin jäsenen FabreAubrespyn esitykseen. Mikään hänen esittämästään kolmesta perustelusta ei pidä paikkaansa! Ensinnäkin budjettivaliokunta keskusteli eilen illalla ylimääräisessä kokouksessaan kaksi tuntia päätöslauselmaesityksen sisällöstä. Fabre-Aubrespy itse osallistui kyseiseen keskusteluun, ja sen vuoksi pidänkin erityisen tuomittavana sellaisen vaikutelman antamista, että asiasta ei olisi laisinkaan keskusteltu.
Toiseksi väite, että ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta olisi vaa'ankieliasemassa, on väärä. Budjettivaliokunnalle on annettu tehtäväksi laatia lausunto mietinnöstä, minkä puhemies on esittänyt täysistunnossa ilman vastalauseita.
Kolmanneksi, hyvä Fabre-Aubrespy, institutionaalisten asioiden valiokunta on ilmoittanut puheenjohtajansa allekirjoittamalla, 4. heinäkuuta 1997 päivätyllä kirjeellä budjettivaliokunnan puheenjohtajalle, että institutionaalisten asioiden valiokunta kannattaa sopimusta. Näin ollen kaikki kolme väitettänne ovat perusteettomia, ja niinpä ehdotankin, että äänestys aloitetaan.

Berthu
Arvoisa puhemies, haluaisin tukea Fabre-Aubrespyn pyyntöä, jonka tarkoituksena on tämän toimielinten välisen sopimuksen palauttaminen valiokuntakäsittelyyn.
Tuen tätä kaikkien hänen esittämiensä syiden vuoksi, mutta myös syystä, jota institutionaalisten asioiden valiokunnan puheenjohtajana haluaisin erityisesti korostaa. En muista, että tätä toimielinten välistä sopimusta koskevasta lausunnosta on koskaan äänestetty, enkä ole koskaan nähnyt kyseistä puhemiehen kirjoittamaa kirjettä.
Lisäksi ihmettelen, koska asiakirja, josta me muka olemme äänestäneet, on jaettu institutionaalisten asioiden valiokunnalle. Jos puhumme Amsterdamin sopimuksesta, haluaisin korostaa, että Amsterdamin sopimuksen luonnokseen kuuluva toimielinten välinen sopimus on erilainen kuin se, josta meitä tänään kehotetaan äänestämään. Esimerkiksi heti toisella rivillä mainitaan kaksi eri artiklaa eli toisessa sopimusversiossa J 17 artikla ja toisessa J 18 artikla.

Puhemies
Arvoisa Berthu, muistinne virkistämiseksi kutsun teidät lukemaan istuntomme jälkeen de Giovannin 3. heinäkuuta 1997 päivätyn kirjeen.
(Edustajakokous hylkäsi pyynnön asian valiokuntakäsittelyyn palauttamisesta.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies
Onnittelen Rothleyta ja kaikkia tähän tulokseen vaikuttaneita.

Berthu
Arvoisa puhemies, parlamentin kovalla kiireellä hyväksymä ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoitusta koskeva toimielinten välinen sopimus vaikuttaa meistä täysin sääntöjen vastaiselta niin noudatetun parlamentaarisen menettelyn kuin sisällönkin osalta.
Ensiksi menettelystä. Yhden ainoan aamupäivän aikana määrätään samanaikaisesti asian kirjaamisesta esityslistalle, käydään hutiloitu keskustelu ja toimitetaan itse äänestys ilman minkäänlaista mahdollisuutta tehdä tarkistuksia edes lainsäädäntöpäätöslauselmaesitykseen. Pelkästään tämän huolettomuuden olisi pitänyt olla riittävä syy siihen, että parlamentti hylkäisi tämän tekstin, jos sillä olisi vähänkin omanarvontuntoa.
Sisällöllisesti tämän sopimuksen tarkoituksena on horjuttaa YUTP: n toimintamenoja. Poikkeuksena tästä ovat kuitenkin ne yhteisömenot, jotka eivät ole pakollisia eli se osa talousarviota, josta Euroopan parlamentti viime kädessä päättää. Tämä on täysin epäyhtenäistä, sillä YUTP on luonteeltaan aina hallitusten välistä, kuten Amsterdamin Eurooppa-neuvosto vahvisti säilyttäessään sen aseman Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toisessa pilarissa.
Ehdotettu muutos vastaa joka tapauksessa tarkistusta siinä mielessä, että se edellyttää säännöstöön kuulumatonta ratifiointia, mikä ei ole mahdollista toimielinten välisen sopimuksen tasolla.
Kaikki on niin improvisoitua, että sopimuksessa, josta äänestimme, viitataan perussopimuksen J.18 artiklaan, jota ei vielä ole olemassa, sillä sitä ei ole ratifioitu.
Lisäksi pysyvät edustajat keskustelevat edelleen väliaikaisesta tekstistä. On myös totta, että juuri mainitsemani J.18 artikla oli J.17 artikla ainoassa käytettävissämme olevasta sopimustekstissä, jonka saimme Amsterdamin Eurooppaneuvostolta.
Kaikki nämä epämääräisyydet pakottavat jäsenvaltiot vastoin tahtoaan tukemaan Amsterdamin väliaikaista tekstiä, joka on epäyhtenäinen, koska se on laadittu sekaannusten vallitessa, joskin sitä ei edes ole vielä lyöty lukkoon!

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin, että tietyt epäsäännöllisyydet mainitaan pöytäkirjaa varten. En tarkoita sisältöä. Kollegani Georges Berthu puhui hetki sitten erinomaisella tavalla tästä.
Alunperin ajateltiin soveltaa yksinkertaistettua menettelyä. Sen määräaikoja ei noudatettu. Sitten tehtiin muutos ja asiaa haluttiin käsitellä, mutta todellista syytä tähän ei sanottu koskaan. Pelättiin oikeutetusti, että kaksikymmentäyhdeksän jäsentä vastustaisi tehokasta äänestysmenettelyä ilman käsittelyä.
Sitten asiasta päätettiin äänestää käsittelyn jälkeen. Aikaa varattiin 15 minuuttia, josta kaksi minuuttia poliittista ryhmää kohden, ymmärtämättä, ettei tämä riitä. Edustajakokouksen merkittävimmät poliittiset ryhmät kieltäytyivät keskustelusta. Jätin asian käsittelemättä jättämistä koskevan ehdotuksen ja ennakkokysymyksen, jotka saapuivat istunnon puhemiehistölle viisi minuuttia ennen aloittamista. Minulta evättiin puheenvuoro.
Arvoisa puhemies, oli olemassa mahdollisuus tehdä tarkistus. Puhemies päätti virheellisesti toisin. Katsokaa lisäksi mietintöluonnosta, sillä siinä on mainittu määräaika tarkistusten jättämiselle. Tämä epäsäännöllisyyksistä. Tämä kaikki todistaa, ettemme ota etenkään tärkeitä asioita vakavasti. Vaadin, että tätä seikkaa korostetaan.

Souchet
Toimielimemme, jotka pitävät niin kovasti tehtävästään oikeuden kunnioittamista koskevien Urbi- ja Orbi-oppituntien antajina, olisi itse aloitettava muilta vaatimansa kurinalaisuuden soveltaminen. Olosuhteet, joissa YUTP: n rahoitusta koskeva keskustelu juuri käytiin, osoittavat jälleen kerran kuinka harvoissa tapauksissa tässä parlamentissa noudatetaan oikeussääntöjä. Kun ne otetaan esille, kuten erityisesti kollegani Fabre-Aubrespy ja Berthu juuri tekivät, puhemiehistön vankkumaton vastaus on seuraava: " Olette oikeudellisesti väärässä, sillä kuulutte poliittiseen vähemmistöön..." .
Mitä tämän kohdan laatineet strategit oikein pelkäävät, kun heidän on epäilystä herättävällä kiireellä hätäiltävä ja improvisoitava saadakseen täysistunnon käsiteltäväksi teksti, jota ei ole edes annettu ulkoasiainvaliokunnan käsiteltäväksi? Havaitsimme yllättyneinä, kuinka vaitonaisia valiokunnassa ollaan, vaikka valiokunta olisi oikeutetusti voinut vaatia sisältöön liittyvää toimivaltaa itselleen, sillä toimielinten välinen sopimus ei koske ainoastaan taloudellisia näkökohtia, vaan koko YUTP: n toteuttamista.
Havaitsimme myös, että institutionaalinen valiokunta antoi puoltavan lausunnon Samlandin mietinnöstä, vaikka tämä kohta ei ole koskaan esiintynyt sen esityslistalla.
Huomasimme myös, kuinka hätiköity budjettivaliokunnan eilen iltapäivällä hyvin huolettomasti järjestämä keskustelu oli.
Olimme myös yllättyneitä tänä aamuna, kun parlamentin kaksi merkittävintä poliittista ryhmää kieltäytyi ilmaisemasta mielipidettään Samlandin mietinnöstä.
Miksi tällainen kiire? Miksi niin paljon epäselvyyksiä? Pelätäänkö joidenkin neuvottelijoiden katuvan viime hetkellä, kun he havahtuvat ymmärtämään pelissä olevat panokset, vaikka he yhä neuvottelevatkin Amsterdamin huippukokouksessa hyväksytyksi katsotun sopimuksen tietyistä olennaisen tärkeistä artikloista (kuten käsiteltäväksemme annettu toimielinten välistä sopimusta koskeva artikla)?
Muistutan, että tällä toimielinten välisellä sopimuksella on edeltäjiensä tavoin kaikki " oikeudellisen hirviön" tunnusmerkit. Näiden sopimusten tekemisen ehdot eivät ole selviä ja lisäksi parlamentit eivät ratifioi näitä sopimuksia, joissa tulkitaan ratifiointia edellyttäviä sopimuksia. Nämä toimielinten väliset sopimukset ovat omituisia oikeudellisia papereita, joiden avulla Euroopan toimielimet antavat itselleen valtuudet tulkita sopimuksia!
Lisäksi parlamenttimme on juuri ilmaissut kantansa vailla oikeudellista perustaa olevasta sopimuksesta, johon se puuttui, sillä J.18 artiklaa koskevaa neuvottelua ei tähän päivään mennessä ole saatu päätökseen... eikä sitä siis luonnollisesti ole ratifioitu!
Sisältöön liittyen olisi hallitusten välisen politiikan turmeltumisesta paljon sanottavaa, sillä sisällön hallitusten välinen luonne vahvistettiin juhlallisesti Amsterdamin huippukokouksessa sen rahoitusta koskevan yhteisöllistämisen kautta. Kyse on todellisesta toimivallan siirrosta, sillä YUTP: n rahoituksen luokittelu muihin kuin pakollisiin menoihin antaa Euroopan parlamentille viimeisen sanan ja poistaa siis käytännössä täytäntöönpanovaltaisilta toimielimiltä Euroopan yhteisön ulko- ja turvallisuuspolitiikan todellisen hallinnan.
Jos edetään näin, ei ole olemassa demokratiaa, avoimuutta eikä realismia, sillä missään ei ole koskaan nähty neuvottelevien parlamenttien harjoittavan tehokkaasti ulkopolitiikkaa...

Van Dijk
Euroopan parlamentti on säilyttänyt oikeutensa esittää tarkistuksia ulkoasioiden menoihin vain lupaamalla olla tästä lähtien kiltti ja tottelevainen. Se on tämän toimielinten välisen sopimuksen sisältö. Kuvaus 19. vuosisadan mukaisesta tilanteesta, jossa eurooppalainen demokratia on. Euroopan parlamentin puhemies on veitsi kurkulla ryöminyt tomussa jäsenvaltioiden hallitusten edessä. Jotkin valtiot olivat sitä mieltä, että parlamentti oli liian hankala YUTP: n talousarviota käsiteltäessä ja halusi tuhota Amsterdamin sopimuksessa sen, mikä oli jokseenkin ainoa mahdollisuutemme demokraattiseen valvontaan YUTP: n yhteydessä.
Nöyryyttävä polvistuminen, jonka Euroopan parlamentti tekee säilyttääkseen tarkistusoikeutensa, olisi voitu vähintään myöntää rehellisesti Samlandin mietinnön perusteluissa, joka mietintö on ajettu tällä viikolla läpi budjettivaliokunnassa ja täysistunnossa. Mutta ei, näissä hyvin epämääräisissä toimielinten välistä sopimusta käsittelevissä perusteluissa ei puhuta mitään niistä sulista, joista parlamentin on pitänyt luopua: me emme saa enää alentaa ulkomaanmenoja ilman neuvoston suostumusta, emme saa varata rahasummia. Mitä meidän budjettioikeuteemme sitten enää sisältyy?
Yrityksissään pelastaa pieni osa demokraattista valvontaa parlamentin puhemies on unohtanut sen, että meillä on vielä sellaista, jota nimitämme omanarvontunnoksi. Emme todellakaan saa lahjaksi neuvoston kunnioitusta normaalia demokraattista menettelyä kohtaan, meidän on vaadittava sitä. Meidän ei olisi pitänyt hyväksyä tätä sopimusneuvottelijoiden suorittamaa kiristystä, vaan ilmaista suuttumuksemme siitä, miten meitä kohdeltiin Amsterdamin sopimuksen yhteydessä.
Lopuksi: minun on omin silmin nähtävä, täyttääkö neuvosto sen tiedotusvelvollisuuden, joka on kirjattu tähän toimielinten väliseen sopimukseen. Ellei se tee niin, toivon että Euroopan parlamentilla on silloin rohkeus, jota sillä ei tänään ollut, sanoa tämä sopimus irti ja ryhtyä harjoittamaan budjettioikeuttaan taas täysipainoisesti.
Rothleyn mietintö (A4-0222/97)
Schierhuber
Arvoisa puhemies, koska enemmistö ei kannattanut kaikkia maatalouden kannalta tärkeitä kohtia Rothleyn mietinnössä, haluaisin merkitä pöytäkirjaan, että halusin pidättäytyä äänestyksestä lopullisessa ja myös erillisissä äänestyksissä. Valitettavasti painoin vahingossa plus-nappia.

Cot
Arvoisa puhemies, olen iloinen juuri toimitetusta äänestyksestä, jossa huomattava enemmistö kannatti Rothleyn esittelemää mietintöä. Näin tehtyämme luulen meidän sitoutuvan hyödyllisellä tavalla välttämättömään vuoropuheluun neuvoston kanssa. Olen iloinen oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa käytyjen keskustelujen laadusta sekä äänestyksestä, jossa saatiin tämä enemmistö.
Olen ryhmäni nimissä pahoillani siitä, että enemmistö hyväksyi 9 artiklassa yleisen järjestyksen ja hyvien tapojen vuoksi alakohdan, joka minusta vaikuttaa selvästi joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen tai käytäntöjen vastaiselta. Luulen, että tämä otetaan väistämättä esille neuvostossa, jossa asian käsittely varmasti jatkuu.
Haluaisin tässä korostaa komission jäsenen Montin merkittävää elettä, joka vahvisti komission ottavan nimiinsä kaikki oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tarkistukset eli olennaisen osan siitä, mistä äänestimme. Tämä vaikuttaa minusta hyvin tärkeältä menettelyn jatkon kannalta. Haluaisin kääntyä ministerineuvoston puoleen, pyytääkseni sitä ottamaan vaikutteita tästä viisaudesta.
Muistamme, arvoisa puhemies, kuinka neuvosto harmillisella tavalla epäselvin sanamuodoin monimutkaisti tämän hankkeen ensimmäistä uudelleenkäsittelyä. Luulen, että meidän olisi hyvä ottaa selkeä kanta, jotta voimme yhdessä saada aikaan tekstin, joka on meidän kaikkien mielestä välttämätön ja jonka on oltava riittävän selkeä ja vailla näitä kohtalokkaita epäselvyyksiä tullakseen hyväksytyksi parlamentissa.

Seillier
Arvoisa puhemies, teimme oikein kieltäytyessämme meille ehdotetusta direktiivistä vuonna 1995. Nyt käsissämme oleva teksti on todella paljon suojelevampi ajatellen aivan olennaisen tärkeää seikkaa eli inhimillistä elämää ja ihmisarvoa aivan elämän alusta lähtien. Meidän on kuitenkin oltava tarkkana. Kyseessä on yksi vaihe, joka ei voi olla asian päätös. Itse asiassa ihminen ei kykene luomaan elämää, vaan lisääntyy tai muokkaa tätä elämää, joko hyvään tai huonoon suuntaan.
Minusta - ja jopa mietintö osoittaa tämän - asiaa on pohdittava syvemmin. Elämä ei ole raaka-aine eikä se myöskään ole aineen ominaisuus. Luulen, että on meidän kaikkien edun mukaista, ollaksemme uskollisia Euroopan suurelle filosofiselle perinnölle, joka ulottuu Kreikan antiikkiin asti ja jota juutalaiskristilliset vaikutteet ovat rikastuttaneet ja voidaksemme todella vastata tämän genetiikan alan tieteellisen edistyksen haasteisiin, on siis etujemme mukaista pohtia asiaa syvällisemmin.
Emme tarvitse ainoastaan eettistä komiteaa yhteiskuntiemme elämän huipulle kertomaan meille, mitä tarvitsemme. Sanoisin, että tarvitsemme luullakseni vieläkin enemmän nuorisomme, tulevien lääkäreiden ja tulevien poliitikkojen opetusohjelmiin jo tältä tasolta lähtien laadukasta tätä elämänaluetta ja geenimanipulaatiota koskevaa pohdintaa.
Henkilökohtaisesti toivon jälleen kerran Euroopan suuren humanismin ja sen kaikkien perinteiden mukaisesti, että olisimme kyllin viisaita tunnustamaan, että luontoa voi käskeä ainoastaan sitä tottelemalla. Toisin sanoen että luovan viisauden ja inhimillisen älyn välille saataisiin uusi yhteys.

Hallam
Arvoisa rouva puhemies, haluaisin vain sanoa, että äänestin tätä komission asiakirjaa vastaan ja yritin muuttaa sitä mahdollisimman paljon ja varmistaa siten, että voin hyväksyä sen. En ole kuitenkaan tyytyväinen tulokseen. Uskon, että parlamentti on sallinut suurten lääkeyritysten ja komission pelotella itseään, ja olemme ottaneet suunnattoman askeleen taaksepäin. Olemme tänään käytännössä antaneet suurille yrityksille luvan painaa rahaa. Vaikka muutimme tekstiä - meidän tulisi muistaa, että parlamentin oli hylättävä yksi kolmannes alkuperäisestä tekstistä saadakseen sen hyväksytyksi - olemme mielestäni ottaneet suunnattoman askeleen taaksepäin, ja pelkään, että epäonnistumme lainsäädäntöprosessin myöhemmässä vaiheessa, ja kadumme sitä päivää, jona äänestimme tämän komission asiakirjan puolesta.

Posselt
Arvoisa puhemies, pitkällisen harkinnan jälkeen keskusteltuani myös Schierhuberin ja Seillierin kanssa äänestin Rothleyn mietinnön puolesta, koska mietintöön sisältyy tärkeitä inhimillisen elämän suojelemiseen ja ennen kaikkea ihmisalkioiden suojelemiseen pyrkiviä tarkistuksia. Tarkoitan ennen kaikkea tarkistuksia 55 ba ja 55 bb.
Haluan kuitenkin varoittaa neuvostoa hajottamasta tätä kompromissiehdotusta merkittävästi, sillä tällöin monet meistä eivät ehkä enää pystyisi äänestämään ehdotuksen hyväksymisen puolesta. Kyse on nimittäin hyvin tärkeistä asioista. Yleisesti voimme olla iloisia, että yli vuosi sitten hylkäsimme epäonnistuneen ensimmäisen luonnoksen, emmekä antaneet uhkailla itseämme väitteellä, että " hylätessänne ehdotuksen saatte vähemmän oikeuksia" . Tänään meillä on oikeuksia enemmän kuin koskaan. Silloin painostettiin myös uhkauksella " hylätessänne ehdotuksen ette saa uutta ehdotusta kovinkaan pian" . Nyt meillä on uusi ehdotus. Jatkossa tällaiset uhkailut voitaisiinkin jättää kokonaan sikseen! Kehotan Teitä olemaan poistamatta inhimillistä elämää tästä kompromissista.

Ahlqvist, Hulthén, Theorin, Waidelich ja Wibe
Me olemme tarkoin harkittuamme päättäneet äänestää direktiiviä vastaan, jos tietyt periaatteellisesti tärkeät ehdotukset eivät saa enemmistöä taakseen. Meidän mielestämme on ilmaistava selkeämmin se, että ihmisten geenejä koskevat patentit eivät ole missään tapauksessa ajankohtaisia. Kyse on mielestämme myös siitä, että me vastustamme menetelmiä, joissa käytetään ihmisalkioita.

Amadeo
Alleanza Nazionale -puolue suhtautuu suopeasti direktiiviin bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta. Itse asiassa olemme sitä mieltä, että nyt on välttämätöntä tehdä kiireellisesti bioteknologian keksintöjen patentit tunnetuiksi, jotta julkinen mielipide voisi todentaa ja valvoa bioteknologian jatkuvaa kehitystä.
Uskomme, että keksintöjen patenttisuojaus ei ensinnäkään ole esteenä tutkimukselle, vaan suorastaan suo mahdollisuuden julkistaa sen tuloksia ja välttää monopolin tieteellisessä ympäristössä.
Korostamme, että direktiiviehdotuksella pyritään eliminoimaan nykyinen juridinen epävarmuus ja välttämään pirstoutumisen uhka, joka johtuu siitä mahdollisuudesta että kansalliset tuomioistuimet tuomitsevat eri tavalla olennaisen tärkeissä kysymyksissä erilaisten kansallisten säännösten pohjalta.
Yleissopimus eurooppalaisesta patentista vuodelta 1973 ei itse asiassa pysty eliminoimaan juridista epävarmuutta kansallisista patenttisäädöksistä eikä siinä ole mitään lisälauseketta, joka sitoisi juridisesti jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan kansallisen patenttioikeuden säädöksiä. Tämän direktiivin myötä yhdenmukaistetaan yleissopimus ja patenttioikeus bioteknologian alalla 15 valtion osalta 18 allekirjoittaneesta.
Olemme muuten samaa mieltä komission eettisen valiokunnan kanssa, kun se julistaa, että ihmisruumis ja sen osat eri synty- ja kehitysvaiheissaan eivät ole patentoitavia keksintöjä, kuten myös kun se vahvistaa, että ihmisgeenin tuntemuksesta johtuvien keksintöjen kohdalla patentti voidaan myöntää vain, jos geenin tehtävän tunnistamisen ansiosta saadaan uusia mahdollisuuksia ja patentin suunniteltu käyttö on riittävän spesifinen ja yksilöity.
Pidämme niin ikään välttämättömänä eettisen komitean perustamista, jonka tehtävänä olisi arvioida kaikkia bioteknologiaan ja sen hyödyntämiseen liittyviä näkökohtia. On samanaikaisesti välttämätöntä, että joka viides vuosi direktiivin voimaan tulosta alkaen - ennakoitu 1. päiväksi tammikuuta 1999 - komissio julkaisee kertomuksen, jossa kuvataan kaikki ne ongelmat, joita kohdataan direktiivin soveltamisessa suhteessa kansainvälisiin ihmisoikeuksien suojelusopimuksiin, joihin jäsenvaltiot ovat liittyneet.

Banotti
Äänestän bioteknologian patentteja koskevan direktiivin puolesta. Tämä on erittäin monimutkainen ja tärkeä aihe. Patenttilaki on erittäin tekninen ja vaikea, ja tämänkaltaisilla asioilla on kauaskantoiset vaikutukset. Olen tyytyväinen, että siitä on paljon hyötyä ihmisille, työpaikoille ja tutkimukselle.
Irlannille, joka katsoo, että bioteknologia-alalla on valtavat mahdollisuudet, tämä on erityisen tärkeä. Irlannissa esiintyy paljon rakkulamaisen sidoskudosgeenin ja selkärankahalkion kaltaisia perinnöllisiä sairauksia. Meillä on myös paljon muita diabeteksen kaltaisia sairauksia, joissa insuliinituotannossa saavutetut edistykset, jotka ovat bioteknologiaa koskevan tutkimuksen ansiota, ovat olleet suureksi hyödyksi.
Tänään äänestämme säännöistä, joilla annetaan teollisuudelle mahdollisuus kehittyä. Samanlaisia sääntöjä on annettu USA: ssa ja Japanissa, eikä kukaan ole väittänyt, että nämä maat olisivat rappeutuneet tai että ne olisivat eettisesti sokeita näiden sääntöjen vuoksi. Tämä direktiivi herättää pelkoja, ja meidän on reagoitava niihin, mutta uudet edistysaskeleet herättävät myös toivoa. Monet tätä direktiiviä kannattavat potilasryhmät ovat ottaneet minuun yhteyttä. Monen potilaan ainoa toivo heille itselleen ja tuleville sukupolville on näiden uusien teknologioiden tutkimuksessa ja kehityksessä.
Edellisellä kerralla, kun tämä parlamentti hylkäsi käsiteltävänä olevat alkuperäiset ehdotukset, se oli eettisesti huolestunut ihmiskehon osien patentoimisesta ja siitä, että maanviljelijöitä estetään käyttämästä omalla maatilallaan tuotettuja siemeniä. Uskon, että nyt tarkasteltavana olevalla lainsäädäntöluonnoksella on poistettu täysin nämä huolet.
Näitä sääntöjä ei ole kirjoitettu kiveen, niitä voidaan aina muuttaa, ja jos saamme todisteita väärinkäytöstä tai vaarasta, me tietysti reagoimme nopeasti ratkaistaksemme mahdolliset ongelmat.

Berthu
Tarkastelemme tänään erittäin tärkeää aihetta, joka on ollut useita kertoja edustajakokouksemme käsiteltävänä, ilman että olisimme voineet tehdä lopullisia päätelmiä. Onko Euroopan tasolla myönnettävä yhdenmukainen juridinen suoja sellaisille bioteknologisille keksinnöille, jotka vaikuttavat kasvien, eläinten tai ihmisten geeneihin?
Tutkittuani hyvin huolellisesti tätä kysymystä käsittelevät Euroopan parlamentin jäsenen Rothleyn sekä Ranskan kansalliskokouksen jäsenen Mattein mietinnöt, myönnän vaikutelman olevan hyvin epämukava, koska ehdotettu direktiivi on sekava. Koetamme ratkaista tekniset ongelmat eli joidenkin keksintöjen patentoitavuuden, ilman että olisimme ensin luoneet selkeät eettiset perusperiaatteet. Lisäksi halutaan yhdellä ainoalla direktiivillä säännellä täysin erilaisia kysymyksiä, joista jotkut liittyvät lääketieteeseen ja toiset maatalouteen.
Ensimmäinen seikka: direktiiviehdotuksessa ei ole määräyksiä mistään niistä perusperiaatteista, joita haluamme noudattaa. Nämä periaatteet ovat velvollisuus suojella ihmisarvoa ja ihmisen identiteettiä, takuu ihmisen geneettisen koskemattomuuden noudattamisesta, kieltäytyminen kaikista oikeuksista perimään, joka voi koskea ihmisen ruumista, sen elimiä tai sen tuotteita sekä ihmisen elinluovutusten vapaaehtoisuus.
Näitä periaatteita ei löydy direktiivistä, koska siinä rajoitutaan taloudellisiin uudistuksiin, jotka liittyvät sisämarkkinoiden toteuttamiseen. Tältä osin sen tavoitteena on yhdenmukaistaa patenttioikeuden oikeudelliset näkökohdat, mutta ei luoda moraalisia periaatteita, joiden osalta unionin toimielimillä ei ole minkäänlaista toimivaltaa. Tämän osalta viittaamme kansallisiin lakeihin, kuten 29. heinäkuuta 1994 annettuun Ranskan lakiin, jossa on luotu hyvät periaatteet eli erityisesti se, ettei ihmisruumiin perimää voi omistaa. Kaikki Euroopan maat eivät kuitenkaan sovella täysin samaa lähestymistapaa. Tässä on saavutettu täysin teknisen yhdenmukaistamisen rajat.
Toinen seikka vaikuttaa minusta vielä vakavammalta. Meille esitellyssä tekstissä sekoitetaan iloisesti lääketieteelliset ja maataloudelliset kysymykset tavalla, joka saa monet jäsenet tuntemaan, että heidät pakotetaan toimimaan vasten tahtoaan. Kyseiset seikat ovat todellakin hyvin erilaisia. Lääketieteessä on kyse siitä, että koetetaan löytää vakavien ja tällä hetkellä parantumattomien sairauksien torjuntaan tarvittavia hoitoja vaikuttamalla sairaiden geeneihin. Tällöin ei kuitenkaan harjoiteta " geenien kehitykseen liittyvää terapiaa" eli ei pyritä muuttamaan jälkipolvien geeniperimää. Maataloudessa sen sijaan on kyse eläinten tai kasvien geenien muuttamisesta, jotta ne voidaan mukauttaa elintarviketuotannon tuottavuusvaatimuksiin.
Ensimmäisessä tapauksessa toiminnan kohteena oleva väestö näyttäisi olevan rajaton ja sen tarpeet ovat päivänselviä. Mahdolliset kielteiset seuraukset rajoittuvat hoidon kohteeseen. Toisessa tapauksessa toiminnan kohteena oleva väestö on erittäin laaja eli siihen kuuluvat kaikki kuluttajat, jolloin kielteisten seurausten mahdollinen leviäminen saattaa olla hallitsemattomissa. Bioteknologisten keksintöjen patentoitavuuden sallimisella ei näissä kahdessa tapauksessa ole siis lainkaan samoja vaikutuksia. Toisessa rohkaistaan sairaiden parantamiseen ja toisessa sen sijaan aloitetaan geneettisesti muunnettujen organismien kaupallinen levitys, jonka lopullista vaikutusta koko väestöön on hyvin vaikea arvioida.
Ensimmäisessä tapauksessa eli lääketieteessä voi mielestäni olla tarpeen edetä varovaisesti kohti bioteknologisten keksintöjen patentoitavuutta sillä ehdolla, että perustavanlaatuisia eettisiä periaatteitamme suojellaan.
Komission ehdotuksessa kuljetaan tässä asiassa oikeaan suuntaan, kun siinä korostetaan, etteivät ihmisruumis ja sen elimet luonnollisessa tilassaan ole patentoitavia. Euroopan parlamentti on oikeassa mennessään vielä vähän pidemmälle tarkentaen, että ihmisruumiiseen kuuluu täydellinen tai osittainen geenisarja. Valitettavasti ei ole menty vielä pidemmälle, kuten riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä ehdotti julistaessaan lisäksi monet muut geeneihin kohdistuvat toimet patentoimattomiksi.
Toisessa tapauksessa eli maatalouden kohdalla kaikkein vakavimmat ongelmat eivät niinkään koske etiikkaa kuin kansanterveyttä. Itse asiassa emme ymmärrä, kuinka esimerkiksi voisimme nyt sallia geneettisesti muunnetun maissin patentoitavuuden, kun Euroopan parlamentti itse äskettäin vaati tämän tuotteen viljelyn, tuonnin ja markkinoinnin kieltämistä.
Meille sanotaan varmasti nyt, että nämä kaksi säännöstä ovat juridisesti erillisiä ja että teoriassa voidaan aivan hyvin kuvitella sellaisen tuotteen patentoiminen, jonka valmistus on kielletty. Tämä on tahallinen virhepäätelmä. Poliittisesti ja ehkä jopa juridisesti nämä kaksi liittyvät toisiinsa. Tämän vuoksi kieltäytyessämme geneettisesti muunnettujen kasvien tai eläinten avulla valmistetuista elintarvikkeista kieltäydymme myös suojelemalla tällaista tuotantoa patentein.
Tästä seuraa, että torjumme tämän direktiiviehdotuksen, jossa meiltä koetaan kiristää ääniä sekavuuden avulla. Pyydämme, että parlamentti saisi käsiteltäväkseen kaksi erillistä tekstiä ja että bioteknologisista keksinnöistä toimitettaisiin kaksi erillistä äänestystä, toinen lääketieteellistä alaa ja toinen maatalousalaa koskien.

Crawley
Ymmärrän, että äänestys bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevasta direktiivistä on yksi parlamentin tärkeimmistä äänestyksistä vuosiin. Äänestin Rothleyn mietinnön puolesta, koska uskoin, kuten valtaosa parlamentin jäsenistä, että tämän tärkeän aiheen oltua tuuliajolla jo miltei vuosikymmenen bioteknologisten keksintöjen patentoimista varten tarvitaan nyt vakaa oikeudellinen kehys.
Taloudelliselta kannalta patenttien käsittelyä koskevalla oikeudellisella perustalla lisätään investointeja ja aloitteita tutkimuksen alalla. Se auttaa sekä potilaita ja pieniä tutkimusyrityksiä että suuryrityksiä ja lisää alan työpaikkoja. Eettisistä syistä, jotka ovat ensisijaisen tärkeitä keskusteluissamme, olen kannattanut voimakkaasti Ian Whiten tarkistusta, jossa ehdotetaan eettisen komitean perustamista ennen oikeudellisen perustan määrittämistä. Olen myös kannattanut tarkistuksia, joissa vaaditaan eläinsuojelun parantamista.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Me äänestimme Rothleyn mietintöä vastaan. Mietinnössä ilmenee periaatteellinen kanta, johon emme voi yhtyä.
Mielestämme ihmisten terveyden ja biologisen monimuotoisuuden on oltava keskeinen asia. Tässä asiassa ei ole kyse koneteknisistä tai teollisista keksinnöistä.
Jonkin geenin toimintojen keksimisen pitäisi olla nimenomaan upea löytö, ja siksi sen pitäisi palvella koko maailmaa eikä yksityistä taloudellista voitontavoittelua.

Fayot
Äänestin Willi Rothleyn mietinnön puolesta, sillä arvelen bioteknologian olevan tulevaisuuden tiede, joka tarjoaa valtavia mahdollisuuksia lääketieteelle, ravitsemukselle ja ympäristölle. Euroopan on luotava tälle tieteelle keksintöjen patentoimista koskevat oikeudelliset kehykset.
Tällä hetkellä patenttien antaminen tapahtuu kansallisella tasolla. Erityisesti patentteja myönnetään Yhdysvalloissa, jossa bioteknologia kehittyy huimaavaa vauhtia. Rothleyn mietintö on tässä tilanteessa edelläkävijä, sillä siinä on direktiivin tarkistuksiin koottu olennaisilta osiltaan kansan moraaliset ja oikeudelliset huolenaiheet.
Bioteknologian ihmisen tulevaisuuteen liittyviä ongelmia ei pidä aliarvioida. Ei pidä aliarvioida niiden ihmisten pelkoja ja tunteita, jotka haluavat suojella yhteiskuntiamme ja arvojamme mihin tahansa hintaan hankittavaa hyötyä ja vailla omaatuntoa olevaa tiedettä vastaan.
Oli siis löydettävä tasapaino bioteknologisten keksintöjen taloudelliselta hyödyntämiseltä suojelemista koskevien sääntöjen sekä oikeutetusti ilmenneiden eettisten huolenaiheiden välillä. Oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietinnössä on saavutettu tämä tasapaino, vaikka joitakin yksityiskohtia olisikin voitu tarkentaa hieman enemmän. Parlamentti ja komissio voivat kuitenkin työstää näitä seikkoja.

Ferrer
Ottaen huomioon Euroopan ja yhdentymiskehityksen ja ennen kaikkea globalisoituneen ja entistä teknistyneemmän yhteiskuntamme on selvää, että tarvitsemme direktiivin, joka koskee bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa.
Ensinnäkin siitä syystä, että vältytään lainsäädännölliseltä hajaantumiselta näin moniulotteisella alueella, johon edes jäsenvaltioiden patenttioikeus ei anna täsmällisiä vastauksia. Toiseksi siitä syystä, että direktiivin antama oikeussuoja edistää varmasti tutkimusta, mikä takaa sen, että Euroopan unioni ei jää jälkijunaan tieteellisestä kehityksestä alalla, joka vie meidät täysipainoisesti 2000-luvulle.
Vaikka on tärkeää edetä bioteknologian keksintöjen alalla, niin vielä tärkeämpää on taata, että alan keksinnöt eivät missään vaiheessa eivät millään perusteella loukkaa ihmisen arvokkuutta ja koskemattomuutta millään tasolla tai missään kehitysvaiheessa.
Mitään ihmisruumiin osaa ei siis voida patentoida ja patentoitavuuden ulkopuolelle on jätettävä erityisesti ihmisten kloonaus, heidän soluperimänsä muuttaminen ja ihmisalkioiden käyttö.
Rothleyn mietintö bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta tarjoaa sen oikeudellisen suojan, jota Euroopan unionissa tarvitaan, jotta sillä olisi myös bioteknologian alueella sen poliittista merkitystä vastaava sija ja jotta se voisi taata, että alan tutkimukset tehdään kunnioittamalla täysin ihmisen suurta arvokkuutta, mitkä ovat jo enemmän kuin riittäviä syitä äänestää mietinnön puolesta.

Ford
Tulen äänestämään bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevan Rothleyn tarkistetun mietinnön puolesta. Se ei ollut helppo päätös. Minua on painostettu tämän mietinnön vuoksi enemmän kuin koskaan aiemmin niiden kolmentoista vuoden aikana, jona olen ollut Euroopan parlamentin jäsen: teollisuus ja ammattijärjestöt, potilasryhmät, kirkon edustajat ja ympäristöjärjestöt. Aiheella on suunnaton vaikutus työllisyyteen ja etiikkaan, aiheisiin, joita ei ole helppo saattaa tasapainoon. Kun keskustelimme tästä aiheesta kaksi vuotta sitten, en kannattanut ehdotuksia - tasapainotus oli väärä. Nyt mietintöön on tehty lukuisia tärkeitä tarkistuksia, joissa kannatetaan valvovan eettisen komitean perustamisesta, ja muutoksia, joilla estetään elämän patentoiminen.
Kannatin Gebhardtin ja muiden tarkistusta 72, jossa todettiin, että " tämä direktiivi ei rajoita kasvilajikkeiden ja eläinrotujen sulkemista patentoitavuuden ulkopuolelle" . Olen pettynyt, että se ei saanut äänten enemmistöä.
Aikomukseni on valvoa edelleen tämän aiheen edistymistä. Kun mietintö palaa parlamenttiin ensi vuonna, kannatukseni riippuu siitä, onko neuvosto hyväksynyt nämä myönteiset tarkistukset ja onko tasapaino säilytetty.

Gahrton, Holm ja Schörling
Geenipatenttia koskevan äänestyksen tulos on tappio demokratialle, häpeä Euroopan parlamentille ja suurvoitto bioteknisen teollisuuden lobbareille. Patenttidirektiivi ei uhkaa pelkästään ihmisarvoa, eläintensuojelua, biologista monimuotoisuutta ja kehitysmaiden kansalaisten taloutta, vaan myös tutkimuksen vapautta ja siten vaikeasti sairaiden ihmisten mahdollisuutta tulla autetuiksi uusilla lääkkeillä ja hoitomuodoilla. Suurteollisuus ei varmastikaan ole satsannut jättimäisiä summia saadakseen Euroopan parlamentin epäileviä edustajia vaihtamaan mielipidettään silkasta huolesta sairaita kohtaan, vaan kuten avoimesti tunnustetaan Euroopan bioteknisen teollisuuden alajärjestön EuropaBion kirjeessä, huolesta luoda Euroopassa tukeva ympäristö kilpailukelpoiselle biotekniselle teollisuudelle. Tai, kuten MSF: n, toisen patenttiin myönteisesti suhtautuvan järjestön, kirjeessä sanotaan, että patenttidirektiivin tarkoitus on suosia bioteknisen teollisuuden kasvun jatkuvuutta. Ei sanaakaan huolesta vaikeasti sairaita ihmisiä kohtaan!
European Alliance of Genetic Support Groups on väittänyt, että ilman ihmisten solujen, eläinten ja kasvien patentoimista suuryritykset tuleva salaamaan tutkimustuloksensa, mikä haittaisi uusien lääkkeiden kehittämistä. Tämä osoittaa, että niin kutsutut potilasjärjestöt ovat täysin nielleet suurteollisuuden läpeensä kaupallisen ja tieteenvastaisen näkökannan tiedonkehittämisestä. Tiedeyhteisössä on muinaisista ajoista asti ollut itsestään selvää, että tutkimustulosten on oltava vapaasti kaikkien tutkijoiden saatavilla julkistamalla tulokset kokouksissa ja tieteellisissä aikakausjulkaisuissa. Patenttidirektiivin johdosta tietyt suuryritykset voivat saada myytävien bioteknisten keksintöjen monopolin sekä monopolin geneettisten solujen ja koostumusten keksimiseen ja tuntemiseen mukaan lukien ihmisen solut, eläimet ja kasvit.
Hän hälyttävää ja paljastavaa, että parlamentti ei edes säilyttänyt tarkistusta, jonka tarkoituksena oli tuoda direktiiviin niin kutsuttu lääkäripoikkeus, joka sisältyy jo Euroopan patenttisopimuksen 52.4 artiklaan, jossa sanotaan että ihmisten tai eläinten ruumiiden kirurgisin ja terapeuttisin tai diagnostisin menetelmin toteutettavat hoitomuodot ovat patentoinnin poikkeuksia.
Direktiivin tarkoitus ei ole parantaa nykyisiä patenttisäännöksiä, vaan ottaa käyttöön kokonaan uusia periaatteita patentointiin, millä on periaatteessa vain yksi tarkoitus eli palvella EU: n bioteknisen teollisuuden voitontavoittelua. Häviäjiä ovat kaikki muut - eikä vähiten vaikeasti sairaat ihmiset, jotka saavat nähdä paranemistoiveidensa murenevan, kun uusien keksintöjen ja menetelmien vapaa kehittäminen tukehtuu tiedon monopolisointiin ja vaatimuksiin lisenssimaksuista patenttidirektiivin vanavedessä.

Gebhardt
Vaikeiden ja vakavien neuvottelujen jälkeen 1. maaliskuuta 1995 hylkäsimme ehdotuksen neuvoston direktiiviksi bioteknisten keksintöjen patentoimisesta ja vieläpä selvällä enemmistöllä!
Tänään Euroopan parlamentti teki päätöksen samasta ehdotuksesta, jonka se tuolloin halusi estää. Se halusi estää ihmisestä löydettyjen ruumiinosien määrittelemisen keksinnöiksi, mikä merkitsee, että ihmisruumiin osia voidaan patentoida.
Tämä voi johtaa tutkimuksen harjoittamisen rajoittamiseen, monopolien syntymiseen farmasian alalle ja terveydenhuoltokustannusten kohoamiseen kilpailun rajoittuessa.
En voi osallistua tällaiseen poliittiseen päätökseen, minkä vuoksi minun täytyi äänestää lopullisessa äänestyksessä ehdotuksen hylkäämisen puolesta.

Gillis
Panen tyytyväisenä merkille, että parlamentti kannattaa bioteknologian keksintöjen patentoimista koskevaa direktiiviä miltei yksimielisesti.
Eettiset ja muut näkökantamme on otettu täysin huomioon komission ehdotuksissa, ja niitä on vahvistettu ryhmäni, PPE-ryhmän, esittämillä tarkistuksilla, jotka valtaenemmistö parlamentin jäsenistä on hyväksynyt.
Panen erityisen tyytyväisenä merkille " maanviljelijöiden etuoikeutta" koskevat määräykset, joilla selvästi sallitaan maanviljelijöiden käyttää vapaasti omalla maatilallaan tuotettuja siemeniä.
Aiemmin, kun tämä parlamentti hylkäsi tarkasteltavana olevat alkuperäiset ehdotukset, kannoimme eettistä huolta ihmisruumiin osien patentoimisesta ja olimme huolissamme siitä, että maanviljelijöitä voitaisiin kieltää käyttämästä omilla maatiloillaan tuotettuja siemeniä. Huolemme on uskoakseni poistettu täysin tarkasteltavana olevalla lainsäädäntöluonnoksella.
Tällä eurooppalaisille, myös irlantilaisille, tärkeällä alalla on nyt aika säätää tutkimuksen ja talouden kehittämisestä. Olemme velvollisia löytämään ratkaisun perinnöllisistä sairauksista kärsivien potilaiden ongelmiin ja heidän jälkeläistensä ongelmiin.
Tiedän, että muutamat eturyhmät ja muut tahot ovat aidosti huolissaan siitä, että tällä direktiivillä ei voida valvoa ja seurata tämän alan tutkimusta ja teollisuutta. Uskon, että nämä pelot ovat aiheettomat etenkin, koska kaikkien eettisten kysymysten arviointia varten perustetaan erityiskomitea. Voimme kuitenkin palata tähän kysymykseen ja muuttaa sääntöjä, jos se jostain syystä osoittautuu tarpeelliseksi.

Kirsten Jensen, Sindal ja Iversen
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat päättäneet äänestää ehdotuksen puolesta ensimmäisessä käsittelyssä. Katsomme, että on tärkeää, että EU-tasolla laaditaan selkeät säännöt siitä, mitä voi ja mitä ei voi patentoida, ja että määritellään, mitä pidetään keksintönä ja mikä määritellään löydöksi, jota ei voi patentoida.
Tällä hetkellä myönnetään patentteja bioteknologialle aivan perinteisten kriteerien mukaan tai sitten ne myönnetään USA: ssa, mutta bioteknologia herättää eettisiä kysymyksiä, jotka haluamme sisällyttää EU: n sääntöihin. EU vailla erityistä perustaa bioteknologian keksintöjen patentointia varten ei ole EU vailla bioteknologiaa tai patentteja!
Näin ollen kannatamme tarkistusta, joka koskee EU-tason eettisen komitean perustamista. Se voi vahvistaa direktiiviehdotuksen eettistä perustaa. Kyseinen ehdotus on lähtökohdiltaan parempi kuin se, jonka hylkäsimme kaksi vuotta sitten, koska alkuperäinen ehdotus oli perinteisempi patenttiehdotus, jossa ei otettu huomioon mitään muita näkökohtia.
Patentointi merkitsee sitä, että keksinnöt julkistetaan, ja keksijän taloudellisten etujen suojelu voi tehdä todennäköisemmäksi sen, että bioteknologiaa käytetään tutkimuksessa, mikä voi edesauttaa sitä, että vakavista sairauksista päästään eroon.
Direktiivissä annetaan maanviljelijöiden käyttää sadosta saamaansa tuotetta uudelleen viljelyyn tarvitsematta maksaa lisenssiä patentinhaltijalle. Tämä niin kutsuttu "farmers' privilege " on aivan keskeinen asia erityisesti kehitysmaiden maanviljelijöille. On myös oleellista, että direktiivissä viitataan monimuotoisuuteen, koska se edesauttaa sitä, että alkuperäiskansojen keksintöjä, tietoja ja käytäntöjä ei vallata.
Olisimme toivoneet, että direktiivissä olisi tehty aivan selväksi, että ihmisen soluille ei ole mahdollista hankkia patenttia ja että eläimille ei ole mahdollista hankkia patenttia. Siksi olemme kannattaneet niitä tarkistuksia, joissa pyritään muuttamaan direktiivin tekstiä siihen suuntaan, mutta huomautamme muuten, että direktiivin tekstin mukaan ei ole mahdollista patentoida elämää.

Lis Jensen ja Krarup
Euroopan unionia vastustava kansanliike ei voi äänestää mietinnön puolesta, koska se on EU: n peittelemätön yritys kiilautua kansallisen lainsäädännön ja kansainvälisten sopimusten ja yleissopimusten väliin. Se ei ratkaise yhdistetyn Euroopan bioteknologian patentointiin liittyviä ongelmia, koska siinä vain luodaan vielä yksi toimija alalle, mikä ei voi palvella kenenkään etua. Myöskään yhdenmukaistaminen ei voi tulla kysymykseen, koska kokemukset osoittavat selkeästi, että kansallisia eroja, perinteitä ja kantoja ei pystytä ottamaan huomioon. Uuden EU-lainsäädännön luomisen sijasta on lujitettava patenttilainsäädäntötyötä jo olemassa olevien instituutioiden kautta, kuten on vahvistettu mm. eurooppalaisessa patenttiyleissopimuksessa.

Kinnock, Glenys
Olen äänestänyt bioteknologian keksintöjen patentteja koskevan Rothleyn mietinnön puolesta. On kuitenkin ollut välttämätöntä harkita parlamentin käytettävissä olevia eri vaihtoehtoja, ja olen kannattanut useita tarkistuksia sillä perusteella, että ensimmäisessä käsittelyssä meidän tulisi lisätä turvatoimia, jotka voitaisiin sisällyttää myöhemmin toiseen käsittelyyn.
Olen äänestänyt mietinnön puolesta, koska on välttämätöntä ottaa käyttöön selvä oikeudellinen kehys bioteknologian alan henkiseen omaisuuteen liittyvien oikeuksien suojelemiseksi Euroopan tasolla. Olen kuitenkin kannattanut myös muutamia tärkeitä tarkistuksia, joilla on pyritty ratkaisemaan lääketieteen alan työntekijöiden, eläinsuojeluryhmien, ympäristönsuojelijoiden ja kehitysmaiden huolet.

Lindholm
Näin on Euroopan parlamentti osoittanut kerta heitolla, että lobbarit tekevät tärkeät päätökset. Teollisuuden ja potilasjärjestöjen lobbarit ovat onnistuneet! Lyhytnäköisten voittojen vuoksi sanottiin kyllä evoluution sekä tulevaisuuden tutkimuksen poistamiseksi pelistä.
Parlamentti, joka hoitaa teollisuuden asioita, menettää pian uskottavuutensa ja kansalaisten luottamuksen. Kun sama parlamentti vielä sanoo ei kiellolle patentoida kaikki sellaisen geneettisen tiedon käyttö, joka johtaa yksittäisen yksilön tai tietyn väestöryhmän anatomisiin, fysiologisiin tai psykologisiin järjestelmiin käytettäväksi tarkoitettujen aseiden valmistukseen (kuten sanotaan V-ryhmän tekemässä tarkistuksessa 93), voidaan todella pelätä sitä maailmaa ja tulevaisuutta, jonka EU: n kansat joutuvat kohtaamaan, ainakin jos Euroopan parlamentti saa päättää.

Lindqvist
Äänestin mietintöä vastaan seuraavista syistä: mietinnössä esitetään, että patentteja voitaisiin myöntää eristetyille ihmisgeeneille, jos niillä on mahdollista teollista käyttöä. Kun on kyse kasvien ja eläinten geeneistä, ei edes tästä heikosta yhteydestä ole mahdollista hyötyä. Tämä tarkoittaa sitä, että on mahdollista patentoida geenejä eli elämää, ilman että tiedetään onko sillä jotakin teollista käyttöä. Se voi lopettaa ja monopolisoida uusien lajikkeiden ja tuotteiden kehittämisen sekä vahvistaa suuria monikansallisia yrityksiä pienten yritysten, ympäristön ja kuluttajien kustannuksella.
Olemassa ei ole myöskään mitään perustetta ottaa käyttöön patentti elämälle tai elävien olentojen osille. Nykyiset patenttilait riittävät. Lääketieteilijöillä on jo nyt riittävän hyvä suojajärjestelmä tuotepatenttien muodossa ja maataloustuotteilla on kasvinjalostusta koskeva lainsäädäntö.
Ihmisten solujen, geenien, elinten ja ruumiinosien sekä kasvilajien ja eläinrotujen patentointi on kiellettävä. Mietinnössä ehdotetaan patenttisuojaa sellaiselle, mikä ei ole keksintöjä, vaan havaintoja ihmiselämästä, jota on ollut olemassa tuhansia vuosia; se ei ole todellakaan mitään, mitä pitää patentoida.
Perusteluna ei päde se, että patentti ja monopoli olisivat edellytyksiä lääketieteen jne. tutkimuksen jatkumiselle. Nykyiset suojaavat säännökset ovat riittäviä.

McCarthy
Haluan, että pöytäkirjaan merkintään päätökseni äänestää bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevan Rothleyn mietinnön puolesta.
EU: lta on kulunut yhdeksän vuotta saada aikaan tämä direktiivi, ja olisi typerää hylätä se tässä vaiheessa. Bioteknologia-ala tuo huomattavaa lisäarvoa taloudelle, ja alalla kehitetään innovatiivisia hoitomuotoja sairauksiin, joihin ei ole tähän mennessä keksitty hoitoa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa meillä on selvä etumatka teollisen bioteknologian alalla, jossa pienet ja keskisuuret yritykset työllistävät yli 10 000 ihmistä. EU on kuitenkin kehityksestä jäljessä, ja patenttilakien yhteensovittamisella helpotetaan Eurooppaa siirtymään edelläkävijöihin.
Parlamenttia ei ole koskaan painostettu niin säälimättömästi, kuin sitä on painostettu tämän direktiivin vuoksi viime kuukausien ja vuosien aikana, ja painostusta ovat harjoittaneet kaikki asianosaiset tahot: lääketieteen alan työntekijät ja yhteisöt, potilasryhmät, ympäristöjärjestöt ja eläinsuojelujärjestöt.
Elämän patentoiminen ei ole mustavalkoista. Siihen kuuluu useita harmaita alueita. Mielestäni siihen liittyy myös erittäin syvä huoli, jonka omassa vaalipiirissäni toimiva kansallinen rintasyöpäyhdistyksen palvelulinja on tuonut tietooni. Rintasyöpägeeni BRAC1: n patentoiminen on herättänyt kiistelyä. Geenin patentoinut yhdysvaltalainen yritys on sanonut, että se tulee veloittamaan ainoastaan geenin testauksista ei tutkimuksesta. Mielestäni tarve ottaa käyttöön EU: n patenttijärjestelmää koskeva kehys ei saisi johtaa suurempiin hoitokustannuksiin tai tutkimuksen siirtämiseen huonosti tuottavilta aloilta aloille, joista saadaan yleistä hyötyä.
Tästä syystä olen äänestänyt ensimmäisessä käsittelyssä turvatoimia koskevien tarkistusten puolesta, jotta niitä voidaan tarkastella edelleen toisessa käsittelyssä. Nämä huolet koskevat kohtuuhintaista lääketieteellistä tutkimusta ja hoitoa, eläinten suojelua ja kehitysmaita.
Kannatan ehdotusta perustaa bioeettinen komitea, jonka tehtävänä olisi tarkastella joitain näistä harmaista alueista, ja vahvistan samalla kannattavani tätä direktiiviä, jolla luodaan selvä kehys bioteknologian alan immateriaalioikeuksille.
Tulen edelleen seuraamaan, miten muutamat kiistellyistä alueista kehittyvät.

Marset Campos
Meidän ryhmämme GUE/NGL e ole tyytyväinen Rothleyn mietinnön sisältöön, koska alkuperäiseen mietintöön on tehty vain lieviä muutoksia ja ennalleen on jätetty kaikkein huolestuttavimmat kohdat, jotka parlamentin enemmistö aiemmin hylkäsi.
Huolestuneisuutemme johtuu ensinnäkin ihmisen arvokkuudelle antamaamme merkitykseen liittyvistä eettisistä näkökohdista. Teksti antaa hämärästä muotoilustaan huolimatta mahdollisuuden paitsi ihmisalkion kehityksen manipulointiin, myös ihmisten kloonaukseen ja ihmiselämän eri puolien ja tekijöiden patentoitavuuteen geeni- tai muuhun terapiaan liittyvillä verukkeilla. Kyseessä ovat kuitenkin muut syyt, jotka liittyvät taloudellisiin tai konkreettisemmin sanottuna kaupallisiin ulottuvuuksiin yhtä hyvin kuin eettisiin näkökohtiin. Meistä on vaarallista antaa mahdollisuus patentoida luonnollisia ainesosia, joilla on keskeinen sija ravinnon käytössä, karjankasvatuksessa, maanviljelyssä, lääkehoidossa tai muilla samantapaisilla aloilla, koska ne riistävät kansoilta, yhteiskunnilta ja kulttuureilta oikeuden totuttuihin käytäntöihin ja alistavat ne entistä enemmän epäoikeudenmukaiseen ja epähyväksyttävään taloudelliseen riistoon, joka on omantuntomme vastaista. Lopuksi on mainittava koko maailmaa koskevat biologiset näkökohdat, sillä maanpäälliselle elämälle niin tärkeä geneettinen monimuotoisuus saattaa olla uhattuna. Olisi myös muita näkökohtia, jotka liittyvät omaan tutkimustoimintaamme, biologisten prosessien selvittämiseen ja niiden mahdolliseen patentoitavuuteen.

Nicholson
Bioteknologian patentointi herättää joukon kysymyksiä. Keskeinen kysymys on, onko se etiikan mukaista. Toisin kuin monet muut aiheet, joihin liittyy eettinen näkökanta ja joissa kysymykset ovat joko mustia tai valkoisia, bioteknologiaa koskevalla aiheella on laaja harmaa alue.
Ei ole helppo sanoa geneettisistä sairauksista kärsiville, joista monet hyötyvät ehdotetusta patentoinnista, että heidän toivonsa perustuu huonoon etiikkaan. On paljon helpompaa sanoa tällaista monikansallisille yrityksille. On kuitenkin tunnustettava, että useat pienet ja keskisuuret yritykset ja hyväntekeväisyysjärjestöt ovat investoineet paljon tieteelliseen tutkimukseen, jonka tavoitteena on avustaa geneettisten tautien torjumisessa. Tämän vuoksi on valitettavaa, että patentoimista koskeva kiistely on rajoittanut keskustelua siinä määrin, että on esitetty, että patentoimista koskevien ehdotusten hylkääminen heikentää tällaista tutkimusta tulevaisuudessa.
Alkuperäisten ehdotusten parantamiseksi on tehty kiitettäviä ponnisteluja. Tästä huolimatta uskon, että bioteknologian patentointi on epäeettistä etenkin, jos sillä voi olla epäsuotuisa vaikutus itse ihmiselämään. Geenit ovat olemassa, ne eivät kuulu kenellekään, paitsi ehkä meille kaikille. Tässä yhteydessä tulisi tarkastella myös poliittisia ja taloudellisia kysymyksiä sekä ympäristökysymyksiä.

des Places
Puhuttaessa bioteknologian keksintöjen patentoitavuuden periaatteesta meille mainitaan monia esimerkkejä, jotta meille selviäisi niiden edut. Nämä esimerkit ovat pääasiassa ihmisten terveydenhoidon alalta (insuliinin tuotanto, geeniterapia..). Taloudellisella tasolla on tärkeää muistaa, että bioteknologian teollisuuden tulevaisuuden kannalta ennusteet osoittavat maatalous- ja maatalouselintarvikealojen hyötyvän eniten alan kehityksestä.
Kaksi vuotta sitten ryhmämme vastusti yhdessä parlamentin jäsenten heikon enemmistön kanssa komission ensimmäistä ehdotusta bioteknologian keksintöjen patentoitavuudesta. Tiesimme tämän seuraukset alan tulevaisuuden kannalta. Analysoimme tyytyväisinä komission uuteen ehdotukseen tehtyjä parannuksia.
Rothleyn mietinnön avulla, sellaisena kuin se oli oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan äänestyksen jälkeen, voitiin valottaa joitakin kysymyksiä. Itse asiassa erityisesti maatalouden kohdalla on tarpeen myös kehittää " maanviljelijän etuoikeuden" periaatetta eikä ainoastaan suojella sitä. Haluan tarkentaa, ettei kyse ole etuoikeudesta sinällään, vaan samalla kertaa oikeutetusta ja esi-isiltä peritystä oikeudesta, jonka avulla maanviljelijät voivat käyttää osan sadostaan siemennystarkoituksiin. On tärkeää laajentaa tämä oikeus koskemaan koko eläintuotantoalaa, eikä ainoastaan karjaa, kuten komissio ehdotti. Miksi tätä oikeutta sovellettaisiin naudanlihan kasvattajiin, mutta ei siipikarjan kasvattajiin? Ryhmämme tukee siis kaikkia tarkistuksia eli sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan tarkistuksia että eri kollegoiden tarkistuksia, joiden tarkoituksena on lujittaa tätä oikeutta.
Ryhmämme ei voi olla kannattamatta sellaista tieteellistä edistystä, jonka avulla voidaan edistää ihmisten terveyttä. Jotkin ehdot ovat kuitenkin välttämättömiä, jotta geneettisen rikkauden maailmanlaajuista kulttuuriperintöä ei yksityistetä. Tiedettä on autettava kehittymään meidän kaikkien hyvinvoinnin eduksi.
Kieltäydymme siis kaikenlaisista tiettyjen ihmisgeenien ja kaikkien ihmisen osien patentoitavuutta koskevista periaatteista. Äskettäin hullun lehmän tapauksen yhteydessä paljastui, kuinka vaikeaa, mutta välttämätöntä on olla vaativa tämän itsenäisyyden periaatteen suhteen.

Pirker, Habsburg-Lothringen, Flemming, Stenzel, Rack, Rübig ja Schierhuber
Emme voineet kannattaa tarkistuksen 74 hyväksymistä, koska se on muotoiltu siten, että siinä rajataan patentin oikeudellinen suoja esimerkiksi ihmisproteiineilta.

Ripa di Meana
Rothleyn mietintö bioteknologian tuotteiden patentoitavuudesta, mukaan lukien kasvit, eläimet ja ihmisgeenit, jonka Euroopan parlamentti on tänään hyväksynyt, vastaa ikävä kyllä sitä jonka parlamentti hylkäsi vähän yli kaksi vuotta sitten. Totuus tästä äänestyksestä on, että Eurooppa hyväksyy toimenpiteen patentista bioteknologian alalla, koska Yhdysvalloilla ja Japanilla on jo samanlainen säädös.
Tämänpäiväinen valinta ei ainoastaan mitätöi meidän rooliamme taivuttaessaan sen muissa maissa jo tehtyihin valintoihin, vaan sisältää valtavia riskejä biodiversiteetille, ympäristön tasapainolle, lääketieteellisen tutkimuksen vapaudelle ja sairaiden puolustamiselle. Se myös ennakoi käsityskyvyn ylittäviä näkymiä ihmisen koskemattomuudelle, kuten esimerkiksi geenien vaihtoa, ihmisen ja eläimen välistä solunesteen muodostusta ja geneettisten aseiden luomista.
Tänään on synkkä päivä meille Euroopan ekologisteille ja kaikille nyky-yhteiskunnan aloille, jotka kantavat huolta luonnon koskemattomuudesta ja pyhyydestä.

Rovsing
Eurooppa on ollut aivan liian kauan kyvytön laatimaan lainsäädäntöä, joka säätelee bioteknologian keksintöihin perustuvien lääkkeiden valmistusta.
Meidän on ehdottomasti saatava EU: n johdolla hyväksyttyä määräyksiä, jotka lisäävät motivaatiota tutkia geneettisiä tauteja. Euroopan parlamentin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietintö sisältää tarvittavat valtuudet. Se on oleellinen edistysaskel Euroopan lääketeollisuudelle. Intensiivinen tutkimus ja siihen liittyvä bioteknologisten valmisteiden tuottaminen on ollut aivan liian kauan keskittyneenä USA: n ja Japanin ympärille, mistä on ollut vahinkoa eurooppalaisille potilaille ja eurooppalaiselle teollisuudelle, jonka on ollut vaikea kehittää alan ammattisektoria. Se on vahingoittanut myös Euroopan työllisyyttä tällä tietopainotteisella kentällä.
Elämälle tai jollekin ihmisen osalle ei ole tietenkään mahdollista hankkia patenttia, mutta patenttilainsäädännöllä voidaan antaa lääketeollisuudelle suoja, jonka ansiosta on taloudellisesti puolusteltavaa tarttua uusiin tutkimukseen liittyviin haasteisiin, joiden tulosta ei tiedetä etukäteen. On olemassa useita erittäin harvinaisia sairauksia, joilla on valitettavasti se yhteinen piirre, että ne johtavat usein kuolemaan. EU on huonon lainvalmistelun takia ollut aivan liian kauan estynyt luomasta bioteknologian keksinnöille tarvittavaa suojaa. Nyt on otettu tarvittavat eettiset näkökohdat huomioon, ja nyt pitää osoittaa toimintakykyisyyttä ja päättäväisyyttä laiminlyöntien korjaamiseksi siinä määrin kuin se on mahdollista. Ne monet potilaat, joiden sairaus johtuu geenivirheestä, ovat odottaneet tarpeeksi kauan.

Schlechter
Euroopan parlamentin yleistietäjillä on jälleen kerran vastassaan Euroopan yhteisön tulevaisuuden ja sen kansalaisten ja eläinten hyvinvoinnin kannalta hyvin merkittävä ongelma.
En ole tiedemies, joten minun on pakko ilmaista kantani sellaisen direktiivin puolesta tai sitä vastaan, joka, kuten keskustelut ovat osoittaneet, on hyvin kiistelty.
Ovatko jäsenet eri mieltä juridisesta vai eettisestä ongelmasta? Bioteknologisten keksintöjen suojelu on ennen kaikkea tekninen ongelma, jolla on oikeudellisia seurauksia, vaikkakin eilisestä keskustelusta muodostui suurelta osin eettinen ja moraalinen.
Kuten monet meistä, olen sitä mieltä, että on ennakoitava kaikki sellaiset väärinkäytökset, jotka saattavat kyseenalaistaa yhteiskuntamme eettisen ja sosiaalisen perustan, mutta toisaalta ei voi olla kyse siitä, että tutkimuksen eteneminen haluttaisiin pysäyttää.
Mitä voimme todeta? Voimme todeta sääntelyn tasolla olevien merkittävien erojen saavan monet eurooppalaiset tutkimusyritykset hajauttamaan tiettyjä tutkimus- ja kehitystoimiaan Yhdysvaltoihin, Japaniin ja muihin kolmansiin maihin erityisesti voidakseen hyötyä tieteellisesti, taloudellisesti ja säännöstelyn kannalta suotuisammasta ympäristöstä.
Meidän on todettava, että bioteknologian alan tutkimus kehittyy yhä useammin ulkomailla, ilman että me voimme suoraan puuttua siihen. Kehitystä tapahtuu alalla, jossa bioteknologian edistystä on voitava hyödyntää nykyisten ja tulevien sukupolvien eduksi.
Tiedämme kuitenkin myös, että eurooppalaisille ihmisen kunnioittaminen yksilönä on ensisijaisen tärkeää ja että meidän on taattava ihmisarvo ja miksi ei myös eläinten arvo välttämällä kaikin tavoin elävien olentojen arvoon kohdistuvat rikkomukset bioteknologisten keksintöjen hallitsemattoman käytön avulla.
Meidän on siis säänneltävä alaa, jonka vuoksi äänestän Rothleyn mietinnön puolesta. Se on kompromissimietintö, josta on keskusteltu vuosia ja jonka pitäisi tyydyttää suurta osaa kansalaisista.
Lopuksi haluaisin onnitella Rothleyta hänen työnsä johdosta, sillä seurasin hänen ponnistelujaan oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa. Se on mietintö, joka on kunniaksi parlamentaariselle työlle.

Souchet
Kaksi vuotta sitten parlamentti hylkäsi komission ehdotuksen bioteknologisten keksintöjen patentoitavuudesta. Uusi ehdotus, jota tänään käsittelemme, osoittaa meille, että olimme oikeassa hylätessämme edellisen ehdotuksen, sillä siihen on tehty joitakin muutoksia. Kuten tehtyjen muutosten korkea lukumäärä kuitenkin osoittaa, asiassa oli vielä paljon epävarmuustekijöitä.
Kasvien osalta kannatamme bioteknologian käyttöä siementen geneettisten ominaisuuksien parantamiseksi, mutta emme kannata " maanviljelijän etuoikeuden" poistamista tai supistamista. Maailman maatalous ei saa olla riippuvainen joistakin monikansallisista siemenviljan tuottajista.
Kannatamme periaatteessa bioteknologian soveltamista ihmisen terveyteen, mutta vastustamme eettisistä syistä luonnollisesti ihmisgeenien patentoitavuutta. Geneettinen rikkaus on osa inhimillistä perintöä ja sen yksityistäminen ei tule kysymykseenkään.
Ymmärrämme täysin patentoitavuusperiaatteen hyödyn, sillä se antaa yrityksille mahdollisuuden saada tuottoa tutkimuksen alalla tekemistä investoinneistaan. Jos meidän on hyväksyttävä tämä periaate, sen ehtona on oltava riittävät takuut. Patentoitavuus ei kuitenkaan missään tapauksessa saa mahdollistaa geneettisesti muunnettujen tuotteiden järjestelmällistä kaupallistamista.
Koska tärkeimpiä tarkistuksia, joiden tavoitteena on takuiden määrittely, ei hyväksytty ja koska täysistunnoissa toteutettujen äänestysten perusteella syntynyt teksti on epäyhtenäinen, meidän on mahdotonta äänestää sen puolesta.

Spiers
Äänestin Rothleyn mietintöä vastaan jokseenkin vastahakoisesti, sillä tunnustan tarpeen ottaa käyttöön patentteja - kaikkia patentteja - koskeva Euroopan oikeudellinen kehys ja kunnioitan sitä tavattoman ankaraa työtä, jonka Rothley ja muut ovat tehneet tämän mietinnön eteen.
Uskon kuitenkin, että parlamentin oli tärkeää tuoda tässä ensimmäisessä käsittelyssä selvemmin ilmi eettiset ja poliittiset huolensa bioteknologian laaja-alaisen yleistymisen mahdollisista vaikutuksista.
Olen erityisen huolestunut siitä, että bioteknologian yleistyminen maataloudessa johtaa yksinkertaisesti sellaisen teollisen maatalouden uuteen vaiheeseen, joka on jo osoittautunut hyvin vaaralliseksi ympäristöllemme ja elintarvikkeillemme. Meidän on tehtävä enemmän planeettamme biologisen monimuotoisuuden ja näin ollen sen elintarvikkeiden turvallisuuden säilyttämiseksi.
Jos kehitysmaiden yritykset " rajaavat tietoa" , se tulee lisäämään maailmanlaajuista epätasa-arvoa ja voi johtaa kehitysmaiden geneettisten resurssien yksityistämiseen.
Jos ja kun direktiivi lopulta hyväksytään, parlamentin on tutkittava tarkkaan EU: n edustajien toimia WTO: ssa ja varmistettava, että kehitysmaita ei riistetä ja että biologista monimuotoisuutta koskevaa yleissopimusta kunnioitetaan. Tulevaisuus on biologisessa viljelyssä, ei bioteknologiassa.

Theonas
Selventääkseni kielteistä äänestyspäätöstämme Rothleyn mietintöön ja siihen liittyvään komission ohjeeseen haluaisin tehdä seuraavat huomautukset:
Nykyisen bioteknologian mahdollisuudet ylittävät kaikki tieteelliset ennusteet ja tarjoavat monia lupaavia mahdollisuuksia sairauksien ehkäisemiseen ja hoitoon sekä maanviljelyyn, ympäristöön ym. liittyvien ongelmien ratkaisemiseen.
Kokemus on opettanut, että on vaarallista koittaa kahlehtia ihmismieltä. Tavoitteemme on tieteen, uusien keksintöjen ja teknologioiden edistäminen. Emme kuitenkaan salli minkä tahansa kehityksen sotia luontoa ja elämää vastaan, vaan luontoon on sopeuduttava, sitä on kunnioitettava ja suojeltava.
Vaarojen salailu ei tarkoita sitä, ettei niitä olisi, eikä varsinkaan niiden että ne oltaisiin torjuttu. Pelkäämme, että ennustamaton ja valvomaton puuttuminen monimutkaisiin systeemeihin, joiden hiomiseen luonto on käyttänyt satoja miljoonia vuosia, sekä puuttuminen mahdollisesti kaikkien elollisten organismien geenikoodistoon, ihminen mukaan lukien, tieteen edistyksen ja sairauksien vastaan käytävän taistelun nimissä, voi aiheuttaa valtavia vaaroja, häiriöitä, mutaatioita tai jopa ekosysteemin järkkymisen, joiden seurauksia planeettamme elämälle ei voida ennustaa.
Ihmisen muokkaaminen yhtenäisestä ja rikkumattomasta olennosta monikansallisten yritysten toimesta sopiviksi osasiksi, joita voidaan monistaa ja muunnella joka käyttöön, ja sitten suojata patentilla, on ihmisarvoa alentava hyökkäys lajiamme kohtaan ja häpeäksi itse tieteelle ja inhimilliselle ajattelulle.
On vaara, että geneettisesti muunnelluista organismeista tulee tulevaisuuden saastetta, saastetta jota ei voi kääntää takaisin, joka pystyy uudentamaan itseään, muuntumaan ja moninkertaistumaan kilpaillessaan luonnonvaraisten lajien kanssa, joilla ei ole aikaa eikä valmiuksia luoda puolustusmekanismeja.
Kukaan ei pysty ennustamaan eikä antamaan arvioita niiden tautien lukumääristä ja tyypeistä, joita geenimanipulaatiosta voi seurata, eikä teollisten hirviöluomuksien ennustamattomista seurauksista. Tapauksille ei voida laskea hintaa, eikä niitä voida heti havaita vain niiden seurausten perusteella. Ja sitten kun ne havaitaan, ne voivat olla tuhoisia ja peruuttamattomia.
Erityisesti meitä huolestuttaa se, että bioteknologisiin keksintöihin liittyvät ratkaisut ja arvotukset tehdään kilpailukyvyn ja sisämarkkinoiden toimivuuden turvaamisen nimissä. Me emme voi käsittää emmekä hyväksyä puuttumista elämän ketjuun, jotta voitaisiin moninkertaistaa suurten monikansallisten yritysten taloudellinen toiminta, luoda markkinoita ja kilpailla investoinneilla, jättäen vaarallisia ja tässä tapauksessa rikollisia raja-alueita, jotka mahdollistavat valvonnan kiertämisen, turvallisuusrikkomukset ja epäeettisen toiminnan, tarkoituksena luoda uusi ja uljas geneettinen luokka.
Olemme valtavan haasteen edessä. Kyseessä on itse elämän tulevaisuus, ja kuvaillut vaarat eivät salli mitään piittaamattomuutta, huolimattomuutta eikä alentuvaisuutta. Vielä suuremmassa määrin ei voida sallia, että tämä menettely jätettäisiin ylikansallisten yritysten käsiin, koska ihmiselämän koskemattomuuden periaate ei aja niiden etuja. Tästäkin olemme tähän mennessä nähneet monia synkkiä esimerkkejä.
Vaadimme siis ohjeen perinpohjaista uudelleenarviointia yhteistyössä yleiseurooppalaisten tieteellisten elimien kanssa, jotka huolellisen, tarkan ja moitteettoman arvioinnin jälkeen antaisivat arvionsa bioteknologisten sovellutusten rajoista ja tarkoituksenmukaisuudesta. Ensiksi on oltava tarjolla selkeää tietoa tällaisen projektin vaaroista ja hyödyistä, ja sitten voidaan määrittää selkeät ja tiukat määräykset, sovellusalat ja tiukat turvallisuusrajat.
Nykypäivän todellisuudessa bioteknologiset keksinnöt ja sovellutukset muistuttavat uuden ja ehkäpä mittaamattoman paljon vaarallisemman atomipommin pudottamista. Jälkeenpäin on samantekevää, kuka " patentoi" vastuun ja seuraukset.

Valverde López
On sanottava ennen kaikkea, että tämä ehdotus bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta on Euroopan selvä valinta tieteellisen kehityksen puolesta, jossa säilytetään oikeudellinen turvallisuus ja ihmisten arvokkuus.
On kulunut jo kymmenen vuotta siitä, kun komissio teki asiasta ensimmäisen ehdotuksensa. Silloin parlamentti vastusti sitä voimakkaasti, koska sen mielestä tekstistä puuttui eettinen ulottuvuus. Tekniset näkökohdat olivatkin selvästi eettisiä näkökohtia hallitsevampia tuossa alkuperäisessä ehdotuksessa, ja siitä syystä parlamentti päätti aikanaan hylätä komission ehdotuksen.
Tänään meillä on edessämme uusi komission teksti, joka käsittelee yleisesti ottaen niitä asioita, jotka aiemmin aiheuttivat meissä huolestuneisuutta. Eettisiä näkökohtia on vahvistettu ja laajennettu oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnössä. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnössähän meille vakuutetaan, että eettinen ulottuvuus on nyt elimellinen osa tekstiä. Tekstiin on nyt lisätty ihmisten kloonauksen kielto, ja komissiota pyydetään perustamaan bioteknologia-alan eettinen komitea. Kukaan ei voi sanoa, että tätä direktiiviä ei olisi käsitelty tarpeeksi parlamentissa. Meidän osoitettava kunnioitustamme professori Montille, joka on asiasta vastaavana komissaarina tehnyt erinomaisen työn, jossa hän on ymmärtänyt parlamentin kannan ja sen huolestuneisuuden syyt hyväksyessään yli 50 tarkistusta. Se on esimerkki hedelmällisestä yhteistyöstä komission ja parlamentin välillä.
On kuitenkin selvää, että joillekin poliittisille ryhmille kysymys ei ole konsensuksen löytämisestä vaan bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa koskevan direktiivin systemaattisesta boikotoinnista. Niiden toimintatapa on selvä: käytetään helppoja ja tunteisiin vetoavia väitteitä, jotka saavat vastakaikua suurelta yleisöltä mutta joilta puuttuu asianmukaiset oikeudelliset perusteet. Patenttioikeus ei ole uusi asia Euroopassa eikä muuallakaan maailmassa. Se on osa kilpailuoikeutta ja sitä on harjoitettu jo useita vuosia. Luopukaamme harhakuvitelmista: tässä on kyse ainoastaan jäsenvaltioiden lakien yhdenmukaistamisesta.
Alan merkitystä lääkinnän tulevaisuudelle on korostettava. Bioteknologiaan perustuvat lääkkeet ovat jo entistä enemmän nykypäivän todellisuutta. Markkinoille joka vuosi tulevasta 50 uudesta lääkkeestä 10-15 on tuotteita, jotka on kehitetty bioteknologian avulla. Sellaisia sairauksia kuten syöpää, Alzheimerin tautia, sokeritautia ja virtsatievaivoja hoidetaan jo tällaisilla tuotteilla, puhumattakaan B- ja C-hepatiittirokotteista, joilla on bioteknologian avulla saatu poistettua ennen olemassa ollut riski sairastua virustartuntoihin. Voisin jatkaa luetteloa muilla sairauksilla ja tuotteilla joista meidän on tunnustettava, että ne ovat auttaneet ainakin parantamaan sairastuneiden elämän laatua elleivät jopa parantamaan lopullisesti tiettyjä sairauksia.
Euroopan bioteknologian teollisuus on paljon jäljessä alan kehityksestä Yhdysvalloissa ja Japanissa. Meidän on Euroopan parlamentin jäseninä autettava Eurooppaa saamaan vakaa ja yksimielinen lainsäädäntö alalle, ja minä uskon, että kun olemme keskustelleet aiheesta kaikki nämä vuodet, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on saanut aikaiseksi tasapainoisen tekstin, jossa otetaan huomioon paitsi Euroopan bioteknologian teollisuuden tulevaisuus myös siihen liittyvä eettinen ulottuvuus.
Direktiivi, joka ei tarjoa vakaita oikeudellisia puitteita tai ole samansuuntainen kansainvälisen sopimusten kanssa, johtaa umpikujaan Euroopan bioteknologian teollisuuden kehityksessä. Ja mikä pahinta, meistä tulee vain pelkkiä amerikkalaisten ja japanilaisten tuotteiden kuluttajia. Eurooppa ei voi jäädä jälkeen voimakkaasti kehittyvällä alalla, jonka komissio on itsekin tunnustanut eri teksteissä suureksi tulevaisuuden alaksi.

Vandemeulebroucke
En tule hyväksymään Rothleyn mietintöä, koska siinä ei puututa tarpeeksi ihmisruumista koskeviin perustavanlaatuisiin periaatteisiin eikä oteta niitä tarpeeksi huomioon. Lähden siitä, ettei ihmisruumista, missään sen muotoutumis- ja kehitysvaiheessa, eikä sen osia ja tuotteita eikä tietoa geneettisestä rakenteesta voida patentoida. Mietinnössä asetetaan etusijalle tieteellisen tutkimuksen mahdollisuudet, eikä yhteiskunnallisia seurauksia arvioida riittävästi. Tämä merkitsee yhteiskunnassa etusijalle asetettavien asioiden siirtämistä.
Lääketehtaat tulisivat sen lisäksi saamaan monopoliaseman patenttioikeuksien suhteen. Ihmiselämä ei saa olla missään mielessä minkään monopolin alainen. Patenttioikeushan antaa ehdottoman etuoikeuden eniten tarjoavalle, ilman että asian sosiaalisia seurauksia otetaan riittävästi huomioon.

Voggenhuber
En äänestänyt Rothleyn mietintöä vastaan sen vuoksi, että vastustaisin bioteknologian keksintöjen patentoimista koskevaa lainsäädäntöä. Äänestin mietinnön hylkäämisen puolesta, koska siinä jätetään täysin huomioimatta kuten komission ehdotuksessakin parlamentin esittämät vakavat eettiset näkökulmat, joiden vuoksi parlamentti hylkäsi ensimmäisen ehdotuksen 1. maaliskuuta 1995.
Ehdotuksessa neuvoston direktiiviksi on asetettu aivan päälaelleen patenttioikeuden perusoikeudet geeniteollisuuden etuja ajettaessa. Yksittäinen geenilöytö halutaan määrittää patentoivaksi keksinnöksi, jotta sitä voidaan käyttää taloudellisesti hyödyksi luomalla monopoleja geenin käyttöä varten ja myöntämällä käyttölisenssejä. Tämän patenttioikeuden käyttäjät rikkovat eettisiä rajoja inhimillisen hyötyajattelun vuoksi ja tunnustavat näin taloudellisten etujen täyden oikeuden elämän peruselementteihin.
Lisäksi vastoin teollisuuden väittämiä rajoitetaan olennaisesti myös tutkimusvapautta. Luvatta voidaan tämän jälkeen vain kokeilla keksintöjä, mutta ei harjoittaa tieteellisiä kokeita patentoitujen tulosten pohjalta. Tämän tieteellisen vapauden rajoittamisen hylkäsi myös Saksan lääkäriliitto, samoin myös Itävallan ja Saksan liittotasavallan parlamenttien asettamat tutkimuskomissiot.
Kaiken kaikkiaan monopolien syntyminen aiheuttaa myös lääketieteellisten hoitomenetelmien ja lääkkeiden kallistumisen.
Vastoin kansainvälisiä sopimuksia halutaan siis päästä käsiksi kolmannen maailman geneettiseen monimuotoisuuteen maksamatta kuitenkaan mitään materiaalista korvausta vastineeksi. Näin luodaan pohjoisten teollisuusmaiden monopoli geneettisiin voimavaroihin, mikä kasvattaa pohjoisen ja etelän välistä konfliktia entisestään.
(Istunto keskeytettiin klo 13.50 ja se jatkui klo 15.00.)

Puhemies
Onnittelen läsnäolevia jäseniä. Joudun kuitenkin toteamaan, että läsnäolijat ovat suurimmaksi osaksi luxemburgilaisia. Ette tietenkään ole yksin, sillä täällä on myös muita jäseniä, mutta luxemburgilaisten läsnäolijoiden joukko on huomattava.

Puheenjohtajavaltio Luxemburgin toimintaohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston tämänhetkisen puheenjohtajan julistus puheenjohtajavaltio Luxemburgin toimintaohjelmasta.

Poos
Arvoisa puhemies, nähdessäni kuulijakunnan koostumuksen, pohdin, olisiko minun pidettävä puheeni mieluummin luxemburgin kielellä. Koska oletan kuitenkin lukuisten parlamentin jäsenten liittyvän joukkoomme, pidän puheeni yhdellä Euroopan unionin virallisista kielistä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Luxemburg toimii nyt neuvoston puheenjohtajamaana kymmenennen kerran. Vuosikymmenten aikana on käynyt ilmi, että puheenjohtajuuden kierto on tehokas keino herkistää yleinen mielipide Eurooppaa koskeville kysymyksille ja saada kansalliset viranomaiset toimimaan yhteisen hyvän eteen. Minusta on tärkeää korostaa ennen kaikkea, että kansamme näkevät Euroopan yhteisenä yrityksenä, jonka hallintaan kaikki ottavat osaa. Se tosiasia, että kaikkein pienimpien jäsenmaiden kansallista identiteettiä ei koskaan yli neljänkymmenen vuoden integraation aikana ole kyseenalaistettu on rauhoittava tekijä ehdokasmaiden kansalaisille ja siten tärkeä näiden maiden liittymistä koskevissa sisäisissä keskusteluissa.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, hallitusten välisen konferenssin johtopäätösten mukaan - tässä yhteydessä haluaisin vielä kerran onnitella lämpimästi hollantilaisia ystäviämme kokouksen johdosta - on ensisijaisesti uuden puheenjohtajamaan tehtävä laatia sopimustekstien lopullinen muoto, tarkistaa viimeisen kerran niiden yhteneväisyys yhdellätoista kielellä ja antaa ne täysivaltaisten edustajien allekirjoitettaviksi Amsterdamissa 2. lokakuuta 1997. Euroopan neuvoston päätelmien mukaan toteutamme tarvittavat toimenpiteet taataksemme sopimuksen toimivuuden kyseessä olevilla aloilla heti sen allekirjoittamisesta lähtien.
Puheenjohtajavaltion ensisijaisena tehtävänä on niiden päätösten valmistelu, jotka unionin on tehtävä ensi joulukuussa uusien laajentumisneuvottelujen aloittamisen osalta. Euroopan parlamentti käsitteli juuri tänä aamuna komission jäsenyyshakemuksia koskevia lausuntoja sekä yksityiskohtaista tiedonantoa nimeltä Agenda 2000, joka koskee yhteisiä politiikkoja, laajentumiseen liittyviä laaja-alaisia kysymyksiä ja tulevaa rahoituskehystä. Agenda 2000 ja sen liitteet koostuvat yli tuhannesta sivusta ja kyseessä on varmasti laajin komission neuvostolle sitten yhteisön perustamisen laatima tiedonanto. Tämä tiedonanto on myös äärimmäisen tiivis ja hyvä ilmaisultaan. Puheenjohtajavaltio antaa tunnustuksen komissiolle ja sen osastoille niiden merkittävän työn johdosta. Puheenjohtajavaltio tervehtii ilolla myös sitä, että komissio ottaa selvän vastuun asioista ja esittää meille suuntaa viitoittavan hankkeen, jolle on ominaista esimerkillinen selvänäköisyys. Nyt erityisesti neuvoston, mutta myös parlamentin on tutkittava tiedonanto, sen seuraukset ja suositukset tarkkaan. Puheenjohtajavaltio Luxemburg tutkii omalta osaltaan määrätietoisesti tämän tiedonannon ja ehdokasvaltioihin liittyvät erilaiset lausunnot ilman ennakkoajatuksia, puolueettomasti ja avoimesti.
Toteamme komission valinneen ehdokasmaiden jäsenyysneuvottelujen aloittamisessa eriyttävän tien. Luxemburgin Eurooppa-neuvoston on ilmaistava kantansa tästä valinnasta. Näin ollen unionin laajenemisstrategian on joka tapauksessa oltava sisäänottava eikä ulkopuolelle jättävä prosessi, oli Luxemburgissa joulukuussa tehtävä lopullinen päätös mikä tahansa. Tähän liittyen neuvoston on kiinnitettävä aivan erityistä huomiota liittymistä edeltävän vahvistetun strategian määrittelyyn, jonka tavoitteena on kaikkien komission lausuntojen kohteena olevien ehdokasmaiden liittyminen unioniin määräaikaan mennessä. Me valvomme, että ehdokasmaiden liittymistoiveet toteutuvat ja että keskustelut koskevat ainoastaan hetkeä, jolloin nämä toiveet voidaan toteuttaa käytännössä. Puheenjohtajavaltion aikomuksena on tehdä kaikkensa, jotta päädymme Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa selkeään päätökseen, joka mahdollistaa laajentumisprosessin käynnistämisen.
Komission tiedonannossa meille muistutetaan osuvalla tavalla, että laajentumisprosessi on osa laajempaa hanketta, joka edellyttää kaikilta jäsenvaltioilta täydellistä omistautumista asialle. Komissio antaa meille joitakin suuntaviivoja unionin politiikkojen tulevaisuuden suhteen, erityisesti rakennepolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan ja lisäksi unionin tulevien rahoituskehyksien osalta. Komissio on laatinut kattavan luettelon niistä uudistuspäätöksistä, joita unionin on tehtävä tulevien vuosien aikana.
Kuten tiedätte, Amsterdamin Eurooppa-neuvosto on pyytänyt neuvostoa laatimaan kertomuksen näistä kysymyksistä Luxemburgissa 12.-13. joulukuuta kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Puheenjohtajavaltio vastaa tästä tehtävästä, jotta Eurooppa-neuvosto voi tehdä laajenemiseen liittyvät päätökset täysin seuraukset tuntien. Neuvosto on antanut yleisten asioiden neuvoston tehtäväksi johtaa neuvotteluja. Se takaa töiden yhteensovittelun ja yhdenmukaisuuden. Meidän mielestämme tämän kertomuksen on heijastettava kaikkien jäsenvaltioiden mielipiteitä ja erityisesti yhteisön yhteisvastuullisuuteen ja talousarvion kurinalaisuuteen liittyviä mielipiteitä. Sen avulla on kyettävä myös luomaan joitakin unionin tulevan politiikan ensisijaisia tavoitteita. Jos ilmiselvästi haluamme vaikuttaa joidenkin perustavanlaatuisten suuntaviivojen selventämiseen, kuten unionin tulevaan rahoituskehykseen, yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja rakennepolitiikkoihin, tämän alan päätöksentekoa koskevat määräajat tulevat vasta myöhemmin.
Tämän kohdan lopuksi haluaisin toistaa puheenjohtajavaltio Luxemburgin tekevän kaikkensa, jotta laajentumispäätös on puolueeton ja koskee kaikkia liittymistä toivovia. Euroopan parlamentti voi kertoa näkökantansa koko laajentumismenettelyn ajan. Euroopan kansalaisilla on teidän kauttanne oikeus ilmaista mielipiteitään tästä laajasta urakasta ja kunnianhimoisesta pyrkimyksestä, joka unionimme laajeneminen on.
Amsterdamin Eurooppa-neuvosto antoi puheenjohtajavaltio Luxemburgin tehtäväksi kutsua koolle Eurooppaneuvoston ylimääräinen kokous. Tässä kokouksessa käsitellään nimenomaan työpaikkojen luomista pienten ja keskisuurten yritysten tasolla, uutta kilpailukykyä tarkastelevaa neuvoa-antavaa ryhmää, jäsenmaiden työllisyyspolitiikoissaan soveltamia hyviä käytäntöjä sekä Euroopan investointipankin tekemiä aloitteita työpaikkamahdollisuuksien luomiseksi. Komission ja neuvoston on yhdessä Euroopan investointipankin kanssa laadittava työllisyystilannetta koskeva kertomus Eurooppa-neuvoston työllisyyttä käsittelevää erityisistuntoa ajatellen. Puheenjohtajavaltio Luxemburg käynnisti välittömästi sille annettuun tehtävään liittyvät työt. Lisäksi se katsoi, että valtioiden ja hallitusten päämiesten on välttämätöntä osallistua henkilökohtaisesti työllisyyshuippukokouksen valmisteluun vastatakseen Euroopan unionin kansalaisten odotuksiin ja päätyäkseen käytännön tuloksiin.
Olemme ottaneet yhteyttä joihinkin henkilöihin analyysien syventämiseksi. Nämä työskentelevät suorassa yhteistyössä puheenjohtajavaltion kanssa tutkien uusia keinoja torjua työttömyyttä ja edistää työllisyyttä. Ei tule kysymykseenkään, että Eurooppa alistuu siihen, että miljoonat kansalaiset syrjäytyvät ja että heistä tulee taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti ulkopuolisia. Työttömyys syöksee ne yhteiskuntaluokat, joita se koskee, aineelliseen ja moraaliseen ahdinkoon. Ensimmäisiä uhreja ovat usein nuoret. Työllisyys on siis keskeinen huolenaiheemme.
Ainoa keino päästä keskipitkällä aikavälillä lähemmäs työllisyyttä on taata voimakas, kestävä ja työpaikkoja luova kasvu tulevina vuosina. Tämä on mahdollista, sillä olosuhteet ovat nyt suotuisat tälle. Meidän on nyt laadittava ja toteutettava tarkoituksenmukaisia ja suorassa yhteistyössä yhteensovitettuja makrotaloutta koskevia ja rakennepolitiikkoja.
Puheenjohtajavaltio on kehottanut jäsenvaltioita, instituutioita ja työmarkkinaosapuolia osallistumaan aktiivisesti pohdintaan huippukokouksen valmisteluvaiheessa. Jäsenvaltioita on pyydetty muun muassa aikaistamaan monivuotisia työllisyysohjelmia koskevat esityksensä heinäkuun lopulle. Komissio ja neuvosto laativat näihin perustuen yhteisen kertomuksen, kuten Amsterdamin sopimuksen uudessa, etukäteen laaditussa työllisyyttä koskevassa luvussa määrätään. Tämän hankkeen avulla vastataan Amsterdamissa hyväksytyn työllisyyttä ja kasvua koskevan päätöslauselman säännöksiin.
Työllisyyden lisäksi meidän on kiinnitettävä huomiota myös muihin Euroopan sosiaalipolitiikkaan liittyviin seikkoihin termin laajassa merkityksessä. Euroopassa on kehitetty sosiaalinen malli, jossa työntekijöille myönnetään tietty määrä oikeuksia. Nämä ovat osa kulttuuriamme. Ei pidä kyseenalaistaa sosiaalisen säännöstelyn purkamisen avulla yhteisvastuuseen perustuvaa malliamme.
Pidämme huolen siitä, että eräälle asialle, jonka suhteen neuvosto ei ole pitkään aikaan edennyt, annetaan uutta vauhtia. Ottaen huomioon äskettäiset ja kivuliaat tapahtumat yritysten rakenneuudistuksissa, ponnistelemme kaikin tarvittavin tavoin, jotta työntekijöiden tiedottamiseen, kuulemiseen ja osallistumiseen liittyviä oikeuksia koskeva keskustelu aloitetaan uudelta, lupaavammalta pohjalta.
Samanaikaisesti puheenjohtajavaltio pyrkii siihen, että neuvosto loisi sitovat oikeudelliset kehykset sopimukselle, jonka Euroopan työmarkkinaosapuolet tekivät muutama viikko sitten osa-aikatyöstä.
Seuraavien kuukausien ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluvat myös voimassa olevat sosiaaliset säännökset laajentumisen yhteydessä. Kyse on ensi kädessä suorempien yhteyksien solmimisesta 7. lokakuuta pidettäväksi suunnitellun rakenteellisen vuoropuhelun yhteydessä jäsenvaltioidemme vastuussa olevien poliitikkojen ja heidän jäsenehdokkaina olevien keski- ja itä-eurooppalaisten vastapuolten välillä.
Talous- ja rahaliitto on merkittävin ja kunnianhimoisin taloudellinen ja poliittinen hanke, jonka Eurooppa on toteuttanut sitten yhdentymisen alun. Amsterdamin Eurooppa-neuvosto edistyi käytännössä huomattavasti EMU: n toteutumista 1. tammikuuta 1999 ajatellen. Tämä päivämäärä on asetettu sopimuksessa ja sitä noudatetaan.
Vakaus- ja kasvusopimuksen samoin kuin kasvua ja työllisyyttä koskevan päätöslauselman hyväksyminen takaavat samanaikaisesti terveen makrotalous- ja finanssipolitiikan noudattamisen sekä työllisyyden kehittämisen. Saavutetun edistyksen ansiosta suurin osa EMU: n käyttöönottoon liittyvistä teknisistä valmisteluista on nyt saatu päätökseen. Euron oikeudelliset kehykset ovat valmiina. Kyse on nyt siitä, että kaikki toimijat, viranomaiset mukaan lukien, nopeuttavat käytännön toimiaan valmistellakseen euron käyttöönottoa.
Amsterdamin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti puheenjohtajavaltio sitoutuu siihen, että 109 artiklan tehokkaaseen käyttöönottoon liittyvät yksityiskohtaiset ohjeet tutkitaan. Kyse on erityisesti valuuttakurssipolitiikan suuntaviivojen muotoilusta, jotta ne sopivat yhteen tulevan Euroopan keskuspankin tehtävän kanssa. Luxemburgin Eurooppa-neuvoston on myös laadittava kertomus talouspolitiikkojen yhteensovittamisen parantamisen välineistä.
Näitä toimenpiteitä toteutetaan aktiivisesti. Suurin osa Euroopan taloudellisista toimijoista toivoo yhtenäisvaluutan käyttöönottoa sovitussa määräajassa. Tämä luo Euroopan talouden kipeästi kaipaaman luottamuksen ilmapiirin. Se edistää investointien tekoa ja vaikuttaa huomattavalla tavalla työpaikkojen luomiseen. Tervehdyttämisponnistelut ovat olleet huomattavia. Euroopan taloudet eivät koskaan aiemmin ole lähentyneet yhtä paljon toisiaan.
Tämän vuoksi on tuottavuuden vastaista jatkaa kaikenlaisten julistusten ja spekulointien tekoa, joilla Euroopan kasvua nyt jarrutetaan. Teknisesti EMU on oikeilla raiteilla. Se on meidän tärkein tavoitteemme, josta riippuu suurelta osin myös eurooppalaisen hankkeen uskottavuus. Tehtävämme on nyt saattaa työt päätökseen, jotta ensi vuonna päätökset tehdään kiihkottomasti ja koko unionimme taloudellisen tulevaisuuden etujen mukaisesti.
Kansalaiset ovat lisäksi hyvin huolissaan kaikenlaisen rikollisuuden kasvusta. Tämän vuoksi oikeus- ja sisäasioiden alalla tehtävän työn ensisijaisena tavoitteena on järjestäytynyttä rikollisuutta koskeva toiminta sellaisessa muodossa kuin se laillisesti vahvistettiin Amsterdamissa.
Huumausaineongelma vaatii kiireellisiä toimia. Sen kustannukset ihmishenkinä ovat valtavat. Tämän vuoksi Dublinin Eurooppa-neuvosto vahvisti tehokkaan ja koordinoidun huumausaineiden ja huumausaineiden käytön torjunnan olevan ensisijaisen tärkeää. Puheenjohtajavaltio aikoo määrätietoisesti jatkaa tätä toimintaa erityisesti monivuotisen ohjelman osalta, jolla pyritään jäsenvaltioiden väliseen tutkimusmenetelmien, tiedon ja erityisille kohderyhmille tarkoitettujen toimenpiteiden vaihtoon.
Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa esitellään huumausaineita koskeva arviointikertomus oikeusviranomaisten, poliisin ja tulliviranomaisten lainsäädäntöjen ja käytäntöjen yhteisten toimien toteuttamisesta. Synteettisiä huumausaineita koskevan yhteisen toimen täytäntöönpano on edennyt jo hyvin.
Tässä yhteydessä käynnistämme ennenäkemättömän hankkeen. Puheenjohtajavaltio järjestää terveys-, oikeusja sisäasiainministereiden yhteisen tapaamisen, jotta huumausaineisiin liittyvää ongelmaa voidaan käsitellä monista eri näkökohdista. Puheenjohtajavaltion tarkoituksena on saattaa yhteen ennaltaehkäisystä vastaavat henkilöt sekä rankaisutoimista vastaavat poliitikot.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg ponnistelee myös antaakseen uuden sysäyksen alueelliselle yhteistyölle erityisesti Latinalaisen Amerikan, Karibian ja Venäjän kanssa sekä rakentavalle vuoropuhelulle assosiointisopimuksen tehneiden valtioiden kanssa ja Atlantin ylittävälle vuoropuhelulle huumausaineiden alalla.
Turvapaikkojen ja siirtolaisuuden osalta ehdotamme, että komission hanketta asuinsijoiltaan siirtymään joutuneiden henkilöiden väliaikaisesta suojelusta sekä Dublinin sopimuksen täytäntöönpanosta tutkitaan. Lahjonnan torjunta jatkuu konkreettisesti komission lahjonnan vastaista politiikkaa koskevassa tiedonannossa.
Lopuksi puheenjohtajavaltio Luxemburg valmistelee yleisemmällä tasolla maaperää Amsterdamin sopimuksen voimaantulolle Schengenin säännökset mukaan lukien.
Sisämarkkinoiden dynamiikan lujittaminen tuli päivänvaloon tarkasti ja voimakkaasti komission jäsenensä Montin aloitteesta esittelemässä äskettäisessä toimintasuunnitelmassa.
Amsterdamin Eurooppa-neuvosto otti tämän suunnitelman yleistavoitteen nimiinsä vahvistaen kuinka tärkeänä se pitää sisämarkkinoiden toimivuutta globaalin strategian osana, jonka tavoitteena on edistää kilpailukykyä, taloudellista kasvua ja työllisyyttä koko Euroopan unionissa.
Puheenjohtajavaltio työskentelee tähän liittyen määrätietoisesti aloittaakseen toimintasuunnitelman neljän strategisen tavoitteen toteuttamisen, joka tapahtuu asteittain yleisestä näkökulmasta ja toimissa ovat mukana kolme seuraavaa puheenjohtajavaltiota.
Puheenjohtajavaltio pyrkii, toivoakseni Euroopan parlamentin tuella, saavuttamaan merkittävää edistystä toimintasuunnitelman tärkeimmissä asioissa.
Haluaisin vielä kerran toistaa, että puheenjohtajavaltio Luxemburgin osalta ei tule kysymykseenkään omaksua puhtaasti taloudellista näkemystä sisämarkkinoista. Olemme itse asiassa vakuuttuneita siitä, että sisämarkkinat voivat kukoistaa ja toteutua täydellisesti kansalaisten hyväksi vain jos niihin liittyy vahva ja vankkumaton sosiaalinen puoli sekä rohkea ympäristönsuojelua ja kuluttajien terveyttä koskeva politiikka.
Verotuksen alalla puheenjohtajavaltio pyrkii edistämään tällä hetkellä keskustelun alla olevia asioita niin välillisen kuin välittömänkin verotuksen osalta. Jälkimmäisellä alalla eri jäsenvaltioiden emo- ja tytäryhtiöiden välisiin korkojen ja velkojen maksuihin sovellettavaa yhteistä verojärjestelmää koskevan odotetun ehdotuksen lisäksi kiinnitetään erityistä huomiota komission jäsenen Montin johtaman veropoliittisen ryhmän johtopäätöksiin.
Puheenjohtajavaltio otaksuu, että voitaisiin laatia ensimmäinen luettelo aloista, joilla lähentymistä on saavutettu sekä työstää noudatettavat ohjeet alalle.
Kuten äsken mainitsin, kuluttajansuojan ja siten Euroopan kansalaisten terveyden ja turvallisuuden suojelemisen korkean tason säilyttäminen heidän arkipäiväisissä askareissaan on olennainen ulottuvuus uskottavien ja tehokkaiden sisämarkkinoiden rakentamisessa. Tiedän parlamentin olevan samaa mieltä asiasta. Se on useaan otteeseen osoittanut tämän voimakkaasti.
Amsterdamin sopimuksen 129 ja 129 a artiklaan tehdyt muutokset osoittavat huomattavaa edistystä. Tässä luodaan uusi alku kuluttajien ja heidän terveytensä suojelemiseksi.
Tämä liittyy luonnollisesti siihen valtavaan huoleen, jota Euroopan yleinen mielipide tunsi vuoden 1996 aikana aiheesta, jota on siitä lähtien kutsuttu hullun lehmän kriisiksi. Väliaikaisen tutkintavaliokuntanne toimesta, jonka on sittemmin korvannut BSE: tä koskevien suositusten seurannasta vastaava väliaikainen valiokunta, on voitu löytää uuden elintarviketurvallisuutta koskevan lähestymistavan perustekijät aina tuotantoketjusta kulutukseen asti. Komissio on omalta osaltaan käynnistänyt joitakin toimenpiteitä ja tehnyt tiukkoja päätöksiä, joiden tarkoituksena on saavuttaa uudelleen meidän, kansalaisten ja kuluttajien, luottamus. Kyse on siis näiden ponnistelujen jatkamisesta ja syventämisestä tarpeen mukaan.
Puheenjohtajavaltio Luxemburg pyrkii osallistumaan täysivaltaisesti tämän uuden elintarvikepoliittisen strategian täytäntöönpanoon. Tätä tarkoitusta varten se ehdottaa laajan poliittisen keskustelun aloittamista neuvoston eri elimissä, joita tämä asia koskee.
Sen lisäksi, että neuvostolta odotetaan käytännön päätöksiä, se voi tuoda äänensä kuuluville tämän tärkeän keskustelun yhteydessä, joka koskee kaikkia unionimme toimielimiä, samoin kuin kansalaisyhteiskunnan, asianomaisten taloudellisten alojen, maanviljelijöiden ja jalostusteollisuuden edustajia.
Sisämarkkinoiden tasapainoisen toiminnan perustana oleva luottamus voidaan voittaa ja saavuttaa ainoastaan siten, että näihin kysymyksiin tartutaan rohkeasti ja avoimesti.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, en valitettavasti voi käsitellä tässä puheessa lukuisia muita Euroopan unionin sisäiseen kehitykseen kuuluvia toiminta-aloja, joihin Luxemburgin hallituksessa olevat kollegani käyttävät runsaasti energiaa. Hallussanne olevassa puheenjohtajavaltio Luxemburgin kirjoittamassa ohjelmassa on esitetty hyvin yksityiskohtaisesti ne tavoitteet, jotka olemme asettaneet näillä aloilla.
Minun tehtäväkseni jää kertoa teille tavasta, jolla puheenjohtajavaltio aikoo käsitellä merkittävimpiä kansainvälisellä tasolla tällä hetkellä vallitsevia ongelmia.
Monenvälisten kauppasuhteiden alalla rajoitun kahteen ensisijaisen tärkeään asiaan.
Ensimmäisen vuosipuoliskon aikana tehtyjen perusteleviestintää ja tietoteknologiaa koskevien sopimusten johdosta on työskenneltävä liberalisoinnin lujittamiseksi Maailman kauppajärjestössä WTO: ssa laatimalla rahoituspalveluja koskeva sopimus ennen tämän vuoden loppua.
Toisaalta unionin on vahvistettava perinteistä toimintaansa heikosti kehittyneiden maiden hyväksi. Tästä johtuen kiinnitämme erityistä huomiota ensi lokakuussa pidettävän heikosti kehittyneitä maita koskevan korkean tason kokouksen valmisteluun samoin kuin neuvoston näiden maiden markkinoille pääsyä koskevien johtopäätösten täytäntöönpanoon.
Puheenjohtajavaltio työskentelee kehittääkseen tasapainoisia transatlanttisia suhteita, sillä pidämme niitä hyvin tärkeinä. Panemme nopeasti täytäntöön Haagin huippukokouksen johtopäätökset. Talouden alalla kiinnitetään erityistä huomiota transatlanttisten markkinoiden yhteiseen tutkimiseen ja edistämiseen. Tätä tarkoitusta varten on varmistettava, että molemminpuolista tunnustamista koskevien sopimusten voimaantulo ja mahdollinen laajentuminen taataan parhaalla mahdollisella tavalla.
Puheenjohtajavaltio jatkaa aktiivisesti ratkaisun etsimistä amerikkalaisten kumppaneidemme kanssa amerikkalaisten Helms-Burton ja Amato -lakien aiheuttamiin ongelmiin. Sen on oltava niiden oikeudellisten periaatteiden mukainen, jotka ovat meille hyvin tärkeitä.
Puheenjohtajavaltio tekee yhteistyötä transatlanttisten kumppaneidensa kanssa löytääkseen ratkaisun selkkauksiin erityisesti entisessä Jugoslaviassa, Keski-idässä, Kyproksella ja Keski-Afrikassa.
Oikeus- ja sisäasioiden alalla, joka on erityisen tärkeä transatlanttisissa suhteissa, puheenjohtajavaltio lujittaa yhteistyötä terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden ja kansainvälisen huumekaupan torjunnassa.
Puheenjohtajavaltio pitää hyvin tärkeinä Euroopan unionin ja Kanadan välillä pidetyn Denverin huippukokouksen johtopäätösten täytäntöönpanoa Euroopan unionin ja Kanadan välisen yhteisen politiikan julistuksen ja toimintasuunnitelman mukaisesti.
Nyt siirryn käsittelemään lukuisia kriisialueita, joilla Eurooppa toimii.
Tilanne Bosnia-Hertsegovinassa on edelleen hyvin huolestuttava. Edistystä Bosnian lujittamisessa omana valtionaan tapahtuu aivan liian hitaasti. Haluavatko osapuolet vilpittömästi panna täytäntöön Daytonissa tehdyt sitoumukset vai haluavatko he mieluummin uusia tuhoja?
Neuvosto on muistuttanut selvästi suunnasta, jota kohti on kuljettava ja se on asettanut yhteisön tuen ehdot. BosniaHertsegovinan toimielimet on lopultakin toteutettava kokonaisuudessaan, eikä niiden toimintaa saa estää. Pakolaiset on palautettava ja sotarikolliset on saatettava kansainvälisen rikostuomioistuimen eteen.
Syyskuun kunnallisvaalien on oltava vapaat ja rehelliset. Euroopan unionin on valvottava niitä yhdessä ETYJ: n ja korkean tason edustajan kanssa ja tehtävä vaadittavat johtopäätökset.
Lisäksi kansainvälinen yhteisö odottaa edelleen Gonzálesin Jugoslavian liittotasavaltaa koskevan mietinnön täydellistä toteuttamista. Belgradin viranomaisten on lopultakin taattava ihmisoikeuksien kunnioitus Kosovossa ja aloitettava vuoropuhelu laajan itsehallinnon määrittelemisestä.
Itäisen Slovenian siirtymävaiheessa on päästävä eteenpäin. Ihmisoikeuksia ja vähemmistön oikeuksia on Kroatiassa kunnioitettava koko maassa. Siirtymään joutuneet henkilöt ja pakolaiset olisi lopulta kotiutettava. Albaniassa Euroopan unioni osallistuu merkittävällä tavalla kansainvälisiin jälleenrakennus- ja rehabilitointipyrkimyksiin. Puheenjohtajavaltio jatkaa tätä toimintaa. Parlamenttivaalien seuranta kesäkuun lopussa on tärkeä vaihe Albanian tilanteen parantamisessa. Puheenjohtajavaltio toimii yhteistyössä erityisesti ETYJ: in, jonka yhteensovitteluponnisteluja se tukee täysin, Länsi-Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston kanssa. Lähitulevaisuudessa pidetään Albanian taloudellista tukemista käsittelevä konferenssi. Haluaisin tässä yhteydessä osoittaa suuren kunnioitukseni Italialle ja muille Euroopan maille, jotka ovat lähettäneet sotilaitaan auttamaan tilanteen vakauttamisessa.
Keski-idän rauhanhanke on huolestuttavassa umpikujassa. Tälle prosessille ei kuitenkaan ole vaihtoehtoa. Euroopan unionin Amsterdamissa esille tuoma kehoitus Keski-idän rauhan aikaansaamiseksi viitoittaa tietä oikeudenmukaiselle, kestävälle ja yleiselle rauhalle. Puheenjohtajavaltio pyrkii Euroopan unionin erityislähettilään ponnistelujen avulla kannustamaan Israelin ja Palestiinan johtajia aloittamaan uudelleen neuvottelut edistääkseen tehtyjen sopimusten käyttöönottoa ja aloittaakseen neuvottelut lopullisista perussäännöistä. Kummankin osapuolen on pidättäydyttävä ryhtymästä yksipuolisiin toimenpiteisiin, jotka voivat tuomita ennakolta lopullista järjestystä koskevat neuvottelut. Turvallisuuden alalla on luotava kestävää ja tehokasta yhteistyötä terrorismin torjumiseksi.
Ihmisoikeuksien, demokratian ja kansalaisyhteiskunnan edistäminen muodostavat toisen ensisijaisen tärkeän tavoitteen, aivan kuten palestiinalaisten taloudellisen ja yhteiskunnallisen tilanteen parantaminen.
Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä puheenjohtajavaltio valmistelee myös liittymisneuvottelujen aloittamista Kyproksen kanssa. Se pitää Kyproksen poliittisen kysymyksen ratkaisemista hyvin tärkeänä. Tuemme aktiivisesti Yhdistyneiden kansakuntien suojeluksessa uudelleen käynnistettyjä suoria neuvotteluja Kyproksen kahden yhteisön johtajien välillä.
Assosiointineuvosto astui viime huhtikuun 29. päivänä merkittävän askeleen eteenpäin Euroopan unionin ja Turkin suhteissa. Tuemme ponnisteluja, joihin tämä neuvosto ryhtyi kannustaessaan uuteen edistykseen kysymyksissä, jotka voivat parantaa suhteitamme tähän maahan, erityisesti ihmisoikeuksien osalta.
Poliittisten ja taloudellisten suhteiden kehittäminen Euroopan unionin ja Venäjän liittovaltion kanssa on ensisijaisen tärkeää. Viime kuukausien aikana on tullut esille uudenlaisia näkymiä johtuen NATO: n ja Venäjän tekemästä sopimuksesta. Kumppanuus- ja yhteistyösopimukset, jotka allekirjoitettiin 24. kesäkuuta 1994, tulevat todennäköisesti voimaan vuoden 1997 toisella puoliskolla. Puheenjohtajavaltio jatkaa aktiivisesti tämän merkittävän määräpäivän valmistelua, jotta ensimmäinen yhteistyöneuvoston kokous Venäjän kanssa voidaan järjestää. Euroopan unionin ja Venäjän välinen huippukokous pidetään syksyn kuluessa. Ensimmäisen, syksyllä Kiovassa pidettävän Euroopan unionin ja Ukrainan välisen huippukokouksen avulla voidaan myös vakuuttaa uudelleen suhteiden merkitystä tämän maan kanssa. Suhteita on lujitettava kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen tullessa voimaan. Suunnitteilla on ensimmäisen kumppanuus- ja yhteistyöneuvoston kokouksen pitäminen ministeritasolla. Unioni ei hellitä pyrkimyksissään edistää Ukrainan, samoin kuin muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden ydinvoimaa koskevaa turvallisuutta Denverin G8-maiden huippukokouksessa aihetta koskevien johtopäätösten mukaisesti.
Euroopan ja Välimeren maiden kumppanuuden jatkuva lujittaminen on erityisen merkittävää unionin ulkopolitiikalle. Toivomme siis, että Egyptin, Libanonin, Jordanian ja Algerian kanssa voidaan tehdä Euroopan ja Välimeren maiden väliset assosiointisopimukset lähitulevaisuudessa. Marrakechissa järjestettävä toinen teollisuusministereiden konferenssi ja Helsingissä järjestettävä ympäristöministerien konferenssi antanevat sopimuksille uuden sysäyksen. Puheenjohtajavaltio osallistuu omalta osaltaan sosiaalisen, kulttuurisen ja inhimillisen kumppanuuden kehittämiseen järjestämällä Luxemburgissa koulutusalan konferenssin aiheesta toisen huomioonottaminen.
Afrikassa puheenjohtajavaltio tukee vakauttamis-, sovittelu- ja demokratisointikehitystä suurten järvien alueella, erityisesti Kongon demokraattisessa tasavallassa. Puheenjohtajavaltio toimii ennen kaikkea Euroopan unionin erityislähettilään kautta. Kehityksen edistämiseksi on luotava ja kehitettävä rakentavat suhteet Kongon demokraattisen tasavallan uusiin viranomaisiin. Presidentti Kabilan sitoumuksia vaalien pitämisestä, pakolaisten suojelusta sekä ihmisoikeuksien rikkomuksia koskevista tutkimuksista on kunnioitettava.
Lomén sopimuksen uudistamista ajatellen puheenjohtajavaltio järjestää kaksi keskustelua neuvoston tasolla, joista toiseen osallistuvat ulkoministerit ja toiseen kehitysyhteistyöstä vastaavat ministerit. Komissio on sitoutunut antamaan lokakuun lopussa neuvostolle luonteeltaan lähinnä poliittisen tiedonannon siitä, kuinka unionin ja 70 kumppanuusvaltion yhteistyötä on muutettava. Komissio antaa siis neuvostolle neuvotteluvaltuuksia koskevan esityksen tärkeiden ja esimerkillisten Lomén sopimusten uudistamisesta.
Eurooppa pitää suhteita Aasiaan erityisen tärkeinä. Puheenjohtajavaltio toimii syventääkseen Euroopan unionin ja Kaakkois-Aasian valtioiden järjestön suhteita Singaporessa helmikuussa pidetyn ministerikokouksen loppupäätelmien mukaisesti ja käynnistää toisen, Lontoossa vuonna 1998 pidettävän ASEM-huippukokouksen valmistelutyöt. Puheenjohtajavaltio seuraa tarkkaan Hong Kongissa käynnissä olevaa siirtymähanketta ja erityisesti sopimusten sekä kansan oikeuksien ja vapauksien kunnioittamista.
Uusien sopimusten neuvottelu sekä monenvälisten ja alueiden välisten sopimusten täytäntöönpano, joita näinä viime vuosina on allekirjoitettu, samoin kuin jo luotujen poliittisten vuoropuheluiden kehittäminen ja lujittaminen ovat ensisijaisen tärkeitä Euroopan unionin suhteissa Latinalaisen Amerikan maihin. Tässä yhteydessä kiinnitämme huomiota erityisesti uuteen sopimukseen Meksikon kanssa sekä valmisteluihin toisen vaiheen toteuttamiseksi Mercosurin ja Chilen kanssa tehdyissä sopimuksissa. Ensimmäisiä ajatuksia kehitellään valtioiden ja hallitusten päämiesten huippukokouksen valmistelua ajatellen, joka on tarkoitus pitää vuoden 1998 ensimmäisellä puoliskolla.
Euroopan parlamentin ja neuvoston välisten suhteiden osalta Luxemburgin puheenjohtajakaudella käsitellään runsaasti Euroopan unionin tulevaisuutta. Amsterdamin sopimuksessa tehtiin välttämättömiä institutionaalisia muutoksia, jotta unionin päätöksentekomenettelyistä tulisi tehokkaampia, demokraattisempia ja avoimempia. Myös Euroopan parlamentin lainsäädäntötehtävää, jossa se on tasa-arvoisessa asemassa neuvoston kanssa, lujitettiin huomattavasti yksinkertaistamalla ja laajentamalla yhteispäätösmenettelyä.
Lisäksi on mainittava menettelyjen määrän vähentäminen kolmeen eli puoltavaan lausuntoon, yhteispäätökseen ja kuulemismenettelyyn. Lisäksi vahvistettiin Euroopan parlamentin asemaa rikollisuuden torjunnassa ja ennaltaehkäisyssä. Neuvosto kuulee parlamenttia ennen kuin se hyväksyy tätä koskevia puitepäätöksiä, päätöksiä tai sopimuksia ja Euroopan parlamentti voi tehdä omaa valintaansa koskevaan menettelyyn liittyen ehdotuksia, joiden on perustuttava kaikkien jäsenvaltioiden yhteisiin periaatteisiin.
Kuulemme parlamenttia laajentumista ja sisäisten politiikkojemme uudistamista koskevissa asioissa. Parlamentille tiedotetaan säännöllisesti näiden töiden edistymisestä. Sitä kuullaan suurissa ulkopolitiikkaa koskevissa kysymyksissä, joita meillä on käsiteltävänämme tulevien kuuden kuukauden aikana. Puheenjohtajavaltio toivoo voivansa luoda suorat tiedonvaihto- ja keskustelusuhteet parlamenttiin.
Euroopan parlamenttiin liittyvien sitoumustensa lisäksi puheenjohtajavaltio Luxemburg kunnioittaa velvollisuuksiaan talous- ja sosiaalikomitea sekä alueiden komiteaa kohtaan.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, vaikka hallitusten välinen konferenssi on tuskin saatu päätökseen, unionilla on jo seuraavina kuukausina vastassaan perustavanlaatuisia haasteita. Puheenjohtajavaltio ponnistelee, jotta tämä vaikea keskustelu voidaan käydä solidaarisessa ilmapiirissä, jonka on oltava ominaista jäsenvaltioiden suhteille, sillä valtioilla on yhteiset eurooppalaiset ihanteet. Puheenjohtajavaltio sitoutuu ja omistautuu näihin ihanteisiin.

Fayot
Arvoisa puhemies, minulla on ilo toivottaa sosialistiryhmän puolesta Luxemburg tervetulleeksi puheenjohtajavaltiona. Ohjelman esittely tapahtui intiimissä ilmapiirissä, mutta valppaan yleisön edessä. Joka tapauksessa, arvoisa puheenjohtaja, luxemburgilaiset ovat tottuneet korvaamaan määrän laadulla.
Arvoisa puheenjohtaja, puheenjohtajuutenne alkoi Amsterdamin huippukokouksen jälkeisenä päivänä. Eräs tämän Amsterdamin huippukokouksen päätöksistä oli järjestää uusi, työllisyyttä käsittelevä huippukokous. Neuvosto on lopultakin reagoinut voimakkaasti työttömyyteen, joka ei näytä laantuvan. Kyseessä on epäilemättä vasta merkki siitä, että asia otetaan vakavasti, mutta sosialistiryhmä on iloinen tästä ja aikoo käyttää tulevat viikot ja kuukaudet osallistuakseen uuden, työllisyyttä koskevan dynamiikan luomiseen Euroopassa.
Haluamme käyttää tulevien neljän kuukauden tarjoaman tilaisuuden mahdollisimman tehokkaalla, hyökkäävällä ja rakentavalla tavalla toimiaksemme työllisyyden edistämiseksi. Kuten tiedätte, parlamenttimme työllisyyttä käsittelevä valiokunta vastaa asiaa koskevan mietinnön laatimisesta. Sosialistiryhmä on perustanut erikoisryhmän edistämään omia neuvottelujaan. Puheenjohtajamme Pauline Green kirjoitti juuri tällä viikolla valtioiden ja hallitusten päämiehille kirjeen, jossa hän mainitsi kuusi kohtaa, joita me erityisesti pohdimme ja joista teemme ehdotuksia. Nämä ovat kansallisten talouspolitiikkojen yhteensovittamisen parantaminen, työn kustannusten alentaminen, nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyyden poistaminen, työajan muuttamisen pohdinta, uusien sosiaalialan ja ympäristöalan työpaikkojen kehittäminen sekä julkisten ja yksityisten investointien kehittäminen.
Näiden kohtien lisäksi meidän on oltava selkeästi samaa mieltä - olen iloinen, että mainitsitte erityisesti tämän kohdan, arvoisa puheenjohtaja - Euroopan unionin tasoisen sosiaalisen ja taloudellisen mallin kehittämisestä sellaiseksi, että sitä käytetään vertailupohjana. Me sosialistit olemme samaa mieltä siitä, että sosiaalista mallia ja työlainsäädäntöä on nykyaikaistettava, mutta tämä ei saa aiheuttaa työn järjestelmällistä epävarmuutta tai julkisen alan purkamista.
Puheenjohtajavaltio Luxemburgin on sanottava meille paljon käytännöllisemmällä tasolla, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuinka se aikoo toimia, jotta 20.-22. marraskuuta pidettävän Luxemburgin huippukokouksen päätökset otetaan huomioon vuoden 1998 talousarviossa, jonka ensimmäinen käsittely Euroopan parlamentissa on 21. marraskuuta.
Arvoisa puheenjohtaja, puheenjohtajavaltio Luxemburg julistaa haluavansa valmistella huolellisesti ja tarkkaavaisesti laajentumista käsittelevän joulukuussa pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen. Puheestanne jäi minulle mieleen erityisesti se, että strategian on oltava mukaanottava, eikä ulkopuolelle jättävä jäsenehdokkaina olevia maita ajatellen.
Sosialistiryhmän mielestä on pidettävä mielessä kaksi ehtoa koko laajentumishankkeen ajan. Ensinnäkin me haluamme unionin säilyvän poliittisesti yhtenäisenä kokonaisuutena. Me emme halua Euroopan unionin laimentuvan prosessin lopussa pelkäksi vapaakauppa-alueeksi. Toiseksi, loogisena seurauksena ensimmäisestä ehdosta, ennen minkäänlaista laajentumista on päästävä sopimukseen määräenemmistöllä, jotta Euroopan unioni voi jatkaa päätöstentekoa kaikilla aloilla.
Arvoisa puheenjohtaja, näistä suurista pyrkimyksistä huolimatta meidän ei pidä unohtaa sitä, että oma talommekin on saatava järjestykseen. Hullun lehmän kriisillä oli skandaalimaisia käänteitä. Neuvostolla on tärkeä tehtävä Santerin lupaaman terveydenhoidon alaan keskittyvä yhteisön toteuttamisessa. Neuvoston on esimerkiksi myönnettävä tarvittavat varat BSE: n tutkimukselle. Myös jäsenvaltioiden on otettava vakavasti tehtävänsä lihamarkkinoiden valvonnassa ja moralisoinnissa. Mitä hyötyä itse asiassa on laajentaa sisämarkkinoita, keventää kansallista sääntelyä ja poistaa rajat, jos tuloksena ovat petosten markkinat? Arvoisa puhemies, Euroopan unionia uhkaa syksyllä institutionaalinen kriisi, elleivät neuvosto ja komissio ota vakavasti kuluttajien terveyden suojelua.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sosialistiryhmä haluaa olla puheenjohtajavaltio Luxemburgin kriittinen ja rakentava kumppani. Me toivomme ennen kaikkea - ja viimeiset kaksi viikkoa ovat antaneet rohkaisevia merkkejä tästä - että puheenjohtajavaltiolla on paljon yhteyksiä Euroopan parlamenttiin ja että se ottaa ehdotuksemme vakavasti.
Toivotamme teille onnea vaikeassa ja mielenkiintoisessa tehtävässänne.

Martens
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän ensimmäinen suuri haasteenne on työllisyyttä käsittelevä erityinen huippukokous marraskuussa. Mielestäni meidän pitää yhdessä pelätä uuden pettymyksen riskiä väestön keskuudessa. Me tulemme myös kantamaan vastuumme, järjestämme PPE-puolueen konferenssin Toulousessa, marraskuun alussa. Toivon että saan kerättyä poliittisen perheemme hallitusjohtajat sinne. Tätä konferenssia valmistelee joka tapauksessa erityistyöryhmä, johon kuuluu myös jäseniä parlamenttiryhmästämme. Mielestäni emme saa antaa vaikutusta, että unionin korkeimpien poliittisten johtajien kokous voi ratkaista ongelman, joka on seurannut meitä vuosia. Päinvastoin kuin muilla mantereilla työttömyys on Euroopassa pysyvä kiusa. Ajan myötä se voi muodostaa uhan demokraattisen yhteiskuntamme laillisuudelle ja Euroopan yhdentymiskehitykselle. Uskon, että työttömyyden vastaisen taistelun onnistuminen riippuu jäsenvaltioiden yhteisistä ponnisteluista. Valtiontalouden uudistus on ensimmäinen ehto terveen ja kestävän kasvun aikaansaamiseksi ja ehdoton vaatimus uusien työpaikkojen luomiseksi. Lisäksi jokaisen jäsenvaltion on otettava käyttöön suurempi joustavuus työmarkkinoilla vähentämällä kouluttamattoman työvoiman kustannuksia ja alentamalla sosiaaliturvamaksuja. PPE: n ryhmä korostaa jälleen kerran luottamustaan eurooppalaiseen yhteiskuntamalliin, joka tukeutuu sosiaaliseen markkinatalouteen. Sosiaalinen markkinatalous merkitsee sitä, että taistelu jäykkyyttä vastaan ei saa muuttua villiksi säännöttömyydeksi, joka lisää eriarvoisuutta ja uhkaa yhteiskuntamme vähäosaisia. Sanomme " kyllä" paremmalle kilpailukyvylle. " Kyllä" uudistaville ratkaisuille, joiden avulla aloitteet ja yritteliäisyys voivat kukoistaa, ilman jäykkyyttä ja byrokraattisia esteitä, jotka ovat tyypillisiä suunnitelmataloudelle. Lisäksi vaadimme, että näistä talouspolitiikkamme uudistuksista päätetään avoimessa työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa ja pyrkimällä mahdollisimman suureen yhteisymmärrykseen.
Arvoisa puhemies, kuinka voimme saada kansalaisemme vakuuttuneiksi siitä, että Euroopan unioni tarjoaa lisäarvoa? Amsterdamin jälkeen on tärkeämpää kuin koskaan saada sisämarkkinat saatettua loppuun ja syvennettyä. EMU tulee poistamaan suuret valuutansiirtokustannukset, rahalliset riskit ja kilpailevan devalvaation. Siksi rahaliiton aikataulun ja tavoitteiden noudattaminen liittyy niin kiinteästi aktiiviseen työllisyyspolitiikkaan jäsenvaltioissa. Toivommekin, että keskustelu Euroopan laajuisista kuljetus-, energia- ja televiestintäverkoista käynnistetään uudelleen. Ne tulevat edistämään yhteisön sisäistä kauppaa ja parantamaan Euroopan talouden rakennetta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenjohtajakautenne toinen suuri haaste on unionin laajennus. Haluaisin varoittaa teitä mantereemme yhtenäisyydelle koituvista tuhoisista seurauksista ja pettymyksen tunteista, joita tulee syntymään niiden kansojen keskuudessa, jotka eivät pääse mukaan ensimmäisessä vaiheessa. Emme saa koskaan unohtaa, että unionin laajennus, joka käsittää Keski- ja Itä-Euroopan maat, Baltian maat ja Kyproksen on erityisesti poliittinen prosessi. Jos rajoitumme taloudellisiin kriteereihin, eurooppalainen hanke kutistuu puhtaaksi vapaakauppa-alueeksi. Me haluamme kuitenkin poliittisen unionin, jolla on demokraattiset ihanteet ja jonka tukena on sivistyshanke, joka on välttämätön geopoliittisista syistä. Me emme tule hyväksymään missään tapauksessa menettelyä, joka herättää kymmenien miljoonien eurooppalaisten keskuudessa tunteen, että heidät on hylätty. Meidän on pidettävä kaikkien ehdokkaiden pääsyä mahdollisena, perustettava pysyvä konferenssi ja voimistettava liittymistä valmistelevaa strategiaa, toisin sanoen, on otettava käyttöön työtapa, josta komissio tänä aamuna käytti nimitystä " ins " ja " pre-ins " .
Agenda 2000, " Santerin paketti" , jota toiset kutsuvat nimellä " Jacques III" , merkitsee unionin rakenteellisen politiikan uudistamista jopa yhteisten ja niin olennaisten politiikan alojen, kuten maatalous- ja aluepolitiikan suhteen. Tämä on välttämätöntä laajentumisen kannalta ja myös siksi, että voidaan saavuttaa se 1, 27 prosenttia bruttokansantuotteesta. Näihin rajoituksiin sisältyy myös riski lehmänkaupoista, joissa kansallinen itsekkyys ja saavutetut oikeudet asetetaan etusijalle. Teidän ja komission vastuulla on tulevissa keskusteluissa välttää tiukka kriisi, jonka vaikutukset kansalaisiin olisivat tuhoisat. Yrittäkäämme sitä vastoin saada unioni kulkemaan enemmän yhteisölliseen suuntaan, jotta yhteinen etu asetettaisiin kansallisten etujen yhteenlasketun summan yläpuolelle. Arvoisat neuvoston ja komission puheenjohtajat, uskollisena tavalleen toimia moottorina, Luxemburgin on annettava kaikkensa saadakseen unionin tulemaan vahvempana esiin tulevien vaikeiden neuvottelujen jälkeen.

Schaffner
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa neuvoston nykyinen puheenjohtaja, puheenjohtajakaudelle laatimassanne ohjelmassa otatte esille kolme merkittävää tapahtumaa: työllisyyttä käsittelevä ylimääräinen huippukokous, laajentumishanke ja rahaliiton valmistelun jatkaminen.
Ryhmäni nimissä kiinnittäisin huomiota erityisesti kahteen ensimmäiseen kohtaan. Jos haluatte tehokkaampaa ja solidaarisempaa Eurooppaa ja jos tavoitteenanne on toimia ensin kansalaisten hyväksi, on tartuttava nimenomaan työllisyyden ongelmaan vastataksemme heidän todellisiin odotuksiinsa. Emme salaa teiltä, että toivomme edelleen todellista kehitystä keinoissa, jotka helpottavat työpaikkojen luomista erityisesti pk-yrityksissä. Tämä kohta liittyy lisäksi suoraan pk-yrityksiä rasittaviin yhteisön oikeuden saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja toteuttamiseen sekä hallinnollisten kulujen alentamiseen.
Eurooppa-neuvoston ylimääräinen kokous on epäilemättä koe puheenjohtajuudellenne. Tuloksena on joko ainoastaan teksti, jonka johtopäätökset liitetään hyvien aikomusten luetteloon tai sitten siellä syntyy todella käytännön ehdotuksia ja jäsenvaltiot selvästi haluavat ne toteuttaa.
Olemme samaa mieltä ehdotuksestanne jäsenvaltioille, että niiden olisi tiedotettava kansallisista toimenpiteistään, joilla on vaikutusta työllisyyteen. Ei ole mikään häpeä hyödyntää tehokkaita keinoja, vaikka ne eivät olisikaan itse keksittyjä.
Komissio esitteli meille tänä aamuna laajentumisen osalta ehdokasmaita koskevan taloudellisiin seikkoihin perustuvan ehdotuksen, mutta neuvosto voi ylpeillä tätä laajentumista koskevalla poliittisella näkemyksellä.
Sellaiset maat, kuten Romania, joilla komission mukaan on demokraattiset toimielimet, joiden vakaus vaikuttaa nyt varmalta, mutta myös Slovakia, joka on ainakin yhtä demokraattinen kuin muutkin, tarvitsevat niiden ehdokkuuden tarkastelun mukanaan tuomaa poliittista tunnustusta.
En usko, että ehdokkaiden rajoittaminen viiteen ynnä yhteen on rohkaiseva tapa ratkaista toimielinten uudistusta koskeva ongelma, jota Amsterdamin huippukokouksessa ei käsitelty.

Goerens
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laajeneminen kohti Keski- ja Itä-Euroopan maita on historiallinen hetki, joka antaa meille tilaisuuden poistaa Jaltan kokouksessa luodun Euroopan viimeisetkin jälkiseuraukset.
Minusta vaikuttaa siltä, että tämän tehtävän historiallisen luonteen vuoksi meidän ei pitäisi tehdä pikkutarkkoja laskelmia laajentumisen hinnasta. Varmaa on, että laajentumisen edellyttämät talousarviomäärärahat ovat poikkeuksellisen suuret, koska institutionaalinen järjestelmä on väistämättä uudistettava täysin ja koska laajentuminen Keski- ja Itä-Eurooppaan vaatii runsaasti ponnisteluja.
Tässä tapauksessa minusta vaikuttaa kuitenkin järkevältä arvioida osuutemme olevan vastuun hinta. Vuonna 1947 vastuun hinta oli Yhdysvaltojen Marshall-ohjelman muodossa maksama hinta, jonka tarkoituksena oli nostaa läntinen Eurooppa toisen maailmansodan raunioista. Tässä onnistuttiinkin. Vuonna 1997 vastuun hinta on meiltä vaadittu hinta, jos haluamme antaa Keski- ja Itä-Euroopan maille oikeuden osallistua uuden poliittisen ja taloudellisen järjestyksen, rauhan, oikeuden ja turvallisuuden rakentamiseen Euroopassa.
Arvoisa puhemies, vastuun hinnalla on tuskin vaihtoehtoa, ellei se sitten ole välinpitämättömyyden hinta, joka toivoakseni on lopullisesti hylätty hypoteesi. Välinpitämättömyys olisi pakenemista vastuustamme niitä kohtaan, joilta vielä jokin aika sitten kiellettiin harjoittamasta vuoropuhelua Euroopan unionin kanssa.
Puheenjohtajavaltio Luxemburgin tehtävänä on vastata neuvoston asioiden hoidosta tässä asiassa seuraavien kuuden kuukauden aikana. Nykyinen puheenjohtajavaltio voi tässä tehtävässä luottaa Euroopan parlamentin suopeaan tukeen yleisesti ja erityisesti liberaaliryhmän tukeen, joka tietää, etteivät puheenjohtajavaltion laatu riipu välttämättä puheenjohtajana toimivan jäsenvaltion koosta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te toimitte puheenjohtajana sellaisen jäsenvaltion nimissä, joka jo viime vuosisadalla ymmärsi olevansa liian pieni vastatakseen yksin kaikista taloudellisista, poliittisista ja turvallisuuteen liittyvistä haasteista. Koska onnistumisen velvollisuudesta on tullut maanne historian vakio, arvoisa Poos, voin vain toivottaa teille mielikuvitusta, rohkeutta ja välttämätöntä selvänäköisyyttä, joita tässä historiallisessa tehtävässä tarvitsette.

Puerta
Arvoisa puhemies, haluaisin välittää neuvoston nykyiselle puheenjohtajalle Poosille onnentoivotukseni ja kaksi huolenaihetta. Joulukuun neuvoston toivotaan käsittelevän laajentumisen valmistelua. Olemme tänä aamuna käsitelleet asiaa laajasti, meille on esitelty komission kriteerit ja kaikki se on hyvä perusta sille, että neuvoston voisi Luxemburgin puheenjohtajakaudella ottaa merkittäviä edistysaskeleita kohti ehdottoman tärkeää laajentumista.
Haluaisin siis esittää teille seuraavat kaksi huolenaihetta: toinen niistä, johon myös kaikki kollegat palaavat jatkuvasti, on työttömyyttä käsittelevä Eurooppa-neuvoston kokous 21. 22. marraskuuta Luxemburgissa. Puheenjohtajavaltio Luxemburg on ottanut harteilleen valtavan vastuun, ja Euroopan julkisessa mielipiteessä ja poliittisissa puolueissa on alkanut ilmetä levottomuutta, koska on luotu suuria odotuksia, eikä niitä voida tyydyttää harjoittamalla pelkkää propagandaa Amsterdamin Eurooppa-neuvoston tai Euroopan unionin työllisyyspolitiikan keinoissa olevien puutteiden peittelemiseksi. Minun ryhmäni keskittyy erityisesti puolustamaan työllisyyspolitiikkaa; sen nimenä on Euroopan yhtynyt vasemmisto, mikä jo kertookin siitä lähes kaiken. Olemme sitä mieltä, että vakaussopimuksen kriteereitä noudattamalla on hyvin vaikea luoda työpaikkoja, jos makrotalouspolitiikassa ei tapahdu muutosta. Painotamme joka tapauksessa puheenjohtajavaltio Luxemburgille, että sen olisi laadittava asetettava selvät tavoitteet ja otettava käyttöön mekanismeja ongelman ratkaisemiseksi. Luxemburgin ryhmämme tulee vierailemaan sen luona ja luovuttamaan sille omat ehdotuksemme.
Toinen huolenaihe - tähän menee vain muutama sekunti - on yhteisön talousarvio. Komission alkuperäinen ehdotus on hyvin rajoittava, ja me pidämme huolestuttava myös sitä, että hallituksetkin pyrkivät nollabudjettiin. Luotamme siihen, että puheenjohtajavaltio tekee jotain asian korjaamiseksi.
Toivotan menestystä teille ja Euroopan yhteiskunnalle näinä hyvin vaikeina mutta toivoa täynnä olevina aikoina.

Wolf
Arvoisa puhemies, mielikuvitusta omaavana, radikaalina ja siten myös vastuuntuntoisena oppositiona haluamme ilmaista hyväksyvän kantamme puheenjohtajavaltion Luxemburgin toimintaohjelmaan. Odotamme mielenkiinnolla, mitä Luxemburgin puheenjohtajuus saa aikaan ja tuemme jokaista pienintäkin edistysaskelta, joka muuttaisi tämänhetkisen harjoitetun virheellisen politiikan suunnan ja suuntaisi sen oikealle tielle kohti demokraattiset, ekologiset ja sosiaaliset näkökohdat huomioivaa Eurooppaa. Haluamme Euroopan, Euroopan unionin, joka ei ensisijaisesti palvele pankkeja ja suuryrityksiä, vaan tavallisia ihmisiä, ja jolla on rakentavalla tavalla solidaarinen, tasapainottava ja konflikteja ehkäisevä rooli kaikkialla maailmassa. Tähän rooliin kuuluu, että velvoite kohdella tasapuolisesti kaikkia jäsenyyttä hakevia valtioita, myös niitä, joita ei ehdotettu ensimmäiselle kierrokselle, otetaan vakavasti. Rooliin kuuluu myös työllisyyspolitiikkaan paneutuminen entistä voimakkaammin. Haluan nyt tässä yhteydessä ilmoittaa, että me järjestämme kaksi viikkoa ennen huippukokousta vihreiden työllisyyttä käsittelevän huippukokouksen Luxemburgissa. Olemme yhdessä muiden Euroopan täystyöllisyyttä ajavassa neuvostossa edustettuina olevien voimien kanssa Luxemburgin huippukokouksessa mukana esittääksemme vaatimuksemme.
Pyrimme työllisyyspolitiikan uusliberaalisen ja monetaristisen suunnan hylkäämiseen estämällä halpojen lainojen ja kärjistetyn työllisyyspolitiikan tarjoamisen ratkaisuksi. Emme tarvitse keynesiläistä ohjelmakauhistusta, jossa sumeilematta kulutetaan miljardeja ecuja. Nyt on käynnistettävä Euroopan unionin työllisyyspolitiikka, mikä tietysti vaatii rahaa, mutta ennen kaikkea on luotava politiikka, jossa siirrytään järjestyspoliittisesti toisenlaiseen kehitysmalliin: ekologisiin tulevaisuuden investointiohjelmiin, työajanlyhentämisen julkiseen tukemiseen, sisämarkkinoiden kysynnän suoraan vahvistamiseen jakelulla alaspäin ja taloudellisiin toimenpiteisiin ryhtymiseen kolmansilla sektoreilla.
Kun päätämme toimia yhdessä, estämme Agenda 2000 -hankkeen karkaamisen käsistä ja päätymisen tähän saakka päättäneet Euroopan unionin politiikasta päättäneiden matoksi.

Weber
Arvoisa puhemies, tämä on aivan erityinen iltapäivä meille luxemburgilaisille. Olen varsin ylpeä voidessani toivottaa 400 000 asukkaan maan edustajana puheenjohtajamaa Luxemburgin ryhmän tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin Euroopan radikaaliallianssin ryhmän puolesta. Esityslistallanne on useita haasteita, jotka koskevat valtaosin ympäristöpolitiikkaa. Teidän on tehtävä valmisteluja Kiotossa pidettävää ilmaston muutosta koskevaa konferenssia varten. Tämä aihe liittyy erityisesti metsien maailmanlaajuiseen säilyttämiseen. Poos mainitsi juuri Kanadan kanssa tekemämme toimintaohjelman, josta keskustelemme parlamentissa tänä iltana.
Olette todellakin sitoutunut vakavasti tehtäväänne. Haluaisin pyytää teitä ottamaan huomioon etenkin tätä alaa koskevat kansalaisjärjestöjen valitukset ja toivomukset. Koska istuntosalissa on käytännöllisesti katsoen ainoastaan luxemburgilaisia, päätän puheenvuoroni luxemburgiksi.
Här Präsident, well mir de metteg ennert eis sin, ass ett mir eng besonnesch Éier an e Pleséira, lech enorm vill Erfoleg ze wënschen an Ärer schwieriger Missionn am Dengscht vun Europa. Vun eiser Fractionn huet Dir all die bescht Wënsch! Merci!

Bonde
Arvoisa puhemies, on sanottu, että hallitusten välinen konferenssi kutsuttiin koolle, jotta EU: ta voitaisiin valmistella laajentumiseen uusiin jäsenvaltioihin. Sitä ongelmaa ei ole ratkaistu. Komissio vaatii nyt uuden hallitusten välisen konferenssin pitämistä vuonna 2000 ennen mahdollista laajentumista. Amsterdamin sopimus kuitenkin vaikeuttaa Euroopan kokoamista yhteen. Uusien jäsenvaltioiden pitää täyttää entistä kovemmat vaatimukset talouspolitiikan ja julkisen sektorin talousarvion suhteen. Niiden pitää osallistua yhteistyöhön rahaasioissa. Se hankaloittaa kestävää taloudellista kehitystä jälkeenjääneissä talouksissa. Mukana olemisen edellytyksenä on, että uusien jäsenvaltioiden on poistettava keskinäiset ja EU: hun yhteydessä olevat rajansa. Onko EU valmis avaamaan työmarkkinat uusille maahanmuuttajille nyt kun meillä on 18 miljoonaa työtöntä? Voiko se tapahtua ilman sosiaalisia konflikteja? Koska uusia maita koskevia vaatimuksia on Amsterdamin sopimuksessa kiristetty, se merkitsee laajentumisen todellista lykkäytymistä. Jaamme tehtävämme vastaisesti Euroopan sen sijaan, että kokoaisimme sen yhdeksi. Amsterdamin sopimuksessa on kauniita sanoja avoimuudesta, kestävästä kehityksestä ja työllisyydestä. Rahaunionin toteutuessa työllisyyttä koskevat kauniit sanat johtavat kuitenkin suurempaan työttömyyteen. Ympäristöä koskevia julistuksia säestää perustamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohdassa olevan ympäristötakuun poistaminen erivapausjärjestelyn eduksi, jonka hallinnosta komissio vastaa. Avoimuuden voi nykyisin hyväksyä kahdeksan viidestätoista maasta. Huomenna sen voi estää kolme maata, esimerkiksi Espanja, Ranska ja Saksa. Mitään hurraamisen arvoista ei siis ole, ja siksi minun on nyt istuuduttava hurraamatta ollenkaan, mutta haluan kuitenkin onnitella Luxemburgia EU: n puheenjohtajuuden ottamisesta. Meillä on yleensä hyvät puheenjohtajuuskaudet, kun pienet valtiot ovat puheenjohtajana.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja pyytää puheenjohtajavaltio Luxemburgia kiinnittämään huomiota ongelmaan, joka meillä on tällä hetkellä kotimaassani, koska EU: n 19. joulukuuta 1994 säätämää Euroopan kansalaisten äänioikeutta koskevaa direktiiviä ollaan sisällyttämässä Belgian lainsäädäntöön.
Haluan ensin sanoa, että tämä direktiivi on esimerkki - siis minun käsitykseni mukaan - epädemokraattisesta eurooppalaisesta päätöksenteosta. Jotta eurooppalainen äänioikeus voitaisiin sisällyttää Belgian lainsäädäntöön, tarvitaan perustuslain muutosta, jonka takana on oltava parlamentin kahden kolmasosan enemmistö. Siitä huolimatta kotimaassani hyväksyttiin sekä Maastrichtin sopimus että sitova direktiivi yksinkertaisella enemmistöllä. Tosiasiallinen etuoikeus, joka eurooppalaisella direktiivillä on Belgian perustuslakiin nähden tarkoittaa sitä, että kuka tahansa ministeri, yksinkertaisen enemmistön tukemana tai mikä tahansa EU: n ministerineuvosto voi muuttaa kotimaani perustuslain, mikä mielestäni ei ole hyväksyttävää vaan epädemokraattista.
Konkreettisesti meitä flaameja uhkaa se suuri ongelma, että EU: n kansalaisten äänioikeus tarkoittaa käytännössä Brysselissä ja sitä ympäröivissä flaamilaisissa kunnissa jonkinlaista etnistä puhdistusta, joka koituu hollanninkielisten haitaksi, flaamien haitaksi. Mielestäni tämä on sellainen tilanne, joka ei ole oman erityisen kielikulttuurin omaaville luxemburgilaisille vieras.
Tänään minun onkin todettava periaatteellisesti, että useasti käytetty iskulause " eurooppalainen moninaisuus on mantereemme rikkaus" ei saa jäädä kuolleeksi kirjaimeksi. Ja tämä moninaisuus merkitsee sitä, että kansalla tulee olla oma, suojattu alueensa, jossa sen kulttuuri on vallitsevassa asemassa ja jonne vieraat ovat tervetulleita, mutta heidän tulee sopeutua.
Nyt on niin, että flaamien on todettava, että muunkieliset, vieraat heidän omalla alueellaan Brysselissä ja sen ympäristössä eivät sopeudu ja lisäksi yrittävät saada oman kulttuurinsa, kielensä ja lakinsa vallitseviksi.
Tähän päivään mennessä kyseistä eurooppalaista direktiiviä ei vielä ole sisällytetty Belgian lainsäädäntöön. Mikäli puheenjohtajavaltio Luxemburg tai komissio, kuten on kuulutettu, tekevät jotakin saadakseen direktiivin alas kotimaani Flanderin kurkusta, on niiden oltava selvillä siitä, että silloin kokonainen kansa, flaamit, tulee kääntymään tällaista Eurooppaa vastaan ja se olisi valitettava asia.

David
Arvoisa puhemies, esitän ehkä itsestäänselvyyksiä, mutta on tarpeen korostaa, että Luxemburg hoitaa puheenjohtajuutta hyvin kriittisenä aikana Euroopan kehityksen kannalta. Tarkastelemme tänään hallitusten välisen konferenssin johtopäätöksiä ja Agenda 2000 -asiakirjaa. Molemmat osoittavat meille omalla tavallaan suunnan kohti Euroopan unionin laajentumista. Tällä laajentumisella on huomattava merkitys, ei ainoastaan symboliselta kannalta vaan myös käytännön kannalta.
Laajentuminen on tärkeää maille, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin, mutta se on tärkeää myös meille unionin nykyisille jäsenvaltioille. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö laajentuminen tule olemaan usealla eri tavalla ja aivan aiheesta keskeisellä sijalla Luxemburgin puheenjohtajakauden aikana. Esitän tänään kuitenkin aivan erityisen vetoomuksen: älkää kuitenkaan unohtako työllisyyttä. Päinvastoin painottakaamme uudella tavalla työpaikkojen luomista.
Olen erityisen ilahtunut siitä, että marraskuussa pidetään erityinen työllisyyttä koskeva huippukokous. Sillä tulee olemaan suunnaton merkitys jokaiselle, eikä vähiten Euroopan nykyiselle 18 miljoonalle työttömälle. En kuitenkaan halua, että konferenssi on ainoastaan ystävällismielinen konferenssi; haluan sen olevan dynaaminen tapahtuma. Dynaaminen tapahtuma, jossa ei ainoastaan puhuta parhaasta käytännöstä vaan jossa sitä ennen työstetään konkreettisia ehdotuksia ja sovitaan näiden ehdotusten täytäntöönpanosta. Haluaisin, että konferenssissa annetaan suosituksia työllisyydestä, rakennerahastojen tehokkaammasta käytöstä, Euroopan unionin kilpailukyvyn parantamisesta, koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen edistämisestä ja esitetään keinoja, miten edistää siirtymistä sosiaalihuollosta työelämään heikentämättä millään tavoin hyvinvointivaltiota.
Meidän on otettava käyttöön yhtenäismarkkinoiden toimintaohjelma. Uskon kuitenkin, että meidän on myös löydettävä lisävaroja työpaikkojen luomiseksi. Ehkä yksi parhaista keinoista tehdä tämä on ottaa käyttöön matalakorkoisia Euroopan laajuisia lainoja, jotka kohdistetaan Euroopan laajuisten verkkojen käyttöön ja joilla kehitetään pieniä ja keskisuuria yrityksiä - tämä on yksi tärkeimmistä keinoista, joilla voimme luoda tehokkaasti uusia työpaikkoja tämän päivän Euroopassa.
Jos emme toimi näin, on suuri vaara, että edistämme entisestään luopumista niistä toiveista, jotka liittyvät Euroopan nykyiseen yhteistyötä ja yhdentymistä koskevaan käsitteeseen. Tänään olen kuitenkin toiveikas. Olen varma, että voimme jatkaa siitä, mihin me jäimme Amsterdamissa, viedä sitä työtä eteenpäin, lisätä keskusteluja laajenemisesta ja luoda kipeästi kaivattuja työpaikkoja.
Mielestäni puheenjohtajamaa Luxemburgilta tänä iltapäivänä saamamme merkit ovat hyvin rohkaisevia ja hyvin järkeviä. Minuun on tehnyt suuren vaikutuksen myös Luxemburgin aito päättäväisyys tehdä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, ja olen varma, että jos puheenjohtajamaa Luxemburg ottaa huomioon tämän parlamentin monet ensisijaiset tavoitteet, se tulee varmasti onnistumaan puheenjohtajakaudellaan. Toivotan teille onnea.

Reding
Gudde mëtteg, Här Präsident! Erlaabt mir, dei lëtzeburgesch Präsidentschaft an eiser Nationalsprooch, op lëtburgesch, ze begrëissen.
Arvoisa puhemies, Luxemburgin puheenjohtajuus osuu unionimme kehityksen kannalta ratkaisevaan hetkeen. Amsterdamin jälkeen odotetaan perustavanlaatuisia päätöksiä.
Toisaalta unionin kansalaisten katse on kääntynyt kohti työllisyyttä käsittelevää huippukokousta, joka on tarkoitus pitää syksyllä. Miljoonat työttömät eurooppalaiset ja miljoonat nuoret vailla tulevaisuuden näkymiä odottavat vastauksiamme. Ei tyhjiä lupauksia, ei uusia mietintöjä, eikä ylimääräisiä päätöslauselmia.
Euroopassa on puhuttu säännöllisesti työllisyydestä Essenissä vuonna 1994 pidetystä huippukokouksesta lähtien. Nyt olisi korkea aika siirtyä sanoista tekoihin. Työttömät ja nuoret ovat vain alibi huippukokoukselle, josta laaditaan ties kuinka mones päätöslauselma. He haluavat konkreettisia ja todellisia ratkaisuja. Yhteisö ei yksin kykene luomaan näitä käytännön ratkaisuja, mutta se voi edistää, saada liikekannalle, suunnata ja sovittaa yhteen. Se voi kannustaa jäsenvaltioita soveltamaan työllisyyshankkeita, jotka ovat osoittautuneet hyviksi muissa maissa. Se voi vapauttaa Euroopassa toimettomina olevat rahat, jotta ne sijoitetaan työllisyyttä synnyttäviin hankkeisiin. Lyhyesti sanottuna yhteisö voi antaa toivoa ja antaa sysäyksen kansallisille toimille, joiden avulla työttömyysongelmaan voidaan löytää käytännön ratkaisuja.
Yksi asia on selvä: kaikki sellaiset politiikat, joiden tavoitteena on Euroopan sosiaalisen mallin purkaminen, korvaisivat työttömät köyhillä. Se olisi yksilön kunnioituksen ja solidaarisuuden vastaista politiikkaa. Tällainen politiikka kohtaisi kristillisdemokraattien raivokkaan vastustuksen!
Puheenjohtamaa Luxemburg ei kuitenkaan yksin kykene tekemään työllisyyttä käsittelevästä huippukokouksesta menestystä. Kaikkien valtion päämiesten on sitouduttava asiaan henkilökohtaisesti ja kansallisten parlamenttien on osallistuttava toimiin. Euroopan parlamentin on toimittava vetäjänä ja työmarkkinaosapuolten on aloitettava todelliset toimenpiteet. Yksityisen lainasektorin on annettava etusija työllisyyttä edistäville investoinneille. Työttömyyttä vastaan voidaan taistella tehokkaasti ainoastaan, mikäli kaikki osapuolet aloittavat toimet paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla sekä yhteisön tasolla.
Puheenjohtajavaltio Luxemburgin toinen suuri haaste on laajentumisen valmistelu. Miljoonat Itä-Euroopan miehet ja naiset, jotka ovat nyt jälleen saavuttaneet vapauden ja demokratian, ovat kääntäneet katseensa meitä kohti. Emme voi, emmekä saa pettää heitä!
Puheenjohtaja Jacques Santerin tänä aamuna esittelemä Agenda 2000 käynnisti keskustelun 21. vuosisadan Euroopan arkkitehtuurista. Nyt on puheenjohtajavaltio Luxemburgin tehtävä luoda perusta tälle historialliselle yritykselle, jonka avulla saavutetaan sovinto mantereellamme. On totta, että kansalaisemme suhtautuvat epäilevästi laajentumishankkeeseen. Heidän epäilynsä ja pelkonsa on otettava vakavasti. On selitettävä, että laajentuminen toteutetaan harkitusti, tapaus tapaukselta ja askel askeleelta, että se on välttämätöntä mantereemme vakauden ja rauhan kannalta ja että sillä on jonkin ajan kuluttua myönteisiä vaikutuksia kaikilla talouden ja yhteiskunnan tasoilla.
Kansalaiset on saatava mukaan tähän historialliseen hankkeeseen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän jäsenyyttä koskevan ymmärryksen aikaansaaminen on siis myös puheenjohtajavaltio Luxemburgin tehtävä, eikä suinkaan vähäisin sen tehtävistä.
Luxemburg on pieni maa, mutta se on osoittanut useaan otteeseen menneisyydessä kykenevänsä hoitamaan merkittäviä puheenjohtajan tehtäviä. Olen vakuuttunut siitä, että emme tälläkään kertaa tule pettymään!

Wurtz
Arvoisa puhemies, Luxemburgin puheenjohtajuudesta näyttää tulevan vilkas, mutta mielenkiintoinen. Seuraavan vuosipuoliskon aikana kypsyvät sellaiset ristiriitaisuudet, jotka edellyttävät ratkaisevia valintoja Euroopan rakentamisen tulevaisuutta ajatellen. Suurin näistä ristiriidoista asettaa enemmän kuin koskaan vastakkain sosiaali- ja työllisyyspolitiikan vaatimukset nykyisen talous- ja rahaliiton edellyttämien säästötoimien kanssa. Keskustelu yhtenäisvaluuttaan johtavista pakkokeinoista kärjistyy kaikkialla. Keskustelua käydään arviointiperusteista ja vakaussopimuksesta, aikataulun epätodellisuudesta ja jopa koko hankkeen loogisuudesta.
Asiasta on päätetty virallisesti viisi vuotta sitten, mutta kansalaiset tarkistavat vasta nyt käytännössä, että nämä uusliberalistiset valinnat eivät yksinkertaisesti sovi yhteen sosiaalisen Euroopan kanssa.
Tämän vuoksi eurokriisi on kaikkialla. Ruotsi, joka ilman varauksia allekirjoitti Maastrichtin sopimuksen, pitää nykyisin yhtenäisvaluuttahanketta epävarmana ja horjuvana ja on päättänyt, ettei se liity rahaliittoon vuonna 1999. Näin tehdessään se todistaa epäileville, että on täysin mahdollista muuttaa ajatuksia kokemusten perusteella. Sen sijaan Iso-Britannia odottaa vielä ennen päätöksensä tekemistä. Ranskassa itse pääministeri on ilmoittanut, että hän sopivalla hetkellä kysyy yleistä mielipidettä sosiaalisten vaatimusten ja euroon johtavan tien välisistä ristiriidoista, jotta tämä auttaisi häntä tekemään päätöksen.
Ajatus yhtenäisvaluuttahankkeen lykkäämisestä etenee. Enää ei ole häpeällistä kysyä, pitäisikö asiaa vielä harkita. Luulimme esimerkiksi, että julkisten sosiaalimenojen alentaminen pienentäisi vajeita. Tämä ei kuitenkaan toimi, minkä vuoksi on turvauduttava temppuihin, jotta kriteereitä kyetään noudattamaan. Miksi ei sen sijaan valittaisi julkisten sosiaalimenojen uudelleensuuntaamista eli sellaisia menoja, jotka vaikuttavat kasvun ja todellisten työpaikkojen luomiseen eli tuovat enemmän julkisia ja sosiaalisia tuloja, mikä puolestaan alentaa vajeita? Tällaisen politiikan valuuttayhteistyön välineen ei meidän mielestämme pitäisi olla yhtenäisvaluutta eli kaikkein voimakkaimman valuutan mukauttaminen kaikkine taloudellisine ja poliittisine seurauksineen, vaan yhteinen eurooppalainen valuutta eli todellinen kansallisten valuuttojen liitto.
Nyt on joka tapauksessa tullut aika hyväksyä avoin keskustelu ilman tabuja kysymyksestä, joka on kaikkien, ei ainoastaan Euroopan vastustajien, vaan päinvastoin myös sen menestystä toivovien, huulilla. Kysymys on seuraava: mitä tässä Euroopan rakentamisessa on pohjimmiltaan muutettava, jotta kansalaiset tunnustavat sen ja sitoutuvat siihen uudelleen? Tämä on minun mielestäni seuraavien kuuden kuukauden suurin haaste.

Berthu
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhdytte Euroopan unionin puheenjohtajavaltioksi vaikealla hetkellä, jolloin teidän on osallistuttava yhtenäisvaluutan tulevaisuuden kannalta sellaisten olennaisten kysymysten ratkaisemiseen, joita edeltäjänne ainoastaan lykkäsivät eteenpäin seuraavaan puheenjohtajuuteen asti.
Mainitsisin tässä yhteydessä euroon osallistuvien maiden tarkan geometrian, valuuttakurssipolitiikan suuntaviivat, mahdollisen euroa käsittelevän taloushallituksen ja sen aseman Euroopan keskuspankin suhteen. Tarvitsette runsaasti pätevyyttä selvitäksenne näistä perustavanlaatuisista ongelmista, sillä on luonnollisesti vaikeaa säilyttää suhteellinen yksimielisyys, kun ei enää voida turvautua asian epäselvyyteen, vaan sitä on pakko käsitellä.
Teidän on väitetty aikoneen ehdottaa tiettyjen valuuttojen välisten pariteettien suoraa ja lopullista asettamista ennen vuoden loppua, jotta tehdään loppu keskusteluista ja spekulaatioista. Tästä menetelmästä, joka vaikuttaa ulkoisesti taktisen kätevältä, ei kuitenkaan määrätä sopimuksessa ja se jättää joka tapauksessa ratkaisematta ongelmat, jotka äsken otin esille ja antaisivat jäsenvaltioille tunteen, että he ovat ansassa hetkellä, jolloin niiden puoleen pitää kääntyä.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä - mutta tämä ei ole teidän aikomuksenne - että teidän olisi viisaampaa perussopimuksen 109 j artiklan 4 kohdan mukaisesti pyytää neuvostoa asettamaan ennen 1. tammikuuta 1998 muu alkamispäivä yhtenäisvaluutalle kuin 1. tammikuuta 1999. Näin keskustelu vapautettaisiin tulevaisuutemme kannalta hyvin merkittäville kysymyksille kuten erityisesti rahaliiton, toimielinten ja laajentumisen muotoutuminen.
Tällä hetkellä on suuri houkutus vältellä asiaa. Poos sortui tähän ehkä osittain ehdottamalla, että olisi valittava - hänen sanojensa mukaan - mahdollisimman tehokas menetelmä Amsterdamin sopimushankkeen ratifioimiseksi. Olimme yllättyneitä kuullessamme saman neuvoston puheenjohtajuuden päättyessä valtion päämiehen olevan tyytyväinen siitä, että hänen mukaansa uudistusten vähäisyys auttaisi välttämään kansanäänestyksen hänen maassaan! Euroopan demokratia on todella omituista, jos kansan kuulemiselta välttymistä pidetään myönteisenä seikkana! Juuri tästä unionin ja sen kansojen väärinkäsitysten oravanpyörästä me haluaisimme päästä pois ja toivomme, arvoisa puheenjohtaja, että puheenjohtajavaltio Luxemburg auttaa tässä.

Amadeo
Arvoisa puhemies, Luxemburgin puheenjohtajakausi on epäilemättä äärimmäisen vaikea kahdesta syystä. Ensinnäkin koska se perii kesken jääneen hallitusten välisen konferenssin, toiseksi koska työttömyysongelma, joka on nykyään Euroopassa ehdottomasti ensimmäisenä, on tähän asti kohdattu vain jutusteluissa. Teen kuitenkin erään kansainvälisluontoisen huomion, koska aika on vähissä. Lähden siitä, mitä tapahtui äskettäisessä Naton huippukokouksessa Madridissa, jonka aikana päätettiin tämän sotilasliiton laajentamisesta Puolaan, Unkariin ja Tsekin tasavaltaan, jotta osoitettaisiin, kuinka puutteellinen Eurooppa on yhä Euroopan yhteisen turvallisuuspolitiikan alalla.
Tässä huippukokouksessa itse asiassa ainoastaan Ranska ja hyvin kainosti Italia kiistivät, että laajentuminen itään sulkisi pois Slovenian ja Romanian. Vain Ranskan presidentti pysyi kannassaan kiistäessään Yhdysvaltain päätökset ja puolustamalla kiivaasti omaa kantaansa, loistavasti mutta valitettavasti tehottoman yksin. Eurooppa on siten esiintynyt merkittävässä ja historiallisesti tärkeässä tapaamisessa yhä jakautuneena ja yhä vailla vaikutusvaltaa. Amerikkalaiset päättivät diplomaattisuudessaan, että Naton laajentuminen toteutetaan, ja päättivät sitten yhtä lailla, että se koskisi vain kolmea maata ja pitivät näin pilkkanaan Euroopan jakaumia ja Euroopan maiden yhtenäisen linjan puuttumista. Meidän nähdäksemme olisi ollut parempi, että Natoa ei nyt laajennettaisi itään, koska on vaarana että Venäjällä syntyy uusi piirityssyndrooma ja panslavistinen militarismi saa uuden sysäyksen. Olisi ollut paljon parempi saada nämä kolme maata sekä Slovenia ja Romania liittymään Länsi-Euroopan liittoon mahdollisesti samanaikaisesti kun ne liittyvät Euroopan unioniin. Se, mitä vastaan me protestoimme, on kuitenkin ennen kaikkea yhteisön yhtenäisen strategian puuttuminen, joka ikävä kyllä jatkuu niin kauan kuin päätöksentekoprosessia ei uudisteta eikä välitetä yksimielisyyden kriteeristä ja niin kauan kuin ei päätetä antaa ulko- ja turvallisuuspolitiikalle ensisijaista roolia Euroopan kehitysprosessissa.

van Velzen, W.G.
Arvoisa puhemies, edellinen puhuja aloitti sanomalla, että Luxemburg tulee kohtaamaan suuria ongelmia, siis puheenjohtajavaltiona. Haluan lähestyä asiaa toisella tavalla. Mielestäni puheenjohtajavaltio Luxemburgilla on valtavat mahdollisuudet. Mielestäni jokainen Euroopassa on saanut niin tarpeekseen kaikenlaisista julkilausumista vailla minkäänlaista merkitystä, että on lopultakin muotoiltava konkreettisia tosiasioita, on laadittava konkreettisia tavoitteita, jotta työllisyyttä käsittelevällä huippukokouksella on suuremmat onnistumisen mahdollisuudet kuin ihmiset uskovat. Uskallan sanoa tämän niin rohkeasti, koska luotan suuresti puheenjohtajavaltio Luxemburgiin. En siksi, että maa on pieni, sillä ei mielestäni ole suurtakaan merkitystä, vaan siksi, että tiedän sen omistautuneen tälle asialle ja omaavan sellaiset ominaisuudet, joiden avulla asia voidaan muotoilla selkeästi, vaatimattomasti, mutta myös konkreettisesti. Olen iloinen siitä että puheenjohtaja Juncker pyysi eilen työllisyysvaliokunnassa meitä antamaan panoksemme jo ennen lokakuun puoliväliä. Teemme sen mielellämme ja haluan sanoa jotakin meidän panoksestamme ja kriteereistämme.
Ensiksi, sen on oltava hyvin konkreettista. On laadittava kalenteri, on muotoiltava selkeät tavoitteet, on määriteltävä välineet ja on oltava konkreettinen prosenttien, lukujen ja muiden vastaavien suhteen. Päätökset on myös toteutettava välittömästi, mikä merkitsee sitä, että huippukokouksessa on tehtävä päätöksiä, joilla on seuraavana päivänä merkitys, myös kansallisten talousarvioiden kannalta. On helppoa sanoa, että työllisyys on ensisijaisesti kansallinen asia, mutta silloin on otettava vastuu myös kansallisissa talousarvioissa. Toivon, ettei kansallisia talousarvioita ole lyöty lukkoon ennen huippukokousta. Se koskee muuten myös ECOFIN-neuvostoa. Siinä on myös oltava riittävästi liikkumavaraa ottaa huomioon toisessa käsittelyssä se, mitä huippukokouksessa päätetään.
Tulen myös suuntautumaan, ja tämä pätee toivoakseni parlamentinkin kohdalla, työmarkkinaosapuolten sitoumuksiin. Sillä niillä on myös tärkeä osa. Mielestäni joustavuus ja uudenaikaistaminen eivät saa olla tabuja. Mutta kyseessä ei saa koskaan olla yksipuolinen uhraus, jonka työntekijät tekevät. Joustavuus ja uudenaikaistaminen voivat olla seurauksena sopimuksesta, jonka yhtenä osana on joustavuus ja toisena esimerkiksi työpaikkojen määrän lisäys, tai riittävä sosiaaliturva. Näkisimme mielellämme, että kokouksessa tehtäisiin joka tapauksessa yksi konkreettinen päätös, eli se, että aktiivinen työmarkkinapolitiikka suunnataan ensisijaisesti niihin 18-30 miljoonaan, jotka ovat työttöminä. Ei enää mitään irrallisia työllisyyskursseja Euroopassa, vaan yhdistelmä, jossa koulutusta seuraa aina työpaikka vähintään vuodeksi. Tämä Delors'n vanha esitys pitää lopultakin toteuttaa. Tässä ovat työmarkkinaosapuolet enemmän kuin tarpeellisia.
Sanoin jo: työllisyyspolitiikka on kansallista. Se on osittain totta, osittain pötyä. Yksi tärkeimmistä välineistä on verotuspolitiikka. Verotuspolitiikka on yksi niistä asioista, jotka hoidetaan ensisijaisesti Euroopan tasolla, ja mikäli haluamme antaa tilaa kannustaville toimenpiteille, Euroopalla tulee olemaan erittäin tärkeä rooli tässä.

Friedrich
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan ottaa esille vain yhden seikan, nimittäin verojen yhdenmukaistamisen. Euroopassa vallitseva hyvin erilainen verolainsäädäntö johtaa vakaviin kilpailun vääristymiin ja työllisyystilanteen heikkenemiseen. Monia yritystoiminnan kannalta keskeisiä liiketoiminnallisia päätöksiä ei tehdä enää taloudellisten syiden perusteella, vaan käytännöllisesti katsoen verotukseen liittyvien näkökohtien pohjalta eli siis yrityksen ulkopuolisista syistä.
Vetoankin teihin tänään Euroopan parlamentin edessä, että ehdottaisitte jotakin tämän tilanteen muuttamiseksi kuten itsekin olette esittänyt. Jos yhdenmukaistaminen ei ole mahdollista ensimmäisessä vaiheessa, voidaan kai ainakin pyrkiä lähestymään vaiheittain realistista tilannetta. Tiedän, että oma hallitukseni oli aiemmin sitä mieltä, että yksimielisyys verotuslainsäädännössä on erityisen tärkeää. Ehdotan kuitenkin nyt, että luovumme yksimielisyysperiaatteesta verojen laajuuden ja mittausperusteen kohdalla. Meidän tulisi olla valmiita päättämään näistä kysymyksistä ilman yksimielistä päätöstä suoraan enemmistöpäätöksellä, sillä muutoin emme pääse käsiksi verojen yhdenmukaistamisongelmaan.
Näin ollen olenkin erityisen kiitollinen teille puuttuessanne puheessanne tähän kohtaan. Odotamme nyt, että ryhdytte konkreettisiin toimenpiteisiin verojen yhdenmukaistamiseksi kansalaistemme edun vuoksi ja jotta pystymme vastaamaan Yhdysvaltojen ja Aasian maiden kanssa globaaleilla maailmanmarkkinoilla käytävään kilpailuun, mikäli Euroopan parlamentti antaa hankkeelle tukensa. Haluan lisäksi pöytäkirjaan merkittäväksi, että en käyttänyt puheaikaani kokonaan.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, toivotettuani onnea nykyiselle puheenjohtajavaltiolle haluaisin tehdä joitakin konkreettisia kysymyksiä, joihin haluaisin mahdollisuuksien mukaan saada myös konkreettisia vastauksia.
Aloittaaksemme kaikkein lähinnä mieleen tulevasta asiasta, nykyisen puheenjohtajavaltion tehtäväksi on tullut Amsterdamin sopimuksen edellyttämien sopimusten aikaansaaminen. Olen saanut tietooni, että jotkut jäsenvaltiot vastustavat tiettyjä sopimuksia, konkreettisemmin ilmaistuna niitä, jotka koskevat parlamentin vallan lisäämistä laajentamalla yhteispäätösmenettelyä ja joihinkin ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen liittyviä näkökohtia.
Mielestäni olisi toivottavaa, arvoisa puhemies, nykyinen puheenjohtaja ottaisi yleisen edun takaajana käyttöönsä ja käynnistäisi kaikki keinot, jotta ne sopimukset, jotka tehtiin Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa, todella toteutuisivat.
Sisämarkkinoiden toimivuuden osalta, arvoisa puhemies, tosiasia on se, että sisämarkkinoiden käsitettä loukataan edelleen esimerkiksi tavaroiden vapaan liikkuvuuden alueella. Tällainen käyttäytyminen, josta on tullut jo petollista, toistuvaa ja pysyvää, vaarantaa sisämarkkinoiden keskeisen luonteen ja se vaarantaa myös eurooppalaisen hankkeen uskottavuuden, sillä emme voi pyytää kansalaisiamme uskomaan todellisuuteen, joka ei toimi oikealla tavalla.
Kysymys on hyvin yksinkertainen, arvoisa puhemies: kannattaako nykyinen puheenjohtajavaltio komission hyväksymään sisämarkkinoiden toimintaohjelmaan liittyen sitä ajatusta, että niitä valtioita oli rankaistava tai otettava niitä varten käyttöön rangaistuksia, jotka eivät takaa perustamissopimuksen mukaisia vapauksia?
Kiitän teitä viittauksistanne suhteiden lujittamiseksi Latinalaisen Amerikan maiden kanssa, ja haluaisin tietää, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voisiko puheenjohtajavaltio Luxemburg edistää Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan maiden välisen huippukokouksen - joka järjestettäneen ilmeisesti Saksan puheenjohtajakaudella - järjestelyjä paikan, toteuttamisen, muodollisuuksien ja kokouspäivien osalta.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni samalla tavalla kuin aloitinkin eli toivotan parhainta onnea teidän puheenjohtajakaudellenne vakuuttuneena siitä, että me pääsemme kaikkien toivomiin tuloksiin, kun käytössämme on teidän kokemuksenne ja osoittamanne halu puolustaa yleistä etua.

Lulling
Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Santer sanoi tänä aamuna Agenda 2000 -asiakirjaa koskevan esityksensä lopuksi, että meidän menestyksemme merkitsee myös Euroopan menestystä. Esitellessään äsken ohjelmansa Poos kiinnitti huomiota seikkaan, joka on lähes La Palissen totuuden kaltainen eli että Luxemburg toimii unionin puheenjohtajana sen kehityksen kannalta ratkaisevalla hetkellä. Puheenjohtajavaltio Luxemburgin onnistuminen merkitsee siis myös Euroopan onnistumista. Toivon tätä koko sydämestäni.
En haluaisi puuttua tämän puheenjohtajakauden suuriin haasteisiin, joita kollegani kommentoivat laajasti, mutta talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan jäsenenä haluan ilmaista tyytyväisyyteni puheenjohtajavaltio Luxemburgin aikeista verotuksen yhdenmukaistamisen osalta. Tässä elimessä maatani arvostellaan usein kielteisesti tämän asian osalta. Toivon puheenjohtajavaltio Luxemburgin voivan vakuuttaa myös tämän parlamentin siitä, että sen lähestymistapa eli yleinen lähestymistapa on hyvä epäterveen verokilpailun lopettamiseksi. Voin siis rauhoitella kollegaani Friedrichiä.
Kollegani maataloutta ja maaseudun kehitystä käsittelevästä valiokunnasta antoivat tehtäväkseni sanoa, että asioiden ollessa kuten ne Agenda 2000 -asiakirjassa on esitetty, odotamme puheenjohtajavaltio Luxemburgilta ja ennen kaikkea ystävältämme maatalousministeri Fernand Bodenilta, että hän kiinnittää enemmän huomiota kantoihimme kuin miten kävi esimerkiksi mehiläisten suojelua Euroopassa koskevan mietintöni 20 tarkistukselle 22: sta. Tiedän puheenjohtajavaltio Luxemburgin olevan tietoinen uusista haasteista yhteisen maatalouspolitiikan tulevaa kehitystä ajatellen ja että sillä on tarkoitus käsitellä näitä huolellisesti, mutta myös tarvittavalla määrätietoisuudella, jotta asioita saadaan eteenpäin. Toivotaan kuitenkin, ettei se kulje väärään suuntaan tekemällä Euroopan maanviljelijöistä ja viininviljelijöistä ikuisia tuensaajia.
Maanviljelijöiden ja viininviljelijöiden ei pitäisi olla laajentumisen suurimpia uhreja. He eivät pyydä lisää tukia, vaan olosuhteita, joissa he voivat kantaa vastuun tuotannostaan, niin laadun kuin määränkin suhteen. Hintojen alentamisen perustelu väittämällä kuluttajien hyötyvän siitä, osoittaa tietynlaista kyynisyyttä sen vuoksi, että kuluttajamme käyttävät yhä suuremman osan tuloistaan tarpeettomiin asioihin usein ylihintaan ja yhä vähemmän olennaisiin tarpeisiin kuten terveeseen ja tasapuoliseen ravintoon.

Poos
Arvoisa puhemies, hyvät edustajat, haluaisin kiittää kaikkia niitä, jotka välittömästi reagoivat puheenjohtajavaltio Luxemburgin seuraavien kuuden kuukauden puiteohjelmaan ja kiitän heitä koko sydämestäni koko puheenjohtajaryhmän nimissä niistä rohkaisuista, joita he antoivat toimeen astuvalle puheenjohtajavaltiolle.
Haluaisin vastata lyhyesti kolmeen tai neljään suureen aiheeseen, jotka esiintyivät useimmissa kuulemissamme puheissa.
Ensimmäinen aihe ja ensimmäinen haaste on työllisyyttä käsittelevä huippukokous, jota aiomme valmistella tehokkaasti. Tiedämme, ettette halua työllisyyshuippukokouksesta tulevan sääntelyn purkamisen, työoikeuden pysähdyttämisen ja ammattijärjestöjen valloitusten huippukokousta. Tiedämme myös, ettei huippukokous saa jäädä illuusioksi, eikä se myöskään saa muodostua tiedotusvälineiden festivaaliksi vailla tulevaisuuden seurauksia. Tämän vuoksi olemme aloittaneet käytännön toimet huippukokouksen valmistelemiseksi ja olemme panneet koko Euroopan voimavarat liikekannalle työllisyyden edistämiseksi.
Tulevien neljän kuukauden aikana eli tästä päivästä huippukokoukseen asti, saamme ehdotuksia kaikilta hallituksilta, kaikilta työmarkkinaosapuolilta, asiantuntijoilta, poliittisilta puolueilta ja Euroopan parlamentilta tämän huippukokouksen onnistumisen takaamiseksi. Perustaltaan tämän huippukokouksen on annettava yhteisön lisäarvoa kansallisille työttömyyttä torjuville politiikoille eli on lujitettava työpaikkoja luovien yritystemme kilpailukykyä. On keskusteltava uudelleen muiden kuin palkkakustannusten alentamisesta. On keskusteltava uudelleen ympäristöveroista. Myös joutilaat varat on saatava liikkeelle työllisyyden edistämiseksi alkaen omista toimielimistämme, yhteisön talousarviosta, Euroopan investointipankista kansallisia talousarvioita unohtamatta, joissa työllisyyttä edistäviin toimiin on kiinnitettävä erityistä huomiota.
Lisäksi on tarkasteltava uudelleen kaikkia, jo valmiita hyviä ehdotuksia, kuten Delorsin kertomusta ja Santerin kertomusta lähityöpaikkojen luomisesta. Euroopassa on mahdollisia työpaikkoja, jotka on löydettävä ja toivon Euroopan huippukokouksen käynnistävän joitakin käytännön toimia tästä aiheesta.
Ei siis toimintaa julkisuuden vuoksi, vaan käytännön tavoite, työllisyyttä käsittelevä huippukokous, joka eroaa kaikista muista huippukokouksista ja jossa on asetettava joitakin ensisijaisia ja määrällisiä tavoitteita jäsenvaltioillemme.
Toinen aihe on laajentumisen haaste. Sitä käsiteltiin kahdella tavalla korostaen jälleen kerran syventämisen välttämättömyyttä ennen laajentumista ja toiseksi korostaen sitä, ettei Eurooppaan pidä luoda uutta jakoa. Arvoisat parlamentin jäsenet Fayot ja tänä aamuna Hänsch totesivat, ettei toimielintemme tehokkuus riipu komission koosta, eikä neuvoston äänten painotuksesta. Toimielintemme tehokkuus riippuu tavasta, jolla ne tekevät päätöksiä ja tavasta, jolla ne ovat järjestäytyneet. Komissiossa tehdään uudelleenjärjestelyjä ja ehdottaisin myös neuvostolle, että se tarkistaisi työskentelymenetelmiään. Tämän lisäksi on määräenemmistöä koskeva kysymys.
Viisitoista jäsenvaltiota voisivat joillakin sopimuksen aloilla hyväksyä enemmän määräenemmistöpäätöksiä ja vähentää asioita, joista on vielä päätettävä yksimielisesti. Jos lasketaan yhteen, kuinka monta kertaa tietyt jäsenvaltiot ovat käyttäneet veto-oikeuttaan eri tyyppisissä päätöksissä, minun on todettava selkeästi, että jäljelle jää se pieni luettelo määräenemmistöäänestyksen alaisista asioista, jotka esiintyvät Amsterdamin sopimuksessa. Jos huomenna käynnistäisimme uudelleen sopimuksen käsittelyn alusta loppuun löytääksemme muita asioita, joissa voitaisiin käyttää määräenemmistöä, löytäisimme niitä ehkä yhden tai kaksi lisää, mutta tähän ryhtyminen ei maksa vaivaa. Odottakaamme siis joitakin vuosia, ennen kuin käynnistämme tämän uuden operaation.
Tämä on Amsterdamin sopimukseen liitetyn institutionaalisen pöytäkirjan sisältö, jossa määrätään ensimmäisten viiden laajentumisen osalta komission koon ja ääntenpainotuksen puhtaasti mekaaninen muutos ja jossa itse asiassa määrätään uuden hallitusten välisen konferenssin järjestämisestä, jos uusia jäseniä on enemmän kuin viisi, jolloin toimielinten koon lisäksi voidaan ottaa uudelleen esille myös niiden toiminta, määräenemmistöä koskeva kysymys mukaan lukien.
Olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka korostivat vaatimusta, että on tarpeen välttää Euroopan uusi jako. Euroopan unionin laajentumishankkeen on pidettävä ovi auki kaikille ehdokasvaltioille ja sen on vakuutettava uudelleen, että kaikilla niillä on halu liittyä unioniin. Ainoa, mitä tällä hetkellä emme tiedä, on niiden liittymisen ajankohta. Euroopan mantereen historiallisen jälleenyhdentymisen yritys ei saa joutua menettelyvirheen uhriksi.
Jotkut puhujat ottivat esille myös yhtenäisvaluutan. Mielestäni yhtenäisvaluutta on osa työpaikkojen luomisen kannalta välttämätöntä vakaata makrotaloudellista kehystä. Jos epäonnistumme tämän tavoitteen saavuttamisessa, seurauksena on työpaikkoja hävittävä kriisi. Tämän vuoksi sanon kaikille niille, jotka ovat ehdottaneet euron käyttöönoton aikaistamista sen sijaan, että se viivästyisi, että he uhkaavat näin tehdä tyhjiksi monien vuosien kansalliset lähentymispyrkimykset ja aiheuttavat vakavan eurooppalaisen kriisin. Se on todennäköisempi hetkellä, jolloin on ilmeistä, että huomattava joukko jäsenvaltioita täyttää sopimuksen kriteerit.
Lopussa eräs puhuja - en ole varma, onko hän vielä salissa - esitti minulle joitakin käytännön kysymyksiä. Amsterdamin sopimuksen osalta vahvistan, että puheenjohtajavaltio Luxemburg ei aloita uudelleen sen käsittelyä. Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja pääministeri Wim Kok teki muodollisesti sopimuksen ja totesi kaikkien valtuuskuntien olevan yhtä mieltä tekstistä. Me emme aloita uutta keskustelua tästä.
Sisämarkkinoiden rikkominen joissakin maissa on tuomittavaa, mutta valtiot, joiden alueella tällaista esiintyy, ovat vastuussa sopimuksen ja siihen liittyvien asetusten noudattamisesta. Toistaiseksi meillä ei ole tätä koskevia yhteisötason rangaistuksia, mutta en torju tämän aiheen käsittelyä neuvoston tasolla ja sitä, että ottaisimme käyttöön sellaisia rangaistuksia, kuten Amsterdamissa tehdyssä yhtenäisvaluuttaa koskevassa vakaussopimuksessa.
Emme ole vielä Latinalaisen Amerikan huippukokouksen käytännön valmisteluita. Luulen, että se pidetään jossakin Latinalaisen Amerikan maassa ja käynnistämme tulevien viikkojen aikana sitä koskevat valmistelut.
Lopetan puheeni, arvoisa puhemies, kiittämällä teitä vielä kerran. On korostettu, että Luxemburgin puheenjohtajuus osuu Euroopan unionin historian kriittiseen vaiheeseen. Kriittisellä hetkellä tarvitaan myös kriittisiä parlamentin jäseniä. Olette tänään olleet kriittisiä ja rakentavia. Toivon teidän pysyvän sellaisina tulevien kuukausien aikana ja puheenjohtajavaltio Luxemburg ponnistelee sen eteen, ettei se joutuisi pettämään odotuksianne.

Puhemies
Paljon kiitoksia vastauksestanne, arvoisa Poos.
Keskustelu on päättynyt.

Turkin maahan tunkeutumiset Irakin pohjoisosassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Turkissa ja Irakin pohjoisosassa vallitsevasta tilanteesta.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin johdantona todeta, että vuodet vierivät, mutta tietyt selkkaukset pysyvät.
Kävin kuusi vuotta sitten Luxemburgin toimiessa puheenjohtajavaltiona parlamentin kanssa vuoropuhelua samasta aiheesta, joka kiinnostaa meitä tänään ja valitettavasti on pakko todeta, että ongelmia on yhä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän sanottuani haluaisin muistuttaa kunnianarvoisille parlamentin jäsenille, että Turkin ihmisoikeuksien ja demokratian kunnioittaminen ovat edelleen ministerineuvoston keskeinen huolenaihe. Turkin tunkeuduttua Pohjois-Irakiin neuvosto ilmaisi - haluan muistuttaa tästä - voimakkaan huolestumisensa asiasta.
Ymmärtäen täysin Turkin halun saada terroristitoimet loppumaan Euroopan unioni korosti, että kurdiongelma voidaan ratkaista ainoastaan poliittisten ja muiden kuin sotilaallisten keinojen avulla.
Euroopan unioni vaati Turkkia toimimaan hyvin pidättyväisesti ja erityisesti olemaan vaarantamatta viattomien siviilien henkeä. Lisäksi se kehotti Turkin vastuussa olevia henkilöitä poistamaan sotavoimansa mahdollisimman nopeasti Irakin alueelta.
Arvoisa puhemies, haluan myös muistuttaa, että Turkin kanssa 29. huhtikuuta tänä vuonna Luxemburgissa pidetyssä assosiointineuvoston kokouksessa Euroopan unioni vakuutti jälleen, Turkin kelpoisuuden Euroopan unionin jäseneksi vuonna 1963 tehdyn assosiointisopimuksen mukaisesti. Tämä periaate esiintyy myös vuonna 1989 annetussa komission lausunnossa, josta neuvosto on samaa mieltä.
Tästä johtuen Turkkia arvioidaan samojen puolueettomien normien ja valintaperusteiden mukaisesti kuin muitakin jäsenehdokkaita. Samanaikaisesti Euroopan unioni korosti, että Euroopan unionin ja Turkin suhteiden lujittamisen jatkuminen riippuu joistakin puolueettomista kysymyksistä, joiden joukossa on muun muassa kurdikysymys.
Täysin tietoisena Turkin maansa kaakkoisosassa kohtaamien ongelmien laajuudesta unioni on kuitenkin korostanut, että terrorismin torjunnassa on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota. Toistan vielä, että unioni on tämän vuoksi kehottanut löytämään poliittisen ratkaisun ongelmaan. Unioni on korostanut, että Turkin on ehdottomasti kunnioitettava niitä sitoumuksia, jotka sille kuuluvat Euroopan neuvoston ja ETYJ: in jäsenenä.
Vaikuttaa siltä, että suurin osa Turkin sotavoimista on nyt vetäytynyt Irakin alueelta. Euroopan unioni on havainnut mielenkiinnolla, että uusi Yilmazin johtama hallitus käynnistää taloudellisia ja sosiaalisia ohjelmia parantaakseen elinoloja maan kaakkoisosassa. Euroopan unioni muistutti assosiointineuvoston kokouksessa Turkkia lupauksestaan pyrkiä jälleen noudattamaan ihmisoikeuksia.
Arvoisa puhemies, luulen, että olisi ennenaikaista kommentoida tulliliiton syventämistä koskevaa tiedonantoa, jonka komissio juuri esitti Euroopan parlamentille ja neuvostolle, mutta voin vakuuttaa teille, arvoisat jäsenet, että puheenjohtajavaltio Luxemburg tutkii tätä tiedonantoa seuraavien viikkojen aikana ja että olen valmis palaamaan asiaan seuraavalla istuntokaudellanne.

Green
Arvoisa puhemies, täällä me taas keskustelemme Turkista. Turkki toistaa jälleen itseään. Saamme Turkilta aina uudestaan samat vanhat vastaukset, samat vanhat vastaväitteet, samat vanhat lupaukset. Tämän lisäksi saamme ne yhä epäluotettavammalta Turkin poliittiselta eliitiltä.
Poliittiset liitot kasvavat ja pienenevät, ja Turkin hallitukset tulevat, lupaavat ja menevät. Muistatteko lupauksen, jonka saimme Turkin entiseltä pääministeriltä, ennen kuin äänestimme parlamentissa tulliliitosta; lupaus koski sananvapauden vuoksi tehtyjen pidätysten lopettamista - mikä kauhea rikos, sanan- ja ajatustenvapaus Turkissa! Tänään edessämme on toinen, Turkin uuden pääministerin antama lehdistötiedote, jossa luvataan lopettaa sananvapauden vuoksi tehdyt pidätykset tämän kuun loppuun mennessä ja antaa takuut painovapaudelle.
Kun vierailin Turkissa tämän vuoden maaliskuussa, saimme Turkin silloiselta hallitukselta lupauksen, että kaikki ihmisoikeuksien loukkaukset lopetettaisiin Turkissa tämän vuoden loppuun mennessä. Ihmisoikeudet eivät ole kuitenkaan parantuneet, arvoisa puhemies, poliittinen demokratia ja oikeusvaltio ovat ainoastaan iskulauseita, joita Turkin poliittinen eliitti toistaa miltei mantran tavoin. Hätätilaa koskevat määräykset täytäntöönpantiin maan kaakkoisosassa ensimmäisen kerran 19. heinäkuuta 1987, miltei kymmenen vuotta tästä päivästä, ja tänä aikana melkein 26 500 ihmistä on saanut surmansa. Tämä on virallinen luku. Kuka tietää, mikä todellinen luku on. Kuten päätöslauselmassa on todettu, yli 1 800 ihmistä on kuollut Turkin viime hyökkäyksessä Pohjois-Irakiin.
Heinäkuun 20. päivä lähestyy, ja Kyproksen pohjoisosan maihinnoususta ja miehityksestä tulee kuluneeksi 23 vuotta. Kuulimme tänä aamuna komission hyväksyneen tiedonannon EU: n ja Turkin välisistä suhteista. Minulla on tämä tiedonanto käsissäni, sain sen vasta äsken eikä minulla ole vielä ollut mahdollisuutta tutkia sitä, mutta on selvää, että siinä pyydetään meitä parlamentin jäseniä tukemaan Turkin taloudellista kehitystä. Tänä aamuna Santer ja van den Broek esittivät Turkille hyvin kohtuullisen pyynnön auttaa löytämään ratkaisu Kyproksen pitkäaikaiseen ongelmaan käyttäen katalysaattorina Kyproksen jäsenyyttä Euroopan unionissa. Minkä vastauksen he saivatkaan Turkilta? Turkin ulkoministeri sanoi eilen, että jos Euroopan unioni aloittaa neuvottelut Kyproksen kanssa, Turkki ei voi kannattaa Rauf Denktashin osallistumista Kyproksen ongelmaa käsittelevien kokousten toiselle kierrokselle. Mitä tekopyhyyttä!
Joitakin valonsäteitä on kuitenkin nähtävissä, ja kohdistamme toivomme näihin valonsäteisiin; näitä ovat todellinen halu kehittää Turkin kansalaisyhteiskuntaa siten kuin TÜSIADin aloitteissa on esitetty; Turkin talouselämän voimien asettaminen demokraattisen kehityksen taakse; ammattiyhdistysten ja pienten elinkeinojärjestöjen ryhtyminen ensimmäistä kertaa yhteistyöhön, jolla pyritään toteuttamaan demokraattinen muutos niiden omassa maassa. Näissä ovat itse Turkin kansalaisten toiveet rauhasta ja vakaudesta tulevaisuudessa.
Lopuksi ryhmäni panee tyytyväisenä merkille ja onnittelee Kreikan presidentti Demireliä ja pääministeri Simitistä heidän edistyksellisestä kokouksestaan ja sopimuksestaan Madridissa. Se on meidän toivomme tulevaisuudessa.

Langen
Arvoisa puhemies, olen vastoin kuin Green sitä mieltä, että Turkin uusi hallitus herättää toiveita Euroopan suhteiden normalisoitumisesta, demokratisoitumisprosessin edistymisestä ja ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Olen oikeastaan iloinen, että pääministeri Yilmaz neljä päivää sitten sai taakseen suhteellisen laajan enemmistön Turkin kansalliskokouksessa kahden sosiaalidemokraattisen puolueen tukiessa häntä. Toivon, että tämä väliaikainen hallitus pystyy seuraaviin vaaleihin saakka paneutumaan ongelmiin ja parantamaan tilannetta, mihin edeltäjät Erbakan ja Çiller eivät pystyneet.
Minulle on syntynyt vaikutelma, että osa tämänpäiväisistä puheenvuoroista pyrkii puolustamaan vanhaa hallitusta, joka ei ole enää vallassa. Euroopan unionin on kuitenkin suunnattava katseensa tulevaisuuteen. Olen erityisen kiitollinen komissiolle sen paneutuessa tähän kysymykseen perin pohjin. Euroopan kansanpuolueen ryhmän mielestä nyt on aivan liian aikaista arvioida viime vuosien ja kuukausien tapahtumia. Uusi hallitus tarvitsee aikaa ohjelmansa toteuttamiseen. Se tarvitsee aikaa saadakseen itselleen tukea, vakiinnuttaakseen sosiaalidemokraattien ja konservatiivien enemmistön parlamentissa, toteuttaakseen uuden vaalilain, aikaansaadakseen mielipiteenvapauden ja toteuttaakseen kaikki ne oikeudet, jotka täällä parlamentissa on esitetty. Näin olisi parempi, jos tätä keskustelua ei käytäisi nyt, vaan välittömästi kesäloman jälkeen. Neuvoston puheenjohtajan lyhyt väliintulo vakuutti minut siitä, että hän on periaatteessa samaa mieltä. Haluankin ehdottaa, että me annamme maltillisen lausunnon, jossa emme peittele kantaamme, hyvä Roth, mutta jossa me tunnustamme uuden hallituksen mahdollisuudet ja huolehdimme yhdessä siitä, että parlamentilla on vaikutusta tilanteeseen. Tämä koske luonnollisesti myös Turkin perääntymistä Irakin pohjoisosista. Tältä pohjalta meidän tulisi päästä järkevään päätökseen ja antaa uudelle hallitukselle mahdollisuus.

Caccavale
Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että keskustelu Turkista osuu hyvin herkkään ja erityislaatuiseen hetkeen, siirtymähetkeen jona on varsin vaikea ymmärtää, mitkä uuden hallituksen intressit ovat. Tämä hallitushan, kuten muistamme, syntyi ankarien diplomaattisten ponnistelujen ja myös parlamentaarisilta voimilta tulevan painostuksen seurauksena. Tämän hallituksen on kuitenkin annettava meille toivoa uudesta luvusta Turkin politiikassa.
Viime kuukausien tapahtumia ei voida sivuuttaa hiljaisuudessa, koska se riski ja vaara jota me pelkäämme on, että sen parlamentaarisen sopimuksen suhteen, jonka ansiosta Yimazin hallitus sai takaisin luottokelpoisuutensa, on voitu tehdä hämäriä vaihtokauppoja - toivottavasti niin ei ole - aseellisten voimien kanssa ja annettu niille vapaat kädet toimia ja vahingoittaa selvästi ihmisoikeuksia maan kaakkoisosassa, Kurdistanissa ja Irakin pohjoisosissa.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että on ehdottoman välttämätöntä ylläpitää avointa keskusteluyhteyttä Turkin uuden hallituksen kanssa. Meidän on tosin vaadittava, että Turkinkin allekirjoittamaa kansainvälistä ihmisoikeussopimusta kunnioitetaan - tämä on itsestään selvää - ja että Turkin vankiloissa nyt olevien vankien oikeudelliset olot paranevat. Heidät on vangittu vain mielipiteidensä ilmaisemisesta, mikä on häpeällisin syistä joista kansalainen voidaan panna vankilaan - myös tämä on selvää. Meidän on kuitenkin varottava sulkemasta ovia tältä uudelta hallituskokemukselta. Se voisi olla vakava virhe Euroopalle!

Bertens
Arvoisa puhemies, parlamentti on tosiaan myöhässä keskustellessaan Turkin ja pohjoisIrakin tilanteesta. Turkki on joitakin kuukausia miehittänyt yhtä sen itsenäisen naapurivaltion osaa, ilman että asiaan on kohdistunut paljonkaan kritiikkiä. Vaikka minäkin vastustan PKK: n terrorismia, tämä Turkin reaktio ei muodosta pohjaa rauhanomaiselle ratkaisulle. Välitön takaisin vetäytyminen on paikallaan ja siihen tulee yhdistää myös kurdien vähemmistöoikeuksien tunnustaminen. Turkilla on jo vuosien ajan ollut vaikeuksia. Onneksi näyttää siltä, että uuden hallituksen myötä poliittinen epävakaus on vähentymässä. Toivottavasti sotilaat, vaikka he puolustavatkin sekulaaria Turkkia, poistuvat politiikasta. Myös uusi Turkin hallitus on tietoinen unionin suhtautumisesta ja viidestä kriteeristä, mutta tulliunionin yhteydessä herätetyt odotukset eivät ole vieläkään täyttyneet.
Ymmärrän, että poliittinen epävakaus on vaikeuttanut uudistuskehitystä, mutta turkkilaiset vankilaolot, Turkin suhtautuminen kurdeihin, hidas perustuslaillinen muutos ja jäykkä asennoituminen Kyprokseen eivät anna ryhmäni mielestä syytä muuttaa politiikkaamme.
Arvoisa puhemies, on asetettava etusijalle se, että Turkki voi olla unionin jäsenehdokas. Ovi on auki, mikäli kriteerit täytetään ja jäsenehdokkailta saa odottaa paljon. Se että tämä koskee myös Turkkia, ei ole mitään syrjintää, vaan ainoastaan objektiivisten kriteerien soveltamista äärimmäisen vaikeassa tilanteessa. Joukkojen vetäminen pohjoisIrakista on vain pitkän kehityksen alku, joka Turkin on käytävä läpi ennen kuin se voi liittyä unionin jäseneksi.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, ei ollut mitenkään miellyttävää lukea hollantilaisista lehdistä, että varapääministeri Bülent Ecevit, aikoinaan muuten vastuussa Kyproksen miehityksestä, sanoi siihen päätökseen liittyen, jonka kuulimme tänä aamuna muun muassa komission jäsen Van den Broekin suusta, että Turkin tasavallan ja PohjoisKyproksen yhdentyminen aloitetaan, ellei unioni muuta suhtautumistaan. Se tarkoitta siis sitä, että mikäli jatkamme neuvotteluja Kyproksen jäsenyydestä. Pohjois-Kyproksen yhdentymisellä tarkoitetaan selvästi toista valtausta.

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet! Puhuimme tänään Agenda 2000 -asiakirjasta, siis Euroopan tulevaisuudesta. Keskustellessamme Turkista puhumme jälleen Euroopasta ja yhteisestä tulevaisuudestamme. Haluamme yhteisen tulevaisuuden Turkin kanssa. Haluamme ovien avautuvan, emmekä halua uusia muureja. Emme halua Eurooppaa, joka määrittelee itsensä kristillisten länsimaiden kehdoksi, vaan joka nojautuu kirkon ja valtion erottamiseen ja jossa jokaisella on paikkansa niin kristityillä, muslimeilla, juutalaisilla kuin ateisteillakin. Tällainen tulevaisuus perustuu välttämättömään periaatteeseen, jota Turkin uuden hallituksen on nyt noudatettava, minkä on merkittävä demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamista.
Demokratian ja ihmisoikeuksien tulee olla muutakin kuin tavallista kosmeettista julistusta, jota me hartaina kuuntelimme pääministeri Çillerin taholta ennen tulliunionin solmimista. Demokratisoituminen merkitsee perusoikeuksien vakiinnuttamisen edellyttämistä vankalle pohjalle kuten myös mielipiteen- ja lehdistönvapauden takaamisen edellyttämistä, jotta Turkin tulevaisuutta voidaan ylipäätään ääneen pohtia.
Demokratisoituminen merkitsee halua löytää poliittinen ratkaisu kurdiongelmaan, pidättäytymistä kaikista sotilaallisista toimista ja vetäytymistä Irakin pohjoisosista. Kurdikysymystä ei voida erottaa demokratisoitumisprosessista. Kysymyksen selvittämistä ei voida myöskään siirtää armeijalle, vaikka jotkut meistä ja monet Turkissa haluavatkin uskoa, että sotavoimat ovat demokratian ja oikeusvaltion takuu. Eivätkö Turkin demokratian vastaiset rakenteet olekin juuri vuonna 1980 tehdyn sotilasvallankaappauksen peruja?
Uusien muurien rakentamatta jättämisen pitää merkitä myös vanhojen repimistä. Kypros tarvitsee lopultakin uuden perspektiivin ratkaisun löytymiseksi. Ecevitin viimeiset uhkailut eivät juuri palvele tämän asian ratkaisemista.

Dupuis
Arvoisa puhemies, en kuulu niihin, jotka Greenin tavoin mielellään soimaavat Turkkia.
Olen sitä mieltä, enkä ole tässä asiassa samaa mieltä neuvoston kanssa, että Euroopan unionin Turkkia kohtaan harjoittama politiikka eroaa sen muita maita kohtaan harjoittamasta politiikasta. Turkki ei ole Euroopan unionin ehdokasmaiden luettelossa ja turkkilaiset ovat ymmärtäneet oikein hyvin, mitä tällä halutaan sanoa.
Luulen, että olemme tekemässä samaa Turkin kanssa kuin mitä tieteellisesti rakensimme Jugoslavian kanssa kymmenen vuoden ajan ja mikä johti, kuten tiedämme, katastrofiin. Euroopan unionin on joko ehdotettava Turkille selvästi, että se voi liittyä Euroopan unioniin ja sen on sanottava myös ne ehdot, jotka täytettyään se voi liittyä Euroopan unioniin tai päinvastaisessa tapauksessa kaikki on vain hölynpölyä, joka toimii alibina niin Turkille, joka voi jatkaa ihmisoikeuksien laiminlyöntiä kuin Euroopan unionillekin, joka edelleen uskoo voivansa harjoittaa keskinkertaista politiikkaa. Tämä ei kuitenkaan ole politiikkaa ja kuten hyvin tiedämme, se johtaa katastrofiin, Jugoslavian ja Algerian kaltaisiin hirvittäviin tapahtumiin.
Voimme tehdä asiat toisin, mutta siihen on löydyttävä tahtoa ja on toimittava nopeasti.

Dankert
Arvoisa puhemies, Komission Agenda 2000, josta täällä tänä aamuna puhuttiin niin myönteisesti, on nähdäkseni ollut kuin pommi-isku Turkille. En ole nähnyt turkkilaisia kollegoitamme yhteisestä parlamentaarisesta valiokunnastamme koskaan niin katkerina kuin eilisiltaisissa neuvotteluissa ja Ecevitin julistus Pohjois-Kyproksen liittämisestä Turkkiin viittaa samaan suuntaan. Olen sitä mieltä, että turkkilaisissa on jotain on vialla, koska olihan odotettavissa, miten Eurooppa suhtautuu Turkkiin tällä hetkellä. Jäsenyyden vaihtoehto jää avoimeksi, suhteita voidaan kehittää edelleen, mutta poliittisella tasolla on joka tapauksessa joukko vakavia esteitä jäsenyydelle. Esteitä, kuten Pauline Green sanoi, joista turkkilaiset itse ovat lisääntyvässä määrin tietoisia. Kun vertaan sitä, mitä yhteiskunnalliset voimat, kuten ammattiyhdistysliike ja työnantajajärjestöt ajattelevat demokratisoitumisesta, niin heidän vaatimuksensa ja toiveensa ovat jokseenkin samoja kuin meidän ja se on edistystä. Mielestäni tämä on myös tärkeää siitä näkökulmasta, jonka suon mielelläni turkkilaisille.
Arvoisa puhemies, minusta on ilahduttavaa, että neuvoston, komission ja parlamentin kannat ovat selvästi lähentyneet toisiaan viime vuosina. Parlamentti on usein kuvattu vastuuttomana sekasotkuna ja ainakin turkkilaisessa lehdistössä sitä on käsitelty sellaisena. Kun katson Kyprosta, kurdikysymystä, demokratiaan ja ihmisoikeuksiin liittyviä tekstejä ja assosiointineuvoston julkilausumia tai komission tekstiä Agenda 2000, olen sitä mieltä, että kantamme alkavat vähitellen sopia yhteen. Esimerkkinä komission julkilausuman teksti:
" Toistuvat kidutukset, katoamiset ja Turkin historia kaakkoisosan terrorismin kitkemisessä. Turkin on harjoitettava maltillisuutta, tehtävä suurempia ponnisteluja ylläpitääkseen oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia ja löytääkseen siviilioikeudellisen, ei sotilaallisen ratkaisun. Toistuvat kidutukset, katoamiset ja oikeuden ulkopuolella tehdyt teloitukset, huolimatta hallituksen toistuvista virallisista lausunnoista, joissa sitoudutaan lopettamaan tällaiset käytännöt, herättävät kysymyksen, missä määrin viranomaiset kykenevät seuraamaan ja valvomaan turvajoukkojen toimia."
(NL) Arvoisa puhemies, tällaiset julkilausumat tuovat selvästi esille, miksi pohjois-Irakia koskevat päätöslauselmat ovat silloin tällöin välttämättömiä.

Lambrias
Arvoisa puhemies, onnittelen neuvoston puheenjohtajaa hänen selkeästä Luxemburgin puheenjohtajakauden ohjelman esittelystään. Aivan ensiksi tahtoisin muistuttaa hänelle, että juuri herra Poos omassa persoonassaan kuusi vuotta sitten määritteli aivan yhtä selkeästi, kuinka tärkeää Kyproksen kysymyksen ratkaiseminen on. Näinä päivinä tulee täyteen ei vain kuusi, vaan kaksikymmentä vuotta Turkin maihinnoususta, ja kahtia jaetun Kyproksen tragedia jatkuu yhä kansainvälisen oikeuden periaatteista piittaamatta.
Valitettavasti on olemassa toinenkin Turkin invaasio. Myös muut räikeät oikeuden rikkomukset jatkuvat, sillä asiaa koskevien julkilausumien sekä poliittisen tahdon toteutumisen välinen ero rohkaisee turkkilaisia jatkamaan vääryyksiään. Voimakkaaseen kansainväliseen protestointiin he vastaavat keksimällä tekosyitä, antamalla epämääräisiä lupauksia sekä herjaamalla uhrejaan. Kurdistanin tapaus on yksi huomiota herättävimmistä ja pitkäaikaisimmista. Sota Lähi-Idän perukoilla on raivonnut jo vuosikymmeniä ja saanut aikaan lukemattomia uhreja sekä lakkaamatonta verenvuodatusta. Mutta Ankara kieltää sodan olemassaolon, kuten Turkin suurlähettiläs Brysselissä eilen ilmoitti, he eivät tunnusta, että on olemassa 14-15-miljoonainen kansa, joka on ilman perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia, vailla mahdollisuutta käyttää omaa kieltään ja saada sillä opetusta. Herra Güner Oztekin mukaan on olemassa vain terroristijoukko, joka rikollisella toiminnallaan ja taitavalla propagandallaan johdattelee kansainvälistä mielipidettä. Joten Turkilla on siis oikeus teloittaa, vangita, kiduttaa ja vainota keitä tahansa, jotka puolustavat kurdien oikeuksia, jopa parlamentin jäseniä, kirjailijoita ja lehtimiehiä. Lopulta Turkilla on jopa oikeus hyökätä vieraaseen maahan.
Tämä hirviömäinen tekopyhyys on vihdoinkin saatava loppumaan. Kurdikysymyksen poliittinen ratkaisu ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen ovat ne tiukat ja selvät ehdot, joita Turkin on noudatettava ennen kuin minkäänlainen yhteistyö Euroopan unionin kanssa on mahdollista. Toivokaamme, että Erbakanin ja Çillerin luonnottoman liiton kariuduttua Gilmasin uusi hallitus lähestyy eurooppalaista ajatusmaailmaa. Tämä edellyttää kuitenkin, että Euroopan unionin ehdot ovat lopullisia ja ehdottomia.

Roubatis
Arvoisa puhemies, myös minä tahdon onnitella neuvoston puheenjohtajaa, mutta myös herra Van den Broekia sen johdosta, mitä hän sanoi lehdistölle Kyproksesta. Tuolloin hän puhui paljon selkeämmin kuin täällä täysistunnossa.
Vähän aikaa sitten Turkin Euroopan maiden diplomaatit kävivät Ankarassa keskustelemassa keinoista, joita Turkki voisi ottaa käyttöön parantaakseen julkista kuvaansa Euroopan unionissa. Huono kuva Turkista liittyy lukuisten kansainvälisten järjestöjen havaintoihin jatkuvista ihmisoikeuksien loukkauksista, Turkissa asuvien 15 miljoonan kurdin sorrosta, kunnioituksen puutteesta kansainvälisen oikeuden periaatteita kohtaan, Kyproksen tasavallan pohjoisosan jatkuvasta miehityksestä ja valtion oikeudenmukaisuuden puutteesta.
Turkin julkisen kuvan parantamisessa ei ole kysymys PR-työstä. Se on konkreettinen kysymys, ja mielestäni Turkin poliittisen johdon pitäisi kertakaikkiaan jo käsittää tämä. Turkki on saanut nyt hyvän tilaisuuden osoittaa, että se tarkoittaa mitä sanoo, eli kunnioittaa kansainvälisiä sopimuksia ja sitoumuksia, että se kunnioittaa ihmisoikeuksia, että se suostuu vetämään miehitysjoukot Kyprokselta, että se pyrkii hyviin suhteisiin Kreikan kanssa. Näillä sopimuksilla on merkitystä, jos Turkki pitää sanansa. Mutta viimeaikaiset kannanotot ovat huolestuttavia - rouva Green mainitsi joitakin, ja lisäksi Turkin hallituksen varapresidentti Bulet Ecevit on lausunut, että ellei Euroopan unioni muuta kantaansa, Turkilla ei ole jäljellä muuta vaihtoehtoa kuin liittää Kyproksen tasavallan miehitetyt alueet osaksi itseään.
Tarvitsemme uutta suuntaa suhteissamme Turkkiin. Ottakaamme tämä työhypoteesiksi ja hyväksykäämme se. Tämän uuden suunnanoton tulee kuitenkin perustua rehellisyyteen ja tietoiseen pyrkimykseen parantaa Turkissa vallitsevaa sietämätöntä tilannetta. Meidän tulee muuttaa sanat teoiksi, joilla on jotain todellista merkitystä. Emme voi enää olla valmiita hyväksymään valheita, petollisia lupauksia, harhaanjohtavia puheita ja sellaisia uhkauksia kuin herra Ecevit on esittänyt. Turkki on osa Euroopan historiaa. Valitettavasti Turkin käyttäytyminen edellyttää nyt siltä tämän todistamista.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, käännyn puoleenne; tarkoitan nimenomaan puheenjohtajaa, joka oli virassa Turkin loukatessa kansainvälistä oikeutta tunkeutuessaan Irakin pohjoisosiin.
Pidän häpeällisenä sitä, että neuvosto ei tuominnut selvästi tätä kansainvälisen oikeuden loukkausta nimittämällä sitä myös kansainvälisen oikeuden loukkaukseksi tai viittaamalla kertaakaan Turkissa harjoitettaviin terroristisiin toimiin. Mielestäni hyviä ystäviä kohtaan meidän tulee olla suorapuheisia, ennen kaikkea emme saisi olla pelkureita.
Me käymme nyt keskustelua, joka meidän olisi pitänyt käydä jo kaksi kuukautta sitten. Syy ei ole meidän, vaan neuvoston, joka ei noudattanut esittämäämme pyyntöämme selvityksestä tuohon ajankohtaan. Langen sanoi, että uuden hallituksen on nyt kuunneltava vanhalle hallitukselle osoitettuja syytöksiä. Valtiossa pitää kuitenkin noudattaa tiettyä jatkuvuuden periaatetta. Hallitus on vastuussa siitä, mitä valtio tekee. Jos Turkin hallitukset vaihtuvat puolen vuoden välein, emme voi yhä uudelleen vain unohtaa mitä edellinen hallitus on sanonut ja katsoa tulevaisuuteen. Tarvitsemme luottamusta herättäviä toimenpiteitä. Euroopan parlamentin on myös saatava varmuus, että sillä on luotettava neuvottelukumppani. Se on hyvin tärkeää! Kollega Langen, myös minä asetan monia toiveita kuten koko parlamenttikin, tähän uuteen hallitukseen. Uuden hallituksen on kuitenkin ymmärrettävä, että sen on ryhdyttävä luottamusta herättäviin toimenpiteisiin ja todistettava meille, että se myös tarkoittaa sitä, mitä se on luvannut. Toivon todellakin, että Turkki tulee ottamaan roolinsa Euroopassa ja pitää sen. Olen sillä kannalla, että Turkilla tulee säilyä mahdollisuus liittyä Euroopan unioniin. Sen tulee kuitenkin ensin täyttää samat vaatimukset kuin muutkin ehdokasmaat: ei enempää eikä vähempää! Tämä mahdollisuus Turkille on annettava. Haluamme Turkin osaksi Eurooppaamme. Valitettavasti Turkin hallitus on aina vieraantunut Euroopasta ihmisoikeusloukkausten, puuttuvan demokratian, Kyproksen tilanteen ja myös ratkaisemattoman kurdiongelman vuoksi.
Odotamme rauhanomaista ratkaisua kurdiongelmaan. Odotamme Kyproksen miehityksen päättymistä ja odotamme, että ihmisoikeustilanne paranee ja demokratia lisääntyy. Silloin Turkki on lunastanut paikkansa keskuudessamme!

Wohlfart
Arvoisa puhemies, haluaisin lyhyesti vastata puhujille, jotka ilmaisivat kantansa ja kiittää heitä heidän panoksestaan, joka kuitenkin toisinaan oli hyvin kriittinen puheenjohtajavaltiota kohtaan.
Kielen selvyyden osalta voin vastata täysin rehellisesti viimeiselle puhujalle, sillä minulla oli kuusi vuotta sitten mahdollisuus Persianlahden sodan seurauksena vierailla kurdipakolaisten leirillä. Tämän matkan aikana tapasin myös Turkin ulkoministeriön edustajia ja ilmaisin heille selvästi sekä Euroopan unionin että Euroopan parlamentin kannan.
Kuunnelkaamme tarkkaan. Toista vastaavaa tilannetta ei ole. Tuolloin ja jopa tänä päivänä, kuten tiedätte, on olemassa turkkilaisia politiikkoja, jotka kieltävät kurdiongelman olemassaolon ja jotka sanovat, ettei kyse ole vähemmistöstä. Heidän kanssa ollessani he määrittelivät kurdit " vuorten turkkilaisiksi" . Tällaista ilmaisua he käyttivät. He kielsivät jyrkästi ongelman olemassaolon. Minä en voinut enkä voi edelleenkään hyväksyä tätä.
Lopuksi haluaisin tarkentaa, arvoisa puhemies, että huolimatta joistakin pettymyksistä ja turhautumisista, luulen olevan Euroopan unionin neuvoston ja komission tehtävä jatkaa kriittistä, tiukkaa ja rakentavaa vuoropuhelua Turkin uuden hallituksen kanssa. On pysyttävä hyvin tiukkana ja kieltäydyttävä kaikenlaisista epäselvyyksistä ihmisoikeuksien ja kurdivähemmistön ihmisoikeuksien kunnioitusta koskevissa kysymyksissä.
Haluaisin korostaa, arvoisa puhemies, että vaikka meidän on oltava valppaita ja varovaisia, meidän on samanaikaisesti rohkaistava kaikin tavoin Turkin demokraattisia voimia, jotka haluavat edistää demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Heitä on rohkaistava käytännössä eikä ainoastaan puheissa, sillä puheet ovat olleen kuolleita kirjaimia liian pitkän aikaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa Wohlfart.
Olen vastaanottanut kuusi päätöslauselmaesitystä , jotka on jätetty käsiteltäväksi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Albanian tilanne vaalien jälkeen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Albanian tilanteesta vaalien jälkeen.

Wohlfart
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, johdantona Albanian tilanteeseen haluaisin lyhyesti palauttaa mieliin tosiasioita.
Haluaisin korostaa, että heti tämän vuoden alussa Albaniassa tapahtuneesta kansalaisjärjestyksen romahtamisesta alkaen Euroopan unioni on aktiivisesti auttanut Albaniaa poliittisen ja taloudellisen vakauden palauttamisessa sekä demokratian edistämisessä järjestämällä vapaat ja säännölliset vaalit kansainvälisiä normeja noudattaen.
Lisäksi neuvosto teki maaliskuussa aloitteen tutkimuskunnan lähettämisestä Tiranaan, josta tuli ETYJ: in Albanian yhteensovittelun neuvoantavan valtuuskunnan ydin. Tämän valtuuskunnan tehtävänä oli antaa arvioivia lausuntoja humanitaarisesta, taloudellisesta sekä rahoitukseen ja turvallisuuteen liittyvästä tilanteesta. Neuvosto yhteensovitti toimintansa muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa ja tuki täysivaltaisesti ETYJ: in nykyisen puheenjohtajan Vranitzkyn henkilökohtaisen edustajan toimia yhteensovittelussa. Kriisin tässä vaiheessa unionin erityisenä tehtävänä oli toisaalta toimittaa humanitaarista apua, erityisesti elintarvikkeita ja lääkkeitä, ja toisaalta osallistua Albanian poliisivoimien uudelleenjärjestämiseen sekä tukea vaaliprosessia, joka oli kansainvälisten ponnistelujen tärkein seikka.
Kuten tiedätte, parlamenttivaalit pidettiin 29. kesäkuuta ja 6. heinäkuuta ja neuvosto vaati poliittisia puolueita ja kaikkia Albanian kansalaisia osallistumaan vaaleihin rauhan, kurin ja sovinnon hengessä. Haluaisin muistuttaa, että ETYJ: in suojeluksessa järjestetyn valvontajärjestelmän yhteydessä jäsenvaltiot olivat lähettäneet tarkkailijoitaan paikan päälle valvomaan näiden vaalien sujuvuutta.
Lisäksi komissio on korostanut, että Euroopan unionin ja Albanian suhteet riippuvat tulevaisuudessa demokraattisten periaatteiden, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioituksen uudelleen järjestelystä, terveiden taloutta koskevien käytäntöjen soveltamisesta sekä Albanian ja sen naapureiden yhteistyösuhteista. Neuvosto oli tyytyväinen yleisarvioon, jonka mukaan parlamenttivaalit sujuivat hyväksyttävällä tavalla. Se korosti, että Albanian on välttämätöntä kunnioittaa vaalien tuloksia sekä muotoutumassa olevan uuden hallituksen auktoriteettia.
Neuvosto korostaa monikansallisten suojelujoukkojen ja kansainvälisen yhteisön erilaisten valtuuskuntien tärkeää tehtävää, joiden avulla voitiin luoda turvallinen ympäristö vaaleille.
Lisäksi neuvosto velvoitti kaikkia Albanian poliittisia muodostelmia ja ammattijärjestöjä jatkamaan määrätietoisesti kansallista sovittelumenettelyä, jotta päästäisiin yhteiskuntaan syntyneiden jakautumisten ylitse ja lisättäisiin luottamusta julkisiin viranomaisiin. Tämän hankkeen jatkumisesta riippuvat myös ehdot, joiden mukaan annetaan kansainvälistä tukea. Tässä yhteydessä unionin avustustoimintaa edistää tahto jatkaa Albanian avustamista 2. kesäkuuta hyväksymäänsä yhteiseen kantaan perustuen ja ottaen huomioon ehdollisuusperiaatteen.
Euroopan unioni toimii omalla vastuullaan, mutta se toimii suorassa yhteistyössä muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa ETYJ: in yhteensovittamana. Tämän hankkeen tukemiseksi neuvosto kannustaa yhteisen ja yleisen kansainvälisen toimintasuunnitelman laatimista yhteistyössä Albanian viranomaisten kanssa.
Tätä ajatellen unioni on iloinen Vranitzkyn aloitteesta työryhmän luomisesta, joka on vastuussa muun muassa tällaisen toimintasuunnitelman osatekijöiden määrittelystä. Unioni aikoo osallistua ryhmän perustamiseen ja se on valmis valmistelemaan käytännön toimenpiteitä aseellisten ryhmien toiminnan lakkauttamiseksi ja turvallisen ilmapiirin luomiseksi.
Unioni arvostaa myös Italian ehdotusta korkean tason virkamiesten välisen konferenssin järjestämisestä 31. heinäkuuta, johon osallistuisi vastuussa olevia henkilöitä Albaniasta. Konferenssi olisi järjestettävä ennen syyskuussa Roomassa pidettävää ministerikokousta. Neuvosto odottaa Albanian äskettäin valituilta viranomaisilta ja kaikilta Albanian yhteiskunnan aloilta, että ne toimivat yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa luodakseen vakautta, demokratiaa ja taloudellista järjestystä maahansa ja että ne pidättäytyisivät kaikesta näiden tavoitteiden vastaisesta toiminnasta. Näiden yhteisten toimien avulla olisi pantava alulle poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, jotka johtavat ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja kohti kansainvälisesti hyväksyttyjä demokraattisia normeja.
Maailmanpankin komission yhteyteen perustama kansainvälinen rahoittajien konferenssi on Albanian hallituksen Kansainvälisen valuuttarahaston tuella laatiman taloudellisen uudistusohjelman alainen. Maailmanpankin laatima taloudellisen elpymisen strategia toimii maan taloudellisten ja institutionaalisten uudistusten kehyksenä.
Albanian viranomaisten tekemien sitoumusten seuranta on varmistettava.
Edellä esitetyn perusteella neuvosto voi harkita Albanian kanssa vuonna 1992 aloitetun poliittisen vuoropuhelun uudelleenkäynnistämistä. Samalta vuodelta peräisin oleva yhteistyösopimus toimii edelleen Euroopan unionin suhteiden syventämisen kehyksenä.

Puhemies
Kiitoksia, Wohlfart.
Komissaari van den Broekilla on nyt puheenvuoro komission puolesta.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, muutama sana sen täydennykseksi, mitä neuvoston puheenjohtaja sanoi ja johon minä mielelläni yhdyn. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja lausua erityisen arvostukseni Lalumièrelle, joka ETYJ: n kansainvälisten seurantatehtävien yhteensovittajana pystyi suorittamaan tehtävänsä usein vaikeissa olosuhteissa. Olemme tyytyväisiä, että komissiokin on voinut antaa tarvittavan tuen.
Toivomme, että Albaniassa muodostetaan jo tässä kuussa uusi hallitus, joka voi tehdä yhteistyötä kansainväLisen yhteisön kanssa niin sanotun Albanian yhteisen kansainvälisen agendan suhteen, jonka tavoitteena on ilmoittaa, mitä on saavutettava lyhyellä, keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Tässä yhteydessä asetetaan etusijalle luonnollisesti demokraattiset uudistukset, joihin sisältyy perustuslaillisen lainsäädännön laatiminen ja hyväksyminen, sisäisen turvallisuuden parantaminen - viittaan väestön suureen aseistautuneisuuteen - ja poliisivoimien välttämätön uudelleenjärjestäytyminen, valtiokoneiston institutionaaliset uudiStukset ja tietenkin myös talouden kuntoon saattaminen.
Ne kansainväliset järjestöt, joiden kanssa komissio tekee tiivistä yhteistyötä, tulevat näyttelemään tärkeää osaa omien kykyjensä mukaisesti tässä kehityksessä ja kuten neuvoston puheenjohtaja jo sanoi, ETYJ: n yhteensovittaja Vranitzky on kutsunut huomiseksi koolle ensimmäisen kokouksen, jotta voitaisiin yhdistää ne erilaiset toiminnot, joita on niin sanotun common agendan puitteissa.
Tulemme olemaan tämän kuun lopulla läsnä myös Roomassa, jossa keskustellaan poliittisista ja taloudellisista ehdoista, joita mahdollisesti on liitettävä avunantoon. Sen jälkeen päätetään syyskuussa ministeritasolla common agendan toteuttamisesta.
Kun sen toteuttaminen on käynnistynyt ja kun uuden hallituksen kanssa on tehty sopimuksia, voidaan järjestää kansainvälisten avustajien kokous. Oletamme, että se tullaan järjestämään syksyllä ja sen pitää antaa lisää yllykkeitä taloudelliselle uudistusohjelmalle. Ehtona tähän on se, että tehdään sopimukset Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa. Komissio on auttanut tässä asiassa viime kuukausien aikana mahdollisuuksiensa mukaan. ECHO: n kautta on annettu humanitaarista apua ja lisäksi on pidetty elintarvikevarastoja valmiudessa, mikäli tilanne huonontuisi.
Phare-ohjelman puitteissa on jo aloitettu osittain tuhoutuneiden vankiloiden kunnostaminen ja on myös annettu apua tulliviranomaisille. Viimeksi mainittu on hyvin tärkeää, jotta varmistetaan joka tapauksessa tietty tulolähde valtiolle.
Komissio tutkii lisäksi, kuinka koko Albaniaa koskeva Phare-ohjelma tulisi uudistaa, jotta se vastaisi asianmukaisesti uutta tilannetta. Olemassa olevien ohjelmien pohjalta tullaan antamaan etusija sellaisen ohjelman nopeuttamiselle, joka pyrkii paikallisen kehityksen tukemiseen, johon sisältyy työpaikkojen luominen, avustaminen poliisivoimien uudelleen järjestäytymisessä, sen tavan kartoittaminen, jolla pyramidipeli järjestettiin, infrastruktuurin parannustyöt eri kaupunkien välisten yhteyksien parantamiseksi ja verotusjärjestelmän parantaminen.
Lisäksi valmistelemme yhdessä Kansainvälisen valuuttarahaston, Maailmanpankin ja EBRD: n kanssa asiakirjaa, joka tulee sisältämään strategian taloudellista uudistuspolitiikkaa varten. Tässä asiakirjassa annetaan sekä orientoitumis- että lyhyen ja pitkän tähtäimen ehdot kansainvälisen rahoitustuen uudelleen aloittamiseksi. Uskomme, että tämä asiakirja saadaan pian valmiiksi ja sen liitteessä tullaan ilmoittamaan, mitä alakohtaisia strategioita on noudatettava sosiaalipalvelujen, liikenteen ja valtion hallinnon aloilla ja mitä tarpeita on teknisen ja rahallisen avun suhteen.
Albanian uusi hallitus tulee ilmaisemaan mielipiteensä asiakirjasta ja sen jälkeen voidaan tehdä sopimuksia seurannasta. Lyhyesti, seuraamme tilannetta tiiviisti neuvoston kanssa.

Swodoba
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komissaari van den Broek! Kiitän mietinnöstä. Loppujen lopuksi Albanian tilanne kehittyikin sitten positiiviseen suuntaan. Uskon kuten täällä on jo mainittukin, että tämän menestyksen takana oli OECD ja itävaltalaisena olen tietenkin ylpeä, että juuri Franz Vranitzkyn panos oli niin ratkaiseva.
Tämä kaikki ei olisi ollut mahdollista ilman Euroopan unionin antamaa voimakasta tukea ja apua. Haluan vielä korostaa, että vaalit sujuivat todellakin rehellisesti ja lainmukaisesti. Aivan rauhanomaisesti ne eivät kuitenkaan sujuneet: vaalien aikana oli havaittavissa erinäisiä ongelmia.
Haluan kuitenkin mainita komissaari van den Broekille, jota pyydänkin kuuntelemaan nyt tarkkaan, että Euroopan parlamentin jäsenien toimiminen vaalitarkkailijoina ei sujunut aivan parhaalla mahdollisella tavalla, sillä parlamentin jäsenien paljon puhuttu näkyminen vaalitarkkailijoina oli hyvin vähäistä, jos parlamentin osuutta ylipäätään oli havaittavissa. Kiititte erityisesti parlamentin jäsenen Lalumièren osuutta, mihin voimme täysin yhtyä. Oikeastaan oikeudenmukaista parlamenttia kohtaan olisi ollut oikeus osallistua Euroopan unionin nimissä virallisesti troikkaan. Euroopan unioni pisti kynttilänsä näin vakan alle.
Havainnoin esimerkiksi seuraavaa. Vaalitarkkailua varten ostettiin suuri määrä radioita, jotka piti sitten luovuttaa EU: n käyttöön. Roubatis ja minä emme ainakaan saaneet käyttöömme näitä korvalappustereoita. Niin tapahtui myös monien muidenkin parlamentin jäsenten kohdalla. Ehkä ne menivät suoraan EU: lle, en tiedä. Luulenpa, että olisi kuitenkin syytä tutkia mihin ne joutuivat.
Myönnän, että olette oikeassa sen suhteen, että olennaisinta nyt kuitenkin on auttaa Albaniaa sen tarvitessa kiireellisesti apua.
Annamme tukemme täysin ehdolliselle lähestymiselle, joka täällä jo mainittiinkin, sen varmistamiseksi, että taloudellista kehittymistä seuraa välittömästi myös demokratisoituminen. Se on ainoa oikea lähestymistapa. Näin ollen saatte varmaankin parlamentin laajan tuen.

Pack
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen! Albanian vaalit olivat tarpeelliset, jotta maa pystyi aloittamaan alusta. Etyj oli valmistelemassa yhdessä Albanian viranomaisten kanssa vaaleja lähinnä Euroopan unionin myöntämien avustusten turvin, ja monikansallinen rauhanturvajoukko, jolla alunperin oli aivan toisenlainen tehtävä, oli takaamassa vaalien kulun vaalipäivänä olosuhteisiin nähden rauhallisesti.
Tosiasia kuitenkin on, että nämä vaalit eivät olleet vapaat eivätkä oikeudenmukaiset, sillä esimerkiksi monilla ehdokkailla ei ollut laisinkaan mahdollisuutta tavata äänestäjiä vaalipiireissään vaalitaistelun aikana. Turvallisuussyistä mekään emme päässeet kertaakaan vaalipäivänä maaseudulle. Silti kaikki vaalitarkkailijoina toimineet parlamentin jäsenet olivat yksimielisiä siitä, että vaalit on hyväksyttävä näissä olosuhteissa. Vaalien tarkoituksena oli olla lähtökohtana demokraattisten rakenteiden muodostamiselle.
Uudella hallituksella on vaikeita asioita päätettävänään. Ensimmäiseksi sen on saatava järjestys maahan eli sen on kerättävä kaikki lukemattomat aseet ja lopultakin hajotettava vallankumouskomiteat, joiden kanssa nyt hallitusvastuussa oleva puolue vielä maaliskuun lopussa solmi sopimuksen.
Odotamme, että hallitus selvittää riippumattomien asiantuntijoiden avulla viivyttelemättä, kuka pyramidipelien takana oli ja siten suisti kansan rikollisella toiminnallaan tähän kurjuuteen.
Euroopan unionin on luonnollisesti autettava Albaniaa jatkossakin. Sen on oltava erityisesti apuna demokraattisten rakenteiden saamisessa maahan. Haluankin siten kiittää molempia jäseniä, jotka puhuivat ehdollistamisen puolesta.
Se, että yksistään viimeisen kolmen päivän aikana on kuollut 11 siviiliä, osoittaa aseiden keräämisen tarpeellisuuden maan kehittymisen kannalta. Myös monikansalliselle rauhanturvajoukolle pitäisi antaa uudet toimivaltuudet siksi aikaa, kunnes hallitus saa järjestyksen palautettua.
Euroopan kansanpuolueen ryhmä toivottaa Albanian uudelle hallitukselle onnea, jotta se saisi demokraattiset voimat puolueessaan enemmistöksi ja pystyisi jättämään kommunistisen perintönsä taakseen.

Caccavale
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, Albanian vaalit olivat varmaankin merkittävä askel - kukaan ei kiistä siitä - maan hitaan ja vaivalloisen jälleenrakentamisprosessin aloittamiseksi. Katsotaan kuitenkin, mitä näiden vaalien aikana tapahtui. Ennen muuta Eurooppa ontuu jälleen kerran pahoin kolhiintuneena Albanian tapahtumien jäljiltä poliittisen kääpiön tavoin, jota jakavat tavanomaiset sisäiset juonittelut ja eri jäsenvaltioiden eriävät kannat - ja kuten tavallista, meidän on pitänyt ottaa minimalistinen kanta. Meidän on kiittäminen Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöä ja Branitzkyä neuvottelujen paikkaamisesta Albaniassa. Toivottavasti Eurooppa ei lähitulevaisuudessa jatka tätä matalan profiilin itsetuhopolitiikkaa jälleenrakennusprosessin suhteen.
Vaalien suhteen olen samaa mieltä kuin Pack: toden sanoaksemme ne eivät olleet enempää vapaat kuin oikeudenmukaisetkaan. Tietenkin olen tyytyväinen, että ne järjestettiin - ja toisaalta, jos niitä ei olisi pidetty, se olisi ehkä ollut pahempi - mutta on selvää, että maan erään osan kohdalla on varsin vaikea puhua demokratiasta. Olemme tyytyväisiä, että kaikki poliittiset voimat hyväksyivät lopputuloksen, mutta on myöskin totta, että mikäli vaalien lopputulos olisi ollut toisenlainen - eli jos voittaja olisi ollut demokraattinen puolue sosialistipuolueen sijaan - millainen olisi nyt ollut hävinneen osapuolen reaktio? Tätä on nyt pidettävä silmällä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komissaari, jotta tulevaisuus olisi todella demokraattinen tulevaisuus eikä normalisoitu vanhan albanialaistyylin, tuntemamme reaalisosialismin tyylin mukaisesti, joka merkitsi valistuksen vastustamista ja kommunismia sen kieroutuneimmassa, synkimmässä ja julmimmassa muodossa 40 vuoden ajan.
Toivon ennen muuta, että aseelliset joukot voitaisiin riisua aseista, etteivät ne voisi vaarantaa siviilien henkeä, ja ennen kaikkea, että maa pääsee jälleen taloudellisen kehityksen ja vapaan demokratian tielle.

Cars
Arvoisa puhemies, se joka menettää valtansa diktaattorille, tai taistelun sellaista vastaan, joka haluaa diktaattoriksi, menettää yleensä kaiken: omaisuutensa, vapautensa, elämänsä.
Jokaiselle todelliselle demokratialle on sitä vastoin ominaista se, että sillä on halu antaa häviäjälle sekä turvallisuutta henkilönä sekä mahdollisuuden arvostella voittajan tapaa hallita. Lisäksi häviäjällä on oltava keinoja esittää arvostelunsa äänestäjille. Tällöin voidaan puhua todellisesta valistuneesta omien etujen mukaisuudesta. Voittaja tietää, että jo seuraavissa vaaleissa roolit voivat vaihtua.
Albaniassa järjestettiin äskettäin vaalit. Kukaan ei yrittänytkään väittää, että vaaliliike olisi täyttänyt kohtuullisen soveliaisuuden rajat. Sitä vastoin näyttää siltä, että molemmat pääehdokkaat yrittivät estää toista pääsemästä puhumaan ja kertomaan mielipiteitään. Varsinainen vaali oli kuitenkin sellainen, kuten Lalumiére kansainvälisten vaalitarkkailijoiden puheenjohtajana on sanonut, että sille voisi antaa arvosanan " epäröiden hyväksytty" . Tämä on mielestäni jo edistystä Albaniassa.
Vaalit eivät tee Albaniasta demokratiaa. Jos haluaa olla ystävällinen - ja sitähän täällä parlamentissa mielellään ollaan - voidaan sanoa, että ne ovat ponnahduslauta demokratialle.
Albaniaan - niin hallitukseen kuin oppositioonkin - kohdistuvat nyt kaikkien katseet. Me Euroopan parlamentissa toivomme, että saamme huomata demokraattisen kehityksen jatkuvan. Me haluamme myös erityisesti korostaa, että monivivahteiden apu, jota toivomme EU: n nyt antavan Albanialle, on sopusoinnussa Albanian kehityksen kansa kohti demokraattista oikeusvaltiota.
Kun klaaninpäämiesten aika on ohi, Albania on tervetullut demokratioiden Eurooppaan.

Theonas
Arvoisa puhemies, uskon että ne henkilöt, joilla oli tilaisuus osallistua tarkkailijana Albanian vaaleihin vakuuttaisivat - jos asiaa tarkastellaan objektiivisesti - ensin, että lukuun ottamatta pieniä välikohtauksia, esiintyneitä pieniä puutteita, Albanian kansa osoitti sekä vastuullisuutta että itsehillintää tilanteessa, joka maahan oli muodostunut. Olen sitä mieltä, että tätä on pidettävä merkittävänä osoituksena Albanian tilanteen kehittymisestä parempaan suuntaan. Toiseksi Albanian kansa tavoitteli kolmea asiaa kansannousullaan: Berisan vallastaluopumista, rahojen takaisinsaamista ja muutosta maassa vallinneeseen järjestelmään, joka yksipuolisella uudistuspolitiikallaan valutti maata kuiviin. Ensimmäinen tavoite saavutettiin vaaleissa. Berisa syöstiin vallasta. Nyt on aika myös muuttaa tasavallan presidentin valitsemistapa demokraattiseksi. Euroopan unionin tulee osallistua antamalla talousapua, jotta kansalle palautettaisiin sen menettämät rahat ja Albania saataisiin taas taloudellisesti jaloilleen. Euroopan unionin tulee vaikuttaa tähän, eikä sotilasvallan vahvistamiseen Albaniassa.

Tamino
Arvoisa puhemies, uskon että - kuten on ollut ilmeistä kaikille kansainvälisille tarkkailijoille Albanian erityisolojen ja vaikeuksien oikeuttamista epäilyksistä ja valvontahuolista huolimatta - vaalien kulkua on pidettävä hyväksyttävänä myös monikansallisten suojajoukkojen ja lukuisten kansainvälisten tarkkailijoiden läsnäolon ansiosta. Se, että vaalit on pidetty ja että niin kansainväliset tarkkailijat kuin Albanian poliittiset voimatkin ovat tunnustaneet ne hyväksyttäviksi, on kuitenkin vasta ensimmäinen askel demokratian jälleenrakentamiseksi Albanian sisällä.
Näistä syistä on asetettava joukko tavoitteita tiettyjen ongelmien suhteen. Ensimmäinen ongelma syntyy siitä, että monikansallisten suojajoukkojen on aloitettava joukkojen kotiuttaminen heinäkuun puolivälissä ja vetäydyttävä kokonaan elokuun loppuun mennessä. Tähän ajankohtaan mennessä Albanian omat sisäiset valvontajärjestelmät eivät kuitenkaan varsin todennäköisesti ole riittäviä. Tästä syystä Yhdistyneitä Kansakuntia on pyydettävä pidentämään monikansallisten joukkojen toimikautta uudella kokoonpanolla, jota laajennettaisiin myös muihin maihin.
Myös Euroopan unionin yhteistyö uuden parlamentin ja hallituksen kanssa on kuitenkin välttämätöntä, kuten myös varojen käyttö ei ainoastaan kulutushyödykkeiden viennin, vaan myös Albanian sisäisten kulutushyödykkeiden suuntaan, kestävän kehityksen logiikan mukaisesti.

Lalumière
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa ja komission jäsen Van den Broekia niistä Albaniaa koskevista tiedoista, joita he ovat meille antaneet. Koska ETY-järjestö on valtuuttanut minut valtuutettujen tarkkailijoiden koordinointitehtävään maassa äskettäin järjestettyjen vaalien arvioimiseksi, voin vahvistaa edellä kerrotun monelta osin.
Nyt kun vaalit, jotka sujuivat hyväksyttäviksi katsottavissa olosuhteissa, vaikka useita välikohtauksia sattuikin, on pidetty, haluaisin kiinnittää huomiota seuraaviin seikkoihin. Mikään ei ole vielä vakaata Albaniassa. Joka päivä tapahtuu välikohtauksia, joissa usein kuolee ihmisiä. Uusi valta ei ole vielä paikoillaan. Normaalin valtion rakenteita ei ole vielä olemassa. Armeijaa ei käytännöllisesti katsoen ole olemassa. Oikeus- ja poliisilaitos on uudistettava täysin. Kansalaisilla on liikaa aseita. Lähes jokaisella on oma Kalashnikov, ja sitä myös käytetään.
Kun tilanne on tällainen, meillä on suuri vastuu. Minulla on kaksi toivomusta. Ensinnäkin on mielestäni välttämätöntä, että Euroopan unioni aloittaa nopeasti uudelleen Albaniaan suunnatun taloudellisen ja rahoituksellisen tuen unohtamatta demokratisoitumiseen annettavaa tukea. On kiire, sillä väestöltä puuttuu kaikkea. Kiire ei kuitenkaan merkitse, että rahaa olisi lähetettävä harkitsemattomasti. Tässä suhteessa toivon hartaasti, että komissio osoittaa suurempaa valppautta myöntämiensä varojen käytössä. Rahoituspyramidien tapaus osoittaa, että valvonnan tehostaminen ei ole liioittelua. Meidän on parannettava menetelmiämme.
Toisaalta mitä tulee monikansallisten suojajoukkojen läsnäoloon Albaniassa, toivoisin ettei näitä merkittävää työtä tehneitä joukkoja vedettäisi pois äkillisesti, kuten turvallisuusneuvoston mandaatti edellyttää. Joukkojen on määrä poistua Albaniasta elokuun puolessavälissä. Olisi erittäin toivottavaa, että joukkojen poistuminen tapahtuisi asteittain sitä mukaa kun albanialaisia turvallisuusvälineitä saadaan toteutettua. Olisi myös erittäin suotavaa, etteivät näille uusille joukoille annettavat tehtävät olisi ainoastaan järjestyksen ylläpitotehtäviä vaan myös koulutustehtäviä, jotta Albania saisi tarvitsemansa armeijan. Albania on pieni maa, mutta se on myös meitä maantieteellisesti lähellä oleva eurooppalainen maa, joka sijaitsee äärimmäisen herkällä alueella. On oman etumme mukaista olla läsnä avokätisinä, aktiivisina ja tehokkaina.
Tämän vuoksi toivon, että Euroopan unioni tukee entisen kansleri Vranitzkyn tekemää erittäin käytännöllistä ja soveliasta ehdotusta, jonka mukaan olisi perustettava nopeasti työryhmä, jonka tehtävänä olisi erilaisten kansainvälisten järjestöjen toiminnan sovittaminen yhteen Albaniassa hajanaisuuden ja ristiriitaisuuksien välttämiseksi.
Arvoisat neuvoston puheenjohtaja ja komission jäsen, olen iloinen kuultuani hetki sitten, että hyväksyitte kansleri Vrantizkyn ajatuksen.

Puhemies
Kiitoksia, Lalumière.
Olen vastaanottanut työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti seitsemän päätöslauselmaesitystä käsittelyn päätteeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Parigilla on nyt puheenvuoro.

Parigi
Arvoisa puhemies, Eurooppa on antanut myös Albanialle vaikutelman talousjätistä, jolla on poliittiset savijalat. Kun Albanian kriisi oli puhjennut kansan kapinoiden, asevarastojen ryöväämisen ja pakolaisten maastamuuton myötä, vasta useiden viikkojen kuluttua Italian diplomatian lähes erilliseksi jääneen aloitteen ja YK: lle suodun ennalta ehkäisevän valtuutuksen ansiosta oli vihdoin mahdollista lähettää monikansallisia joukkoja tähän maahan ja saada sinne siten edes minimimäärä vakautta. Albania on siten pystynyt uudistamaan - toivottavasti ei vain näennäisesti - hallitsevan luokkansa, joka toivottavasti haluaa kansainvälisen tuen turvin osallistua Albanian kansaa ahdistavien lukemattomien ongelmien ratkaisemiseen.
Me Alleanza Nazionale -puolueen edustajat paheksumme kuitenkin sitä, ettei äänestykseen osallistuminen ollut täydellistä ja epäilemme, että niin monet kansainväliset hyväntahtoisuuden osoitukset johtuvat siitä, että voittajana oli vasemmisto. Olisikohan vastaavanlaista ymmärrystä löytynyt, jos vastakkainen puolue olisi voittanut! Toivomme kuitenkin, että Albania kykenee löytämään tien tunnelistaan ja että maan kokemukset toimisivat virikkeenä, jotta Eurooppa saisi mitä pikimmiten aikaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan välttääkseen joutumasta jälleen kerran valmistautumattomana ja traagisen myöhässä erilaisiin kriisipesäkkeisiin, joita tämän tästä puhkeaa sen porteilla.

Roubatis
Arvoisa puhemies, olen havaitsevinani joissakin kollegoissa jopa pientä pettymystä, kun asiat Albaniassa eivät menneet siihen suuntaan kuin he odottivat. Albanialaiset onnistuivat viemään vaalit läpi keskellä syvää kriisiä, tavalla jota enimmäkseen pidettiin tyydyttävänä. Jos jotkut pettyivät, olen pahoillani. Fatos Nano, sosialistipuolueen johtaja, onnistui välttämään hänelle asetetut ansat sekä provokaatiot ja voitti vaalit. Hän ei ainoastaan voittanut vaaleja, vaan hän myös muodosti hallituksen, jota ei muodosta vain yksi puolue, vaan monipuoluehallituksen. Tähän hallitukseen ottaa osaa monia tahoja, ja parlamentin puhemies sekä jotkut ministereistä eivät kuulu Berisan puolueeseen. Tämä oli luultavasti pettymys joillekin, mutta minua ja toivottavasti myös muita se innosti. Se mitä kuulin neuvoston puheenjohtajan ja herra Van den Broekin sanovan, sai minut päättelemään, että he ovat kanssani samaa mieltä.
Kohtaamme tänään haasteen, haasteen, jonka toivon johtavan päätökseen yhteisistä toimista Albaniassa, jotta poliittinen, yhteiskunnallinen ja taloudellinen tilanne Albaniassa merkittävästi parantuisi. Meidän täytyy auttaa Albaniaa syventämään vasta alullaan olevaa demokratiaa, saamaan valvontaansa ja riisumaan aseista aseistetut rikollisjoukkiot, luomaan talousohjelman, joka auttaisi Albaniaa löytämään uuden suunnan. Teen nyt vetoomuksen, jotta emme enää toimisi niin kuin toimimme aikaisemmin. Älkäämme epäröikö Albanian auttamista, niin kuin epäröimme silloin kun meidän olisi pitänyt auttaa sitä, ja vain harvat Euroopan unioniin kuuluvat maat menivät paikan päälle antamaan apuaan. Euroopan unionilla on kokonaisuutena velvollisuus auttaa Albaniaa toimimalla yhteistyössä sikäläisten kanssa. Haluan muistuttaa teille, että Albania sijaitsee Euroopassa, on meidän naapurimaamme, ja meidän velvollisuutemme on auttaa sen kansaa. Albanian kansa ansaitsee parempaa. Luulen, että myös Eurooppa voisi paremmin, jos Albania vaurastuisi ja sen taloudellinen tilanne huomattavasti parantuisi.

Bianco
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, tapahtumien kulku osoittaa, että tehdyt valinnat ovat olleet oikeita. Tilanteeseen puututtiin ennen kuin kriisi saattoi kärjistyä tilanteeksi, joka olisi ollut epäilemättä sekä sosiaalisesti että valtiollisesti hajauttava. Nyt olisi hedelmätöntä juuttua arvioimaan tapahtunutta. Vaalit pidettiin, ei ole mitään pettymyksiä, ne edustivat kuitenkin käännekohtaa, josta lähteä liikkeelle. On kuitenkin välttämätöntä, että Eurooppa ja Euroopan parlamentissa kuten muissakin maissa toimivat puolueet varovat määrittelemästä vaikuttamismuotojaan, koska yksi tähän lopputulokseen johtaneista myönteisistä tekijöistä on haettavissa omaksutusta puolueettomuuden asenteesta. Uskon, että tästä näkökulmasta monikansallisten voimien väliintulo oli ratkaisevan tärkeä.
Minun pitäisi sanoa neuvoston puheenjohtajalle, että Eurooppa on ollut sangen heikko tämän asian suhteen. Parlamentti oli ehdottanut yhteistoimia, mutta vain muutamat maat suostuivat väliintuloon ja vaikuttamaan siten merkittävästi Albanian kriisin ratkeamiseen. On toivottavaa, että tässä hahmoteltavan ja kannattamani ohjelman merkeissä yhdistynyt Eurooppa toimii tulevaisuudessa paljon tehokkaammin ja herkkävaistoisemmin.
Haluaisin muistuttaa, että sillä välin ne puolueet, jotka myötävaikuttivat hallituskoalition syntyyn, ovat olleet koolla Roomassa ja aikaansaaneet myönteisiä sopimuksia: sen joka on voittanut, ei pidä uskotella voittaneensa ehdottomasti ja sen joka on hävinnyt pitää hyväksyä demokraattisesti saavutettu lopputulos. On ehkä välttämätöntä, että neuvoston puheenjohtaja ja myös komissaari ottavat lukuun tämän sopimuksen, joka solmittiin Sant'Egidion yhteisössä ja jolla on tärkeä merkitys tulevaisuuden rakentamiselle. Hahmotellut linjat ovat ilman muuta myönteisiä; hyväksyn komissaarin ohjelman, joka voi olla myönteinen ohjelma kaikille.

Imbeni
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron ennen muuta muistuttaakseni, että Euroopan tekemä aloite jäi tosiasiallisesti odotusten alapuolelle mutta oli kuitenkin ratkaiseva; monikansallisten voimien läsnäolo ja ETYJ: n aloitteelle suotu osuus olivat kaksi ratkaisevaa tekijää joita ei pidä unohtaa.
Tulevaisuuden suhteen pidän olennaisen tärkeänä, ettei anneta sitä vaikutelmaa, että olemme vetäytymässä, että suurin osa työstä on jo tehty, että sivu on lopullisesti käännetty. Vaalit olivat tärkeä asia, ja koska niiden vaihtoehtona olisi ollut kaaos, Vranitzky toimi oikein vaatiessaan, että ne pidettäisiin kesäkuun lopulla. Meidän ei pidä kuitenkaan pettää itseämme eikä muita. Albanian tilanne pysyy tulenarkana kaikista näkökulmista. Meidän on kuitenkin ennen kaikkea otettava huomioon, että Albania ei ole mikään köyhä maa; sen taloudellinen ja sosiaalinen tilanne on dramaattinen vain koska maata ovat köyhdyttäneet kaukaisessa ja myös aivan lähimenneisyydessä tehdyt virheelliset valinnat.
Nyt on välttämätöntä, että neuvosto ja komissio osoittavat täsmällisesti tulevaisuuden määräajat ja ohjelmat ja että Albanialla on varmuus siitä, että on ohjelmia joita seurataan ja määräaikoja joita kunnioitetaan.
Komissaari van den Broek, haluaisin nyt viitata erääseen olennaiseen kohtaan, josta puhuimme ennen vaaleja - kansainvälisen väliintulon ja avunannon valvontaan. Sen mitä on tapahtunut menneisyydessä ei pidä enää toistua! Olemme antaneet Albanialle enemmän rahaa kuin mikään muu maa ja lopputulos on ollut katastrofaalinen valvonnan puutteen vuoksi. Kunpa se ei enää toistuisi!

Puhemies
Cars on pyytänyt minulta puheenvuoroa työjärjestystä koskevasta asiasta.

Cars
Te haluatte kovasti, että puhujat noudattavat puheaikojaan. Sitä meidän kaikkien on kunnioitettava. Koska olen yksi niistä harvoista, joita ette ole joutunut keskeyttämään, haluan huomauttaa, että te olette lyönyt nuijalla muutamia sekunteja ennen kuin puheaika on kulunut. Pyydän teitä siksi harkitsemaan, onko tämä oikein.

Puhemies
Cars, aikakysymys on yksi Euroopan parlamentin suurista ongelmista. Puhemiehistö ei voi vaimentaa parlamentin jäseniä, mutta se ilmoittaa heille, kun heidän aikansa on kulunut loppuun. Kunkin jäsenen omalla vastuulla on se, jatkaako hän puhettaan vai ei; minä teen joka tapauksessa kaikkeni, jotta aikarajoja noudatettaisiin.
Keskustelu on päättynyt.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B4-0349/97). Käsittelemme neuvostolle osoitettuja kysymyksiä.
Kysymys nro 1 Jaime Valdivielso de Cué (H-0477/97):
Aihe: Perustamissopimuksen uudistamisen yhteydessä siihen lisättävä vapaaehtoistyön oikeudellista perustaa säätelevä artikla
Yhteiskunnallinen vapaaehtoistyö ja kansalaisjärjestöt ovat kehittyvä ja kasvava ilmiö. Noin 30 % espanjalaisista osallistuu johonkin vapaaehtoistoimintaan. Sadat eurooppalaiset tekevät humanitääristä työtä ja osallistuvat rauhantehtäviin alueilla, joilla on nälkää, köyhyyttä, tautiepidemioita tai sotilaallisia selkkauksia.
Perustamissopimuksessa ei ole määritelty vapaaehtoistoiminnan oikeudellista asemaa; tämän toiminnan arvo ja merkitys ovat kuitenkin niin suuret, että sitä koskeva artikla olisi lisättävä sopimukseen.
Onko neuvosto aikeissa lisätä sopimukseen kansalaisjärjestöjen työtä ja vapaaehtoistoimintaa säätelevä ja tukeva artikla?
Mihin konkreettisiin toimenpiteisiin aiotaan ryhtyä, jotta eri maiden humanitääristen järjestöjen keskinäistä yhteistyötä kehitettäisiin niiden työn optimoimiseksi ja eurooppalaisen ulottuvuuden edistämiseksi?
Onko olemassa jonkinlainen luettelo sellaisista kansalaisjärjestöistä ja humanitäärisistä organisaatioista, jotka voisivat kanavoida ja jakaa eniten tarvitseville yhteisötason petoksen vuoksi takavarikoituja tuotteita, jotka nykyisin hävitetään?

Wohlfart
Haluaisin ensinnäkin todeta, että neuvoston puheenjohtajalla oli jo kesäkuun istuntokauden aikana tilaisuus vastata arvoisan parlamentin jäsenen esittämään samanlaiseen kysymykseen. Toistan näin ollen tuon vastauksen.
Kysymys vaatii ensinnäkin erään tarkennuksen tekemistä. Neuvosto ei nimittäin osallistu toimielimenä hallitusten väliseen konferenssiin. Sitä paitsi arvoisa parlamentin jäsen tietää varmasti, että hallituksen välisen konferenssin työ on tällä välin päättynyt, ja että sen tulokset ovat siitä eteenpäin julkisia.
Haluaisin korostaa, että olen samaa mieltä arvoisan parlamentin jäsenen kanssa valtiosta riippumattomien järjestöjen panoksesta ja vapaaehtoistoiminnasta moninaisilla aloilla, sillä järjestöt vaikuttavat ratkaisevalla tavalla monien kärsimysten lievittämiseen ja antavat samalla tietyissä tapauksissa kokonaisille kehitysmaiden yhteiskuntien ryhmille mahdollisuuden ottaa kohtalonsa omiin käsiinsä.
Mitä tulee humanitaaristen järjestöjen työn optimoimiseksi toteutettuihin konkreettisiin toimenpiteisiin, vuonna 1996 annetussa humanitaarista apua koskevassa asetuksessa säädetään muun muassa mahdollisuudesta rahoittaa sellaisia toimia, joilla vahvistetaan yhteisön sekä kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen ja elinten, valtiosta riippumattomien järjestöjen sekä niitä edustavien järjestöjen välistä koordinointia.
Mitä tulee luetteloon sellaisista valtiosta riippumattomista järjestöistä, jotka voivat jakaa petoksen vuoksi takavarikoituja tuotteita eniten tarvitseville, voin ainoastaan todeta, ettei komissio ole antanut neuvoston käsiteltäväksi asiaa koskevaa aloitetta.

Valdivielso de Cué
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, antamanne vastaus oli mielestäni mielenkiintoinen. Haluan korostaa Euroopan yhteiskunnan jos en sanoisi rajatonta niin joka tapauksessa upeaa ja mahtavaa potentiaalia, jota me voisimme hyödyntää paremmin. Nyt niin ei tapahdu, ja meidän on oltava tietoisia siitä, että se on puute.
Toiseksi paljon materiaalisempana näkökohtana sanoisin, että Euroopan unionissa esiintyy monia tapauksia, joissa me tuhoamme petoksen, teollisen väärentämisen tai muun laittoman menettelyn vuoksi takavarikoidut tavaraerät. Me poltamme usein vaatteita, tuhoamme takkeja ja kenkiä, koska niissä on käytetty laittomasti jotakin tuotemerkkiä tms. Ymmärrän täysin, että se tehdään kaupallisten rekistereiden tai muiden kriteerien perusteella, mutta on vahinko, että emme käytä tavaroita kaikkien vähäosaisimpien auttamiseksi.

Wohlfart
Olen iloinen, että arvoisa parlamentin edustaja ja minä olemme samaa mieltä siitä tavattoman tärkeästä tehtävästä, joka valtiosta riippumattomilla järjestöillämme on mainitulla alalla, erityisesti kaikkien eniten tarvitsevien ja vähäosaisimpien osalta. Osaan arvostaa valtiosta riippumattomien järjestöjen työtä, sillä vastaan ulkoministeriössä kehitysyhteistyöosastosta.
Mitä tulee hänen puheenvuoronsa viimeiseen osaan ja hänen esittämäänsä toivomukseen - mikäli oikein ymmärrän - olisi kenties syytä tiedustella myös komissiolta, voisiko se tehdä arvoisan parlamentin jäsenen toivoman kaltaisen aloitteen.

Puhemies
Kysymys nro 2 jätetään väliin, koska sen esittäjä ei ole paikalla.
Kysymys nro 3 María Izquierdo Rojo (H-0481/97):
Aihe: Argentiinan tilanne
Mitä mieltä neuvosto on Argentiinan nykytilanteesta? Mitkä ovat suhteidemme näkymät ja mitä toimia on suunnitteilla lyhyellä aikavälillä?

Wohlfart
Vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen haluaisin ilmoittaa hänelle seuraavat seikat.
Kuten tiedätte, neuvosto seuraa hyvin tarkasti Algerian sisäisen tilanteen kehitystä. Neuvosto on tyytyväinen 5. kesäkuuta pidettyjen parlamenttivaalien järjestelyihin. Algerian kansa ilmaisi mielipiteensä hyvässä järjestyksessä ja hyvien turvallisuusolosuhteiden vallitessa. Huomattava osa Euroopan unionin jäsenvaltioista vastasi myöntävästi Algerian viranomaisten pyyntöön lähettämällä paikalle kansallisia, Yhdistyneiden kansakuntien koordinoimia tarkkailijoita.
Euroopan unioni on pannut merkille yhteisen tarkkailuvaltuuskunnan kertomuksen, jossa vahvistetaan, että tietyistä huomattavissa puutteista huolimatta äänestys tapahtui olosuhteissa, joita voidaan pitää yleisesti ottaen tyydyttävinä. Suhteellisen korkea äänestysprosentti osoittaa mielestämme Algerian kansan tahtoa ottaa tulevaisuus omiin käsiinsä.
Komissio arvioi, että vaalit merkitsevät askelta oikeaan suuntaan poliittisten uudistusten tiellä. Neuvosto toivoo lisäksi, että uusi monesta puolueesta koostuva edustajakokous ja laajapohjainen kokoomushallitus ovat avaintekijöitä uudistuskehityksessä kohti Algerian demokraattista ja väkivallatonta yhteiskuntaa.
Neuvosto seuraa erittäin tarkkaavaisesti vaalien seuraavaa kierrosta, joka koskee tällä kertaa kunnallisvaaleja ja pidetään alkusyksystä.
Kahdenvälisten suhteiden osalta neuvosto toivoo, että uuden Euro - Välimeri-sopimuksen tekemiseen Algerian kanssa tarjoutuu nopeasti tilaisuus.

Izquierdo Rojo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia vastauksestanne. Ottaen kuitenkin huomioon, että myös lähimenneisyyteen ja vaaleihin on viitattu, haluaisin kysyä teiltä tämänhetkisestä tilanteen osalta, että miten te suhtaudutte FIS: n johtajan Abassi Madanin ehdonalaiseen tuomioon? Pidättekö sitä tehokkaana keinona löytää ulospääsy väkivallan käytöstä?

Wohlfart
Uskoakseni on yleisen edun mukaista, että Algeriassa käydään kaikkien asianomaisten tahojen välillä avointa vuoropuhelua.
Abassi Madanin eilinen vapauttaminen saattaa rauhoittaa Algerian tämänhetkistä tilannetta, joka huolestuttaa meitä kaikkia. Vapauttaminen saattaa olla askel oikeaan suuntaan vaikeissa neuvotteluissa ja vaikealla tiellä kohti jo aivan liian monia uhreja vaatineen konfliktin ratkaisua.

von Habsburg
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, uskotteko vaalien olleen todellakin demokraattiset, kun vaaleihin saivat osallistua vain etuoikeutetut puolueet, kun esimerkiksi edellisissä vaaleissa ehdottoman enemmistön saanut puolue, jonka sitten armeija syöksi vallasta, ei ollut mukana? Onneksi vaalit olivat sentään askel oikeaan suuntaan. Oletteko valmis lisäämään Algerian hallituksen painostusta, jotta se mahdollistaisi oikeat demokraattiset olot, jossa olisi edustettuna nimenomaan Algerian kansa eivätkä vain vallanpitäjille mieluiset ihmiset? Kaikesta huolimatta myös te, neuvoston puheenjohtaja, olette kuitenkin tietoinen siitä, kuinka paljon tämä enemmistön voittanut puolue sai taloudellista ja hallinnollista tukea kaikilla hallituksen käytettävissä olevilla varoilla!

Wohlfart
Uskoakseni korostin ensimmäisessä vastauksessani kysymykseen, että vaalit ovat vasta ensimmäinen askel. Myönnän, että vaalit pidettiin olosuhteissa, jotka eivät arvoisasta parlamentin jäsenestä olleet lainkaan tyydyttävät. Uskon kuitenkin, että meidän on tehtävä kaikkemme nyt, jotta tulevat vaalit järjestettäisiin demokraattisemmissa oloissa.
Haluaisin kuitenkin todeta, että tämänhetkinen ilmapiiri ei vaikuta erityisen suotuisalta. Tämä ei kuitenkaan saisi estää meitä tekemästä omasta puolestamme kaikkea mahdollista sellaisen myönteisen ja rakentavan vuoropuhelun aikaansaamiseksi, joka johtaa lopulta demokraattisiin vaaleihin. On kuitenkin muistettava korostaa, että kaiken kaikkiaan sellaisilla puolueilla, jotka turvautuvat väkivaltaan ja terrorismiin, ei pitäisi olla sananvaltaa. Kaikkien muiden demokraattisten voimien, jotka hyväksyvät demokratian periaatteet, on voitava osallistua maassa järjestettäviin seuraaviin vaaleihin.

Puhemies
Kysymys nro 4 John Iversen (H-0488/97):
Aihe: Burma
Onko neuvoston näkemys yhteisestä Burman vastaisesta kauppasaarrosta muuttunut Isossa Britanniassa ja Ranskassa äskettäin pidettyjen vaalien jälkeen?

Wohlfart
Mitä tulee Burman tilannetta koskevaan kysymykseen, haluaisin todeta, että neuvosto päätti 29. huhtikuuta 1997 jatkaa uudeksi kuuden kuukauden kaudeksi 29. lokakuuta 1996 hyväksytyllä Euroopan unionin Burmaa koskevalla yhteisellä kannalla määrättyjä hallinnollisia sanktioita.
Jatkamispäätös tehtiin sen vuoksi, että Burmassa ei ollut tapahtunut sisäistä kehitystä etenkään ihmisoikeustilanteessa ja demokratisoitumiskehityksessä.
Tällä hetkellä talouden alalla ehdotettuja lisätoimenpiteitä ei ole vielä hyväksytty. Niistä voidaan kuitenkin keskustella myöhemmin, jos Burman tilanne huononee entisestään.
Voin kuitenkin vahvistaa, että Euroopan unioni on jatkuvasti valppaana Burman tilanteen suhteen ja käsittelee kysymystä merkittävien ja nopeiden uudistusten tarpeesta kansainvälisten keskustelukumppaniensa, erityisesti ASEAN-valtioiden kanssa, joita Euroopan unioni pyytää käyttämään kaikkia käytettävissään olevia painostuskeinoja SLORC: in (State Law and Order Restoration Council) aseman muuttamiseksi.

Iversen
Haluaisin kiittää vastauksesta ja kysyä teiltä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, milloin - sillä kaikkihan me tiedämme, että tilanne on vakava alueella ja varsinkin Burmassa - kysymys otetaan neuvoston asialistalle? Käykö niin kuukauden, kahden kuukauden sisällä, vai onko jo nyt vahvistettu, milloin neuvosto käsittelee Burmaan kohdistettavia lisäpakotteita?

Wohlfart
Haluaisin vielä lisätä erään seikan minulle esitettyyn lisäkysymykseen ja todeta, että kuten jo sanoin, tällä hetkellä ei ole vielä määrätty sanktioita, mutta en sulje pois mahdollisuutta, että asia voitaisiin antaa ministerineuvoston käsiteltäväksi syyskuussa kokoontuvassa yleisten asioiden neuvostossa.

Puhemies
Kysymys nro 5 Ulla Sandbæk (H-0490/97):
Aihe: Syrjimättömyyspykälä ja Maastricht-II-sopimus
Tanskassa on valtiokirkko, mikä merkitsee, että kirkko saa valtiolta taloudellista tukea mm. rakennusten ylläpitoon ja pappien palkkojen maksuun.
Neuvostoa pyydetään selvittämään, voiko syrjimättömyyspykälän sisällyttämisestä uuteen Maastricht-II-sopimukseen olla seurauksena mm. sellaisissa maissa kuin Tanska, joissa on valtiokirkko, että uskonnolliset yhteisöt, jotka eivät kuulu valtiokirkkoon, voivat vaatia samaa kohtelua kuin valtiokirkko, niin että ne mm. saavat taloudellista tukea, ja onko vastaisuudessa mahdollista valittaa tuomioistuimeen, mikäli näin ei tapahdu.

Wohlfart
Vastauksena arvoisan parlamentin jäsenen kysymykseen haluaisin korostaa, että yhteisöjen tuomioistuin on ainoa, jolla on oikeus tulkita määräyksiä, joita saattaa tulevaisuudessa sisältyä Euroopan yhteisön perustamissopimukseen Amsterdamissa juuri päättyneen hallitusten välisen konferenssin seurauksena.
Uskoakseni ei ole neuvoston asia arvioida tekstiä, joka ei ole tullut vielä voimaan ja jota ei ole edes allekirjoitettu.

Sandbæk
Voisin ehkä kysyä neuvoston puheenjohtajalta, mitä oikein ajateltiin silloin kun nimenomaan kirkko liitettiin tähän syrjimättömyyspykälään? Minkä syrjinnän muodon kohteeksi neuvosto kuvitteli kirkon voivan joutua?

Wohlfart
Mainitsemistani syistä voin yrittää vastata Sandbækin lisäkysymykseen ainoastaan täysin henkilökohtaisen näkemykseni perusteella. Mielestäni ensimmäisessä käsittelyssä näyttää siltä, ettei perustamissopimuksen tulevalla 6 a artiklalla ole välitöntä oikeusvaikutusta eli yksityiset oikeussubjektit eivät voi vedota sen määräyksiin kansallisessa tuomioistuimessa tai yhteisöjen tuomioistuimessa.
Artiklalla annetaan neuvostolle, joka päättää yksimielisesti komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan, mahdollisuus - mutta ei velvollisuutta - toteuttaa toimenpiteitä useiden henkilöihin kohdistuvien syrjintätapojen torjumiseksi - mutta ei kieltämiseksi - perustamissopimuksella yhteisölle myönnetyn toimivallan rajoissa.
Tässä yhteydessä on huomautettava, etteivät kirkon tai kirkkojen ja valtion väliset suhteet kussakin jäsenvaltiossa kuulu yhteisön toimivaltaan, eivätkä yhteisön toimenpiteet siten voi kohdistua niihin. Tässä yhteydessä voidaan viitata myös hallituksen välisen konferenssin päätösasiakirjaan, jossa käsitellään kirkkojen asemaa kansallisen oikeuden mukaan.

Posselt
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että mainitsitte loppuasiakirjan, joka on jo allekirjoitettu toisin kuin sopimus, sillä se sisältää yhden lausekkeen valtion ja kirkon suhteesta. Kristinuskon asema on yhtä voimakas kaikissa jäsenvaltioissa, eikä Eurooppaa olisi ilman kristinuskoa, mutta eri valtioissa kirkon ja valtion suhde on hyvin erilainen. Niinpä on järkevää, että tässä yhteydessä annetaan toissijaisuusperiaatteen toteutua. Haluaisin kuitenkin tietää, pidättekö loppuasiakirjan päätöslauselmaa riittävänä ja miksi Euroopan kirkkojen toivetta ei voitu toteuttaa ja tätä kytkeä myös itse sopimukseen. Tässä asiassa erityisesti Luxemburgilla on mietittävää.

Wohlfart
Nähdäkseni vastasitte itse omaan kysymykseenne. Viittasitte toissijaisuuteen ja toissijaisuusperiaatteeseen, jotka mainitsin itse osana ensimmäiseen kysymykseen antamaani vastausta. Juuri se on ainoa syy. Voin vakuuttaa teille, että kyseessä ei ollut Luxemburgin varauma.

Puhemies
Kysymys nro 6 Felipe Camisón Asensio (H-0491/97):
Aihe: Toimet liikenneturvallisuuden parantamiseksi
Liikenneturvallisuus on ollut neuvoston kasvavan mielenkiinnon kohde, kuten sen tästä aiheesta antamat päätöslauselmat osoittavat.
Onko neuvosto sitä mieltä, että on tarkoituksenmukaista alistaa kaikki päivittäistä infrastruktuuria koskevat hankkeet " turvallisuusvaikutuskokeeseen" ja varustaa autot " nopeudenrajoittimilla" niin kuin tällaisten toimien puolestapuhujat ajattelevat?

Wohlfart
Kysymykseen vastatakseni haluaisin ensinnäkin todeta, että neuvosto hyväksyi 17. ja 18. kesäkuuta 1997 pitämänsä istuntokauden aikana päätelmät, jotka liittyvät komission tiedonantoon Liikenneturvallisuuden edistäminen EU: ssa - Ohjelma vuosiksi 1997-2001.
Merkittyään mainitun komission esittelemän toimintaohjelman pöytäkirjaan neuvosto totesi tyytyväisenä, että siinä määrätään uusista yhteisistä aloitteista liikenneturvallisuutta koskevaksi yhtenäiseksi lähestymistavaksi.
Neuvosto ei ole nimenomaisesti ilmaissut mielipidettään kahdesta arvoisan parlamentin jäsenen mainitsemasta toimenpiteestä onnettomuuksien ehkäisemiseksi eli nopeudenrajoittimista ja infrastruktuureja koskevasta turvallisuusvaikutuskokeesta.

Camisón Asensio
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan liikenneturvallisuusneuvosto on esittänyt komissiolle - ja ilmeisesti myös neuvostolle - kuuluisan suunnitelmansa, jonka kunnianhimoisena tavoitteena on vähentää tieliikenteen uhrien vuotuista määrää 45 000: sta 25 000: een Euroopan unionissa vuoteen 2010 mennessä.
Pyrkimyksenä on samalla vähentää niitä sosiotaloudellisia kustannuksia - monien miljoonien arvosta - joita unionissa tällä hetkellä syntyy.
Nykyisin voimassa olevien lainsäädännöllisten keinojen puitteissa on ehdotettu kaikkien infrastruktuurihankkeiden alistamista turvallisuusvaikutuskokeeseen samaan tapaan kuin ympäristöasioiden alalla. Me pidämme tätä toimenpidettä melko järkevänä ja kysymme neuvostolta sen kantaa asiaan, vaikka - kuten neuvosto on todennut - se ei ole vielä ehtinyt tutkia sitä; haluaisimme siitä huolimatta tietää kantanne.
Toinen asia on mielestämme arveluttavampi mutta sitäkään ei pidä hylätä, ja kannatamme esimerkiksi sellaisten kokeiluhankkeiden laatimista, joissa autot varustettaisiin nopeudenrajoittimilla onnettomuuksien ja liikenteen uhrien määrän vähentämiseksi. Älkäämme unohtako, että joissakin rekoissa jo käytetään näitä laitteita ja mittausten mukaan keskituntinopeuden alentaminen vain viidellä kilometrillä Euroopan unionin maanteillä merkitsisi vuositasolla jo 11 000 ihmishengen säästymistä.
Mitä mieltä neuvosto on tästä asiasta, vaikka se ei ole vielä ehtinyt perehtyä siihen?

Wohlfart
Esittäessään lisäkysymystään arvoisa parlamentin jäsen kuvaili jo yhteisön traagista tieliikenneonnettomuustilannetta: ihmishenkiä, mutta myös 1 600 000 loukkaantunutta. Lääkärinä voin vakuuttaa teille, että toisinaan loukkaantuneiden, joista ei enää puhuta jälkeenpäin, tilanne on hyvin vaikea kestää eikä ainoastaan loukkaantuneiden itsensä kannalta vaan myös heidän perheidensä kannalta, puhumattakaan tavattomista sosioekonomisista kustannuksista. Kaikki tämä on otettava huomioon.
Voin lisäksi vakuuttaa, että ministerineuvosto on täysin samaa mieltä kanssanne ja komission ehdotuksen kanssa tästä verenvuodatuksesta. Meidän mielestämme mitään keinoa onnettomuuksien ehkäisemiseksi ei pidä unohtaa.

Puhemies
Patricia McKennan esittämään kysymykseen nro 7 (H-0499/97) ei vastata, koska asia on esityslistalla.
Kysymys nro 8 Sören Wibe (H-0501/97):
Aihe: ECOFIN-neuvoston suositukset Ruotsille
Ruotsalaisten lehtitietojen mukaan EU-maiden valtiovarainministerit kehottivat 12. toukokuuta 1997 Ruotsia supistamaan budjettivajettaan laskemalla kotitalouksien ja yritysten veroja sekä leikkaamalla julkisen sektorin menoja ja/tai sosiaalisten tulonsiirtojen järjestelmää.
Maastrichtin sopimus, johon Ruotsi on sitoutunut, ilmoittaa ylärajan jäsenvaltioiden budjettivajeelle. Mutta sopimus ei mainitse lainkaan, millä tavoin valtioiden on päästävä tähän tavoitteeseen. ECOFIN-neuvosto on suosituksellaan tehnyt selvän poliittisen valinnan. Ruotsin on karsittava sosiaaliturvajärjestelmäänsä, vaikka sillä on tutkimusten mukaan ruotsalaisten tuki puolellaan.
Onko neuvoston mielestä sopivaa, että ECOFIN-neuvosto tekee tällaisia poliittisia valintoja? Eikö olisi ollut parempi suositella Ruotsille budjettitavoitteen saavuttamista joko leikkauksilla tai verojen ja maksujen korotuksilla? Onko neuvosto miettinyt, kuinka monta työpaikkaa Ruotsista katoaa, jos veronalennukset ja leikkaukset toteutetaan?

Wohlfart
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 104 c artiklassa määrätään, että jos neuvosto päättää, että liiallinen alijäämä on olemassa, se antaa jäsenvaltiolle, jota asia koskee, suosituksia tilanteen lopettamiseksi määräajassa.
Jotta tällaisella suosituksella olisi tehokas vaikutus, se ei voi olla ainoastaan pelkkä julkisen talouden tavoitteita koskeva muistutus. Toisaalta neuvosto ilmaisee kantansa aina riittävän yleisesti, jotta jäsenvaltioille jää ensisijaisia sisäisiä tavoitteitaan koskeva harkintavalta.
Ruotsia koskeva teksti, johon kaksi arvoisaa parlamentin jäsentä viittaa ja jota ei ole vielä julkaistu perustamissopimuksen 104 c artiklan mukaisesti, noudattaa nähdäksemme tätä tasapainoa.
Lisäksi Amsterdamissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto on vahvistanut, että terve julkinen talous on sellaisen vahvan ja kestävän kasvun välttämätön edellytys, joka synnyttää uusia työpaikkoja. Tässä yhteydessä on lisäksi mielenkiintoista todeta, että Ruotsin hallituksen syyskuussa 1995 esittelemässä lähentymisohjelmassa, joka ulottuu vuoden 1998 loppuun asti, ollaan asiasta samaa mieltä.

Ahlqvist
Kiitos, neuvoston puheenjohtaja, kerron vastuksen edelleen puoluetoverilleni Sören Wibelle. Minulla on kuitenkin yksi kysymys: koska teksti, joka koskee Ruotsia ja jota ei vielä ole julkaistu, julkaistaan?

Wohlfart
Toivoakseni mahdollisimman pian. Tämä on ainoa vastaus, jonka voin antaa. Muuten olisi teille epärehellinen.

Sjöstedt
Haluaisin esittää kaksi lisäkysymystä ministerineuvostolle. Jos veroja alennetaan, valtion tulot laskevat ja alijäämä kasvaa. Siksi en oikein ymmärrä puheenjohtajien logiikkaa. Eikö sen sijaan olisi oltava niin, että Ruotsin pitäisi korottaa veroja julkisen sektorin alijäämän pienentämiseksi? Tämä on toinen kysymys.
Toinen on: jos ministerineuvosto antaa Ruotsille neuvoja siitä, millä alueella leikkauksia pitäisi tehdä, eivätkö ne olisi esim. puolustus, lastenhoito tai sosiaalisektori? Missä Ruotsin siis pitäisi suorittaa leikkauksia? Minusta tämä on poliittinen suositus, jossa on oikeastaan kyse yrityksestä saada jäsenvaltiot harjoittamaan jonkinlaista oikeistopolitiikkaa.

Wohlfart
Minulla ei ole mitään valmista reseptiä, koska olen jo selittänyt niitä menettelyjä, joilla on määrä vähentää julkisen talouden alijäämää. Arviointi on Ruotsin hallituksen tehtävä, ja sen asiana on toteuttaa vaatimusten täyttämiseksi tarvittavat toimenpiteet. Neuvosto tai neuvoston puheenjohtaja ei voi antaa oppitunteja Ruotsin hallitukselle. Asiassa noudatetaan toissijaisuusperiaatetta.

Svensson
Onko neuvoston puheenjohtaja tietoinen siitä, että Ruotsin valtion varoissa ei tällä hetkellä ole budjettialijäämää juoksevissa asioissa? Onko puheenjohtaja tietoinen siitä, että väitetty Ruotsin korkea veroaste on vain näennäistä, siksi että se johtuu siitä, että Ruotsissa on julkinen sosiaaliturvajärjestelmä? Näennäisesti alhaisempia veroasteita saadaan maissa, joissa sosiaaliturvajärjestelmä ja niiden maksut eivät ole valtiollisia, vaan yksityisiä.

Wohlfart
Jos oikein ymmärsin, se oli pikemminkin tarkennus kuin kysymys. Parlamentin jäsen totesi, ettei julkisen talous ole alijäämäinen, mikä johtuu erittäin korkeista veroista. Voin kertoa, että Luxemburgissa on päinvastainen tilanne eli julkinen talous ei ole alijäämäinen sangen alhaisista veroista huolimatta.

Puhemies
Kysymys nro 9 Arthur Newens (H-0503/97):
Aihe: Kaupallinen yhteistyö Meksikon kanssa
Voiko neuvoston edustaja kertoa, miten kauppaa ja yhteistyötä koskevat neuvottelut Meksikon kanssa ovat edistyneet?

Wohlfart
Pyydän anteeksi, että vastaus voi tuntua hieman pitkältä, mutta haluaisin kertoa tarpeelliset tiedot, jotka ovat käytettävissämme tällä hetkellä.
Uusien sopimusten neuvottelut Meksikon kanssa ovat käytännöllisesti katsoen päättyneet. Ainoa yhä avoimeksi jäänyt kohta liittyy yksityiskohtaisten sääntöjen ja lähtökohtien mahdolliseen vahvistamiseen tavaroiden ja palvelujen vapauttamista koskevia neuvotteluja varten. Olen kuitenkin toiveikas sen suhteen, että ratkaisuun voidaan päästä lähipäivinä tekstien parafoimista varten. Minulle on kerrottu, että näin tapahtuu huomenna.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun korostaa muutamia uusiin sopimuksiin liittyviä erityisen tärkeitä seikkoja. Ensimmäinen koskee asiasisältöä. Osapuolet ovat sopineet sellaisen kehyksen luomisesta, joka edistää tavaroiden ja palvelujen kaupan sekä investointien kehitystä, mukaan lukien vastavuoroinen ja asteittainen vapauttaminen, ottaen huomioon tiettyjen tuotteiden herkkyyden ja Maailman kauppajärjestön asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti.
Lisäksi kumpikin osapuoli sitoutuu muun muassa aloittamaan yhteistyön talouden, tieteen, teollisuuden, koulutuksen ja kulttuurin alalla sekä sosiaalisella, audiovisuaalisella ja alueita koskevalla alalla, käynnistämään poliittisen vuoropuhelun sekä antamaan tiettyjä institutionaalisia määräyksiä.
Tämän lisäksi kumpaankin sopimukseen sisältyy, kuten kaikkiin yhteisön tekemiin sopimuksiin, demokraattisten periaatteiden ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevia määräyksiä, jotka ovat sopimusten erottamaton osa.
Muotoseikkoja ja menettelyä koskevalla tasolla osapuolet ovat neuvotelleet yleisen sekasopimuksen, ja sen ratifiointia odotellessa yhteisön toimivaltaan kuuluvan väliaikaisen sopimuksen. Sopimuksella perustettava yhteisneuvosto käyttää sopimusta neuvotteluvälineenä kaupan vapauttamiseksi. Kummatkin osapuolet ovat lisäksi erillisellä yhteisjulistuksella sitoutuneet neuvottelemaan rinnakkaisesta palvelujen, pääomien liikkeiden, teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyvien toimenpiteiden jne. vapauttamisesta, sillä ne kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan, eikä niitä sen vuoksi voida käsitellä väliaikaisessa sopimuksessa.
Näin tehdessään osapuolet ovat varmistuneet siitä, että vapauttamisen kohteena olevia erilaisia aloja käsitellään kattavasti. Tässä yhteydessä on syytä korostaa, että tavaroiden vapauttaminen tulee voimaan vasta kun neuvosto on ottanut kantaa kaikkien neuvottelujen tuloksiin ja kun yleinen sopimus on allekirjoitettu.

Newens
Kiitämme ministeriä hyvin perusteellisesta lausunnosta ja panemme tyytyväisenä merkille, että sopimuksessa, jonka toivomme edistävän Meksikon ja Euroopan unionin välisiä suhteita, on edistytty, ja pyydämme häntä kommentoimaan edelleen keskusteluja ihmisoikeuksista, jotka ovat osoittautuneet melko arkaluonteiseksi aiheeksi, ja pyydämme häntä tekemään selväksi, että tulemme edelleen seuraamaan tiiviisti tätä asiaa, josta muutamat meistä ovat saaneet säännöllisiä kertomuksia tai valituksia Meksikon kansalaisilta. Uskomme, että asian todellinen edistyminen hyödyttäisi molempien alueiden kansalaisia.

Wohlfart
Arvoisan parlamentin edustajan mainitsemiin aloihin ei liity erityisiä ongelmia.
Uskon, että Meksikon kanssa tehtävissä uuden sukupolven sopimuksissa pyritään ottamaan huomioon myös laajaalainen ihmisoikeuspolitiikkamme.

Puhemies
Kysymys nro 10 Birgitta Ahlqvist (H-0506/97):
Aihe: Demokratian murskaaminen Valko-Venäjällä
Presidentti Lukashenko on hajottanut demokraattisesti valitun parlamentin ja nimittänyt sen tilalle nukkeparlamentin.
Valko-Venäjän oppositiolehtien toimintamahdollisuuksia on jyrkästi rajoitettu. Myös opposition ilmaisunvapautta on rajoitettu jyrkästi ja monet oppositiojohtajat ovat olleet vangittuina.
Valko-Venäjää voidaan hyvällä syyllä kutsua Euroopan vähiten demokraattiseksi maaksi. Aiommeko sallia tämän Euroopan mantereella vuonna 1997?
Valitettavasti näyttää siltä, että Euroopan demokratiat enimmäkseen seuraavat tilannetta vaitonaisina. Olen aikaisemmin kysynyt tästä asiasta komissiolta, mutta saanut vastaukseksi: " Me seuraamme tilannetta." Onko ulkoministereiden neuvosto keskustellut asiasta? Onko keskusteltu yhteisistä toimista, joilla Valko-Venäjän presidentti saataisiin palaamaan demokraattiseen hallintoon? Onko keskusteltu EU: n ja Valko-Venäjän kauppasuhteiden tulevaisuudesta?

Wohlfart
Haluaisin todeta, että neuvosto seuraa erittäin tiiviisti Valko-Venäjän tilanteen kehitystä ja on ryhtynyt yhteisiin ponnisteluihin pyrkiäkseen vaikuttamaan maan viranomaisiin, jotta he palauttaisivat kansainvälisesti hyväksyttyjen demokraattisten periaatteiden täyden kunnioituksen ja noudattaisivat mainittuja periaatteita.
Alankomaiden entisen oikeusministerin Aol Koston johtama Euroopan unionin tutkintavaltuuskunta lähetettiin ValkoVenäjälle tammikuussa 1997 tekemään havaintoja kansanäänestyksen laillisuudesta, arvioimaan valtion täytäntöönpano-, lainsäädäntö- ja tuomiovaltaa käyttävien tahojen uusien suhteiden yhteensopivuutta vallanjakoperiaatteiden kanssa sekä tutkimaan, häiritäänkö oppositiota ja tiedotusvälineitä.
Valtuuskunta havaitsi maassa useita vakavia rakenteellisia ja poliittisia epäkohtia. Näiden toteamusten perusteella neuvosto sopi helmikuussa 1997, että Euroopan unionin ja Valko-Venäjän suhteita käsitellään kokonaisvaltaisesti, ja korosti, ettei Euroopan unioni tahdo eristää maata ja että se pitää erittäin tärkeänä kehitystä, jonka avulla maalla voi oikean hetken tullen olla tärkeä asema eurooppalaisissa rakenteissa. Kehityksen avaimet ovat kuitenkin ValkoVenäjällä.
Neuvosto tutkii myös, millaisia vaikutuksia tällaisella asenteella on Euroopan unionin ja Valko-Venäjän kannalta. Neuvosto sopi, että jolleivät Valko-Venäjän viranomaiset ryhdy myönteisiin toimenpiteisiin, a) Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät tue Valko-Venäjän Euroopan neuvostoon liittymishakemusta b) Euroopan unioni ei tee väliaikaista sopimusta eikä kumppanuus- tai yhteistyösopimusta c) kahdenvälisiä ministeritason yhteyksiä Valko-Venäjään arvioidaan tapauskohtaisesti d) yhteisön ja jäsenvaltioiden teknisen avun ohjelmia tarkastellaan uudelleen ja arvioidaan sen periaatteen mukaan, että niillä on oltava suora vaikutus uudistuskehitykseen.
Maaliskuussa 1997 järjestettyjä mielenosoituksia ympäröineiden tapahtumien ja mielenosoittajien pidätysaallon jälkeen neuvosto antoi lisäksi huhtikuussa 1997 kriittisen julistuksen ja vahvisti jälleen, ettei Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välinen yhteistyö voi jatkua, jollei maassa toteuteta vakuuttavia toimia sellaisen poliittisen järjestelmän luomiseksi, jossa noudatetaan ihmisoikeuksia ja poliittista vapautta koskevia kansainvälisesti hyväksyttyjä normeja.
Julistuksessa kehotettiin Valko-Venäjän viranomaisia toteuttamaan käytännössä sitoumuksensa aloittaa neuvottelut vaaleilla valitun 13. korkeimman neuvoston kanssa oikeudenmukaisen vallan tasapainon aikaansaamiseksi.
Neuvosto on tyytyväinen siihen, että tavoitteen saavuttamiseksi on perustettu kolmikantainen ryhmä, johon kuuluu edustajia Valko-Venäjän hallituksesta ja 13. korkeimmasta neuvostosta sekä asiantuntijoita Euroopan unionista.
Haluaisin ilmoittaa teille, että ryhmä piti ensimmäisen istuntonsa tämän vuoden kesäkuussa eikä ole saattanut työtään vielä päätökseen. Neuvosto seuraa edelleen tiiviisti ryhmän työn tuloksia ja Valko-Venäjän kokonaistilanteen kehitystä.
Euroopan unionin ponnistelut täydentävät ja lujittavat loppujen lopuksi ETY-järjestön ja Euroopan neuvoston työtä.

Ahlqvist
Minusta on ilahduttavaa, että neuvostolla on joka tapauksessa hieman enemmän konkreettisia toimenpiteitä kuin komissiolla, mitä tulee Valko-Venäjän tilanteen tyynnyttämiseksi. Esitin aiemmin kysymyksen komissiolle ja vastaus oli hyvin, hyvin odottava ja varovainen.
Valko-Venäjän viime vuodet olisivat yhtä hyvin voineet olla huippujännittävä trilleri, mutta ne ovat kuitenkin todellisuutta. Meidän on tehtävä jotakin konkreettista. Minä pidän kuitenkin neuvoston pyrkimyksiä konkreettisempina. Ei nimittäin riitä, että on huolissaan, arvioi ja tutkii. Sitä on jo tehty. Me tiedämme, millaista siellä on. Me tiedämme myös, että tiedotusvälineitä sensuroidaan, että ammattiyhdistykset on kielletty ja että mielenosoitukset ovat kiellettyjä. Tulen seuraamaan tätä asiaa myöhemminkin. Neuvostolta saamani vastaus on ilahduttava.

Wohlfart
Uskoakseni tämä ei ollut varsinainen kysymys. Arvoisa parlamentin jäsen kiitti meitä vastauksestamme ja jos ymmärsin oikein, hän aikoo seurata kysymystä jatkossakin.

Puhemies
Koska kysymykset nro 11 ja 12 liittyvät samaan asiaan, niihin vastataan yhteisesti.
Kysymys nro 11 Anne McIntosh (H-0508/97):
Aihe: Tullivapauden poistaminen
Aikooko neuvoston puheenjohtaja tarkastella uudelleen ehdotettua tulli- ja verovapaan myynnin lakkauttamista 1. heinäkuuta 1999 lukien suojellakseen sekä matkailu- ja merenkulkualalla työskentelevien intressejä että matkustajien intressejä?
Onko neuvosto samaa mieltä siitä, että tullivapaan myynnin loppuminen nostaisi hintoja ja matkustuskustannuksia - esim. lauttalippujen hintojen arvioidaan nousevan keskimäärin 30 % - mistä seuraisi, että kuluttajien valintamahdollisuudet pienenisivät?
Mikäli tullivapaus poistetaan, niin mitä tukitoimia neuvosto aikoo ehdottaa matkailualaan eittämättä kohdistuvan negatiivisen vaikutuksen kompensoimiseksi sekä matkustajien intressien suojelemiseksi? Kysymys nro 12 Brian Crowley (H-0545/97):
Aihe: Vuonna 1999 toteutettavaksi ehdotetusta tullivapauden poistamisesta aiheutuvien seurausten korvaaminen
Euroopan unionin komissio on viime aikoina antanut ymmärtää, että jotkut EU: n sisäisen tullittoman myynnin lakkauttamisesta aiheutuvat alueelliset sosiaaliset ja taloudelliset seuraukset voitaisiin korvata valtion tuella.
Onko neuvosto sitä mieltä, että valtiontukia voidaan joutua harkitsemaan tullivapauden poistamisesta koituvien seurausten kompensoimiseksi EU: n sisäisillä reiteillä, etenkin niillä, jotka yhdistävät Irlannin kaltaisia rannikkovaltioita ja reuna-alueita muuhun Euroopan unioniin?
Wohlfart
Haluaisin vastata yhteisesti McIntoshin ja Crowleyn esittämiin kysymyksiin, jotka kummatkin koskevat seurauksia, joita satamien ja lentokenttien verovapaan myynnin lakkauttamisella on etenkin Euroopan unionin sisällä tapahtuvien matkojen osalta.
Haluaisin ensinnäkin korostaa, että verovapaan myynnin säilyttäminen yhteisön sisäisessä matkustajaliikenteessä on ristiriidassa rajattomien sisämarkkinoiden kanssa.
Vaikka neuvosto verorajojen lakkauttamista koskevia direktiivejä vuonna 1993 antaessaan päätti jatkaa väliaikaisesti verovapaata myyntiä yhteisön sisäisille matkustajille 30. päivään kesäkuuta 1999 asti, se tapahtui nimenomaan niiden sosiaalisten ja alueellisten ongelmien välttämiseksi, joita myynnin äkillisestä lakkauttamisesta olisi voinut aiheutua.
Tarkoituksena oli siten antaa riittävästi aikaa aloille, joita asia koskee, ennen kaikkea lentokenttäviranomaisille, lentoyhtiöille, autolauttayhtiöille, tax free -myymälöissä tavanomaisesti myytävien tavaroiden valmistajille ja kyseisten liikkeiden pitäjille, jotta ne saattoivat valmistautua vuoden 1993 direktiiveissä säädettyyn yhteisön sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamiseen.

McIntosh
Neuvoston vastaus on suuri pettymys. Tullirajoja ei poisteta. Tämän lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan ja muiden maiden väliset rajatarkastukset ovat huonontuneet, koska osa maista kuuluu Schengenin sopimukseen ja osa ei. Haluaisin toistaa kysymykseni istuvalle puheenjohtajalle: Miten hän aikoo suojata etenkin merenkulun, ilmailun ja matkailun alalla tällä hetkellä toimivien työntekijöiden edut ja matkustajien edut?
Koska Yhdistynyt kuningaskunta on saari, uskon, että se eritoten tulee kärsimään tullivapauden poistamisesta. Matkustaminen tulee kalliimmaksi. Koska se on saari, sinne on vaikeampi päästä. Tullivapaalla myynnillä on suurempi vaikutus Yhdistyneen kuningaskunnan talouteen, matkailuun ja työllisyyteen hintojen säilyttämisen, palvelujen ylläpidon, kuluttajien valintamahdollisuuksien ja työllisyyden kannalta. Voisiko hän ystävällisesti vastata tähän kysymykseen?

Wohlfart
Saatan ymmärtää, ettei antamani vastaus tyydytä McIntoshia. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että kun verorajojen poistamista koskevat direktiivit annettiin, jäsenvaltiot päättivät lykätä niiden soveltamista vuoteen 1999 asti. Tämän määräajan tarkoituksena oli antaa alan toimijoille ja työntekijöille mahdollisuus löytää ratkaisuja, joiden avulla talouden muille toimialoille siirtyminen käy sulavasti, jos niin voi sanoa.
Haluaisin vielä kerran korostaa, ettei verovapaan myynnin lakkauttamisesta päätetty äkkiarvaamatta. Oli miten oli, haluaisin lisäksi huomauttaa, ettei neuvoston käsiteltäväksi ole tähän mennessä saatettu yhtään ehdotusta verovapaan myynnin jatkamisesta yhteisön sisäisillä matkoilla 30. kesäkuuta 1999 jälkeen. On selvää, että neuvosto ottaa tarvittavalla tavalla huomioon komission mahdolliset alaa koskevat ehdotukset.
Haluan lisäksi muistuttaa, että yhteisöstä poistuvia matkustajia koskeva verovapaa myynti säilyy jatkossakin. Niinpä, arvoisa rouva MacIntosh, tiivistääkseni vastaukseni totean, että neuvosto odottaa edelleen komission mahdollisia mainitsemaanne asiaa koskevia ehdotuksia.

Crowley
Haluan kiittää istuvaa puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Jos jatkamme siitä, mitä hän sanoi, komissio on kertonut parlamentille, että se ei voi ryhtyä tällaisiin toimiin, koska neuvosto on jo tehnyt päätöksen, ja se on kieltäytynyt muuttamasta päätöstä millään tavoin. Voisiko istuva puheenjohtaja tästä syystä luvata meille, että hän ottaa asian esille seuraavassa neuvoston kokouksessa varmistaakseen, voidaanko päätös perua tai voidaanko sitä laajentaa jollain tavoin?
Toiseksi, kuten kollegani jo mainitsi syrjäisestä sijainnista - myös istuva puheenjohtaja mainitsi tämän - yhteisöstä lähtevät ihmiset olisivat silti oikeutettuja tekemään tullivapaita ostoksia. Tiedättekö, kuinka paljon yhteisön kansalaisia matkustaa säännöllisesti yhteisön ulkopuolelle ja kuinka paljon yhteisön kansalaisia matkustaa säännöllisesti yhteisön sisällä? Yksistään Irlannissa 74 % kansalaisista matkustaa yhteisön sisällä, kun taas 26 % kansalaisista matkustaa yhteisön ulkopuolelle.

Wohlfart
Silläkin uhalla, että tuotan arvoisalle parlamentin jäsenelle pettymyksen, haluaisin kuitenkin korostaa, että aloiteoikeus kuuluu edelleen komissiolle eikä neuvostolle.

Elliott
Haluaisin kysyä istuvalta puheenjohtajalta ensinnäkin, onko hänellä mitään todisteita siitä, että Euroopan unionin tullivapaan myynnin lopettamisella olisi haitallisia vaikutuksia matkailuun? Toiseksi, jos tullivapaata myyntiä jatketaan, voiko hän antaa mitään järkevää syytä sille, miksi ilma- ja meriteitse matkustavat henkilöt voisivat hyötyä tullittomuudesta, mutta junalla tai autolla kansalliset rajat ylittävillä matkustajilla ei olisi mahdollisuutta tullivapaisiin ostoksiin? Mikä on tällaisen ajattelun logiikka?

Wohlfart
Vaikkei elämääni tosiaankaan tehdä helpommaksi, yritän kuitenkin vastata kysymyksiin.
Luullakseni kyse on sisämarkkinoiden logiikasta. Ymmärrän hyvin, että silloin kun kaikista sisämarkkinoiden toteuttamista koskevista direktiiveistä - eikä ainoastaan tästä - keskusteltiin, saattoi joukossa olla tiettyjä henkilöitä, jotka eivät olleet täysin tietoisia direktiivien mahdollisista seurauksista. En tiedä, miettivätkö kaikki tätä kysymystä direktiivien antamishetkellä. Haluan muistuttaa, että direktiivit antoi ministerineuvosto luodakseen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta tarpeellisen lainsäädännöllisen kehyksen.
Nyt, kolmen toimintavuoden jälkeen, on tehty ensimmäiset päätelmät ja todettu, että tiettyjä säännöksiä on vielä parannettava, jotta sisämarkkinat toimisivat asianmukaisesti. Uskoakseni tänä aamuna ja iltapäivänä on puhuttu monista sisämarkkinoihin liittyvistä asioista ja säännöksistä, joita tarvitaan, jotta sisämarkkinat toimisivat sataprosenttisesti. Uskoakseni ongelmamme liittyy nimenomaan ja ainoastaan sisämarkkinoiden toimintaan. Olen samaa mieltä siitä, että tietyt seuraukset ovat ikäviä, mutta se on asia, johon meidän on pakko mukautua. Kyseessä ovat sisämarkkinat, joilta halutaan poistaa tietyt kilpailun muodot, jotka voisivat osoittautua vilpillisiksi, mitä ei ole syytä unohtaa.

Puhemies
Wohlwart, minusta on selvää, että parlamentin jäsenet eivät halua mutkistaa asioita, mutta joskus asiat ovat vaikeita ja tämä on ehkä vaikea kysymys. Nyt saamme nähdä, mahtaako Lindqvist, jolla on yhden minuutin puheenvuoro, tehdä asiasta äärimmäisen vaikean.

Lindqvist
En ole varma, tuleeko tämä tekemään niin. Tämä aihe on ollut esillä useita kertoja. Vastaukset ovat olleet lähes samoja. Mehän tunnemme tosiasiat.
Haluaisin kysyä neuvostolta, että eikö sen jälkeen, kun joukon jäsenvaltioita tekemät suuret määrät kysymyksiä, olisi mahdollista antaa komissiolle tehtäväksi selvittää johtopäätöksiä vaikutuksista työllisyyteen ja matkailuun niissä maissa, joista on aiottu poistaa tax free -myynti, niin että me saisimme kunnollisia tosiasioita poistamisen seurauksista. Kyse on muun muassa useista työpaikoista EU: n alueella, mikä on ehkäpä suurin ongelma Euroopassa tällä hetkellä.

Wohlfart
Työllisyys on yksi suurimmista huolenaiheistamme, ja voitte olla varma, että suhtaudun kaikkea muuta kuin välinpitämättömästi työnsä menettäviin ihmisiin - uskoakseni tämä on asia, joka yhdistää meitä tällaisessa meitä jakavassa kysymyksessä. Tiedän oikein hyvin, että silloinen ECOFIN-neuvosto teki päätöksiä yksimielisesti, kuten haluan muistuttaa, tämän kuvailemani järjestelmän toteuttamiseksi siirtymäkauden avulla.
Jos ongelmia esiintyy, voin vakuuttaa teille, että ne huolestuttavat meitäkin. Tarkoituksenani ei ole sanoa, etten haluaisi vastata kysymykseenne. Uskon kuitenkin, että mikäli teillä on kysymyksiä, jotka liittyvät matkailuun ja taloutemme muihin toimialoihin kohdistuviin vaikutuksiin, komissiolla on tässä yhteydessä minua paremmat mahdollisuudet antaa teille tyydyttävämpiä vastauksia.

Puhemies
Kysymys nro 13 Clive Needle (H-0510/97):
Aihe: Muutokset EU: n politiikassa - eläimet " tuntevina olioina" ja niiden hyvinvointiin liittyvät vaatimukset
Mitä muutoksia neuvosto aikoo tehdä EU: n politiikkaan, kun otetaan huomioon, että Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa otetaan käyttöön uusi määräys, jonka mukaan on kiinnitettävä erityistä huomiota eläinten - tuntevina olioina - hyvinvointiin liittyviin vaatimuksiin?

Wohlfart
Toistaessaan kansalaisten yhä selvempää tietoisuuden lisääntymistä neuvosto voi vakuuttaa, että yhteisön lainsäädännön parantaminen eläinten - tuntevina olioina - suojelemiseksi paremmin ja niiden hyvinvoinnin turvaamiseksi paremmin on yksi jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin ensisijaisista tavoitteista.
Tämä tietoisuuden lisääntyminen sai valtioidemme ja hallitustemme päämiehet äskettäin Amsterdamissa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa sopimaan, että tulevaan perussopimukseen liitetään eläinten hyvinvointia koskeva pöytäkirja. Arvoisa puhemies, on selvää, ettei perussopimusta ole tällä hetkellä vielä allekirjoitettu, saati ratifioitu.
On myös selvää, että kun kyse on tavoitteesta, josta tulee perussopimuksen olennainen osa, kaikkien yhteisön toimielinten, neuvosto mukaan lukien, samoin kuin jäsenvaltioiden on otettava täysin huomioon eläinten hyvinvointiin liittyvät vaatimukset silloin kun muotoillaan tai toteutetaan yhteisön politiikkoja maatalouden, kuljetuksen, sisämarkkinoiden ja tutkimuksen alalla.
On ennen kaikkea komission tehtävä muotoilla aina tarvittaessa tarkoituksenmukaisia ehdotuksia. Olen omasta puolestani vakuuttunut, että parlamentti tulee antamaan oman arvokkaan panoksensa asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön kehittämiselle.

Needle
Arvoisa puhemies, kiitän istuvaa puheenjohtajaa uutta ensisijaista tavoitetta koskevasta tervetulleesta lausunnosta, jonka uskon vakaasti saavan vastakaikua yhteisössä ja jonka monet henkilöt ottavat varmasi hyvin tyytyväisinä vastaan. Minun on sanottava, että tämä kysymys otettiin käsiteltäväksi ensimmäisessä ilon huumassa luettuamme, että tämä pöytäkirja on jokseenkin yllättäen sisällytetty sopimukseen, sillä useat parlamentin jäsenet ovat puoltaneet sitä jo pitkään, mutta he tuskin uskoivat niin todella tapahtuvan. Haluaisin neuvoston tietävän, että me parlamentin jäsenet olemme sen jälkeen saaneet lukuisia luottamuksenosoituksia, että asiassa tullaan edistymään. Esimerkiksi kanojen tehokasvatukseen ja eläintarhojen oloihin tullaan tekemään parannuksia. Tämä herättää erilaisia odotuksia, ja ihmiset toivovat, että tulevien kuukausien aikana tehdään konkreettisia parannuksia. Ymmärrän, mitä tarkoitatte tarpeella ratifioida ensin pöytäkirja, mutta voitteko kertoa, ryhdytäänkö tietyillä aloilla pian toimiin ja voimmeko odottaa parannuksia jo lyhyellä ajalla, jotta saamme ihmiset yhä vakuuttuneimmiksi siitä, että nämä eivät ole ainoastaan sanoja perustamissopimuksessa, vaan ne todella johtavat erityisiin toimiin?

Wohlfart
Haluaisin kiittää arvoisaa parlamentin jäsentä hänen myönteisestä suhtautumisestaan neuvoston vastaukseen. Mitä tulee huoleen, joka koskee eläinten aseman parantamiseen tähtäävien erilaisten toimenpiteiden käytännön toteuttamista eri aloilla, kuten maataloudessa, kuljetuksessa, sisämarkkinoilla ja tutkimuksessa, haluaisin todeta, että kaikki muutokset asiaa koskevaan nykyiseen lainsäädäntöön edellyttävät ennen neuvoston käsittelyä komission ehdotusta. Toivon, että neuvoston käsiteltäväksi tulee pian komission aloitteita ja ehdotuksia, jotka ovat arvoisan parlamentin jäsenen toivomusten mukaisia.

Puhemies
Kysymys nro 14 Christine Oddy (H-0512/97):
Aihe: Sri Lankan joukkomurha
Onko neuvosto tietoinen Sri Lankassa meneillään olevasta murhatutkimuksesta, joka koskee helmikuussa 1996 sotilaiden murhaamien 24 tamili-siviilin kohtaloa Trincomaleen alueen Kumarapuramin kylässä?
Mitä neuvosto aikoo tehdä varmistaakseen sen, että riippumattoman tutkimuksen tulokset julkistetaan sen valmistuttua? Aikooko komissio tukea toimenpiteitä, joilla varmistetaan se, että 24 murhatun siviilin perheet saavat korvauksia valtiolta - korvausten maksaminen osoittaisi valtion sitoutumista todelliseen vastuuseen ja turvallisuushenkilöstön rikkomusten ehkäisemiseen tulevaisuudessa.

Wohlfart
Euroopan unioni on toistuvasti ilmaissut huolestuneisuutensa Sri Lankan sisäisissä selkkauksissa ilmenneistä väkivaltaisuuksista ja ihmisoikeusrikkomuksista. Euroopan unioni on muotoillut huomautuksensa Sri Lankan kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun yhteydessä ja toteuttaa toimenpiteitä asianmukaisissa kansainvälisissä yhteyksissä erityisesti julistusten avulla.
Mitä tulee arvoisan edustajan mainitsemaan tapaukseen, sitä ei ole annettu erityisesti neuvoston tiedoksi. Neuvosto on kuitenkin valmis pyytämään lisätietoja Sri Lankan toimivaltaisilta viranomaisilta vakiintuneen vuoropuhelun ansiosta käytettävissä olevin keinoin. Neuvosto muistuttaa lisäksi 17. huhtikuuta 1997 antamistaan julistuksista, joissa annettiin tunnustusta Sri Lankan presidentin ja oppositiojohtajan väliselle kirjeenvaihdolle, jossa käsitellään maata tuhoavan etnisen selkkauksen osapuolten yhteistä lähestymistapaa. Euroopan unioni toivoo, että yhteisymmärrys auttaa synnyttämään luottamuksen ja lopettamaan poliittisen taistelun.

Oddy
Otan tyytyväisenä vastaan istuvan puheenjohtajan huomautukset. Haluaisin kiinnittää puheenjohtajamaan huomion siihen, että joukkomurha on erityisen vakava, koska uhrien joukossa oli naisia ja lapsia. Tämän vuoksi sitä ei voida katsoa armeijan yritykseksi eliminoida tamilisissit ja terroristit.
Järjestö, jolta sain tiedon, on hyvin arvostettu Sri Lankassa. Pyytäisin neuvostoa kiinnittämään tähän vakavaa huomiota. Olen hyvin halukas auttamaan välittämällä saamani tiedon eteenpäin.

Puhemies
Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on kulunut loppuun, kysymyksiin nro 15-37 vastataan kirjallisesti.
(Istunto keskeytettiin klo 19.05 ja se jatkui klo 21.00.)

Esityslista
Puhemies
Ilmoitan teille, että ULKO-valiokunnan puheenjohtaja on antanut puhemiehistölle tiedon, että Graziani ei ole läsnä, hän on sairastunut ja pyytää, että työjärjestystä muutettaisiin ja keskustelua Grazianin mietinnöstä (A40140/97) lykättäisiin.
Työjärjestyksen 96 artiklassa 2 kohdassa määrätään, että päiväjärjestyksen hyväksymisen jälkeen sitä ei voida enää muuttaa paitsi puhemiehen ehdotuksesta soveltaen artikloja 97 sekä 128-132. Koska kokous ei ole tänään päätösvaltainen äänestämään, puhemiehistö hyväksyy Martensin ehdotuksen lykätä keskustelua Grazianin mietinnöstä.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluaisin ainoastaan tukea sosialistiryhmän puolesta ehdotustanne - vaikka sillä ei ole merkitystä työjärjestyksen kannalta - ja toivoa, että kollegamme Graziani toipuu pian ja voi esitellä mietintönsä syyskuun täysistunnossa.

Castagnetti
Arvoisa puhemies, kiitän PPE-ryhmän puolesta teitä osoittamastanne ymmärtämyksestä asian käsittelyn suhteen. Toivomme, että Grazianin mietintöä EU: n ja Kanadan välisistä suhteista voidaan käsitellä seuraavassa syyskuun istunnossa.

Albanian tilanne vaalien jälkeen (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana jatkokeskustelu neuvoston ja komission julkilausumista Albanian vaalien jälkeisestä tilanteesta.

Fassa
Arvoisa puhemies, Albania tarvitsee Eurooppaa nykyään enemmän kuin koskaan. Tässä on tänä iltapäivänä käsittelemämme ongelmavyyhden tosiasiallisin sisältö. Yli 1 500 ihmistä murhattiin ajanjaksona, joka edelsi 29. kesäkuuta ja 6. heinäkuuta pidettyjä vaaleja, ja noin miljoona automaattista tuliasetta on edelleen yksityishenkilöiden hallussa.
Kyseisestä syystä viimeksi käydyt, monien kollegojen arvion mukaan tyydyttävästi sujuneet vaalit eivät voi saada neuvostoa eikä yleensä Euroopan unionia vähentämään suojelutoimia. Erityisesti on välttämätöntä, että neuvosto toteuttaa kaikki välttämättömät, hyödylliset ja aiheelliset toimet Albanian vakauttamiseksi ja demokratisoimiseksi, myös taloudellisella avulla, joka on sidottu ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja demokraattisten sääntöjen soveltamiseen tuossa kovan onnen maassa.
Ainoastaan tämänkaltainen suhtautuminen voi toimia perustana laajentumispolitiikalle entiseen Itä-Eurooppaan, jota Euroopan unioni parhaillaan toteuttaa. Emme voi enää alistua maksiimin " parempi vähän kuin ei mitään" ilmaisemaan periaatteeseen.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, toivon että komission ja neuvoston poissaolosta huolimatta voisimme ottaa huomioon seuraavat seikat:
Vaalit olivat todellakin vaikeat, mutta lopulta kaikki osapuolet hyväksyivät ne. Muistutan että esimerkiksi Berisa, joka valvoi Albanian televisiota, kielsi välittämästä mitään tietoja vaaleja edeltävien kampanjoiden tapahtumista. Nyt alkavat kuitenkin uuden hallituksen vaikeudet.
Arvoisa puhemies, nyt kun kaikki puheenvuorot on käytetty, haluaisin painottaa seuraavia asioita:
Ensiksi, toivomme - ja toivoisin kovasti että minulla olisi myös poissaolevien toimeksianto - ettei enää millään tavalla tuettaisi Berisan hallintoa, jonka epäluotettavuutta ei tarvinne enää todistella enempää Albanian sisäpolitiikassa, kuin ulkoisessa seikkailupolitiikassaankaan, jollaisesta on alkanut näkyä merkkejä. Toivon että yhteisön toimielimet samoin kuin ne jäsenvaltiot, joilla on osuus asiassa, osoittaisivat pidättyvyyttä.
Toiseksi, arvoisa puhemies, mitä tulee avunantoon, Euroopan unionin maista me annoimme asukaslukuun suhteutettuna eniten apua Albanialle. Mihin rahat on käytetty?
Kolmanneksi, olisi suotavinta, että tuleva apu käytettäisiin korvaamaan uhreille pyramidiyhtiöiden kavallukset, joista suurimmassa vastuussa oli edellinen hallitus. Muulla tavoin ei Albanian poliittisia oloja voida vakauttaa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ariane
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mouskourin parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan puolesta laatima mietintö (A4-0237/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kirjan ja lukemisen alaa koskevasta kääntämisen kattavasta tukiohjelmasta (Ariane) (C4-0294/97-94/0189(COD)).

Mouskouri
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät edustajat, muistatte ehkä, että noin kaksi vuotta sitten, huhtikuussa 1995, esittelin tässä samassa salissa hyvin innostuneesti Ariane-ohjelman. On syytä muistaa, että kyseessä on ohjelma, jonka tarkoitus on käännösten avulla vahvistaa kirjallisuuden, teatterin ja hakuteosten leviämistä; edistää kirja-alan yhteistyötä ja vaikuttaa kattavamman pohjan luomiseen kääntäjien koulutusohjelmiin. Ehkä muistatte vielä, että ensimmäisen esityksen jälkeen meidän oli odotettava reilu vuosi, ennen kuin neuvosto sai muotoiltua yhteisen kannan niistä muutosesityksistä, jotka olimme esittäneet ensimmäisessä käsittelyssä. Tämän pitkällisen prosessin lisäksi tulivat vielä sovittelukomitean käymät tiukat neuvottelut, jotka vihdoin johtivat sopimukseen neuvoston kanssa.
Tänään tahtoisin esitellä teille tämän sopimuksen lopputuloksen Ariane-ohjelmasta, yrittäen samalla säilyttää innostukseni ennallaan, sillä todellakin kyseessä on ohjelma, joka ansaitsee meidän tukemme. Ovathan kirjallisuuden lukeminen ja tutustuminen historiaan ja kulttuuriin parhaita tapoja edistää Euroopan kansojen lähentymistä toisiinsa.
Aloitan niistä muutosesityksistä, jotka valtuuskuntamme sai neuvoston hyväksymään. Nämä muutosesitykset koskevat kahta tärkeää asiaa: Ensiksi, etusijan antaminen käännöksille niistä teoksista, jotka on kirjoitettu Unionin pienilevikkisillä kielillä. Nämä teokset hyötyvät Ariane-ohjelman tuesta, vaikka niitä ei oltaisi aiemmin käännetty muille Unionin kielille. Toiseksi, etusija annetaan pienille ja riippumattomille kustantamoille. Vielä lisäisin, että neuvosto hyväksyi myös muutosesityksemme tietopankin luomisesta yhteistuotantojen markkinoinnin edistämiseksi, samoin kuin käsitepankin, joka muodostaisi arvokkaan työvälineen kääntäjille.
Kuitenkin, vaikka neuvottelut äsken mainitsemistani muutosesityksistä olivat vaikeat, mutta joka suhteessa menestyksekkäät valtuuskuntamme kannalta, samoin ei valitettavasti käynyt niissä kahdessa hankalassa kysymyksessä, jotka olivat tavoitteina neuvoston kanssa käydyissä sovitteluneuvotteluissa. Viittaan tietenkin ohjelman rahoitukseen ja valvontaan. En voi muuta kuin ilmaista suruni ja pettymykseni, en vain sen johdosta että ohjelman kesto väheni kahteen vuoteen - vuosiksi 1997 ja 1998 - ja kokonaisarviolta 7 miljoonaan ECU: yn, vaan myös koska tiukoista vaatimuksistamme huolimatta neuvosto ei jättänyt meille tässä kohdassa mitään neuvottelunvaraa. Mitä tulee kysymykseen valvonnan järjestämisestä, minun on pakko korostaa, että asetuksen suhteen jouduttiin tekemään kompromissi, koska viime hetkellä ja täysin yllättäen komissio veti tukensa meidän ehdotukseltamme.
Edelliset huomautukseni saattavat jossain määrin varjostaa sitä iloa, jota tunnen Ariane-ohjelman hyväksymisen johdosta. Mutta ei pidä unohtaa tärkeintä asiaa: tällä ohjelmalla me lisäämme yhden, vaikkakin pienen, peruskiven, joka edistää Euroopan kulttuurien tutustumista toisiinsa, todellista kanssakäymistä Euroopan kansalaisten kesken ja auttaa luomaan todellisen kansalaisten Euroopan, jota en voi kuvitella ilman kulttuurillista ulottuvuutta.
Toivon, että kahden seuraavan voimassaolovuotensa aikana Ariane-ohjelma, olkoonkin pieni budjetiltaan, tulee osoittautumaan menestykselliseksi, ja olen varma, että se saa jatkoaikaa. Toivon että siihen mennessä neuvoston jäsenet ovat löytäneet oman Ariadnensa langan, joka auttaa heitä pääsemään pois labyrintista ja antamaan kulttuurille ja kulttuurilliselle ulottuvuudelle yhdistyneessä Euroopassa. Lisäksi uskon, että rahamäärältään pieni ohjelma, joka kelpaa kaikille, on parempi vaihtoehto kuin että se jäisi pelkäksi pilottiohjelmaksi.

Vaz da Silva
Arvoisa puhemies, Arianen tarina loppui. Euroopan kulttuurien välisen kommunikaation kirjojen ja lukemisen välityksellä voi todeta naurettavasta seitsemän miljoonan ecun avusta vuosille 1997-98. Vaikka parlamentti ja varsinkin sen esittelijä Nana Mouskouri ja myös komissio yrittivät nostaa Arianen budjettia sovitteluissa, neuvoston ja yhden tai kahden maan yllättävä välinpitämättömyys sai aikaiseksi, ettei määrärahoihin tehty pienintäkään muutosta. Otettiin käytäntöön ohjelma, joka on ilman muuta etuoikeudellinen keino vakiinnuttaa kulttuurista erilaisuutta, jota neuvosto arvostaa niin paljon. Itse asiassa tarkka viittaus kulttuuriseen erilaisuuteen, jonka neuvosto otti käyttöön Amsterdamissa 128 artiklassa, osoittaa sen hyvin. On harmi, että neuvosto ei ole aikaisemmin ottanut käyttöön tässä artiklassa muutoksia, joita kaikki odottivat ja jotka olisivat tehneet artiklasta toimintakelpoisen enemmistöäänillä muuttaen nykyisen yksimielisyyden, joka on epätoivoisen lamaannuttava.
Samanlainen epäonnistuminen raha-avun muutoksissa sattui myös Euroopan lippujen alla tapahtuvalle Sokrates-ohjelmalle, joka edistää opiskelijoiden ja opettajien vaihtoa ja kielten opetusta. Siitä huolimatta, että se on eurooppalainen menestystarina, sen apua ei nostettu. Mikä oikeuttaa unionin selittämättömän ristiriidan, jonka mukaan annettaisiin tällainen ohjelma ja riittämättömät keinot sen toteuttamiseen? Kansalaisten toivo, jonka ohjelma saa aikaan, ja turhautuminen, joka rahoituksen vähäisyydestä seuraa, on myös ristiriitaista... Tällaista ristiriitaa ei ole unionin muilla poliittisilla aloilla. Kun päätämme edetä toimiin maatalous- tai liikennepolitiikassa, emme tingi keinoista, joilla toteuttaisimme ne. Samoin tutkimus, jota on tähän asti tuettu aika vähän, on saanut enemmän varoja seuraavaan budjettiinsa, ehkä siitä syystä, että tutkimus liittyy enemmän teollisuuteen, joka on ehkä myöhässä ottaakseen huomioon Portugalin edut. Arvoisa puhemies, kuka kuitenkaan nykyään uskaltaisi olla huomioimatta keskeistä kulttuurillista arvoa ilmaistaksemme eurooppalaista henkeä, yhtä ainutta ja erilaista, nujertaaksemme syrjinnän, vahvistaaksemme yhdentymistä, kannustaaksemme uusia kaupunkilaispolitiikkoja ja viimeisenä, muttei vähiten tärkeänä, luodaksemme uusia työpaikkoja?
Olen varma, että seuraava perussopimus, ei Amsterdamin, vaan seuraava, jota tämä hallitusten välinen konferenssi edisti kielteisesti, ei ole antamatta kulttuuripolitiikalle sitä keskeistä paikkaa, joka sillä on jo ohjelmassa nimeltä Eurooppa kansalaisille.

Banotti
Arvoisa puhemies, Vaz da Silva on aivan oikeassa antaessaan neuvoston ja komission kuulla kunniansa Ariane-ohjelman naurettavasta budjetista. Haluaisin kuitenkin lainata sanontaa " on parempi sytyttää kynttilä kuin kirota pimeyttä" . Mouskouri on tässä tapauksessa todellakin sytyttänyt kynttilän ja pitänyt sen palamassa hyvin pimeiden päivien ajan. Haluaisimme onnitella häntä siitä. Ariane-ohjelmaan liittyy suuria toiveita, etenkin maissa, joissa nuoret kirjailijamme käyttävät yhä enemmän vähemmistökieliä ja joiden pienkustantamoilla on rohkeutta julkaista nämä kirjat, vaikka ne tietävät, että ne eivät todennäköisesti saa siitä rahallista hyötyä ja pahimmassa tapauksessa voivat jopa menettää rahojaan. Meidän on tunnustettava tämä kulttuuripalveluksi, jota on suojattava ja tuettava.
Samalla kun yhä useammat nuoret kirjailijamme alkavat tutustua muiden maiden samassa asemassa oleviin kirjailijoihin ja löytävät väliltään yhteisiä luovia suuntauksia, havaitsemme aivan uudentyyppisen kirjallisuusluokan syntyvän. Meidän tulisi juhlia ja ylistää tätä. On sääli, että Mouskouri ei voinut tänään yhtyä tähän ylistykseen mietinnöllään.
Tilanne on kuitenkin se, että pienkustantamoille aiheutuvien vaarojen lisäksi vastassamme on suunnattoman massakulttuurin hyökkäys, jossa toisinaan kerrassaan surkeilla kirjoilla tehdään suuri määrä rahaa.
Kannatan Mouskourin mietintöä ja onnittelen häntä siitä ja haluaisin tässä yhteydessä sanoa: puhukaamme pienten kirjojen puolesta, puhukaamme pienten vähemmistökielillä kirjoitettujen kirjojen puolesta, puhukaamme niiden puolesta, jotka vielä osaavat nauttia hyvän kirjan puhtaista ja todellisista iloista. Osoittakaamme ainakin seuraavalle sukupolvelle, että elämässä tuotetaan muitakin kirjoja kuin niitä, joita myydään kaikilla lentokentillämme.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, saanen sanoa, että haluaisin mielelläni osallistua tähän keskusteluun osoittaen samaa myönteistä henkeä, kuin mitä Banotti juuri osoitti, ja haluaisin aivan erityisesti yhtyä hänen kiitoksiinsa Mouskourin erinomaisesta ja pitkällisestä työstä tämän hankkeen edistämiseksi ja sen onnistuneen tuloksen varmistamiseksi.
Mielestäni meidän tulisi iloita siitä, mitä tällä hankkeella ja suunnitelmalla voidaan saada aikaan pienkustantamojen ja vähemmistökulttuurien hyväksi, mutta meidän tulisi myös ymmärtää tämä keinona valmistaa tietä jollekin paljon tärkeämmälle tulevaisuudessa, sillä tämä on komission vakaa aikomus. Tämän vuoksi toivon, että Mouskouri epä onnistuu yhdessä mainitsemistaan tavoitteista; tarkoitan tällä hänen intonsa hillitsemistä. Emme halua hänen onnistuvan siinä, sillä tarvitsemme hänen intoaan hankkeen toteuttamiseksi ja aloittaaksemme työn suurempia saavutuksia varten.
Ymmärrän, että hankkeen varoihin ollaan pettyneitä, mutta epäilen, että jos parlamentti saisi aina saman prosenttiosuuden alkuperäisestä pyynnöstään kaikkien niiden asioiden kohdalla, joihin se haluaa rahoitusta, tässä oltaisiin yli keskiarvon. Ymmärrän kuitenkin, että näiden haasteiden edessä hankkeeseen kohdistetut varat katsotaan pieniksi. Ariane-ohjelma merkitsee kuitenkin todellista edistystä kulttuurin kehityksen tukemisessa, ja meidän tulisi olla tyytyväisiä siihen, että se on hyväksytty tänään muodollisesti.
Ohjelma on lyhyt nimenomaan siitä syystä, että se on suunniteltu siirtymäohjelmaksi. Se antaa perustan, jonka pohjalta komissio voi edetä kirjoja ja lukemista koskevissa ponnisteluissaan, ja se antaa yhteisölle mahdollisuuden pohtia kulttuuripolitiikkamme pitkän ajan tavoitteita ja välineitä. Tämä ei ole ainostaan epämääräinen toiveilmaisu. Se on paljon täsmällisempi, sillä komissio on jo sitoutunut esittämään alaa koskevan ehdotuksen maailmanlaajuisesta ohjelmasta, ja toivon, että tämä tapahtuu lähitulevaisuudessa.
En kuitenkaan pyydä anteeksi sitä, että ennen kuin esitämme maailmanlaajuisen ohjelman, haluamme kuulla yhteisön elimiä ja asianomaisia kulttuurijärjestöjä, jotta nämä voivat esittää ajatuksensa ja kertoa, mitkä niiden ensisijaiset tavoitteet tulisi olla. Konferenssi on suunniteltu järjestettävän marraskuussa, jotta ihmiset voivat toimia juuri näin.
Ehkä minun pitäisi esittää muutama sana tämänvuotisen Ariane-ohjelman hallinnosta. Välttämättömiä täytäntöönpanotoimia varten on jo käynnistetty tarjouskilpailu, ja olemme saaneet noin 480 hakemusta: näistä 340 koskee kirjojen kääntämistä, 20 teatteriesitysten kääntämistä ja 30 hakuteosten kääntämistä, ja näiden lisäksi täydennyskoulutushankkeita on 20 ja yhteistyöhankkeita noin 80. Tämä merkitsee huomattavaa lisäystä viime vuoden mallisuunnitelmaan, jolloin saimme yhteensä vain 320 hakemusta.
Tulokset esitetään syyskuussa ohjelman täytäntöönpanoa koskevan päätöksen 5 artiklan mukaisesti perustetulle komitealle, ja tuloksista ilmoitetaan virallisesti tämän vuoden lokakuun alussa. Vaikka valmisteluaika on ollut pitkä, toivon, että henkilöt, jotka ovat tehneet ankarasti töitä tämän hankkeen hyväksi, katsovat, että ohjelma on nyt viimeinkin otettu käyttöön ja että kesätauon jälkeen voimme hyvinkin todeta aikaansaadut myönteiset tulokset.
Voin vakuuttaa teille komission puolesta, että pyrimme varmistamaan, että ohjelman hallinto on mahdollisimman tehokas, sillä ohjelman rajoittuneiden varojen vuoksi on erittäin tärkeää, että sitä johdetaan oikein. Toivomme, että voimme jälleen kerran luottaa Euroopan parlamentin tukeen - ja tiedämme, että voimme tehdä niin - jotta voimme suoriutua tehtävästämme ja luoda perustan merkittävämmälle maailmanlaajuiselle ohjelmalle, jonka toivon toteutuvan jo lähitulevaisuudessa.

Puhemies
Puhemiehistö onnittelee edustaja Mouskouria.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Lääkäreiden vapaa liikkuvuus ja heidän tutkintotodistustensa vastavuoroinen tunnustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fontainen parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan puolesta laatima mietintö (A4-0246/97) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muuta muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta annetun direktiivin 93/16/ETY muuttamisesta (C4-0307/97-94/0305(COD)).

Fontaine
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, keskustelumme aiheena oleva mietintö koskee sovittelukomitean hyväksymää yhteistä luonnosta, joka liittyy lääkäreiden vapaaseen liikkuvuuteen ja heidän tutkintotodistustensa tunnustamiseen.
Muistan hyvin, että komission käsiteltäväksemme antama direktiivi oli osa pitkän sarjan muodostavia aloitteita, joita Euroopan toimielimet olivat vuodesta 1975 alkaen tehneet, jotta vapaasta liikkuvuudesta tulisi asteittain todellisuutta. Direktiiviin sisältyi muun muassa komitologiasääntöjen käyttöönotto uuden artiklan avulla.
Arvoisa puhemies, parlamentti teki toisessa käsittelyssä kolme merkittävää tarkistusta. Neuvosto hylkäsi tarkistukset, joten sovittelu oli välttämätön. Kyseiset kolme kohtaa koskivat sellaisia jäsenvaltioiden kansalaisia, joilla on kolmansien valtioiden myöntämiä tutkintotodistuksia, lääkäreiden koulutusta käsittelevän neuvoa-antavan komitean asemaa ja komitologiaa. Komitologian osalta halusimme palauttaa hallintokomitean sääntelykomitean tilalle.
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, voimme todeta, että näiden kolmen kohdan osalta tilanne on ollut yleisesti ottaen myönteinen. Olen lisäksi kiitollinen neuvoston hollantilaiselle puheenjohtajalle hänen henkilökohtaisesta panoksestaan myönteisen tuloksen aikaansaamiseksi asiassa.
Kiitän myös komissiota, joka on antanut meille tukensa yhä vakiintuneemman tavan mukaan, kuten on syytä todeta. Tarkoitan ennen kaikkea julistusta, jonka komissio suostui liittämään yhteiseen sovitteluluonnokseen ja joka koskee nimenomaan Euroopan unionin ulkopuolella saatujen lääkärin tutkintotodistusten vastaavuutta.
Herra puhemies, tämä on ongelma, joka meidän on ratkaistava yleisemmällä tasolla, osana tutkintotodistusten vastavuoroista tunnustamista koskevaa järjestelmää. Sama koskee myös hankalaa numerus clausus -kysymystä, johon törmätään todennäköisesti yhä useammin sitä mukaan kun ammattilaisten liikkuvuus yhteisössä lisääntyy, mistä sinänsä voimme olla ainoastaan iloisia.
Muistutan tässä yhteydessä vielä komissiota, että se lupasi minulle asiaa koskevan ennusteen muutama kuukausi sitten yleiskokouksellemme jättämäni mietinnön yhteydessä, joka koski yleisen direktiivin täytäntöönpanon arviointia.
Komitologiakysymykseen onnistuimme löytämään täysin hyväksyttävän ratkaisun. Viimeisen kohdan osalta täsmennettiin, että vastedes lääkärien koulutusta käsittelevä neuvoa-antava komitea antaa komissiolle ja jäsenvaltioille lausuntoja ja suosituksia, mikä antaa sille toivoaksemme mahdollisuuden vaikuttaa sekä yleis- että erikoislääkäreiden suhteellisen korkeatasoisen koulutuksen turvaamiseen yhteisössä.
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, olen yleisesti ottaen iloinen sovittelumenettelyllä aikaansaadusta edistyksestä, sillä olemme saavuttaneet varsin lyhyessä ajassa sellaisia tuloksia, joita minulla on ilo esitellä teille tänä iltana.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Suurin este ihmisten vapaalle liikkumiselle Euroopan unionin alueella on yhä edelleen se, mihin myös mietinnön esittelijä Fontaine viittasi, että kaikkia diplomeja, tutkintotodistuksia ja muita todistuksia ei vastavuoroisesti tunnusteta kaikissa jäsenvaltioissa ja että niihin on liitettävä erilliset selvitykset. Tätä monet kansalaiset eivät ymmärrä ja se vaimentaa heidän innokkuuttaan Eurooppaa kohtaan. Kuultuani Fontainelta, että olemme jo vuodesta 1975 lähtien pyrkineet sopeutuksiin, on todettava, että kyse on hyvin pitkästä tiestä. Sen me vetoomusvaliokunnassa huomaamme myös valiokuntaan tulevien vetoomusten määrästä, sillä kansalaisilla on suuria vaikeuksia saada todistuksensa hyväksytyksi unionin sisällä.
Tänään keskustelemme tämän ehdotuksen lääkärien vapaan liikkumisen helpottamisesta annetun direktiivin muuttamisesta. Olipa se pitkä otsikko. Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä kannattaa sovitteluvaliokunnan esittämää ehdotusta. Me hyväksymme ehdotuksen sellaisenaan.
Olemme pahoillamme kuitenkin siitä, että komission toiminnan vuoksi tämä neuvottelumenettely viivästyi tarpeettomasti. Esittelijä Fontaine toi esille joitakin näkökulmia, joihin yhdyn mielelläni. Haluaisin lisäksi kiittää Fontainea ripeästi tekemästään työstä ja esityksestään, jonka me tänään voimme hyväksyä.
Parlamentin täytyi esittää vaatimuksensa niin sanotun hallintokomiteamenettelyn kautta. Tämä on siksi tärkeää, että tämän menettelyn avulla uudet keksinnöt lääketieteen alalla huomioidaan oikeutetulla tavalla. Myös neuvosto hyväksyi parlamentin tekemät ehdotukset: Fontaine laati ehdotukset neuvottelumenettelyn aikana. Ryhmälleni direktiiviehdotuksen hyväksyminen oli vaikeaa ennen kaikkea sen vuoksi, että komission tiedonannossa ehdotettiin hyväksyntää etukäteen parlamenttia kuulematta. Tiedonannossa korostettiin, että Euroopan unionin ulkopuolella hankittujen todistusten vastavuoroinen tunnustaminen on yksi erityisistä ongelmista. Toivomme, että pikaisesti tehdään jotain se hyväksi, että tutkintotodistuksensa Euroopan unionin ulkopuolella hankkineet ihmiset voisivat harjoittaa ammattiaan myös unionin alueella, johon heidän elämänsä on keskittynyt.

Heinisch
Arvoisa puhemies, herra komissaari ja hyvät parlamentin jäsenet! Sopimuksen Euroopan unionista 8 a artiklan mukaan Euroopan unionin kansalaisuus oikeuttaa jokaisen jäsenvaltion kansalaisen liikkumaan ja oleskelemaan vapaasti jäsenvaltioiden alueella. Kuitenkin tätä yksilön perusoikeutta liikkua vapaasti rajoitetaan monilla esteillä: esteet rajoittavat juuri niiden liikkumista, jotka haluaisivat asua ja työskennellä synnyinmaansa ulkopuolella, sillä usein esteenä on juuri tutkinnon ja tutkintotodistusten tunnustaminen, sertifioiminen ja pätevöiminen.
Kulttuurivaliokunnan ja vetoomusvaliokunnan jäsenenä joudun usein kosketuksiin näiden liikkumista rajoittavien esteiden kanssa.
Kannatankin siten direktiiviehdotusta lääkäreiden vapaan liikkumisen ja heidän tutkintotodistustensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta yhteisön alueella meille esitellyssä muodossa. Näin me pääsemme yhden askeleen verran lähemmäksi tavoitettamme henkilöiden vapaasta liikkumisesta Euroopassa.
Ilahduttavasti neuvottelukomitea pysyi komission vastustuksesta huolimatta kannassaan, jonka mukaan valiokunnalla, jolta on pyydetty lausunto lääketieteellisestä koulutuksesta, on oikeus antaa suosituksia jäsenvaltioiden hallituksille ja komissiolle todistusten tunnustamisesta. Erityisesti Saksalle on tärkeää, että ehdotuksessa otetaan huomioon erikoislääkärien kamari. Näin taataan vertailtavissa oleva vaativa lääkärikoulutus koko yhteisön alueella.
Neuvottelukomitea käsitteli myös EU: n kansalaisten kolmansissa maissa hankittujen tutkintotodistusten tunnustamista. Tähän liittyviä ongelmia käsitellään kuitenkin käsiteltäessä korkeakoulututkintojen tunnustamista yleisesti. Siten direktiiviehdotuksesta hyötyvät nyt ainoastaan EU: n kansalaiset.
Ohjatessamme tätä Eurooppa-laivaa tavoitteenamme on henkilöiden vapaan liikkuvuuden takaaminen Euroopassa. Pyrkikäämme yhdessä tähän tavoitteeseen.
Olen sitä mieltä, että tämä direktiivi on tärkeä askel kohti yhteistä tavoitettamme, joten haluankin kiittää esittelijä Fontainea menestyksekkäästä toiminnastaan!

Pradier
Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, arvoisa komission jäsen, parlamentin valtuuskunta sovittelukomiteassa hyväksyi päätösluonnoksen yksimielisesti ja oli siinä oikeassa. Tämä tapahtui Fontainen johdolla, joka muistutti, ettei lääketieteen tarkoituksena ole yksinomaan huolehtia lääkäreiden hyvistä elinoloista vaan ennen kaikkea taata sairaiden tai itsensä sairaaksi tuntevien ihmisten - mikä merkitsee, ettei sairastumiseen ole enää pitkä matka -turvallisuudesta.
Tämä turvallisuus perustuu kolmeen tekijään: vaativaan yliopisto- ja sairaalakoulutukseen, teknisen ja tieteellisen osaamisen korkeaan tasoon sekä taitoon lähestyä sairaita, loukkaantuneita ja heidän läheisiään eettisessä ja ihmistä kunnioittavassa hengessä.
Terveydenhoitohenkilöstön liikkuvuus, jota alkoi esiintyä noin 25 vuotta sitten, lisääntyy nyt räjähdysmäisesti. Direktiivin antaminen yhteisluonnoksen mukaisesti auttaa vaikeassa tehtävässä eli siinä, miten sovittaa yhteen terveydelliset vaatimukset ja lääkärin ammatin harjoittamisen tarvittava yhtenäisyys Euroopan unionissa.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, saanen aloittaa yhtymällä muihin puhujiin ja kiittämällä ja onnittelemalla Fontainea siitä työstä, jonka hän on tehnyt tämän tärkeän aiheen eteen. Haluaisin korostaa, että sen työn lisäksi, jonka Fontaine on tehnyt direktiivin käsittelyn aikana, hän on esittänyt sen niin selkeästi tänä iltana, että minun on aivan turha esittää yksityiskohtaisesti, mitä direktiivillä saadaan aikaan ja mitä etuja se tuo mukanaan.
Olen hyvin iloinen myös siitä, että Fontaine totesi, että sovittelumenettely toimi hyvin ja sillä saavutettiin tyydyttävä tulos - ja monet muut puhujat, kuten Zimmermann, yhtyivät tähän. Sen sijaan, että palaisimme esiin tulleisiin ongelmiin, meidän tulisi keskittyä tulokseen, joka on ollut hyvin myönteinen. Olen todellakin hyvin iloinen, että näin on tapahtunut.
Olemme tyytyväisiä siihen, että ehdotuksemme tullaan todennäköisesti hyväksymään pian. Tämän ansiosta luettelot, jotka sisältävät ne lääketieteen erikoisalan tutkintotodistukset, jotka voidaan tunnustaa automaattisesti, voidaan saattaa ajan tasalle paljon yksinkertaisemmalla lainsäädäntömenettelyllä, ja tämä puolestaan helpottaa suuresti lääkäreiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionissa, mikä on tärkeä päämäärä meille kaikille.
Jos tarkastelemme niitä lukuisia muutoksia, jotka ovat tapahtuneet hiljattain erikoislääketieteen alalla, on täysin selvää, että nämä luettelot on saatettava ajan tasalle säännöllisesti. Tältä osin direktiivi todella vastaa lääketieteen alan työntekijöiden ja eri puolelta Euroopan unionia olevien lääkäreiden hakemusten käsittelystä vastaavien henkilöiden tarpeita pätevyyksien tunnustamisessa.
Keskustelun aikana sekä Fontaine että muut mainitsivat Euroopan unionin ulkopuolisten tutkintotodistusten muodostamat ongelmat. En aio teeskennellä, että tällä direktiivillä ratkaistaan tämä ongelma, mutta olen iloinen, että sovittelukomitean onnistui päästä sopimukseen siitä, että komitean pöytäkirjan yhdeksänteen johdanto-osaan lisätään komission julkilausuma, jossa todetaan, että komissio painottaa, että tarve ottaa käyttöön lääkäreiden tasaarvoiset tutkintotodistukset myös Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa, on yksi tärkeimmistä ongelmista, joita on tarkasteltava. Tämä ei merkitse ratkaisua ongelmaan, mutta se merkitsee kyseisen ongelman vakavaa ja muodollista tunnustamista, mikä on vähintään ensimmäinen askel kohti sen ratkaisua.
Haluaisin kiittää Euroopan parlamenttia ja neuvostoa niiden ankarista ponnisteluista tämän alan vaikeuksien ratkaisemiseksi, ja otan tyytyväisenä vastaan tämän pienen mutta tärkeän askeleen ihmisten, myös ammattiihmisten, vapaata liikkuvuutta koskevan laajemman tavoitteen saavuttamiseksi, minkä ansiosta he voivat harjoittaa ammattiaan kaikkialla Euroopan unionissa, mikäli heillä on siihen pätevyys.

Puhemies
Puhemiehistö onnittelee Fontainea, ja minä henkilökohtaisesti lääkärinä ammatiltani kiitän häntä hänen osoittamastaan arvonannosta lääkärintointa kohtaan.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kohti kestävää kehitystä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dybkjærin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima suositus toiseen käsittelyyn (A4-0235/97) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen antamiseksi Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman " Kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta (C4-0170/97-96/0027(COD)).

Dybkjær
Arvoisa puhemies, kestävä kehitys määritellään vuodelta 1987 peräisin olevassa Brundtlandin raportissa muutosprosessiksi, jonka tavoitteena on täyttää nykyajan tarpeet syrjäyttämättä tulevien sukupolvien mahdollisuutta tyydyttää tarpeensa. Yksinkertainen tavoite, jonka mukaan eläminen on kuitenkin osoittautunut hankalaksi. Se asia, josta meidän on nyt tarkoitus keskustella, koskee - ainakin otsikon mukaan - EU: n politiikkaa ja toimintaa ympäristön alalla kestävän kehityksen takaamiseksi. On syytä toistaa politiikka ja toiminta . Ilman poliittista yleiskuvaa toimimme nimittäin sokkona, mutta ilman toimintaa poliittisista ajatuksista tulee tietenkin pelkkää tyhjää puhetta. Juhlallisissa tai virallisissa tilaisuuksissa on lähes aina erittäin helppoa päästä yksimielisyyteen yleisestä poliittisesta tavoitteesta eli siitä, että meidän on tehtävä enemmän ympäristön hyväksi. Sillä tasolla ei ole ollut siis oikeastaan koskaan vaikeaa päästä yksimielisyyteen siitä, että meidän on käyttäydyttävä ympäristöystävällisesti. Vaikeutena on nyt ja on aina ollut kauniiden sanojen muuttaminen toiminnaksi. Toiminta puolestaan, toisin sanoen aiejulistusten konkreettinen toteuttaminen, on aivan ratkaisevaa juuri ympäristön alalla, muuten käy huonosti.
Viidennen ympäristötoimintaohjelman tarkastelussa komissio pani kuitenkin eniten painoa johtaville, yleisille poliittisille huomioille ja paljon vähemmän konkreettiselle toiminnalle. Näin siitä huolimatta, että ne raportit, jotka muodostivat tarkastelun perustan, osoittivat selvästi, että ilman toimintaohjelman tiukentamista EU ei voi yltää päätettyihin tavoitteisiin. Ja ilman laajoja täsmennyksiä emme voi saavuttaa kestävää kehitystä.
Tästä syystä Euroopan parlamentti päätti viidettä ympäristötoimintaohjelmaa koskevan tarkastelun ensimmäisessä käsittelyssä korjata tilannetta ja se hyväksyi useita tarkistuksia, joiden kaikkien päätavoitteena oli konkretisoida ja tiukentaa komission luonnosta. Kantamme oli silloin ja on edelleen, että ympäristötoimintaohjelman tarkastelussa on velvollisuus huolehtia siitä, että tehdään järkevä täsmennys niillä alueilla, joista näkee, ettei niillä muuten voida täyttää ympäristötoimintaohjelmassa asetettuja tavoitteita. Mitä virkaa tarkastelulla sitten muuten olisi? Mehän emme saa unohtaa, että ne tavoitteet, joista on puhe, ovat neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin yhdessä vahvistamia ja vuonna 1992 hyväksyttyjä. Valitettavasti komissio aikoi hyväksyä vain yksittäisiä Euroopan parlamentin tarkistuksia eikä niistä tärkeimpiä, eikä tilanne näytä toistaiseksi paljon paremmalta neuvoston kannan suhteen.
Euroopan parlamentti ei ole kuitenkaan menettänyt toivoaan eikä uskoaan neuvoston ympäristöministereihin. Neuvosto ei nimittäin ottanut itse asiassa kantaa Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiin tarkistuksiin ja se ilmoitti pöytäkirjassa tahtovansa ja toivovansa yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa. Se on hieno asia. Nyt vain toivomme, että neuvosto myös toimii tämän ilmoituksensa mukaisesti. Tällä hetkellä neuvoston yhteinen kanta ei valitettavasti ole lähelläkään parlamentin kantaa. Yksittäisillä alueilla neuvosto on kylläkin parantanut komission ehdotusta, mutta joillakin toisilla se on valinnut valitettavasti väärän tien.
Nyt siis toivomme, että neuvosto saa inspiraatiota Euroopan parlamentin ehdotuksesta, varsinkin sen vuoksi, että suuri enemmistö kaikkien jäsenvaltioiden väestöstä pitää ympäristöä erittäin tärkeänä asiana. Ympäristö on todellakin alue, jolla EU voi tehdä sen mitä on luvannutkin ja esittää EU: n kansalaisille myönteisiä tuloksia. Sitä tilaisuutta en toivo neuvoston päästävän käsistään.
Olemme onneksi aiemminkin nähneet esimerkkejä siitä, että neuvosto voi käyttäytyä melko ympäristöystävällisesti ja edistyksellisesti, kun se vain haluaa. Viimeksi totesin sen itse, kun osallistuin Rion toiseen huippukokoukseen New Yorkissa viime kuussa. Silloin oli ilmeistä, että neuvosto on liikkeelle paneva voima maailmanlaajuisessa ympäristöpolitiikassa. Siksi mekin olemme kiinnostuneita hyvästä yhteistyöstä neuvoston kanssa samalla tavalla kuin neuvosto on ilmaissut olevansa kiinnostunut hyvästä yhteistyöstä meidän kanssamme. Neuvostoa auttaakseen poliittiset ryhmät ovatkin yhteistyössä pienentäneet tarkistusten määrää ja jättäneet jäljelle vain joitakin tärkeämpiä tarkistuksia, joiden kaikkien tavoitteena on viedä meitä eteenpäin kestävän kehityksen suuntaan.
Ehdotukset ovat tietenkin sisällöllisesti erilaisia, koska ne liittyvät aivan eri alueisiin ympäristön kehityksen alalla. Niillä on kuitenkin yksi yhteinen piirre. Niiden tavoitteena on muuttaa ympäristöpolitiikka konkreettiseksi toiminnaksi. Kestävä kehitys on aivan välttämätöntä yhteiskunnallemme ja pitkällä aikavälillä myös ihmiskunnan henkiinjäämiselle. Se, että meidän on kuitenkin niin kovin vaikeaa saavuttaa kestävä yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys, johtuu siitä, että olemme monen sukupolven aikana luoneet rikkaissa maissa elämäntyylin, jonka suunta on aivan päinvastainen. Luonnonvaroihin kohdistuu suuri paine. Elämäntyyliä ei muuteta noin vain päivässä. Sen tiedämme me, jotka yritämme sitä tasaisin väliajoin. Jokainen matka alkaa kuitenkin ensimmäisestä askeleesta, kuten tiedämme, ja ensimmäinen askel merkitsee konkreettista toimintaa.
En halua mennä niin pitkälle, että sanoisin parlamentin olevan the last action hero , mutta katsomme kuitenkin tehtäväksemme olla konkretisoivia ja toimintaan suuntautuneita. Samalla tavalla kuin elokuvaa tehtäessä nostamme klaffin ja huudamme: Action . Lopuksi haluaisin kiittää varjoesittelijöitä, valiokunnan puheenjohtajaa ja sihteeristöä hyvästä yhteistyöstä. Voisin melkein väittää, että juuri sitä voi kutsua kestäväksi.

Graenitz
Arvoisa puhemies, haluan ensin kiittää mietinnön esittelijää laaja-alaisesta ja uhrautuvasta työstä ja toivon, että työ tulee jatkossakin menestymään. Toivon myös, että ympäristöasioista vastaava ministerineuvosto, joka koostuu ympäristöministereistä, jotka omassa maassaan antavat huolestuneita lausuntoja ympäristönsuojelusta ja siitä, kuinka tärkeää ilmansuojelu tai maatalouden kehittäminen ympäristöystävälliseksi ja teollisuuden kestävä ympäristöystävällinen kehitys on, hyväksyy parlamentin kannan neuvottelumenettelyssä huomenna parlamentin päättäessä ympäristöasioista tai ehkä jo aiemminkin, sillä meillä on vielä paljon tehtävää edessämme.
Tänään aamupäivällä komission puheenjohtaja Santer puhui siitä, että unionin ensisijaisena tehtävänä on pitkäkestoisen kasvun takaaminen ja työpaikkojen luominen. Sanoisin, että oikein suunnattuna pitkäkestoinen kasvu luo työpaikkoja. Me kaikki tiedämme, että uusia pysyviä työpaikkoja ei luoda vain ympäristöä korjaamalla, jota meidän on vielä monin paikoin tehtävä, koska asiat eivät ole laajalti ottaen niin kuin niiden pitäisi olla, vaan erityisesti harjoittamalla kaikilla aloilla ennalta ehkäisevää ympäristönsuojelua. Tämä tarkoittaa, että energiaa kulutetaan järkevästi, huolehditaan ympäristöystävällisestä ja ihmisille riittävästi vettä tuottavasta vedenjakelusta ja että suunnittelemme jätetaloutemme niin, että emme huku jätevuoriin. Vain näin saavutamme kestävyyden, jonka nimeen niin paljon vannotaan.
Esittelijä on tehnyt kaikilla aloilla hyviä ja tärkeitä tarkistuksia, joita ryhmäni tukee. Erityisesti haluan korostaa ennalta ehkäisevän ympäristönsuojelun merkitystä kaikilla aloilla: maataloudessa ja teollisuudessa, ennen kaikkea autoteollisuudessa ja kemian teollisuudessa. Juuri näillä aloilla on erityisen tärkeää, että toimitaan huolella ja harkintaa käyttäen. Myös energiateollisuus on tärkeä ala.
Haluaisin tuoda esiin vielä yhden näkemyksen, jota uskoakseni on vietävä eteenpäin. Kyse on nimittäin kansalaisten mukaanotosta, mikä koskee erityisesti monia paikallisia hankkeita Agenda 21 -hankkeen tiimoilla.
Hyvät parlamentin jäsenet, hyvä komissaari, italialainen sananlasku sanoo, että sanomisen ja tekemisen välillä on usein puoli merta. Älkäämme päästäkö puolta merta sanomisen ja tekemisen väliin ympäristöasioissa!

Jackson
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella Dybkjæria ja osoittaa hänelle myötätuntoani, koska hänen ryhmänsä ei antanut hänellä varsinaista direktiiviluonnosta, johon hän olisi voinut vakavissaan paneutua. Tätä ohjelmaa on erittäin vaikea käsitellä, mutta hän on tehnyt sen hyvin tarmokkaasti. Silloinkin kun en ole hänen kanssaan samaa mieltä, ihailen häntä.
Mietinnössä on esitetty muutamia erittäin hyödyllisiä näkökantoja viidennen toimintaohjelman tarkistamiseen, ja on mielenkiintoista nähdä, tuleeko komissio ottamaan ne huomioon. PPE-ryhmä haluaisi korostaa muutamia kohtia Dybkjærin mietinnössä ja se toivoo, että komissio hyväksyy ne.
Tarkistuksissa 20-22 esitetään keinot, joilla voimme varmistaa, että Euroopan unionin lakeja noudatetaan paremmin. Dybkjær menee tarkistuksissaan komission ehdotuksia pidemmälle, sillä hän ehdottaa yhteisen eurooppalaisen ympäristötarkastusviraston perustamista. En tiedä, tulemmeko ikinä pyrkimään tähän suuntaan. Monet voisivat pitää ajatusta liian tunkeilevana, mutta uskon puhuvani useiden parlamentin jäsenten puolesta sanoessani, että Euroopan ympäristötoimisto on ollut jossain määrin pettymys Euroopan parlamentin jäsenille. Se näyttää sotkeutuneen omaan metodologiaansa. Se tekee epäilemättä kiinnostavaa ja hyödyllistä työtä, mutta se ei ole erityisen hyödyllistä meidän kannaltamme. Haluaisimme komissiolta nopeampia 171 artiklan mukaisia toimia.
Toivomme, että komissaari ottaa huomioon tarkistuksen 25, sillä se sisältää hakijamaiden ympäristösuunnitelmien laatimista koskevia ehdotuksia. Komission kertomuksessa, jonka saimme tänä aamuna, suhtaudutaan tähän erittäin synkästi. Siinä todetaan: " Unioni ei kykene kattamaan laajentumiseen mennessä sitä rahoituskuilua, joka syntyy hakijamaiden kohdatessa Euroopan ympäristölain noudattamisen seuraukset" . Dybkjær antaa meille muutamia ehdotuksia, miten me tulemme ratkaisemaan tämän.
Ryhmäni pitää ilmastonmuutosta koskevaa Virginin tarkistusta 40 huomattavasti parempana kuin Dybkjærin tarkistusta 31, jonka tavoitteet ovat mielestämme epärealistiset.
Lopuksi tarkastelen kiisteltyä tarkistusta 34, jossa Dybkjær ehdottaa uutta jätehierarkiaa - uutta koska se ei itse asiassa vastaa pakkauksia koskevassa direktiivissä esitettyä jätehierarkiaa: me haluaisimme kaikki lisätä kierrätystä ja uudelleenkäyttöä - ja haluaisimme lisätä sitä merkittävästi. Komission omat tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että jätteidenkäsittelyssä ei ole vaihtoehtoa, joka soveltuu parhaiten kaikille aineille kaikissa jäsenvaltioissa. Tähän tapaukseen ei voida soveltaa " yhden koon periaatetta" . Monimuotoinen yhteisö tarvitsee ainakin minun mielestäni erilaisia ratkaisuja. Tämän vuoksi toivon, että komissio ei hyväksy tarkistusta 34.
En pysty näkemään selvästi, onko parlamentissa tänään paikalla Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen jäseniä. Epäilen, että yksi syy heidän poissaoloonsa on se, että he todennäköisesti yrittävät taivuttaa Tony Blairiä, jotta tämä ei muuttaisi Yhdistyneen kuningaskunnan vaalijärjestelmää ennen Euroopan vaaleja. Se sopii hyvin yhteen jätehierarkian kanssa, jos saan sanoa. Kysymys kuuluu: tullaanko työväenpuolueen nykyisiä Euroopan parlamentin jäseniä käyttämään uudelleen, kierrättämään tai, kuten epäilen, tullaanko heitä käsittelemään kaatopaikkojen reagoimattomana jätteenä?

González Álvarez
Arvoisa puhemies, esittelijä - joka ansaitsee kiitokset mietinnöstään - toteaa asiakirjansa lopuksi, että " me olemme kyllästyneet kauniisiin sanoihin, joista ei siirrytä tekoihin" . Hän tekeekin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan yksimielisesti hyväksymässä mietinnössään konkreettisia ehdotuksia useille hyvin tunnetuille alueille: veden laatu, jätteiden käsittely, hiilidioksidipäästöjen vakiinnuttaminen, pyrkimys perustaa ympäristötarkastusvirasto joka valvoo yhteisön oikeuden toteutumista, ehdotus käyttää tarvittavia rangaistuksia ja toiminta kahdella alueella jätteiden käsittelyn osalta: toisaalta pyrkimys velottaa ympäristötuhot niiltä, jotka saastuttavat eivätkä maksa - mitä tapahtuu monissa maissa - ja toisaalta tuhojen ennaltaehkäisy.
Olin viime viikonloppuna Baracaldossa, baskilaisessa kylässä, jossa on yli miljoona neliötä saastunutta raja-aluetta, jonka puhdistamiseksi viranomaisten on käytettävä paljon varoja. Mielestäni on ennaltaehkäisy on siis ensisijainen toimenpide, ja pyrittävä todella siihen, että saastuttaja ja luonnonvarojen käyttäjä maksaa, toisin kuin tähän mennessä on tapahtunut.

Gahrton
Arvoisa puhemies, tässä on kyse asiasta, jonka pitäisi olla hyvin yksinkertainen, mutta joka kuitenkin tuntuu olevan kovin vaikea, eli Euroopan unionin pitäisi vapautua omista sitoumuksistaan ympäristöpolitiikan suhteen eli unionin pitää saavuttaa omat päämääränsä.
Haluan mielelläni onnitella Dybkjæria ja jopa nimittää häntä " kunniavihreäksi" hänen itsepintaisen yrityksensä johdosta saada tämä unioni luomaan itselleen välineet niiden ympäristölupausten täyttämiseksi, joita se on itse on tehnyt viidennessä ympäristöohjelmassa. Se on radikaali ohjelma, jota me tuemme ja johon me olemme tehneet yhdessä töitä aktiivisesti saadaksemme sille suostumuksen. Haluan mainita erityisesti tarkistuksen 37 kohdan f, johon sisältyy että uusimpien EU: n jäsenvaltioiden ei tarvitse alentaa omia ympäristönormejaan. Päinvastoin EU: n pitää ottaa oppia uusista jäsenvaltioista ja sopeutua niihin, mikä on erityisen ajankohtaista nyt, kun on kyse myös toimimisesta suhteessa muihin uusiin jäsenvaltioihin.
Arvoisa puhemies! Viimeksi kun puhuimme tästä aiheesta, minun oli pyydettävä V-ryhmän puolesta vastausta ympäristöasioista vastaavalta komissaari Bjerregaardilta siihen harvinaiseen ylimielisyyteen, jolla tämä suhtautui parlamentin vaatimuksiin. Toivon todellakin, että minun ei tarvitse tehdä sitä tälläkin kertaa.
Toivon, että ympäristökomissaari on ymmärtänyt, että tässä on kyse hänen mahdollisuuksistaan toimia luottamuksellisessa yhteistyössä parlamentin ympäristövaliokunnan kanssa. Jos hän vielä joskus suhtautuu samalla yliolkaisella tavalla parlamentin todennäköisesti suurella enemmistöllä tekemiin päätöksiin, olisi se katastrofaalista EU: n ympäristöpolitiikalle. Haluaisin myös sanoa, että se olisi myös henkilökohtainen katastrofi ympäristökomissaarille. Toivon siksi EU: n vuoksi ja myös komissaari Bjerregaardin vuoksi, että ympäristöpäätökset, joita täällä todennäköisesti tullaan tekemään tällä kertaa, saavat toisenlaisen kohtelun.

Taubira-Delannon
Arvoisa puhemies, vuodesta 1967 alkaen on ympäristön hyväksi toteutettu yli 200 toimenpidettä. Vuonna 1992, jolloin järjestettiin Rion huippukokous, saimme todistaa äärimmäisen rauhoittavia pyrkimyksiä. New Yorkin kokemukset eivät toki ole järin kannustavia. Euroopan unionin toiminta on kuitenkin ollut ansiokasta. Amsterdamin työn tulokset ovat myös merkki, joka kertoo halustamme päästä eteenpäin.
Lisäksi Euroopan ympäristötoimiston lauantaina 12. heinäkuuta päivätty uutissähke lisäsi optimismiamme kertomalla lukuisista komission hyväksymistä toimenpiteistä ympäristökysymysten ottamiseksi huomioon kaikessa yhteisön politiikassa.
Suonette anteeksi, että kiinnitämme näin paljon huomiota komission ilmaisemiin pyrkimyksiin. Pyrkimykset kuvastavat sitä huolta, jota täysin oikeutetusti tunnemme vastuustamme maapalloa kohtaan, jota emme ole saaneet perintönä vaan joka on lainassa lapsiltamme.
Olemme valitettavasti hieman epäluuloisia, sillä monet aikaisemmat tapaukset - esimerkiksi ympäristökysymysten huomioon ottaminen yhteisessä maatalouspolitiikassa tai liikennepolitiikassa - antavat hyvän syyn ajatella, että paljon on vielä tehtävää. Olemme täysin vakuuttuneita sitten kun näemme selkeitä rahoitussitoumuksia ja sitovan aikataulun.

Valverde López
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä kollegojeni onnitteluihin esittelijälle hänen työstään. Emme kuitenkaan ole siihen ylenmäärin tyytyväisiä, koska esittelijä ei ole ollut riittävän valikoiva hyväksyessään ja esittäessään tarkistuksia, kuten sanoimme hänelle ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan työn aikana. Joskus fundamentalismi on edistyksen pahin vihollinen ympäristöpolitiikassa.
Tekemällä tiettyyn tarkoitukseen tähtääviä ehdotuksia, jotka eivät perustu tosiasioihin ja teknisten seikkojen tuntemukseen, heikennetään myös järkevien ehdotusten arvoa, ja tässä mietinnössä on monia järkeviä ehdotuksia, joille me haluamme antaa tukemme, mutta me olisimme voineet välttää tietyt asiat, jotka eivät todellakaan kestä lähempää tarkastelua. Miten pääsemme siihen tavoitteeseen, että pohjavedessä ei olisi nitraatteja eikä torjuntaaineita, kun me kaikki tiedämme, että vuodesta 1950 vuoteen 1996 Euroopan maataloustuotanto kasvoi 20 kvintaalin viljatuotannosta keskimäärin yli 65 kvintaaliin viime vuonna? Kasvu on saatu aikaiseksi parantamalla siemeniä ja käyttämällä tiettyjä viljelymenetelmiä, jotka ovat välttämättömiä. Ehdotus ei ole realistinen.
Tämän jälkeen sanotaan eräässä kohdassa, että me haluamme valvoa otsonikerrosta ohentavia aineita, ja sitä tavoitetta minä kannatan. Me sanomme kuitenkin, että niitä on poistettava käytöstä sitä mukaa kuin pystymme korvaamaan ne vaihtoehtoisilla aineilla. Seuraavassa kappaleessa sanotaan, että metyylibromidin käyttöä on vähennettävä 50 prosentilla ja siitä on luovuttava täysin vuoteen 2001 mennessä. Haluan kysyä komissiolta ja esittelijältä, mitä teknisiä vaihtoehtoja on olemassa, jotta tämä aine voitaisiin poistaa. Tämä on jälleen yksi esimerkki ehdotuksista, jotka eivät kestä lähempää tarkastelua.
Joka toinen tai kolmas vuosi me haluamme ottaa ensisijaiseksi tavoitteeksemme jätteiden poistamisen. Sekään et ole vakavamielinen hanke. Yhteiskunta ei pystyisi selviämään siitä.
Jäljempänä sanotaan, että eläinkokeisiin käytettävien selkärankaisten määrää olisi vähennettävä 50 prosentilla vuoteen 2000 mennessä. Se on taas yksi pelkästään tarkoitushakuinen ehdotus. Näin mietinnössä olevien hyvin tärkeiden ehdotusten painoarvo vähenee. Siitä olisi pitänyt poistaa nämä muut ehdotukset, jotka eivät johda mihinkään.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, mietintö, josta nyt puhumme, on todella hyvä. Kyse on pohjimmiltaan EU: n uskottavuudesta ympäristöasioissa, kyvystä siirtyä kauniista sanoista tekoihin. Mietinnöstä tekee erityisen kiinnostavan, on se, että siinä halutaan myös tehdä jotain muutamille EU: n politiikan järjestelmävirheille, joissa EU joskus jopa pahentaa ympäristöongelmia. Tärkeitä kohtia ehdotuksessa on erityisesti tarkistus 7 maatalouspolitiikan ympäristöystävällisyydestä sekä tarkistukset 18 ja 19 standardisointityöstä ja julkisista hankinnoista. Myös tarkistus 26 Maailman kauppajärjestöstä, WTO: sta, ja ympäristöstä on todella tärkeä ja siitä tulee todennäköisesti vielä tärkeämpi tulevaisuudessa.
Pari muuta tarkistusta, jotka ovat mielestäni hyvin tärkeitä, ovat tarkistukset 2 ja 37 kohta f, jotka koskevat uusia jäsenvaltioita ja sitä, ettei niiden tarvitse alentaa joitakin ympäristövaatimuksia. Ja asiasta vastaava komissaari Bjerregaard on luvannut, ettei näin tapahdu. Siksi toivon, että voimme tukea tätä mietintöä. Me äänestämme kaikkien tämän mietinnön esittämien ehdotusten puolesta.

Virgin
Arvoisa puhemies, se että Euroopan parlamentti käsittelee viidettä ympäristön toimintaohjelmaa, on erittäin tärkeää. Esittelijä on tuonut tähän käsittelyyn elinvoimaisia osia, joita voi tukea täydestä sydämestä.
Monessa kohdassa on kylläkin syytä jatkaa keskustelua ja syventää analyysia. Ilmaston suhteen mietintö tuo esille ehdotuksen kasvihuonekaasujen vähentämisestä 20 % vuoteen 2005 mennessä, 30 % vuoteen 2010 mennessä ja 50 % vuoteen 2030 mennessä. Tietysti on toivottavaa saavuttaa nämä tasot, mutta se ei ole realistista. Ministerineuvosto on ennen Kioton ilmastokokousta päättänyt kannasta vähentää 15 % vuoteen 2010 mennessä. PPE-ryhmän ehdotus on 20 % ja se keskittyy hiilidioksidipäästöihin. Tämä on taso, joka on mahdollista saavuttaa.
Ei kuitenkaan ole mahdollista saavuttaa tärkeitä ympäristötavoitteita, jos samalla puretaan ydinvoimaa. Esimerkiksi Ruotsissa näyttää olevan niin, että Kioton kokousta edeltävien hankkeiden puitteissa saadaan lupa lisätä hiilidioksidipäästöjä 5 % vuoteen 2010 mennessä. Tämä johtuu päätöksestä sulkea kaksi ydinvoimareaktoria, joka on mielestäni täysin väärä päätös. Tämä antaa osviittaa siitä mitä tapahtuisi, jos useammat maat seuraisivat Ruotsin esimerkkiä. Silloin EU: n pyrkimykset ilmastoalalla romahtaisivat kuin korttitalo.
Hyökkäävää ympäristöpolitiikkaa olisi korvata joukko fossiilisia polttoaineita käyttäviä voimaloita ydinvoimaloilla. Tämä näyttäisi sitä paitsi pelastavan ihmiselämiä. Kun tarkastellaan komission ulkopuolista kertomusta, voidaan laskea, että ydinvoima on pelastanut n. 20 000 ihmiselämää EU: ssa kymmenen vuoden aikana verrattuna tilanteeseen, jolloin sama energia olisi tuotettu hiilivoimaloilla.
Myös sähköautojen esittely parlamentin ulkopuolella viittaa tulevaisuuden ympäristön huomioon ottaviin ajoneuvoihin. Olen vakuuttunut siitä, että kilpailukyky on 5-10 vuoden kuluttua lisääntynyt huomattavasti ja että meillä on silloin ajoneuvoja, jotka eivät aiheuta päästöjä. Tämä koskee myös hiilidioksidia, jos ydinvoima riittää akkujen varaamiseen. Tämä olisi ratkaiseva ympäristövoitto. Olen myös samaa mieltä Jacksonin käsityksestä jätehierarkiasta.

Flemming
Tarkistuksessa 10 äänestetään kaikkien atomienergian vastustajien ajamasta asiasta. Tässä muodossa Euratom-sopimuksesta pitäisi luopua kokonaan, mutta turvallisuusnäkökohdat olisi kuitenkin liitettävä sopimukseen Euroopan unionista. Jos tämä ehdotus hyväksytään tosiaankin huomenna, mitä minä toivon, neuvottelumenettelyyn tulisi tällöin todennäköisesti ensimmäistä kertaa parlamentin historiassa atomienergian vastainen tarkistus. Tämä tarkoittaisi sitä, että neuvoston olisi käsiteltävä ensimmäistä kertaa politiikastaan saamaa kritiikkiä ja atomipolitiikkansa hylkäämistä. Jo kerran aiemmin esillä oli samantapainen tarkistus, mutta se perustui hyvin naiivin ajatukseen, että vuonna 2002 kaikki Euroopan atomivoimalat suljettaisiin. Ehdotuksen mahdottomuuden ymmärtää tiedettäessä, että 34 % koko EU: n sähkökulutuksesta tuotetaan atomivoimalla ja Ranskassa jopa 70 %. Turvallisuutta ja terveyttä koskevat määräykset on säilytettävä ehdottomasti. Jo senkin vuoksi, että itään laajentumisen myötä joudumme kosketuksiin maiden kanssa, joiden turvallisuusstandardit eivät vastaa omiamme. Tällöin myös näiden maiden pitää noudattaa luonnollisesti voimassa olevia turvallisuusnormeja.
Jos kaikki ympäristötietoiset parlamentin jäsenet pystyisivät äänestämään samalla tavalla huomenna yli puoluerajojen ja yli maarajojen, meillä on mahdollisuus päästä neuvottelumenettelyyn. Olisin hyvin iloinen tästä neuvottelumenettelystä. Meidän on erityisesti kiitettävä esittelijää Lone Dybkjæria. Hän on tehnyt kaikkensa, ja jos me onnistumme samaan ehdotuksen lävitse, kiitos kuuluu ennen kaikkea hänelle.

Eisma
Arvoisa puhemies, viides ympäristöä käsittelevä toimintaohjelma muodostaa Euroopan unionin nykyisen ympäristöpolitiikan perustan. Siksi ohjelman uudistaminen on erittäin tärkeää. Mutta ydinkysymys on siksi se, kuinka tätä perustaa pitää muuttaa paremman ympäristöpolitiikan aikaansaamiseksi. Viidennen toimintaohjelman ydinongelma on se, että monia sen sisältämiä lupauksia ei ole täytetty etupäässä poliittisen tahdon puutteen vuoksi eikä niitä ole toteutettu lainsäädännössä. Ainoa tapa päästä tästä tilanteesta ei ole komission valitsema, eli jatkaminen nykyisellä linjalla tehden pieniä muutoksia uudistaviin suunnitelmiin, ei, ryhmäni tukee täysin kollega Dybkjæria, joka on päätynyt määrittelemään uudistetun toimintaohjelman tavoitteet paljon selkeämmin ja liittänyt ne sovittuihin ajankohtiin, joihin mennessä toiminta tulee olla suoritettu.
Koska etenkin neuvosto on ollut viime vuosina vastuussa toimintakyvyn puutteesta, herättää pettymystä, että sama neuvosto ei ole vaivautunut harkitsemaan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämiä tarkistuksia. Tämän neuvoston tekemän institutionaalisen erehdyksen takia parlamentilla ei ole muuta mahdollisuutta kuin esittää uudelleen useimmat ensimmäisen käsittelyn tarkistukset. Toivon, että neuvosto tulee odotettavissa olevan sovittelumenettelyn aikana kuuntelemaan meitä paremmin ja toimimaan paremmin.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ennen kaikkea ympäristövaliokuntaa ja varsinkin esittelijää, Lone Dybkjæria, siitä perusteellisesta työstä, joka tämän ehdotuksen takana on. Kuten komissio on tehnyt selväksi neuvoston yhteistä kantaa koskevassa tiedonannossaan, me valitamme, samoin kuin parlamentti ja myös Eisma hetki sitten, että neuvosto on lyönyt lukkoon yhteisen kannan tutkimatta ensin perinpohjaisesti niitä tarkistuksia, jotka parlamentti hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä, sen paremmin kuin komission muutettua ehdotustakaan. Tämänpäiväisen keskustelumme jälkeen neuvosto saa uuden mahdollisuuden käsitellä parlamentin tarkistuksia, ja toivon, että kyseiset kaksi toimielintä voivat saada päätöksentekomenettelyn päätökseen tämän ehdotuksen osalta ennen vuoden 1997 loppua.
Joillakin alueilla, kuten myös Lone Dybkjær totesi, neuvosto on heikentänyt komission ehdotusta. Ajattelen nyt erityisesti maataloutta koskevaa 2 artiklaa, jota sekä Graenitz että Valverde López käsittelivät painokkaasti omissa puheenvuoroissaan. Tässä kohtaa yhteisen kannan teksti on erittäin heikko, eikä siinä päästä ollenkaan integrointia koskevaan kysymykseen. Mehän voimme sitten yhdessä iloita siitä, että Agenda 2000 , jonka puheenjohtaja Santer on luovuttanut tänään, suhtautuu aivan toisella tavalla edistyksellisesti ympäristönäkökohtien integroimista maatalouspolitiikkaan koskevaan kysymykseen.
Se, että neuvosto on heikentänyt ehdotusta, tulee esille valitettavasti myös 3 artiklassa olevan ympäristövastuun yhteydessä. Tässä asiassa neuvosto yrittää yhteisessä kannassaan rajoittaa toimintamahdollisuuksia EU-tasolla, niin että ne kattavat yksinomaan toimenpiteiden edistämisen kansallisella tasolla. Tämän osalta uskon, että niin komissio kuin parlamenttikin ovat kiinnostuneita saamaan ympäristövastuun keskeisempään asemaan. Tällaista ainakin kuulin siinä keskustelussa, joka meillä oli eilen aamulla ehdotuksesta 90/220 ja jonka aikana Bowe korosti erittäin selkeästi parlamentin kiinnostusta asiaa kohtaan.
Sama koskee valitettavasti myös 4 artiklaa, jossa neuvosto on heikentänyt ympäristöalan oikeudellisen järjestelmän avoimuuden parantamista koskevaa määräystä ja poistanut sen määräyksen, jossa ehdotetaan harkittavaksi sanktioiden asettamista silloin kun uutta lainsäädäntöä ei noudateta. Tässä oli joitakin niistä kohdista, joita Jackson eritoten käsitteli puheenvuorossaan, ja kuten Jackson tietenkin on huomannut, olemme olleet erittäin aktiivisia ympäristölainsäädännön noudattamatta jättämistä koskevassa kysymyksessä. Asiahan on sillä tavalla, että ympäristöala on ainoa ala, jolla on tähän mennessä käytetty sakkovälinettä, nimittäin kuuden maan kohdalla ja vieläpä - minun mielestäni - erittäin hyvin tuloksin.
Olen harmikseni huomannut, että parlamentti on hyväksynyt neuvostolta tulleet heikennykset siitä syystä, että on toivottu tarkistusten määrän rajoittamista. Täällä näyttää edelleen olevan vallalla väärinkäsitys tai oikeastaan ehkä pikemminkin eri käsityksiä siitä tarkistamisesta, josta nyt keskustelemme, koska meidän käsityksemme on ollut, että sen ei tule korvata viidettä ympäristötoimintaohjelmaa. Ehdotuksen tavoitteena on taata viidennen ohjelman tehokkaampi täytäntöönpano ennen vuotta 2000. Siksi ehdotuksessa viitataan tärkeimpiin ensisijaisiin toimenpiteisiin, joihin tulee ryhtyä EU-tasolla joidenkin olemassa olevien ongelmien ratkaisemiseksi. Ilmoitetut ensisijaisuudet tulee tietenkin muuttaa konkreettisiksi ehdotuksiksi, ja siinä komissio on päässyt jo hyvään alkuun.
Ohjelman täytäntöönpanon tässä vaiheessa on komission käsityksen mukaan tärkeää keskittyä joihinkin harvoihin avainaiheisiin, jotka ansaitsevat erityistä huomiota ja erityistä tukea. Monet ovat käsitelleet niitä tänään käydyssä keskustelussa. Parlamentti on antanut ymmärtää, että se haluaa ottaa mukaan tiettyjä muita aiheita, ja sekin on aivan ymmärrettävää, koska ympäristöalalla on paljon tärkeitä aiheita. Se, mitä emme tietenkään saa unohtaa, on se, että mitä enemmän meillä on ensisijaisia asioita, sitä vähemmän huomiota kukin niistä saa osakseen.
Niiden tarkistusten osalta, jotka koskevat unionin laajenemisesta Itävaltaan, Suomeen ja Ruotsiin koituneita seurauksia, joista varsinkin Gahrton ja Sjöstedt puhuivat, haluaisin vielä kerran painottaa, että olen päättänyt vakaasti, että minkään jäsenvaltion - vanhan tai uuden - ei pidä joutua alentamaan ympäristönormejaan. Olemme huolehtineet siitä, että niin ei tarvitse tapahtua, ja parlamentin on huomattava, että on esitetty suuri joukko ehdotuksia, jotka ovat koskeneet mm. Auto Oil -ohjelmaa ja äskettäin myös happamoitumisohjelmaa, jossa on asiaan kuuluva ehdotus rikkipäästöjen alentamisesta. Se, voimmeko pitää kiinni uusia valtioita koskevista toiveistamme ja niille antamistamme lupauksista, riippuu tietenkin myös siitä, että huolehdimme sellaisen menettelyn noudattamisesta, joka voi taata, että ehdimme käsitellä ehdotukset niissä ajallisissa puitteissa, jotka ovat käytettävissä.
Arvoisa puhemies, parlamentin ehdotus sisältää 38 tarkistusta neuvoston yhteiseen kantaan. Lisäksi on tehty vielä 2 tarkistusta. Komissio voi hyväksyä 16 näistä tarkistuksista kokonaan, osittain tai periaatteellisella tasolla. Näistä tarkistuksista komissio hyväksyi jo 5 ensimmäisen käsittelyn yhteydessä ja se otti ne mukaan joulukuulta 1996 peräisin olevaan muutettuun ehdotukseen. Komissio ei voi valitettavasti hyväksyä 24 muuta tarkistusta ennen kaikkea institutionaalisista syistä. Ne 24 tarkistusta, joita ei voida hyväksyä, ovat seuraavat: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 16, 19, 20, 21, 22, 24, 26, 27, 28, 30, 31, 36, 37, 38, 39 ja 40. Jackson voi nähdä tästä, että voimme kyllä hyväksyä tarkistuksen 34, joka on täysin yhtäpitävä komission alkuperäisen tekstin kanssa.
Arvoisa puhemies, esitettäessä sitä ehdotusta, josta keskustelemme tänään toisen käsittelyn yhteydessä, on komission lähtökohtana ollut, että yhteisön on toimittava hyvänä esimerkkinä ja näytettävä tietä niin yhteisön sisällä kuin kansainvälisellä tasolla, ja me saamme myöhemmin tänä iltana tilaisuuden keskustella New Yorkissa pidetystä UNGASS: n kokouksesta. Tämä vaatii aiempaa suurempaa poliittista sitoutumista ja toimintaa kaikilla tasoilla, jotta saadaan toteutettua viidennen toimintaohjelman päästrategia ja -tavoite, joka on kestävä kehitys. Kuten voimme huomata täällä Euroopassa, Denverissä ja New Yorkissa, tätä pidetään äärimmäisen tärkeänä haasteena, ja meillä EU: ssa on siinä tärkeä rooli hoidettavanamme.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Jätteiden siirrot muihin kuin OECD-maihin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Virginin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0241/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) tiettyjen jätteiden siirtoihin tiettyihin muihin kuin OECD-maihin sovellettavista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä (KOM(94)0678 - C4-0048/97-95/0029(SYN)).

Virgin
Arvoisa puhemies, tämä mietintö käsittelee sääntöjä jätteiden siirroista kierrätystä varten muihin kuin OECD-maihin. Itse asiassa tällä mietinnöllä ja mietinnöllä ympäristölle vaarallisista jätteistä, jota äskettäin käsittelimme, on tiivis yhteys. Parlamentti sai merkittävän voiton, kun me saimme aikaan sen, että useita ympäristövaarallisten jätteiden ryhmiä otettiin päätökseen, muun muassa joukon aineita niin kutsutulta vihreästä luettelosta, johon kuuluu enimmäkseen kuitenkin ympäristön kannalta vaarattomia jätteitä. Tämä mietintö koskee oikeastaan juuri tätä luetteloa. Se on myös taustalla suurelle osaa tarkistuksia.
Komission ehdotuksen tarkoituksena on hyväksyä siirrot, jos vastaanottajavaltio on ne hyväksynyt. Tässä on ristiriita, kun on kyse aineista, joita meidän mielestämme on käsiteltävä ympäristölle haitallisina. Tämä osa on korjattu tarkistuksilla 8-10, jossa vahvistetaan, että uusi liite, numero 5, jota laaditaan paraikaa ja johon tulee sisältymään ympäristölle vaaralliset jätteet, on otettava mukaan myös tähän asetukseen.
Kyse on ollut myös siitä, mitä oikeudellista perustaa pitäisi soveltaa. Komission linja on ollut 113 artikla, koska asiaa pidetään kauppaan liittyvänä. Neuvosto katsoi, että ehdotus oli tietyiltä osin ympäristöön liittyvä ja että 113 s artikla olisi sopivin. Parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta tukee tätä käsitystä vakuuttavin perusteluin. Myös minä olen varma, että parlamentista tämä linja on itsestäänselvä.
Mietinnön ehdotusten tarkoituksena on muilta osin muuttaa asetusta siltä osin, kun on kyse maista, jotka ovat sanoneet ei vihreän luettelon jätteiden tuonnille kierrätystä varten, tai maista, jotka eivät ole antaneet vastausta. Komissio ehdottaa monimutkaista käsittelymenettelyä tuontimaiden suhtautumisen muuttamiseksi. Ehdotuksessa sanotaan, että " niiden maiden osalta, jotka ilmoittivat, että ne eivät halua ottaa vastaan tiettyjä tai kaikkia...jätteitä, on mahdollista, että kyseiset maat eivät ole täysin tietoisia vastauksensa merkityksestä omalle teollisuudelleen." Mielestäni tämä sitaatti ilmaisee sanelevaa asennetta. Tarkistusteni tarkoituksena on, että ei tarkoittaa ei . Sitä on kunnioitettava ja silloin vientiä ei sallita. Jokin maa osaa kyllä muuttaa asennettaan omastakin aloitteestaan. Pitäisi olla suhteellisen helppoa saada tällainen tarkistus voimaan. Tämän kattaa tarkistus 4 ja menetelmät, jotka mainitaan 4 artiklassa. Niiden maiden kohdalla, jotka eivät ole antaneet vastausta, meidän on tulkittava se kielteiseksi kannaksi, mutta pitää mahdollisena, että saamme myönteisen vastauksen tulevaisuudessa.
Ottaen huomioon, että tämän ehdotuksen käsitteleminen loppuun saakka tulee kestämään kauan, on aika avata vientikanavia, jotka voivat olla merkittäviä sekä vienti- että tuontimaille. Esimerkkiä voidaan varmasti ottaa tekstiilialalta. Meille on tullut merkittävä kirjetulva viime aikoina. Kyse on muun muassa hyväntekeväisyysjärjestöistä, jotka toimivat tekstiilialalla. Tällä alalla on perinteisesti vienti EU: sta kohdistunut muihin kuin OECD-maihin, vienti, joka tuskin voi aiheuttaa ympäristöongelmia. On tärkeää, erityisesti monille avustusjärjestöille, että tällaista vientiä ei haitata, ja että avataan yksinkertaisia kanavia ja yksinkertaisia päätöksentekomenettelyjä tällaisten mahdollisuuksien luomiseksi. On siis tärkeää säilyttää tämä kauppa ja antaa välineet tähän nopeaan lupaan. Tämä pitäisi olla täysin mahdollista lisäehdotuksen puitteissa, joka sisältyy tähän mietintöön.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, kaikki eivät halua ehdottomasti päästä eroon jätteestä. Jätteet ovat myös erittäin tuottoisaa liiketoimintaa ja juuri tätä liiketoimintaa varten komissio on suunnannut ehdotuksena jätteiden siirroista. Ehdotuksen mukaan mahdollisimman paljon jätettä pitäisi siirtää mahdollisimman nopeasti Euroopan rajojen ulkopuolelle ottamatta huomioon tappioita ja ympäristövahinkoja niissä maissa, joihin jätelastit siirretään, ja ottamatta huomioon voimassa olevaan EU: n lainsäädäntöä.
Ulkosuhteita käsittelevän valiokunnan lausunnon esittelijänä olen perehtynyt asetusluonnokseen ja kuten esittelijä Virginkin voin vain puistella päätäni joidenkin ehdotettujen seikkojen kohdalla. Komissio on ottanut tarkastelunsa pohjaksi jo vanhentuneen jäteluettelon. Jo aikaa sitten Baselin sopimuksessa monet näistä jätelajeista on luokiteltu vaarallisiksi kuten EU: kin on tehnyt. Tinajätettä pitäisi siirtää Albaniaan, kobolttiromua Kolumbiaan ja nikkeliä Brasiliaan. Sitten komissio vielä olettaa, että komission ehdotukseen vastaamatta jättäneet maat olisivat vain unohtaneet vastata. Lisäksi komissio haluaa painostaa selvästi komission ehdotuksesta kieltäytyneitä maita myöntämään jätteiden siirroille erityisluvan.
Hyvät naiset ja herrat, mitä emme halua itsellemme tehtävän, sitä emme voi tehdä muillekaan. Emme voi väittää, että Euroopasta tulevan jätteen vastaanottamisesta kieltäytyneet maat eivät olisi tietoisia kieltäytymisensä taloudellisesta merkityksestä. Se on ylimielisyyttä! Käyttäydymme aivan kuin muualla ei tiedettäisi kadmiumin ja alumiinijätteiden ympäristöä tuhoavasta vaikutuksesta. Ulkosuhteiden valiokunnassa olemme käsitelleet asiaa ja päätyneet siihen, että vihreä luettelo on ajattelematon luettelo; se tulee varustaa keltaisella merkinnällä tai jopa punaisella. Päätimme yksimielisesti tukea Virginin esittämää tarkistusta komission ehdotukseen. Uusi jätteiden käsittelyä koskeva direktiivi astuu voimaan 1.1.1998. Miksi meillä on nyt niin kiire laatia direktiivi, joka ei enää puolen vuoden tai kolmas neljäsosa vuoden päästä ole voimassa?

Telkämper
Arvoisa puhemies, vuosien ajan Euroopan parlamentti on taistellut uuden jätepolitiikan puolesta, jätteiden syntymisen vähentämisen ja jätteiden kierrätyksen puolesta Euroopan unionissa. Olemme päässeetkin tuloksiin: Lomén yleissopimuksen 39 artiklassa sovimme, että myrkyllisiä ja vaarallisia jätteitä ei saa viedä AKT-maihin. Valitettavasti muiden kolmannen maailman maiden kanssa ei ole päästy vastaavanlaisiin sopimuksiin. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että jätteiden kuljetuksen kolmanteen maailmaan on loputtava! EteläAfrikka on muuten päättänyt, että se ei ota jätettä vastaan eikä vie vaarallista jätettä maasta. Maailmanlaajuiseen läpimurtoon päästiin Baselin yleissopimuksella, jonka tarkistuksessa sanotaan, että vaarallisten jätteiden vienti OECD-maiden ulkopuolelle on kielletty 1.1.1998 alkaen.
Tähän päätökseen päästiin puoli vuotta sitten ja se on yhä voimassa. Miksi komissio on nyt laatinut asiakirjan, jolla tämä päätös kumotaan? Oliko päätös voimassa siten vain puoli vuotta? Komissiolla on otsaa haluta viedä vaarallisia jätteitä maasta tämänkin päätöksen jälkeen, joka oli läpimurto koko maailmassa.
Kuten myös mietinnön valmistelija Virginkin on todennut, komissio röyhkeää perustelussa 5 todeta vielä seuraavaa: " On mahdollisuus, että maat, jotka eivät halua ottaa vastaan joitakin tai kaikkia asetuksen liitteessä 2 mainittuja jätelaatuja, eivät ole tietoisia vastauksensa taloudellisesta merkityksestä" . Mitä tämä tarkoittaa? Kyse on uuskolonialistisesta lausunnosta: aivan kuin nämä maat eivät tietäisi mitä ne tahtovat ja mitä voimavaroja niillä on!
Mielestäni jo yksistään tämän lausunnon vuoksi ehdotus tulisi hylätä. Keskustelimme asiasta valiokunnassa muodostaaksemme kysymykselle asiallisen pohjan. Kannatamme täysin Virginin tekemiä tarkistuksia. Hän on yrittänyt päästä lopputulokseen asiallisilla perusteluilla. Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että tämä asiakirja on lähetettävä takaisin; meidän ei pidä edes äänestää siitä!

Kokkola
On aivan varmaa, että jotkin ihmisten toimet aiheuttavat suuria vaaroja niin ympäristölle kuin kansalaisten terveydelle. Meidän tulee tarkastella käsilläolevaa komission suositusta direktiiviin 259/93 muuttamisesta tämän yleisen kannan pohjalta. Missään tapauksessa jätteiden tuotanto ei ole kauppapoliittinen asia. Sillä on välitön yhteys ympäristöön ja planeettamme kaikkien asukkaiden terveyteen, eikä pelkästään unionin kansalaisten. Erityisesti tulee kiinnittää huomiota katastrofiin, jota olemme nyt luomassa tuleville sukupolville. Näin ollen tulee pitää tosiasiana sitä, että vaikka joku maa ei olisi vastannutkaan komission kutsuun jätteiden ottamisesta vastaan varastoimista tai käsittelyä varten, tämä ei tarkoita sitä, että kyseinen maa kieltäytyisi vastaanottamasta niitä. Juuri tähän pyrkii Virginin muutosesitys, ja uskon, että se menee läpi, koska ei voida hyväksyä, että komissio antaa itselleen oikeuden tuomita jonkun maan vastaamatta jättäminen omaksi edukseen.
Teollinen toiminta sekä kehitysmaissa että Keski- ja Itä-Euroopan maissa on merkittävästi alentanut ympäristön sietokykyä. Hiljattain edesmennyt suuri tutkimusmatkailija ja ympäristöntutkija Cousteau, jolle ihmiskunta on niin paljosta velkaa, jätti perinnökseen hätähuudon ympäristön puolesta. Tämä oli valtava hätähuuto siitä katastrofista, joka uhkaa meidän planeettaamme kiihtyvällä nopeudella. Ottakaamme se huomioon. Kun Euroopan unioni on tekemässä päätöstä jätteiden viennin lopettamisesta, on kysymys suuren mittakaavan poliittisesta vastuusta sekä välittömästä etusijasta politiikan kansainvälisellä näyttämöllä, sillä kysymys ei ole viennistä vaan ongelman siirtämisestä planeettamme muille alueille. Mitä tulee tähän ohjeen jätteiden lajiin viittaavaan kohtaan, vihreään luetteloon, joka sisältää komission määrittämät vaarattomat aineet, joista monet ovat vahingollisia ympäristölle ja kansalaisten terveydelle, pidän hyvin tärkeänä, että siinä otetaan huomioon Baselin sopimukseen sisältyvä luettelo ja liitetään se osaksi direktiiviehdotusta.
Sallinette minun mainita myös toisen tärkeän seikan, kysymyksen tämän direktiivin soveltamisen valvonnasta. Euroopan unionin tulee säätää ankarat rangaistukset direktiiviä rikkoville jäsenvaltioille, ja joka tapauksessa on huolehdittava toimenpiteistä, joilla estettäisiin tunnetusti tapahtuvaa salakuljetusta. Onnittelen Virginiä mietinnön johdosta, ja yhdyn täysin siinä esitettyihin ajatuksiin ja näkökohtiin.

Jackson
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun opetus on: taivaan tähden, lukekaa postinne huolellisesti ja vastatkaa kyselyihin huolellisesti. Minusta näyttää siltä, että tätä asiaa varjostavat useat väärinkäsitykset, ja kun komissaari vastaa, toivon, että hän tuo tähän asiaan selvyyttä.
Kuten useat brittiläiset jäsenet, olen saanut hyvin yllättäen ja hyvin myöhään päivän aikana useita asiaa koskevia vetoomuksia Punaiselta Ristiltä, Pelastusarmeijalta, vanhusten apujärjestöltä - ei parlamentin jäsenten apujärjestöltä - ja niin edelleen. Niiden kaikkien sanoma on sama, ja siteeraan yhtä kirjettä: Euroopan komission ehdotuksella yhdessä Virginin mietinnön kanssa tullaan kieltämään käytettyjen tekstiilien kauppa. Tämä ei ole totta, ja asiaa auttaisi merkittävästi, jos komissaari voisi vahvistaa vastauksessaan, että näiden jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välinen käytettyjen vaatteiden kauppa voi jatkua, jos nämä maat osoittavat selvästi, että ne haluavat tuoda niitä maahan. Se auttaisi asiaa.
Toiseksi totean, että komission suurin ongelma on, että useat maat eivät yksinkertaisesti ole vastanneet kirjeeseen. Ehkä ne katsoivat, että kyseessä oli taas yksi Euroopan parlamentin menettelyjä koskeva kirje. Mikä tahansa syy onkin, kirje meni suoraan roskiin, eikä vastausta lähetetty Brysseliin. Voisiko komissaari kertoa, kuinka moni kolmas maa on vastannut kyseiseen kirjeeseen? Voisiko hän myös kertoa, kuinka moni maa vastasi, että ne eivät halua näitä jätteitä?
Ymmärrän, miksi komissio totesi, että maat ehkä sanoivat, että ne eivät halua näitä jätteitä, mutta ne eivät ymmärtäneet, mitä ne sanoivat. Tunnen joka tapauksessa sympatiaa Virginiä kohtaan. Jos jokin maa sanoo, että se ei halua tuoda maahan näitä jätteitä, se ei todellakaan halua näitä jätteitä tuotavan maahan. Toimisimme ikään kuin epäonnistunut postimyyntiyritys, joka palaa asiakkaan luo ja sanoo, että teidän tarkoituksenne ei varmaankaan ollut kieltäytyä, eihän? Rastititte väärän ruudun, eikö totta? Myöntäkää pois, että haluatte sen.
Tämä ei voi olla oikein, ja toivon, että komissio voi tuoda asiaan tänä iltana selvennystä. Tunnen suurta myötätuntoa Virginiä kohtaan, mutta voisiko komissio kertoa, onko olemassa yksinkertaista mekanismia niitä maita varten, jotka ovat ilmoittaneet, että ne eivät halua ottaa vastaan näitä jätteitä tai jotka eivät ole antaneet vastausta, jotta ne voivat muuttaa kantaansa, jos kaikki tosiasiat tuodaan niiden tietoon.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että minäkin olen kiinnostunut saamaan vastauksen niihin kysymyksiin, jotka rouva Jackson esitti, ja haluan lisätä rouva Jacksonin puheenvuoroon, että komissio ei ole mielestäni ollut erityisen onnekas tämän ehdotuksen suhteen, sillä jos oltiin vähän tyytymättömiä siihen, mitä ihmiset olivat vastanneet, ja jos asia oli sillä tavalla, että ihmiset eivät olleet vastanneet riittävän laajalti, olisi ehkä voitu tehdä aloite ja yrittää saada vastaukset selvitetyksi sen sijaan, että tämä ehdotus esitettiin. Nyt ehdotus on siis esitetty. Kannatan esittelijän kaikkia mietinnössä olevia tarkistuksia, ja olen aivan samaa mieltä siitä, että komissio on omaksunut täysin patriarkaalisen asenteen, mitä rouva Jackson jo valaisikin loistavasti. Myös siitä syystä on tärkeää, että saamme täällä Euroopan parlamentissa hyväksyttyä ne tarkistukset, joissa otetaan selkeästi kantaa tähän patriarkaaliseen asenteeseen, ja sitten samalla saamme tietenkin menettelyn, joka on niin yksinkertainen, että voimme muuttaa jätteiden vientiin ja tuontiin liittyviä mahdollisuuksia, kun maat voisivat todella ilmoittaa, että juuri sitä ne haluavat.

Bowe
Arvoisa puhemies, otan tyytyväisenä vastaan Virginin mietinnön komission ehdotuksesta säätää tiettyjen jätteiden kaupasta muihin kuin OECD-maihin. Tämä ehdotus täyttää nykyisen lainsäädännön aukon Euroopan unionin jätteiden viennin valvonnassa. Monella näistä materiaaleista on huomattava taloudellinen merkitys maille, joihin materiaaleja viedään, ja haluaisimme, että kauppa jatkuu, mutta järjestäytyneesti ja valvotusti.
Viime päivinä hyväntekeväisyysjärjestöt ovat kuitenkin painostaneet voimakkaasti monia kollegojani, kuten Jacksonia, ja ne väittävät, että jos äänestämme Virginin mietinnön puolesta, lopetamme käytettyjen vaatteiden ja muiden tekstiilien viennin OECD-maiden ulkopuolelle. Haluaisin vastata näihin väitteisiin ja tehdä seuraavat huomautukset.
Ensinnäkin uskon, että teollisuusjätteen viejät ovat harhaanjohtavasti antaneet hyväntekeväisyysjärjestöille tarpeettoman liioittelevan ja pelottavan kuvan nykyisestä tilanteesta. Ei ole olemassa välitöntä tai todellista vaaraa, että kielto otetaan käyttöön. Virginin mietinnössä puhutaan yhteistyömenettelystä, joka vie kuukausia tai mahdollisesti vuosia, jos neuvosto ei edisty asiassa. Luettuamme lain tiedämme kaikki, että OECD: n ulkopuolisille maille on kirjoitettu vähintään kolme kertaa ja kysytty, haluavatko ne ottaa vastaan Baselin yleissopimuksen jätteiden vihreään luetteloon kuuluvaa tekstiilijätettä. Haluaisin huomauttaa, että emme voi muuttaa Baselin yleissopimusta. Se on kansainvälinen yleissopimus, jota komissio tai parlamentti ei voi muuttaa.
Euroopan parlamentti on omaksunut hyvin järkevän lähestymistavan tähän asiaan. Virginin mietinnössä pyydetään komissiota kunnioittamaan niiden maiden pyyntöjä, jotka ovat vastanneet komissiolle, etteivät ne halua ottaa vastaan jätteitä tai että ne haluavat ottaa vastaan vain tietyntyyppisiä jätteitä. Olemme päättäneet ehdottaa, että niihin maihin, jotka eivät ole vielä vastanneet, ei lähetetä jätteitä, ennen kuin ne ovat vastanneet. Lopuksi tunnustimme mahdolliset ongelmat ja ehdotimme, että komissio ottaisi käyttöön komitologiamenettelyn, jotta maat voivat muuttaa kantaansa nopeasti ja helposti, jos ne katsovat tehneensä virheen tai jos ne eivät ole ymmärtäneet, mitä niille on lähetetty. Tämän jälkeenkin voimme toisessa käsittelyssä tehdä kompromissin komission kanssa.
Mielestäni esittelijän ehdotukset ovat täysin kohtuullisia ja jopa Greenpeace kannattaa niitä, mikä on hämmästyttävää. Ehdotuksissa kunnioitetaan maiden oikeutta tehdä omat päätöksensä. Minun on kuitenkin sanottava, että kunnioitamme meihin yhteyttä ottaneita hyväntekeväisyysjärjestöjä ja sitä työtä, jota ne tekevät koko maailmassa köyhyyden lievittämiseksi ja taloudellisen kasvun edistämiseksi. Voimme vakuuttaa niille, että mikään Euroopan lainsäädäntö ei vaikeuta niiden toimia.

Brittan, Sir Leon
Tämä ehdotus on vilpittömästi ymmärretty väärin. Otan sen tähden tyytyväisenä vastaan tämän tilaisuuden selventää tilannetta. Haluan sanoa heti alussa, että huolimatta joidenkin kiivaista puheenvuoroista aion kannattaa seitsemää ehdotetusta kymmenestä tarkistuksesta.
Haluaisin aloittaa kiittämällä Virginiä hänen ehdotusluonnosta koskevasta mietinnöstään. Ehdotettua tekstiä tulisi tarkastella neuvoston asetuksen 259/93 taustaa vasten. Tässä asetuksessa säädetään kattavasta tarkkailu- ja valvontajärjestelmästä, joka koskee jätteiden siirtoja yhteisössä, yhteisöön ja yhteisöstä. Tänään keskustelimme ehdotuksesta, jolla annetaan erityissäännöt vaarattomien tai " vihreän luettelon" jätteiden viennille OECD: n ulkopuolisiin maihin. On totta, että se sisältää kahdeksan vaarallista jätettä, mutta aiomme aikanaan - ja tästä on määrätty asetuksen 259/93 liitteessä V - luokitella nämä asianomaiseen luokkaan. Joten suurin osa tästä ehdotuksesta koskee vaaratonta jätettä.
Neuvoston asetuksen 259/93 17 artiklassa määrätään, että komission on ilmoitettava OECD: n ulkopuolisille maille vaarattoman jätteen luettelon sisällöstä ja kysyttävä niiltä, haluaisivatko ne ottaa vastaan näitä jätteitä ilman valvontamenettelyjä vai haluaisivatko ne mieluummin soveltaa ankarampaa lähestymistapaa. Komissio on lähettänyt kirjeen asianomaisille maille, ja nykyisissä ehdotuksissa otetaan täysin huomioon niiden vastaukset.
Tämä ehdotus on käsitetty täysin väärin. Komissio ei aio missään tapauksessa omaksua holhoavaa asennetta. Jos maa vastaa, ettei se tahdo jätettä, tätä vastausta kunnioitetaan täysin. Jätettä ei tulla lähettämään kyseiseen maahan.
Tällä hetkellä 30 maalta ei ole saatu vastausta komission kyselyyn. Tämä on vastaus Jacksonin kysymykseen. Mitä tehdä, jos jokin maa ei yksinkertaisesti vastaa? Komission alkuperäisessä ehdotuksessa ehdotettiin, että vaaratonta jätettä voitaisiin viedä siinä tapauksessa, että maa ei vastaa. Ensimmäisen ja kolmannen ryhmän maihin - toisin sanoen maihin, jotka olivat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne halua vastaanottaa jätettä, ja maihin, jotka eivät ole vastanneet kyselyyn - voitaisiin viedä jätettä ainoastaan, jos kyseinen maa hyväksyy erikseen jokaisen siirron aiemmin ilmoitetun hyväksynnän pohjalta. Tämä tarkoittaa, että jos maa ei ole vastannut, emme yksinkertaisesti otaksu, että vastaus on " ei" . Mielestäni tämä olisi yhtä holhoava asenne, kuin jos otaksuisimme, että vastaus on " kyllä" . Vastaus on, ettemme tiedä, mitä ne ajattelevat. Sen vuoksi nyt ehdotetussa menettelyssä kyseisellä maalla on oikeus sanoa " kyllä" tai " ei" jokaiseen siirtoon, ja sen on annettava nimenomainen hyväksyntä, jos vastaus on " kyllä" . Joten oletamme, että vastaus on " ei" , jos nimenomaista hyväksyntää ei anneta. Tämä ei ole minusta holhoavaa, vaan maan oikeutta hyväksyä tai hylätä tietty siirto kunnioitetaan täysin, ja ehdotuksella varmistetaan, että kyseisen maan toivetta kunnioitetaan, jos se ei ole antanut vastausta.
Minulta kysyttiin, mitä tapahtuu, jos maa muuttaa kantaansa. Vastaus on, että sen on ainoastaan kirjoitettava kirje, jossa se toteaa, että se muuttaa kantaansa - menettely ei ole tätä monimutkaisempi - ja kannan muutosta kunnioitetaan. Mitään maata ei pakoteta ottamaan vastaan jätettä, jos se ei sitä halua. Tämä menettely onkin aika monimutkainen maalle, joka ei ole vastannut komission kyselyyn. Kussakin tapauksessa, kussakin siirrossa vastaanottavan maan on hyväksyttävä etukäteen kyseinen siirto.
Haluaisin nyt kertoa parlamentille, mitä mieltä komissio on kymmenestä tarkistuksesta.
Ensimmäisen tarkistuksen tarkoitus on lisätä 130 s artikla ehdotuksen oikeudelliseksi perustaksi. Tämä on tarkistus, jota komissio ei voi hyväksyä, koska Euroopan tuomioistuin on jo pitkään painottanut ja toistanut, että yhteisön toimenpiteiden oikeudellisen perustan on perustuttava toimenpiteen päämäärään ja sisältöön. Tämän ehdotuksen päämäärä liittyy kolmansien maiden kauppasuhteisiin. Siirtoja koskeva lupa on perinteinen keino säädellä ulkomaankauppaa. Mietinnön 15 artiklan 7 kohdassa mainittu siirtolupa vastaa tuontilupaa. Mietinnön 17 artiklan 2 kohdassa mainittu valvontajärjestelmä on myös perinteinen väline, joten ehdotus kuuluu selvästi 113 artiklan alaan. Se, että kauppa koskee jätteitä, ei vaikuta sen oikeudelliseen perustaan, ja tämä on sivuseikka ehdotuksen tavoitteeseen nähden, joka on kaupan sääntely.
Komissio on kuitenkin päättänyt hyväksyä toisen ja viidennen tarkistuksen. Ne koskevat maita, jotka vastasivat komissiolle yksiselitteisesti, että ne eivät halua vastaanottaa jätettä. Komission mielestä on sopimatonta jättää huomiotta nämä nimenomaiset kirjalliset toiveet, ja sen vuoksi parlamentin tahto tulee toteutumaan. Yhteisö lopettaa vaarattomien jätteiden vienti näihin maihin heti, kun asetus on tullut voimaan. Hyväksytyt tarkistukset - toinen ja viides tarkistus - ovat näin ollen erittäin tärkeitä ja niillä varmistetaan, että jos maa sanoo " ei" , vaarattoman jätteen tuonti kyseiseen maahan ei ole mahdollista. Jos maa sanoo " kyllä" , tuonti on mahdollista. Jos maa ei vastaa, jokainen siirto on hyväksyttävä erikseen.
Tarkistus 4, joka koskee kantaansa muuttavien maiden tarkistusmekanismia, voidaan myös hyväksyä. Komissio päätti, ettei se hyväksy tarkistuksia 3 ja 6, jotka koskevat maita, jotka eivät vastanneet kyselyyn. Olemme tämän sijaan ehdottaneet, että yhteisön vientiyritykset käyttävät kyseisessä tapauksessa hyväksyntämenettelyä, jossa hyväksyntä on hankittava etukäteen. Me pysymme alkuperäisessä kannassamme, sillä jos maa ei vastaa kyselyyn, siitä ei voida päätellä, että se vastaa sen enempää kieltävästi kuin myöntävästikään. Vaarattomien jätteiden vihreän luettelon tarkoitus on, että siihen kuuluvia tavaroita pidetään normaaleina kauppatavaroina. Nykyinen ehdotus sisältää hyväksyntämenettelyn, jossa hyväksyntä on ilmoitettava etukäteen ja jonka mukaan jätteet voivat lähteä yhteisön satamasta vasta, kun kyseisen maan toimivaltainen viranomainen antaa myönteisen vastauksen. Muut rajoittavat kiellot estäisivät laillisia ja hyväksyttäviä liiketoimia, kuten Oxfamin käytettyjen vaatteiden vientiä, josta olemme myös saaneet kertomuksen.
Otan tyytyväisenä vastaan tämän tilaisuuden selventää Jacksonin ja Bowen esittämiä kysymyksiä jätteeksi luokiteltavien käytettyjen vaatteiden viennin kaltaisista aiheista. Tämän ehdotuksen tarkoitus ei ole lopettaa kyseistä vientiä. Tämä ehdotus ei sitä lopeta, paitsi jos maat ovat nimenomaisesti kieltäytyneet vastaanottamasta tällaisia siirtoja, mihin niillä on oikeus.
Komissio hyväksyy myös tarkistuksen 7. Tarkistuspäivämäärää tulisi muuttaa vuoteen 1998, jotta otetaan huomioon aika, joka on kulunut tekstin laatimisesta. Haluaisin myös huomauttaa, että Telkämper on viitannut vuoden 1998 ehdotukseen. Tämä koskee vaarallista jätettä ja sen vuoksi sitä ei tulisi sekoittaa tähän ehdotukseen, joka liittyy lähinnä vaarattomaan jätteeseen.
Komissio ei vastusta tarkistuksia 8, 9 ja 10. Ne kaikki liittyvät jätteen luokitukseen vaaralliseksi ja vaarattomaksi. Asetusluonnoksen liite II saa sisältää ainoastaan vaarattomia jätteitä. Tiedän, että kansainvälinen jätteiden luokittelu muuttuu säännöllisesti. Komissio on täysin valmis muuttamaan luetteloa, kun se on tarpeellista.
Kuten olen jo sanonut, komissio on hyväksynyt seitsemän kymmenestä tarkistuksesta. Nämä eivät ole vähäisiä muutoksia. Joskus komissio esittää pitkän luettelon hyväksymistään muutoksista, ja ne kaikki ovat vähäisiä sanamuotoon liittyviä muutoksia. Tämä ei pidä paikkansa tässä tapauksessa. Monia huomattavia muutoksia on hyväksytty. Uskon, että suurin kiistanaihe ratkaistaan nyt tavalla, jonka parlamentin tulisi hyväksyä, sillä ehdotuksessa sallitaan käytettyjen tavaroiden kaltaisten tavaroiden esteetön kaupankäynti, siinä ei tyrkytetä Euroopan unionin näkemystä kolmansille maille, vaan ne voivat sanoa " ei" , jos ne sitä haluavat, ja jos ne eivät ole vastanneet, ne voivat sanoa kantansa jokaisesta siirrosta ennen jätteiden siirtoa, ja siinä varmistetaan, että tämä kantaa säilyy.
Mielestäni tämän on kohtuullinen ehdotus. Olen tyytyväinen, että parlamentti on antanut meille tilaisuuden parantaa sitä esittämällä joitakin tärkeitä tarkistuksia, joista olemme valmiit hyväksymään suurimman osan. Toivon, että kun tämä ehdotus etenee, parlamentti katsoo, että sen toivomuksia on selvästi kuultu, ja jos näin ei ole tapahtunut, siihen on ollut perusteltuja syitä, ja että nyt esitetty ehdotus on järkevä ja täsmällinen ja oikeudenmukainen sekä vientiyrityksille että asianomaisille maille, eikä sillä tyrkytetä meidän tahtoa muille, vaan sallitaan laillisen kaupan jatkuvan.

Jackson
Arvoisa puhemies, minulla on yksi kysymys Virginille. Minusta tuntuu, että olemme pääsemässä sovintoon tässä asiassa ja se, mitä komissaari on sanonut, on auttanut erittäin paljon. Virgin on edistynyt huomattavasti saadessaan komission hyväksymään ehdottamansa kaksi tärkeää tarkistusta. Kun otetaan huomioon, mitä komissio on sanonut tarkistuksesta 3, jonka uskon aiheuttaneen todellisia väärinkäsityksiä, voisiko Virgin harkita sen peruuttamista?

Virgin
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kommentoida tätä sääntökiistaa. Mielestäni tarkistukset 8-10, jotka komissio kuitenkin on hyväksynyt, osoittavat että tässä asiassa on ympäristönäkökohta, jota ei oltu ennakoitu. Se ei ehkä sinänsä ole niin erikoista, koska komissiolla oli erilainen lähtökohta niin kutsutun vihreän luettelon suhteen kuin tässä ehdotuksessa alun perin oli. Kun parlamentti, ja vähitellen myös neuvosto, päättivät että tiettyjä vihreän luettelon aineita pitäisi pitää ympäristölle haitallisina, on kuitenkin luonnollista, että tähän ehdotukseen sisältyy ympäristönäkökohtia, jotka on tärkeä ottaa mukaan. Tässä asiassa meillä on ehkä vieläkin erimielisyyttä. Sitä vastoin mielestäni on ilahduttavaa, että komissio on muuten hyväksynyt niin monta tarkistustamme.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, meillä voi olla erilaisia käsityksiä holhoamisesta. Mutta onko mailla velvollisuus vastata, jos ne eivät halua? Eikö asiaa voida vain jättää sikseen? Olemme tietenkin iloisia, että jotkin Virginin laatimat tarkistukset ovat saaneet kannatusta. Holhoamisen kanssa olisin varovainen, mitä se sitten tarkoittaakaan.

Brittan, Sir Leon
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata tähän. Hyväksymme Kreissl-Dörflerin esittämän periaatteen, jonka mukaan maita ei tulisi pakottaa tekemään sellaista, mitä ne eivät halua. Nyt hyväksymillämme tarkistuksilla olisi seuraavat vaikutukset. Jos maa sanoo " ei" , tämä kielto on lopullinen ja tavaroita ei voida viedä kyseiseen maahan. Jos maa sanoo " kyllä" , tavarat voidaan viedä maahan. Jos maa ei vastaa, tavaroita voidaan viedä kyseiseen maahan, jos vastaanottava maa vastaa jokaiseen siirtoon erikseen " kyllä" . Näin ollen vastaanottava maa joko ei vastaa ollenkaan, jolloin tavaroita ei voida viedä, tai se sanoo " kyllä" , jolloin ne voidaan viedä, tai se sanoo " ei" , jolloin niitä ei voi viedä. Kaikissa tapauksissa kyseisen maan toivetta kunnioitetaan. Toivon sen tähden, että harkittuaan asiaa Kreissl-Dörfler katsoo, että olemme harkinneet hänen ehdottamaansa periaatetta. Tässä ei ole mitään holhoavaa. Me emme pakota ketään tekemään mitään, mutta laadimme selvät säännöt, miten edetä oikeudenmukaisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ympäristösopimukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graenitzin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0224/97) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille ympäristösopimuksista (KOM(96)0561 - C4-0013/97).

Graenitz
Haluaisin aloittaa mietintöni esittelyn komission tiedonannosta henkilökohtaisella huomautuksella. Solmitun vapaaehtoisen sopimuksen ansiosta kotikaupunkini raskaan teollisuuden päästöjä on pystytty vähentämään viime vuosina yli 90 % ilman, että teollisuutta on täytynyt lopettaa tai tehtaiden on täytynyt merkittävästi rajoittaa tuotantoaan. Silti olen sitä mieltä, että vapaaehtoiset ympäristösopimukset voivat vain täydentää ympäristölainsäädäntöä, ne eivät voi korvata sitä. Perustelen mielipiteeni seuraavaksi.
Puhuimme puolisen tuntia sitten viidennestä ympäristöpolitiikan toimintaohjelmasta. Keskustelussa tuli selväksi, että on tarpeellista luoda uusia välineitä ympäristölainsäädäntöä varten kestävän kasvun jatkumisen varmistamiseksi tehokkaasti. Uskon, että siinä ollaan oikeassa ja että tarvitsemme uusia välineitä. Niinpä olenkin mietinnössäni pyrkinyt patistamaan komissiota määrittelemään nämä uudet välineet entistä tarkemmin. Toivon, että parlamentin jäsenet ovat kanssani samaa mieltä.
Mielestäni on tärkeää tietää, mikä väline tuo etua ja mikä haittaa, jotta voidaan tehdä poliittinen päätös välineen käytöstä kestävän kehityksen tukemiseksi, ympäristön suojelemiseksi ja taaksepäin kulkevan kehityksen ja hidastusten estämiseksi. Puhuttaessa vapaaehtoisista sopimuksista tarkoitetaan hyvin erilaisia asioita, siksi tällainen tarkka määrittely olisikin tarpeen.
Edut voidaan luetella nopeasti: pystytään käyttämään räätälöityjä toimenpiteitä. Toiminta on entistä dynaamisempaa, nopeampaa ja edullisempaa, koska teollisuudessa pystytään tällöin päättämään investoinneista entistä paremmin. Voidaan myös välttää lakien säätämistä yksittäisiä tapauksia varten. Voidaan myös ennakoida lainsäädäntöä, mikä minusta on erittäin tärkeää. Näin voidaan ratkaista paikallisia ongelmia. Vapaaehtoisissa sopimuksissa on yksi erittäin suuri ongelma, jota ei minun mielestäni voida ratkaista, ja siten sitä onkin harkittava tarkoin. Vapaaehtoisessa sopimuksessa kaksi osapuolta sopivat yksityisoikeudellisen sopimuksen. Tällaisella yksityisoikeudellisella sopimuksella ei ole oikeudellisessa mielessä kolmannen osapuolen suojaavaa vaikutusta, ei yksityisiin kansalaisiin kohdistuvaa suojaa eikä muihin kyseisellä alalla toimiviin teollisuusyrityksiin. Näin ollen Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on mielestäni oikeassa huomauttaessaan, että tämä on erittäin tärkeä näkökohta, jota on mietittävä uusia välineitä suunniteltaessa.
Kuulemme keskustelun aikana varmasti vielä muitakin etuja ja haittoja. Haluan mainita vain yhden kohdan, joka on minulle itselleni tärkeä, koska en ole varma, miten tämä vapaaehtoisten sopimusten haittavaikutus voidaan ratkaista tai ainakin muuntaa eduksi: kyse on julkisuuden mukaantulosta, avoimuudesta. Paljon on vielä tehtävä avoimuuden lisäämiseksi. Vapaamatkustajakysymys on ratkaistava ehdottomasti, sillä vapaamatkustajat voivat vaarantaa koko kysymyksen kuten olemme jätealalla nähneet, koska kustannukset tulevat liian korkeiksi vain muutamien osallistuessa maksuihin.
Lopuksi haluaisin käsitellä vielä yhtä näkökulmaa. Meidän ei pidä vain käyttää oikeita välineitä päästäksemme eteenpäin ympäristöpolitiikassa, vaan meidän on käytettävä oikeita välineitä maantieteellisesti oikeassa paikassa. Uskon, että monilla alueilla monissa jäsenvaltioissa on saatu erittäin hyviä tuloksia näistä ympäristösopimuksista. Olen käynyt keskustelua monien jäsenvaltioiden edustajien kanssa ja minun on sanottava, että erityisesti Alankomaissa nämä vapaaehtoiset sopimukset on viety niin pitkälle, että ne hyödyttävät ympäristöä monellakin tavalla. Tästä huolimatta uskon, että komissio ja yhdistykset eivät tällaiseen pysty. Niinpä emme ole vielä päässeet niin pitkälle kuten komissio itsekin toteaa vihreässä kirjassaan elintarvikeoikeudesta.
Lopuksi haluan vielä kiittää komission ja parlamentin edustajia tuesta, jota he ovat antaneet tämän mietinnön valmistelussa.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet! Säästöpolitiikan ja kireän talouspolitiikan aikana ympäristöpolitiikalla on vaikeaa. Tehokkaat ympäristölait eivät vähennä kustannuksia. Vaikka ne maksavatkin itsensä vuosien päästä takaisin, ne eivät ole nyt juuri noususuhdanteessa. Tiedämme kaikki, että lait ovat tarpeen, vaikka ne eivät aina olekaan aivan viimeisen tiedon mukaisia. Tiedämme myös, että ne eivät ole riittäviä.
Vuosien ajan Euroopan parlamentti on etsinyt ympäristövaliokuntansa johdolla uusia välineitä ympäristön suojelemiseksi. Tästä näkökulmasta ympäristösopimus on hyvin mielenkiintoinen. Monissa jäsenvaltioissa on jo kokemusta ympäristösopimuksista. Alankomaista kotoisin oleva kollega Oomen-Ruijten olisi tänään mielellään käyttänyt puheenvuoron esitelläkseen muutamia esimerkkejä, mutta valitettavasti hän ei päässyt tulemaan.
Meidän on oltava tietoisia siitä, että sopimukset on sovittu vapaaehtoisesti ja niillä voi siten olla positiivisia vaikutuksia. Ne innostavat käyttämään mielikuvitusta ympäristönsuojelun toteuttamiseksi ja ongelmien ratkaisemiseksi uudella tavalla tai ainakin käyttämään toimenpiteitä, joita lainsäädäntö ei voi käsitellä ollenkaan tai korkeintaan pinnallisesti. On olemassa ympäristövaaroja, jotka esiintyvät vain tietyissä jäsenvaltioissa tai vain yksittäisellä valmistajalla. Tällaisen ongelman ratkaiseminen koko EU: n tasolla ei ole järkevää verrattaessa sitä ympäristösopimukseen, jolla pystytään paneutumaan toimiin hyvin nopeasti osapuolien vähäisen määrän ansiosta.
Ympäristösopimukset eivät voi korvata lainsäädäntöä kokonaan, mutta niillä voidaan erinomaisesti täydentää lakeja ja lisätä ympäristönsuojeluhalukkuutta käyttämättä pakkoa. Näen ympäristösopimukset teollisuusalojen tai yritysten ja viranomaisten välisinä sopimuksina, joiden tehtävänä on ympäristövahinkojen vähentäminen tai välttäminen kokonaan. Ne ovat myös onnistuneet parantamaan kokonaisten tuotantoalojen imagoa. Kritiikkiä meidän tulisi käyttää olemassa olevien puuteiden ja heikkouksien osoittamiseen ja hyödyntää näitä jopa myöhemmän lainsäädännön lähtökohtina, jos vain mahdollista.
Meillä Baijerissa on voimassa ns. Baijerin ympäristösopimus, jonka tarkoituksena on jätteiden määrän vähentäminen, tehokkaamman energiankäytön kehittäminen ja ympäristöhallinnon lisääminen yrityksissä. Ympäristöasioiden auditiointi on yksi tällainen saavutus; sen ansiosta tuhannet yritykset ovat aktivoituneet ympäristön suojelussa. Tosin vielä puuttuu ala-, aine- ja tuotekohtaiset järjestelmät, ja ne voitaisiinkin sopia ympäristösopimuksilla. Olen sitä mieltä, että kiellot ja määräykset eivät riitä ympäristöpolitiikassa kasvavien ongelmien ratkaisemiseksi. Mielestäni komission tiedonanto on yksi edistysaskel ja meidän on Euroopan unionissa yritettävä hyödyntää kaikkia mahdollisuuksia.

Eisma
Arvoisa puhemies, ympäristösopimuksia tulee lähestyä hyvin varovasti ja niin esittelijä Graenitz onkin tehnyt erinomaisessa mietinnössään. Hän on painottanut sopimusten huonoja puolia ja muotoillut hyvin selkeät ja tiukat kriteerit, jotka sopimusten tulee täyttää. Mutta edut ovat tämän takia jääneet jokseenkin takaalalle. Siksi ryhmäni on esittänyt joukon tarkistuksia, sekä valiokunnassa että täällä täysistunnossa. Sillä sopimukset voivat olla hyvin käyttökelpoinen väline, se on selvää. Graenitz tuo tämän itsekin esille ja Hollannissa meillä on asiasta hyviä kokemuksia. Myös muissa jäsenvaltioissa on saatu hyviä kokemuksia sopimuksista. Mutta niitä on sovellettava oikeissa olosuhteissa, jolloin ne voivat antaa hyvän panoksen ympäristöpolitiikkaan. Siksi komission tavoitteisiin sopii erinomaisesti käytettävissä olevien välineiden laajennus. Jäsenvaltioille on luotava mahdollisuus sopimuksia käyttämällä toteuttaa Euroopan unionin lainsäädäntöä. Siksi ei ole tarpeen puhua enempää tarkistuksistamme ja toivon, että esittelijä hyväksyy ne.
Arvoisa puhemies, kuuntelimme tänä aamuna komissiota, joka esitteli Agenda 2000 -ohjelman. Euroopan unionin ympäristöpolitiikka tulee olemaan uusille jäsenvaltioille valtava kompastuskivi acquis communautairen täyttämisessä. Sopimukset voivat näytellä osaa tässä. Tämä on otettu päätöslauselman 18 kohtaan: sopimus voisi saada aikaan sen, että Keski- ja Itä-euroopan maihin investoivat yritykset noudattaisivat jo nyt Euroopan unionin ympäristölainsäädäntöä näissä maissa. Kuulisin mielelläni komission jäseneltä, mikä on hänen reaktionsa tähän ajatukseen.

Blokland
Arvoisa puhemies, komission ympäristösopimuksia koskeva tiedonanto on hyvää työtä. Sopimuksia koskevista käytännön kokemuksista, jotka on koottu tiedonannon loppuun, käy ilmi, että välinettä sovelletaan joka puolella Euroopassa, mutta sen oikeudellisessa asemassa on suuria eroja. Olen siksi sitä mieltä, että oikeudellisesta asemasta on saatava selvyys.
Kannatan täysin niitä vaatimuksia, joita komissio esittää sopimuksille. Tämä väline on käyttökelpoinen vain, mikäli sen sisällön suhteen noudatetaan tiukkoja kriteereitä ja mikäli sillä on sitova oikeudellinen luonne. Mikäli tämä on taattu, sopimus ei ole yksityiskohtaista liansäädäntöä huonompi väline. Päinvastoin, se voi olla paljon tehokkaampi väline ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi.
Siksi olen sitä mieltä, että päätöslauselmaluonnoksessa on joitakin kohtia, jotka ovat liian kielteisiä sävyltään. Siinä sanotaan jopa, että sopimukset voivat aiheuttaa " luottamuskriisin kansalaisten keskuudessa" . Uskon, että kansalaisten luottamus vahingoittuu paljon enemmän, ellei ympäristönsuojelun tavoitteita saavuteta kuin silloin, kun sopimuksia käytetään valikoivasti.
Vastaväite, että kolmansia osapuolia ei suojella tarpeeksi, ei päde juridisesti hyvin laaditun sopimuksen kohdalla. Siksi en ole samaa mieltä kohdasta, jossa sanotaan, että sopimukset eivät voi koskaan korvata laillisia säädöksiä. Täytyy vain tehdä selväksi, mitkä direktiivin artiklat voidaan korvata sopimuksella ja mitä ei voida korvata.

Florenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari! Ympäristösopimukset Euroopan yhteisön tasolla ovat oma alansa ja ympäristösopimukset kansallisella tasolla ovat oma alansa. Alankomaissa on ollut käytössä jo monien vuosien ajan yli sata kansallista, oikeudellisesti sitovaa sopimusta. Ne toimivat hyvien pienessä maassa, jossa tilanne on tarkistettavissa helposti. Omassa maassani, jossa on käytössä 80 sopimusta, tilanne on hankala maan koon vuoksi. Mielestäni tällaiset sopimukset tarvitsevat taustakseen oikeuden määräyksiä, jotka ovat voimassa koko Euroopan tasolla.
Komissio on käsitellyt asiaa; olenkin iloinen, että kuvittelette rohkeasti voivanne ohjata näitä vapaaehtoisia sopimuksia Brysselistä käsin. Tiedän kuitenkin vain, että oma maani ei ole soveltanut kertaakaan yli 100 direktiiviä. Kuinka pystytte ohjaamaan vapaaehtoisia sopimuksia Brysselistä? Tämän kysymyksen haluaisin mielelläni teille esittää.
Arvoisa komissaari, kuinka voitte toisaalta kannattaa sovittavia sopimuksia, mutta ette itsesitoumuksia, vaikka tiedätte toisaalta hyvin, että ette voi osallistua koko sopimukseen. Mielestäni komissiolla ei ole nimittäin oikeutta solmia vapaaehtoisia sopimuksia.
Uskon, että aloite tähän tulee jostakin aivan muualta. Komissio tekee Euroopan unionin direktiivien laatimisen erittäin vaikeaksi. Olemme viimeisten kahden vuoden aikana saattaneet voimaan hyvin vähäisen määrän, mutta te uskotte, että osoittamalla valtuudet takaisin kansallisille hallituksille voitte tehdä ympäristöpolitiikalle palveluksen vapaaehtoisilla sopimuksilla. Minä en sitä usko! Vapaaehtoinen sopimus on hyvä, jos sen ei tarvitse korvata sovittuja puitedirektiivejä. Tätä ei saa tapahtua. On tärkeää, että Euroopan yhteisön komissio luo vapaaehtoisille sopimuksille entistä laajemman ja selkeämmän puitelainsäädännön. Tämän seikan on selvittävä mietinnöstä. Silloin voin uskoa, että vapaaehtoisilla sopimuksilla on järkeä Euroopan yhteisön tasolla. Kansallisella tasolla kannatan niitä mielelläni!

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ympäristövaliokuntaa ja esittelijää, rouva Graenitzia, perusteellisesta työstä ja siitä erittäin tasapainoisesta puheesta, jonka rouva Graenitz piti täällä täysistunnossa hetki sitten. Teollisuuden kanssa solmittavia ympäristösopimuksia koskeva kysymys on hankala. Siksi komissio on kuullut tiedonantoaan varten melko laajalti teollisuutta, ei-valtiollisia ympäristöjärjestöjä eli kansalaisjärjestöjä ja myös jäsenvaltioiden asiantuntijoita, ja me olemme myös osallistuneet aihetta käsitteleviin konferensseihin.
Kuten myös rouva Graenitz mainitsi, ympäristösopimukset ovat tärkeä osa viidettä toimintaohjelmaa ja yksi niistä poliittisista välineistä, joita on käytettävissä. Minun mielestäni on hyvä, että päätöslauselmaesityksessä tunnustetaan tämä kohta. Ympäristösopimusten on oltava avoimia, ja niiden on oltava luotettavia. Tämä on piirre, joka ei ole yhteinen kaikille aiemmille tai tähän mennessä solmituille sopimuksille. Parlamentin päätösehdotuksessa korostetaan aivan aiheellisesti niin avoimuuden kuin luotettavuudenkin tarvetta. Komission ehdotuksen on varmistettava, että tulevaisuuden sopimukset täyttävät nämä vaatimukset.
Täällä vallitsee yksimielisyys siitä, että ympäristödirektiivien yleiset määräykset voidaan joissakin tapauksissa panna täytäntöön sitovien ympäristösopimusten kautta, kun taas määräykset, jotka antavat yksittäisille henkilöille oikeuksia, täytyy panna täytäntöön kansallisen oikeuden avulla. Useimmat näistä kohdista on mainittu myös siinä päätöslauselmassa, jonka neuvosto hyväksyi 19. kesäkuuta. Monet kysymykset ovat kiistanalaisempia. Meidän pitää selvästikin jatkaa työtämme näiden kohtien parissa parlamentin ja neuvoston päätösten ja päätöslauselmien pohjalta. Haluaisin mainita niistä nyt vain kolme: oikeudellisten säännösten ja sopimusten välinen suhde, sopimusten täytäntöönpantavuus ja sopimusten soveltaminen yhteisössä.
Ympäristösopimuksiin liittyvä suuri vaara - tai ehkä ei niinkään suuri - on se, että ne voivat johtaa siihen, mitä voisi ehkä kutsua ympäristöpolitiikan yksityistämiseksi. Käsitykseni mukaan yksityistämisen vaara voi syntyä, kun yksityisen ja julkisen sektorin välillä esiintyy tiedottamisvinouma tai kun julkiset viranomaiset eivät pysty saamaan näkemyksiään läpi sen suhteen, mikä on pantavissa täytäntöön ja mikä nyt sen puoleen on taloudellisesti elinkelpoistakaan. Molemmissa tapauksissa tällaisen yksityistämisen vaarat voidaan välttää siten, että lainsäätäjä on mukana tavoitteessa esim. osana EY-direktiiviä.
Sopimusten täytäntöönpantavuus on läheisesti yhteydessä niiden oikeudelliseen asemaan. Direktiivien täytäntöönpanon kannalta on pakollinen vaatimus, että niillä on oikeudellisesti sitova muoto. Hankalin kysymys on todennäköisesti se, missä määrin ja miten sopimuksia aiotaan soveltaa yhteisön tasolla, ja juuri siihen Florenz kiinnitti huomiota. Tiedonannossaan vuodelta 1996 komissio myönsi selkeästi ne vaikeudet, joita syntyy, kun tätä välinettä käytetään eurooppalaisella tasolla. Toisaalta olemme jo tehneet teollisuuden kanssa järjestelyjä, joista saadaan myös tuloksia. Jo vuonna 1989 komissio esim. solmi sopimuksen teollisuuden kanssa siitä, että kemiallisten aineiden sisältö on ilmoitettava pesu- ja puhdistusaineiden pakkauksissa. Tämä järjestely toimii tehokkaasti ja tyydyttävästi.
On aivan selvää, että meidän on päästävä yksimielisyyteen siitä, kuinka aiomme jatkaa työtämme tulevaisuudessa. Sen sijaan, että ryhdymme melko teoreettiseen keskusteluun tilapäisratkaisusta, katson, että meidän tulee käyttää käytännöllistä menettelytapaa. Se edellyttää sitä, että komissio tiedottaa saavutetuista tuloksista ja saaduista kokemuksista ja että sellaiset raportit tulevat parlamentin käsiin. Haluaisin siksi sanoa lopuksi, että ympäristösopimukset sisältävät käsitykseni mukaan mahdollisuuden edistää ympäristöpolitiikkaa, mutta tätä mahdollisuutta on käytettävä vain valikoivasti ja erittäin varovaisesti.

Florenz
Rouva komissaari, suosittelette sovittavia vapaaehtoisia sopimuksia. Kysymykseni kuuluu: kuka Euroopan tasolla voi solmia tällaisen sopimuksen teollisuuden kanssa, vaikka kyseessä olisikin vain viisi alaa?

Graenitz
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin esittää lainsäädäntöä koskevan kysymyksen komissaarille. Valiokunnassa ja täällä käydyssä keskustelussa on toistuvasti tullut esiin, että yksittäisten valtioiden oikeusjärjestelmät ovat hyvin erilaiset ja julkisoikeus ja yksityisoikeus eivät ole kaikkialla samanlaiset, vaikka oikeusjärjestelmämme pohjautuvatkin roomalaiseen oikeusjärjestelmään, ja siksi tämä ero olikin tehtävä.
Haluaisinkin pyytää seuraavaa: Annettaessa uusi tiedonanto parlamentille oikeudelliset näkökulmat olisi otettava huomioon tarkemmin kuin käsiteltävän tiedonannon kohdalla on otettu, sillä uskon, että juuri tämä on erittäin tärkeä seikka eli siis miten kysymys oikeudellisesti toimii.

Eisma
Arvoisa puhemies, esitin kysymyksen ja haluaisin siihen mielelläni vastauksen, ja kysymys kuului näin: jos Itä-Eurooppaan investoiva teollisuus noudattaisi nyt sopimusta, jotta meidän ympäristölainsäädäntöämme voitaisiin soveltaa myös siellä, olisiko tämä komission jäsenen mielestä hyvä esimerkki sopimusten käytöstä. Tämä oli kysymykseni.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, Florenzilla oli ensin kysymys minulle siitä, kenen kanssa oikeastaan on mahdollista solmia sopimuksia eurooppalaisella tasolla. Se riippuu yksittäisistä aloista, kuten Florenz tietää. On aloja, joilla on edustuksellisuus ja joilla kyseiset teollisuudenalat tuntevat eurooppalaisten järjestöjen edustavan heitä. Muilla aloilla tilanne ei kuitenkaan ole tällainen, ja silloin ei ole mahdollista solmia sellaista sopimusta. Tilannetta on pakko harkita niiden yksittäisten asioiden yhteydessä, joita ilmestyy näyttämölle. Juuri sen vuoksi olemme sanoneet tiedonannossamme ja minä tänään antamassani omassa vastauksessani, että meidän on pakko hankkia joitakin kokemuksia. Olen maininnut hyvän esimerkin asiasta, joka on onnistunut. Parlamentti tietää, että on maita, jotka ovat saaneet hyviä kokemuksia ympäristösopimusten solmimisesta, mutta että hankaluutena on juuri se, mistä Florenz on huomauttanut, nimittäin se, kuka ihmeessä ryhtyy yksittäisillä alueilla toimenpiteisiin eurooppalaisella tasolla, ja siitä meidän on otettava selvää aivan konkreettisesti.
Olen myös aivan samaa mieltä rouva Graenitzin kanssa siitä, että joudumme kohtaamaan suuren joukon kysymyksiä käyttäessämme tätä välinettä, ja juuri siksi olemme päättäneet esittää tiedonannon. Tiedämme, että on ollut maita, jotka ovat saaneet erittäin hyviä tuloksia, siihen on Eisma viitannut. Olemme kuulleet saman asian neuvoston kokouksissa. Muut maat, mm. se maa, josta itse olen kotoisin, eivät käytä tätä välinettä. Se merkitsee sitä, että meidän täytyy kokeilla sitä niillä aloilla, joilla se on mielestämme tarkoituksenmukaista, ja katsoa, mitä mahdollisuuksia on olemassa. Meidän pitää harkita kussakin yksittäisessä tapauksessa oikeudellista tilannetta, samoin kuin meidän pitää harkita edustuksellisuutta, ennen kuin voimme jatkaa kysymyksen käsittelyä.
Haluan sanoa Eismalle, että emme ole esillä olevassa tiedonannossa pohtineet ongelmaa itse asiassa ollenkaan Itä- ja Keski-Euroopan osalta. En halua tällä erää sitoa itseäni yhteen taikka toiseen lausuntoon siitä, voimmeko käyttää välinettä vai emme. Tässä vaikeus taitaa näkyä kai vielä suuremmassa määrin sen kysymyksen yhteydessä, kuka voi vastata tällaisesta sopimuksesta muiden puolesta. Toisaalta en halua kuitenkaan sanoa, ettemme myös voisi käyttää tällaista välinettä, joten siksi haluan jättää kysymyksen tässä keskustelussa avoimeksi. Emme ole yksinkertaisesti pohtineet sitä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

UNGASS: n maapallon tilannetta käsitellyt huippukokous
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu komission puheenjohtajan Santerin julkilausumasta New Yorkissa pidetystä UNGASS: n (Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen erityisistunto) maapallon tilannetta käsitelleestä huippukokouksesta.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, kolme viikkoa sitten valtioiden ja hallitusten päämiehet kaikkialta maailmasta kokoontuivat New Yorkissa pidettyyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistuntoon niiden parannusten tekemiseksi, joita on ollut esillä kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Kyse oli tietenkin niistä edistysaskelista, jotka oli otettu ympäristöä ja kehitystä käsitelleen Riossa vuonna 1992 pidetyn kokouksen jälkeen. Komission puheenjohtaja Jacques Santer edusti Euroopan yhteisöä, ja oli myös suuri ilo nähdä kaksi Euroopan parlamentin jäsentä tarkkailijoina yhteisön valtuuskunnassa. Erityisistuntoon kohdistui yleisesti ottaen suuret odotukset. Odotukset olivat erityisen korkealla EU: ssa, ja Euroopan parlamentilla oli tärkeä osuus laadittaessa EU: n kunnianhimoista asialistaa etenkin 14. maaliskuuta tekemänsä päätöksen johdosta. Kuinka hyvin EU: n tavoitteet sitten täyttyivät? Lehdistö on ollut melko kielteinen yleisten tulosten suhteen, vaikka EU: n johtava rooli on tunnustettu. Olen vakuuttunut siitä, että EU voi suurelta osin ottaa itselleen kunnian niistä myönteisistä tuloksista, joita kaikesta huolimatta saavutettiin, ja siksi haluan antaa tilanteesta hiukan vivahteikkaamman kuvan.
Ensinnäkin saatiin hyviä tuloksia uusia aiheita käsiteltäessä. Kuten Euroopan parlamentti on korostanut maaliskuussa tekemässään päätöksessä, erityisistunnossa annettiin riittävä mahdollisuus uusien aiheiden käsittelyyn. Parlamentti vaati EU: ta ottamaan johdon käsiinsä New Yorkissa. Niin EU tekikin ehdottamalla kahta uutta aloitetta. Toisen tavoitteena oli ryhtyä ratkaisemaan makean veden vähyyteen liittyviä jatkuvia vakavia ongelmia. Toisen aloitteen tavoitteena oli edistää siirtymistä aiempaa kestävämpään energian käyttöön. Molemmat aloitteet on kirjattu kokouksen lopputuloksiin, jotka sisältävät periaatteet ja aikataulun niitä konkreettisia edistysaskelia varten, jotka on tarkoitus ottaa kestävän kehityksen komission (CSD) kautta.
Toinen alue, jolla emme saavuttaneet tavoitteitamme mutta jonka jotkut kuitenkin haluavat luokitella osittaiseksi menestykseksi, ovat metsät. EU vaati tiukasti, että erityisistunnossa aloitettaisiin neuvottelut metsäyleissopimuksesta. Se ei ollut mahdollista erityisesti USA: n, Brasilian ja tiettyjen vaikutusvaltaisten kansalaisjärjestöjen voimakkaan vastustuksen vuoksi. Erityisistunnossa perustettiin valtioiden välinen foorumi, jonka tehtävänä on tutkia mahdollisuuksia solmia yleissopimus ja raportoida tulokset CSD: lle vuonna 1999. Tältä pohjalta CSD tekee vuonna 2000 ratkaisun siitä, muotoillaanko kyseinen yleissopimus ja miten se muotoillaan asianomaisessa tapauksessa. Lisäksi vallitsee yksimielisyys siitä, että valtioiden välisen paneelin metsiä koskevat ehdotukset aiotaan toteuttaa, ja siitä, että metsien säilyttämistä ja kestävää hoitoa aiotaan edistää muilla foorumeilla mm. monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen avulla. Olemme tehneet selväksi, että EU aikoo tehdä kovasti töitä toteuttaakseen paneelin ehdotukset ja luodakseen yksimielisyyttä metsäyleissopimuksen suhteen.
Siirryn nyt niille alueille, joilla YK: n erityisistunto ei lunastanut odotuksia. Parlamentin maaliskuun 14. päivänä tekemässä päätöksessä sanotaan, että ensisijaisia ongelmia ovat sekä ilmastomuutokset että kestävän kehityksen rahoitus. Ilmastomuutosten osalta tulos ei ollut rohkaiseva unionin ponnistuksista huolimatta. Tekstissä viitataan tosin tarpeeseen vähentää päästöjä "huomattavasti" , ja siinä mielessä se on hiukan parempi kuin Denverin teksti. Presidentti Clintonin puhe sisälsi myös tiettyjä rohkaisevia elementtejä. Hän ilmaisi ihailunsa EU: n tilannetta kohtaan ja lähestyi EU: n edistyksellisempää kantaa hiukan myöntäessään, että Yhdysvallat ei ole ottanut ilmastomuutoksia tähän mennessä riittävän vakavasti. Presidentti ennakoi myös, että hän tekisi aloitteen saadakseen kongressin ja Amerikan kansalaiset vakuuttuneiksi tarpeesta vähentää kasvihuonekaasupäästöjä oleellisesti. EU: n täytyy nyt kuitenkin jatkaa USA: n ja muiden osapuolten painostamista, mukaan lukien Japani, jolla on suuri vastuu Kiotossa pidettävän tulevan osakokouksen isäntänä. Meidän pitää tehdä, mitä voimme, jotta kyseisten maiden kanta tulee selväksi. Tämä antaa meille mahdollisuuden aloittaa vakavat neuvottelut vähentämistavoitteista Kioton kokousta edeltävissä valmistelevissa kokouksissa.
Rahoituskysymysten osalta EU otti johtavan roolin vahvistaakseen Riossa määritellyt tavoitteet. EU koetti myös toimia välittäjänä toisaalta USA: n ja Japanin kovan linjan ja toisaalta G77-maiden välillä. EU ehdotti erityisesti, että osallistujat lupaisivat kääntää virallisen kehitysavun alaspäin menevän tendenssin toiseen suuntaan ja että valtioiden väliselle tasolle tuotaisiin menettely innovatiivisten rahoitusideoiden käsittelemistä varten. Nämä ehdotukset olivat joillekuille liian kunnianhimoisia ja toisille taas eivät tarpeeksi kunnianhimoisia. Apua koskevassa lopputekstissä ei loppujen lopuksi mennä pitemmälle kuin Agenda 21: ssä ja siinä toistetaan teollisuusmaiden täyttämättä jäänyt lupaus varata mahdollisimman pian 0, 7 prosenttia bruttokansantuotteestaan kehitysapuun.
Mitä mahdollisuuksia kaikki tämä antaa meille tulevaisuutta varten? Ensinnäkin olemme lyöneet lukkoon hyvän työohjelman CSD: lle seuraaviksi viideksi vuodeksi ja vielä yhden huippukokouksen, Rio+10: n vuonna 2002. Siihen asti EU: n täytyy keskittyä ottamaan konkreettisia edistysaskelia CSD: ssä niillä aloilla, joilla EU on tehnyt aloitteita, nimittäin makean veden ja energian alalla, samoin kuin uudessa valtioiden välisessä metsäfoorumissa. Toiseksi EU: n täytyy kehittää strategia niiden asioiden toteuttamista varten, joista New Yorkissa oltiin yksimielisiä. Kolmanneksi EU: n täytyy päättää, mitä askelia se voi ottaa YK-prosesseista riippumatta edistääkseen kestävää kehitystä maailmanlaajuisesti.
Haluaisin tehdä yksittäisen huomautuksen siitä päätöksestä, jonka parlamentti on esittänyt ja jossa myös otetaan kantaa tulevaan työhön. Olen yleisesti ottaen samoilla linjoilla kyseisen päätöksen sisällön kanssa. Kun ylipäätään mainitsen sen täällä tänä iltana, se johtuu siitä, että olemme olleet hieman huolissamme siitä, miten - voisi kai sanoa - voimakkaasti Kiina tuomitaan 10 artiklassa. Olemme sitä mieltä, että on kiusallista kutsua Kiinaa destruktiiviseksi, vaikka meillä on parlamentin kanssa sama käsitys siitä, että on välttämätöntä jatkaa aktiivista työskentelyä, jotta myös Kiina saataisiin suuremmassa määrin integroitua ympäristöalalla otettaviin edistysaskeliin.
Komissio aikoo esittää vuoden 1998 alussa neuvostolle ja parlamentille tiedonannon, joka koskee edistysaskelia käsitelleen erityisistunnon tulosten toteuttamista yhteisössä ottaen huomioon kestävän kehityksen koko maailmassa. Odotamme innokkaasti parlamentin aktiivista osallistumista EU: n tulevaisuuden strategian kehittämiseen.

Pollack
Arvoisa puhemies, niitä viittä vuotta, jotka ovat kuluneet vuonna 1992 pidetyn Rion huippukokouksen hyvää tarkoittavista päätöslauselmista, on leimannut lännen haluttomuus kohdata ilmastonmuutokseen, ympäristöön ja kehitykseen liittyvät haasteet. Teollisuusmaiden kulutuksessa ja käyttäytymismalleissa ei ole tapahtunut muutosta, ja tämä tehottomuus on rohkaissut etelän toimettomuutta.
Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä on huolestunut siitä, että köyhyys ja alikehitys johtavat jatkossakin ympäristön tilan huononemiseen. Rikkaat maat eivät ole pitäneet lupaustaan kohdentaa 0, 7 % bruttokansantuotteestaan kehitysapuun ja kehitysyhteistyöhön. Tästä syystä kestävän kehityksen ja ympäristönsuojelun välinen ratkaiseva yhteys puuttuu yhä. On hyvä, että me emme ole täällä tänään arvostelemassa komissiota. On aina eri asia, kun meitä on täällä istuntosalissa niin vähän ja olemme kaikki tästä samaa mieltä.
Euroopan unionin ja etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan uuden hallituksen vahvasta johtajuudesta huolimatta UNGASS: n tulokset olivat säälittävät, ja niissä korostui se, että kuilu ilmastonmuutosta, rahoitusta, vesistöjä ja metsiä koskevien lupausten antamisen ja niiden kunnioittamisen välillä on suunnaton. Syytä ei kuitenkaan voida kasata kokonaan omien hallitustemme harteille. Miten meidän tulisi sitten edetä? Me Euroopassa voimme onnitella itseämme ja sanoa, että meidän kantamme UNGASS: ssa oli melko edistyksellinen pyrkiessämme edistämään maailmanlaajuista suojelua ja kestävää kehitystä, ilmaliikenteen polttoaineiden maailmanlaajuista veroa ja sitoutuessamme vähentämään kasvihuonepäästöjä 15 % vuoteen 2010 mennessä. Muihin toimijoihin verrattuna tämä oli esimerkillistä, mutta meillä on yhä melkoisen mittava esityslista joulukuussa järjestettävää Kioton kokousta varten.
Käytännössä meidän on kerättävä yhteen palaset ja tehtävä töitä seuraavan tilaisuuden eteen. Kaikkein polttavimmat aiheet ovat yhä ratkaisematta: näitä ovat etenkin USA: n ja Japanin välillä tehtävä sopimus kasvihuonekaasupäästöjä koskevista tavoitteista, metsien suojelu, makean veden resurssit, uusiutuvien energialähteiden kehittäminen, aavikoitumisen torjunta ja luonnon monimuotoisuuden suojelu. Nämä kaikki aiheet ovat yhä esityslistalla. Yksikään näistä aloista ei kehity, jos Agenda 21: n täytäntöönpanoa ei nopeuteta ja jos julkisen kehitysavun ja vääristävien tukien negatiivisen vaikutuksen muodostamaa ongelmaa ei ratkaista.
Sijoitukset maailmanlaajuisen ympäristön parantamiseksi ovat sijoituksia työpaikkoihin ja vaurauteen, ja on korkea aika, että valtiovarainministerit suhtautuvat tähän vakavammin. Pyrkiessämme näitä aiheita koskevaan ratkaisuun meidän on ensin saatava omat asiamme järjestykseen Euroopassa ja varmistettava kansalaisyhteiskunnan eri toimijoiden osallistuminen kestävän kehityksen ja ympäristökoulutuksen täytäntöönpanoon sekä täällä että etelässä. Yksi keino saavuttaa tämä on antaa enemmän tukea paikallisille Agenda 21 -hankkeille, joita syntyy hyvin paikoitellen eri puolelle Euroopan unionia. Aikana, jona leikkaamme kehityksen, metsien kansainvälisen suojelun, kaupunkiympäristön verkostoimisen ja mallihankkeiden budjettiamme, jää toisinaan epäselväksi, vastaavatko tekomme aina sanojamme. Päämäärämme ovat hienot, mutta ponnistelumme ovat riittämättömät. Nyt on aika aloittaa työt näiden ongelmien ratkaisemiseksi, ja kaikkien jäsenvaltioiden hallitusten, teollisuudenalojen ja valtiovarainministereiden on osoitettava nykyistä suurempaa poliittista sitoumusta.

Liese
Arvoisa puhemies, hyvä komissaari! Olin yhdessä parlamentin jäsenen Dybkjærin kanssa Euroopan parlamentin edustajana New Yorkin konferenssissa, ja minun on tunnustettava, että minut valtasi jo konferenssin aikana syvä masennus. Monilla aloilla ei valitettavasti edistytty ollenkaan, vaikka sellaiset ongelmat kuin kasvihuoneilmiö vaatisivat erittäin kiireellisiä toimenpiteitä. Tällä alalla olemme edistämässä katastrofia.
Muutamia positiivisiakin merkkejä oli kuitenkin havaittavissa. Ensinnäkin Euroopan unioni toimi neuvotteluissa johtajavana voimana ja on tunnustettava, että jäsenvaltioiden eriävistä käsityksistä huolimatta komissio ja neuvoston puheenjohtajamaa veivät Euroopan unionia yhdessä positiiviseen suuntaan. Kaikki hallitusten ja valtionpäämiehet esittävät rakentavia mielipiteitä. Toiseksi en näe Yhdysvaltojen asemaa niin kriittisesti kuin julkisuudessa on esitetty. Denverissä Yhdysvallat oli se paha poika, ns. bad guy . New Yorkissa itse Clinton myönsi, että amerikkalaiset aiheuttavat 20 % kasvihuoneilmiötä synnyttävistä päästöistä, vaikka he muodostavat vain 4 % koko maailman väestöstä, ja että tilanteen on muututtava. Tätä pitäisin jo edistysaskeleena. Tiedämme kaikki kuinka vaikeita neuvottelut Yhdysvaltojen sisällä ovat. Nyt ensimmäistä kertaa itse presidentti käytti puheenvuoron asiassa.
Uskon, että monivälisille neuvotteluille ei ole vaihtoehtoa, sillä muutoin kehitys taantuu, emmekä silloin pystyisi perustelemaan tuleville sukupolville, miksi emme tehneet mitään. Meidän on nyt tartuttava tilaisuuteen ennen Kiotoa. Meidän on painostettava Japania entisestään, ja meidän on myös tarkasteltava erityisesti G77-maiden tilannetta. Muotoseikoista voidaan riidellä, mutta itse asiassa AOSIS-maat ja eräät AKT-maat eivät olleet merkittävässä asemassa New Yorkissa G77-joukossa ja suuret maat kuten Kiina ja Saudi-Arabia veivät G77-ryhmää huonoon suuntaan. Meidän tulisi löytää neuvotteluissa AKT-maiden kanssa yhteiset intressit ja tehdä selväksi, että jotain on tapahduttava.
Tietysti vain silloin, kun me eurooppalaiset toimimme uskottavasti ja pidämme velvoitteemme kehitysavun suhteen. Komission, neuvoston ja parlamentin on yhdessä otettava huomioon Euroopan unionin budjettineuvotteluissa, että kehitysapua lisätään eikä vähennetä entisestään. Lisäksi meidän on suoritettava tehtävämme ympäristönsuojelun ja erityisesti ilmansuojelun osalta. Uskon, että aloite lentokoneiden polttoöljyveron kohottamiseksi kansainvälisellä tasolla on hyvä. Meidän on lisäksi mietittävä, onko kyse liiallisesta avusta Euroopan sisäisillä lennoilla Euroopan tasolla, kun dieselvetureita verotetaan, mutta lentokoneita ei.
Esitän esimerkin niille, jotka sanovat, että ympäristönsuojelulla ja erityisesti ilmansuojelulla ei ole juurikaan mitään tekemistä elämänlaadun ja taloudellisen menestymisen kanssa. Eräs tuttavani asui vuosia New Yorkissa ja kertoi, että siellä pidetään kesällä villapaitaa, koska ilmastoinnin vuoksi sisällä on liian kylmä ja talvella käytetään tuuletinta, koska lämmitys on säädetty liian korkealle. Minusta tuo ei ole elämänlaatua, vaan energian tuhlausta.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä hänen puheestaan. Olen suurin piirtein samaa mieltä hänen ja kollega Liesen kanssa heidän hiukan pessimististen arvioidensa mutta myös myönteisen näkemyksensä suhteen. Samalla haluan muistuttaa, että silloinkin kun meillä oli kokous Riossa, emme olleet kovin innoissamme tuloksesta. Silläkin kertaa sanoimme, että puhuttiin liikaa ja tehtiin liian vähän. Nyt jälkeenpäin voimme kuitenkin todeta, että Rion kokous oli hyvä muihin huippukokouksiin verrattuna. Saimme mm. aikaan monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen ja Agenda 21: een liittyvä prosessi pantiin alulle. Agenda 21: n avulla olemme saaneet yhteisen suunnitelman paikallista ja alueellista työtä varten tavoitteenamme parempi ympäristö. Strasbourgista ei yhtäkkiä olekaan itse asiassa kovin pitkä matka Johannesburgiin.
Sitten saimme ennen kaikkea Rio+5: n. Ennen kuin kaikki kuitenkin alkaa näyttää liian vaaleanpunaiselta, meidän täytyy tietenkin lisätä, että emme valitettavasti saavuttaneet niitä tavoitteita, jotka olimme itsellemme asettaneet. Monilla alueilla on kuljettu väärää tietä, ja katastrofaalisinta on tietenkin se, että kehitysmaat eivät saa ollenkaan sitä apua, mitä olemme niille luvanneet. Kehitysapu on päinvastoin pienentynyt pienentymistään viime vuosina. Kuten komission jäsen sanoi, emme saaneet tätä tendenssiä käännettyä ollenkaan New Yorkissa pidetyssä UNGASS: n kokouksessa. Ei kannata kuitenkaan olla epätoivoinen. Meidän on pakko katsoa tilannetta positiivisesti. Meidän on pakko sanoa, että kaikki olisi voinut olla paljon huonomminkin. Olisi ollut esim. paljon pahempi, jos presidentti Clinton ei olisi tullut torstaina ja asettanut itselleen henkilökohtaisesti jonkinlaista velvoitetta Kioton suhteen, ja nyt on sitten meidän tehtävämme saada ne velvoitteet toteutettua, jotta niistä tulee todellisuutta. Tässä asiassa EU: n on autettava häntä, ja varsinkin meidän parlamentin jäsenten on oltava mukana painostamassa Amerikan kongressia. Mielestäni on myös myönteistä, että saimme aikaiseksi päätöksen siitä, että teemme kestävästä energiasta osan CSD: n työohjelmaa, ja minä kehotan EU: ta ottamaan asiassa itselleen johtavan roolin. Lisäksi oli hyvä asia, että kansalaisjärjestöjen roolia oli vahvistettu. Jos muistelemme Rioa, meidän on todettava, että yleisesti ottaen tavoitteesta jäätiin sekä kansalaisjärjestöjen että virallisen ohjelman suhteen, mutta New Yorkissa kansalaisjärjestöt ja parlamentin jäsenet ja hallitusten päämiehet olivat YK: n rakennuksessa sulassa sovussa. Huhutaan jopa, että YK antaa seuraavan uudistuksen yhteydessä kansalaisjärjestöille kiinteän roolin järjestelmässä.
Tästä pääsenkin viimeiseen kohtaani. Olen laatinut tästä myös tarkistuksen, koska kysymys itse asiassa unohdettiin ensimmäisellä kierroksella. Se koskee parlamentin jäsenten roolin vahvistamista koko YK-järjestelmässä ja ennen kaikkea yhteistyön vahvistamista parlamentin eri jäsenten välillä. Meillä on ollut oikeastaan hyviä kokemuksia siitä aloitteesta, jonka puheenjohtajavaltio Hollanti teki New Yorkissa ja jonka yhteydessä kävi ilmi, että vuoropuhelun käyminen on melko hyödyllistä. Uskon, että juuri sitä voidaan hyödyntää, ja pyydän ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Tom Spenceriä ottamaan juuri tämän asian esille.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, Espanjassa on sanonta " sokeiden maassa on yksisilmäinen kuningas" .
Sanon sen, koska Euroopan unioni - kuten jo tuli ilmi Dybkjærin mietinnössä viidennestä ympäristötoimintaohjelmasta - ei ole päässyt vuoden 1992 tavoitteisiin. Siitä huolimatta se ehdotti New Yorkin huippukokouksessa, että viimeistään vuoteen 2010 mennessä hiilidioksidipäästöjä vähennettäisiin 15 prosentilla; ja tämän se sanoi Yhdysvalloille, joka ei edes ehdottanut asiaa vaan kertoi kysyvänsä sitä kansalaisiltaan, vaikka se on - kuten tiedetään -maailman eniten saastuttava maa: 4 prosenttia maapallon väestöstä mutta 24 prosenttia hiilidioksidipäästöistä.
Suhteessa toiseen Rion Agendan sitoumukseen - 0, 7 prosenttia kolmannen maailman maille - Yhdysvallat käyttää nykyisin kehitysyhteistyöhön 0, 1 prosenttia kansantulostaan.
Euroopan unionikaan ei ole päässyt 0, 7 prosenttiin; sen keskiarvo on kuitenkin 0, 30 prosenttia - on siis sanottava, että se laskenut 0, 35 prosentista - eli Euroopan unioni, joka ei ole täydellinen ympäristönsuojelun esimerkki, voi kuitenkin olla esimerkkinä muille maille.
Mielestäni Bjerregaard oli aivan oikeassa puhuessaan makeasta vedestä ja uusiutuvista energiavaroista, kun otetaan huomioon, että 20 prosentilla maapallon väestöstä ja joka toisella afrikkalaisella ei ole käytettävissään juomavettä. Hän ei kuitenkaan sanonut meille, onko tälle toimintasuunnitelmalle ja sen toteuttamisen aikataululle ehdotettu rahoitusta.

Lannoye
Arvoisa puhemies, nähdäkseni ei ole kovin tärkeää pohtia sitä, oliko New Yorkin huippukokous parempi vai huonompi kuin Rion huippukokous tai olisivatko jo toteutetut toimenpiteet voineet olla parempia tai huonompia. Tärkeää on kenties sen selvittäminen, millainen nykyinen tilanne on verrattuna tilanteeseen viisi vuotta sitten.
Parametrit ovat kuitenkin selvästi erilaisia. Jos tarkastellaan geneettistä monimuotoisuutta, tilanne ei ole parantumassa. Viisi vuotta Rion jälkeen voidaan todeta, että joka päivä katoaa 70 lajia. Elintarviketuotanto maapallon asukasta kohden pienenee. Juomavesivarat asukasta kohden pienenevät. Pohjoisen ja etelän välinen ero kasvaa. Maapallon lämpötila nousee jatkuvasti. Kaiken kaikkiaan elämme nyt vähemmän kestävässä maailmassa kuin viisi vuotta sitten. Kaikki tämä on tärkeää. Tehtiinkö siis Riossa päätöksiä tai toteutettiinko järjestelmiä, joiden ansiosta voimme odottaa tilanteen paranevan? Henkilökohtaisesti en usko niin olevan. Olen kuitenkin iloinen Euroopan komission ja Euroopan unionin ponnisteluista: on totta, että ne ovat olleet suhteellisesti merkittävämpiä kuin muiden kansojen ponnistelut.
Kaiken tämän jälkeen on syytä todeta, että on kaksi eri asiaa asettaa itselleen tavoitteita - kuten Euroopan unioni on tehnyt - ja hankkia keinot noiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Tarkastelkaamme kasvihuonekaasujen vähentämistä koskevaa ongelmaa. On mahdotonta käsittää, miten tavoitteessa voitaisiin onnistua Euroopan unionissa, kun Amsterdamissa edellytetään edelleen yksimielisyyttä hiilidioksidiveron osalta. Miten on tarkoitus toimia? Entä metsät - mikä estää Euroopan unionia toteuttamasta Euroopan unionin sisäisiä toimenpiteitä? On hyvä, että vaaditaan yleissopimusta, mutta on täysin mahdollista toimia yhteisesti Euroopan unionin sisällä kestävän metsänhoidon puolesta. Lentoliikennettä ja kerosiinia koskeva yleisvero on hyvä ajatus. Miksei sitä sovelleta Euroopan unionin sisäiseen liikenteeseen? Uskon, että Euroopan unionin uskottavuutta lisäisi paljon se, että unioni toteuttaisi konkreettisia toimenpiteitä. Silloin se voisi ehdottaa niitä muillekin, sillä olisimme itse vahvoilla.

Graenitz
Arvoisa puhemies, uskoakseni konferenssia voidaan tarkastella eri näkökulmista aivan kuin vesilasiesimerkissä, jonka mukaan lasi on puoliksi tyhjä tai puoliksi täynnä riippuen siitä, mistä näkökulmasta asiaa tarkastelee.
Tämä konferenssi velvoittaa teollisuusmaiden suurimpana yhteenliittymänä maailmassa Euroopan unionia, joka on hyvin rikas ja jonka väestö on hyvin kyvykästä, parantamaan ympäristöoloja ilmansuojelun ja kestävän kehityksen osalta niin Euroopan unionissa kuin kolmannen ja neljännen maailman maissa sekä unionin jäsenyyttä hakevissa maissa. Meidän tulee toimia uskottavasti ja olla esimerkkinä. Tällöin voimme sanoa muille, miksi on hyvä työskennellä ympäristötilanteen parannusten hyväksi ja mitä siitä hyötyy. Meidän on työskenneltävä ympäristössämme kestävän kehityksen tulevaisuuden puolesta sekä ihmisten työllisyyden ja elämänlaadun puolesta. Mielestäni on vielä paljon tehtävää, myös Kioton valmistelujen suhteen. Tie Kiotoon olisi nyt pohjustettava työllä eikä vain hyvillä aikomuksilla. Kun parlamentti, komissio ja neuvosto ponnistelevat yhdessä ehdotusten tekemiseksi Kiotoa varten, siellä esitettäväksi ja läpivietäväksi, teemme osamme sen puolesta, että lasi ei ole enää puoliksi tyhjä eikä täynnä, vaan lasi on täynnä elämänlaatua ja hyvää tulevaisuutta kaikkien ihmisten kohdalla.

Van Putten
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä Liesen kanssa siitä, että voidaan puhua suuresta pettymyksestä. Ymmärrän komission jäsentä hänen nähdessään asiassa joitakin valopilkkuja, mutta olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on todettava, että asia on edennyt uskomattoman hitaasti ja että YK on jälleen osittanut muuttuneensa oikeastaan byrokraattiseksi koneistoksi, jonne maat tulevat antamaan kauniita julkilausumia ja lähtevät, jonka jälkeen todetaan, että on saavutettu vain vähän tai ei mitään. Ympäristönäkökulmasta käsin voimme kysyä: täytyykö meidän jatkaa tällä tavalla, myös Rion suhteen? En esitä tätä kysymystä niin vaan. Katsokaa mitä on tapahtunut. Ympäristön suhteen, kuten jo mainittiin, päätettiin kylläkin välttämättömyydestä saada aikaan sitovat, merkitykselliset ja realistiset tavoitteet, mutta ei päätetty mistään konkreettisista toimenpiteistä, se tapahtuu vasta Kiotossa. Mikäli se onnistuu siellä, aloitetaan uusi matka.
Luku " Metsät" , neljäs kohta, jossa vaaditaan follow up for intergouvernemental panel on forests , on laitettu sulkuihin. Onneksi vaadittiin kansallista metsäohjelmaa. Ja luen nyt englanniksi: " remained including unnegotiated paragraphs dealing with legal instruments and difficulties mostly in the field means of implementation, official development assistance, finance mobilisation of the resources, etc..." . Vaikka tuotanto ja kulutus on länsimaissa jäänyt samalle tasolle, metsien hakkaus jatkuu ja tukeva kehitysapu, kuten itse sanoitte, jopa vähenee. Ei päästä 0, 7 prosentin tavoitteeseen, vielä pahempaa, se alitetaan yhä reilummin. Se summa, jonka valtiot tällä hetkellä sijoittavat kehitysmaihin pienenee ja yksityisten osuus on kuusinkertaistunut viidessä vuodessa. Kuusi kertaa suurempi kuin valtioiden antama kehitysapu ja tällä saa olla seurauksia. Menestyksiä ei ole. Mielestäni meidän on lopultakin tunnustettava, ja tekstissä tehdäänkin niin, että taloudellisten ja teknologisten siirtojen ja capacity buildingin suhteen, viimeksi mainitulle ei ole hyvää hollanninkielistä vastinetta, ollaan suuresti jäljessä. Kehitysmaasijoitusten vähentyminen ja velkakriisi ovat suuria esteitä. Olen loppujen lopuksi sitä mieltä, että ellei näihin löydetä ratkaisuja, koko sirkus voidaan minun puolestani lopettaa. Arvoisa puhemies, olen tähän aikaan ehkä hieman synkällä tuulella, toivon, että komission jäsen näkee vielä yhden valopilkun tässä asiassa.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, en aio pidentää keskustelua paljonkaan tänä myöhäisenä ajankohtana. On vain muutamia yksittäisiä asioita, jotka haluan ottaa esille liittyen siihen, mitä sanoin aluksi. Ensimmäinen asia, jonka mainitsen, on suuressa määrin yhteydessä tuleviin kansainvälisiin kokouksiin, joista tärkein on se, joka pidetään Kiotossa, ja tätä ovat myös useimmat puhujat käsitelleet. Se huomautus, jonka haluan esittää, on se, että on aivan ilmeistä, että meidän on täällä maailman rikkaassa osassa pakko parantaa suhteitamme G77valtioryhmään. Tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun olemme todenneet käsityksiemme välissä vallitsevan kuilun. Tämä ei ole myöskään ensimmäinen kerta, kun olemme todenneet, että ympäristökysymyksistä on vaikea keskustella, ja sehän on aivan selvää, että juuri ilmastokysymysten yhteydessä saamme osaksemme aivan perinteistä vastustusta, jos emme ponnistele oikein tosissamme, ja sitä olemme toki valmiita kokeilemaan EU: n puolesta.
Toinen asia, jonka haluaisin mainita, on se, että jaan sinänsä Graenitzin käsityksen siitä, että tällaista kokousta voi kuvata yhtä hyvin ilmaisulla vesilasi on puoliksi täynnä kuin ilmaisulla vesilasi on puoliksi tyhjä. Täällä viimeksi kuulemissamme Graenitzin ja Van Puttenin puheenvuoroissa oli paljon maalailevuutta. On totta, että on houkuttelevaa kiinnittää huomionsa kaikkeen siihen, mitä ei saavutettu. Toisaalta olen myös sitä mieltä, että se olisi meiltä väärin tehty. Minun mielestäni meidän on kiinnitettävä huomiota niihin edistysaskeliin, joita on otettu. Olen myös sitä mieltä, että meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että ihmisillä näyttää olevan tahtoa uudistaa YK: n järjestelmää. Tunnen kaikki ne perustelut, joiden mukaan sitä on yritetty aiemminkin tuloksetta. Olen kuitenkin sitä mieltä, että meidän on tuettava sen suuntaisia pyrkimyksiä. Tietenkin myös minua on ilahduttanut, niin kuin se on ilahduttanut myös teitä täällä täysistunnossa tänä iltana, että meidän on yhteistyöorganisaationa ja unionina onnistunut esiintyä edistyksellisen ympäristöpolitiikan noudattajana, niin että olemme voineet piirtää ulospäin linjan, jonka myös muut ovat panneet merkille. Tämä sälyttää meille kaikille vastuun. Ei tule olemaan helppoa jatkaa työtämme kohti Kiotoa, mutta toivon teiltä nykyisen kaltaista mielenkiintoa ja myötämielisyyttä, kun jatkamme työtämme tämän kysymyksen parissa.

Puhemies
Olen vastaanottanut 7 päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 24.00.)


{'language': 'fi'}