Euroopa Ülemkogu 29.-30. oktoobri 2009. aasta järeldused, mis käsitlevad Euroopa Ülemkogu eesistuja ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja/komisjoni asepresidendi mandaati ja volitusi nagu ka uue komisjoni koosseisu (arutelu) 
President
Järgmiseks päevakorrapunktiks on Euroopa Ülemkogu aruanne ja komisjoni avaldus seoses Euroopa Ülemkogu 29.-30. oktoobri 2009. aasta järeldustega, mis käsitlevad Euroopa Ülemkogu eesistuja ning liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja / komisjoni asepresidendi mandaati ja volitusi nagu ka uue komisjoni koosseisu.
Fredrik Reinfeldt
nõukogu eesistuja. - Austatud president! Mul on hea meel siin tagasi olla ning kanda teile ette väga keeruka ja väljakutseid esitanud Euroopa Ülemkogu kohtumise tulemused.
Lubage ma selgitan Euroopa Ülemkogu kohtumise eelõhtul valitsenud olukorda. Olime pidevalt Praha ja teiste pealinnadega ühenduses. Kuidas lahendanuksime tšehhide palve seoses põhiõiguste hartaga? Oli mitmeid seisukohti. Paljud teised liikmesriigid nõudsid mitmesuguseid erandeid ning erikaalutlusi.
Vastupidiselt eelnevale teemale saime kliimamuutuse küsimuses selgema sõnumi. Kliimamuutus oli kohtumise teine peamine teema. Paljud liikmesriigid ütlesid, et nad ei ole valmis ütlema midagi kindlat kliimamuutuse leevendamise rahastamiseks mõeldud summade kohta ehk kuidas rahastada arenevate riikide jõupingutusi kliimamuutuse mõjudele kohandumiseks ja nende leevendamiseks.
Selliste tulemuste valguses olen kohtumise tulemusega rahul. Teie loal osutan ma olulisematele punktidele.
Euroopa Ülemkogu eesmärk detsembris toimuva Kopenhaageni kliimakonverentsi eel oli jätkata teejuhtimist kliimamuutuse asjus. Ärgem lubagem endale illusioone! Läbirääkimised olid pikad ning keerulised, kuid lõpuks saavutasime Euroopa Ülemkogu heakskiidu komisjoni hinnangulisele 100 miljardile eurole aastas 2020. aastaks. Arvestati ka, et rahvusvahelise avaliku toetuse tase peaks olema samaks aastaks 22 ja 50 miljardi euro vahel.
2020. aasta on vaid kümne aasta pärast. Peame kiiremini tegutsema ning seega märkis nõukogu, et lisaks sellele on meil vaja alates 2010 kuni 2020 igal aastal 5 miljardi euro ulatuses üleilmset rahastamist.
Lõplik summa määratakse Kopenhaageni konverentsi raames. Euroopa Liit ja liikmesriigid on valmis andma ausa osa juhul, kui teised olulised osapooled teevad samasuguseid pingutusi. Olen rõõmus, et antud Euroopa Ülemkogu kohtumisel jõudsime selles suhtes tugeva mandaadiga kokkuleppele.
Mõned päevad tagasi saabusin ma arutelult peaminister Singhiga ELi-India tippkohtumisel New Delhis. Eelmise nädala alguses pidasin läbirääkimisi president Obamaga ELi-USA tippkohtumisel Washingtonis.
Tänu Euroopa Ülemnõukogu kokkuleppele sai EL läbirääkimisi väga tugevalt positsioonilt pidada. Meie ühtsus andis meile teiste julgustamiseks usaldusväärsuse. Saime esitada oma panused. Saime esitada oma ootused. Saime jälle olla teejuhiks asjas, mis on oluline kõigile kodanikele.
Eelmise nädala kohtumisel arutati ka majanduslikku ja rahandusliku olukorda. Kuigi maailmamajanduses on märgata paranemise märke, rõhutas Euroopa Ülemkogu, et rahuloluks ei ole aega. Järgmisel aastal on kõigil liikmesriikidel peale ühe oht ületada 3% puudujäägipiir ning meie ühine SKP on 2008. aasta algusest kahanenud 4,7%. Need mõlemad on põhjusteks, miks me ei peaks lõpetama toetusmeetmete kasutamist seniks, kuni oleme oma majanduse taastumise kindlustanud. Samal ajal peame oma väljumisstrateegiate puhul enesekindlust kasvatama ning nendega töötamist jätkama.
Euroopa Ülemkogu kohtumisel saavutasime finantsjärelvalve süsteemi tugevdamisel olulist edu. Jõudsime üldisele kokkuleppele Euroopa Süsteemsete Riskide Nõukogu loomise suhtes.
Eesistujariik alustab nüüd parlamendiga ettepanekute arutamist. Tahame jõuda kokkuleppele uue järelvalestruktuuri paketi suhtes. Soovime kindlustada, et just kogetud rahanduskriis ei korduks.
Kui kogu eelneva suhtes on kokku lepitud ning tööle pandud, siis tuleb meil keskenduda töökohtade kindlustamisele. Üle viie miljoni eurooplase on juba oma töö kaotanud ning veel liialt paljud seisavad töötusega silmitsi. Meist sõltub selle olukorra muutmine.
Kui esitasin teile 15. juulil eesistujariigi Rootsi prioriteedid, ütlesin, et EL peab sellest kriisist endisest tugevamana välja tulema. Ütlesin, et majandus- ja rahanduskriisi ohjamine on üks meie kõige olulisematest ülesannetest. See on ikka veel nii. Sellel põhjusel kavatseme Euroopa Ülemkogu detsembri kohtumisel nende oluliste teemade juurde tagasi pöörduda.
Kohtumise teiseks oluliseks tulemuseks oli ELi Läänemere strateegia vastuvõtmine. See on strateegia, mis põhineb parlamendi algatusel. Nimetatud strateegia seondub meie sooviga tegeleda Läänemerega seotud edasilükkamatute keskkonnaväljakutsetega ning anda oma panus regiooni majanduslikku edusse. Olen veendunud, et nimetatud algatusel on positiivne mõju ka teistele Euroopa aladele, tuues regioone kokku ning andes positiivse panuse kogu ELi konkurentsivõimesse.
Samuti arutasime justiits- ja siseküsimusi. Tervitasime edu, mis on saavutatud meetmete rakendamise osas seoses Vahemerepiirkonna illegaalse sisserändega. Nõudsime paljudes spetsiifilistes valdkondades pingutusi.
Tean, et soovite täna pärastlõunal arutada ka institutsionaalseid küsimusi. Ka need olid loomulikult meie arutelude oluliseks osaks.
Tõepoolest oli üheks peamiseks küsimuseks Lissaboni lepingu kiire jõustumise kindlustamine. See on väga oluline, kui me soovime vastu seista meie ees olevatele väljakutsetele.
Arutelusid oli palju ning need olid väga keerulised, kuid lõpuks õnnestus meil saavutada Tšehhi Vabariigi palvele nõusolek.
Kui see kokkulepe oli saavutatud, oli president Václav Klaus valmis lepingule alla kirjutama ning nagu te kõik märkasite, tegi ta seda lõpuks nädal aega tagasi. Lõplikku ratifitseerimiskirja annab Tšehhi Vabariik nüüd Itaalia ametiasutuste hoole alla. See tähendab, et Lissaboni leping jõustub 1. detsembril. Tean, et suurem osa teist jagavad täna minu rahulolu ja kergendust, et lõpuks on institutsionaalse reformi ettevalmistuste üks pikk peatükk lõpule jõudnud.
Euroopa Ülemkogu hindas ka teisi lepingu ettevalmistustega seotud tegevusi. Euroopa Ülekogu leppis kokku Euroopa välisteenistuse suuniste osas ning palus, et tulevane kõrge esindaja esitaks ettepanekuid teenistuse korralduse ja töö kohta.
Nüüd nimede küsimuse juurde. Meil on vaja täita Lissaboni lepinguga loodud ametikohad. Meil on koos teiega vaja nimetada uus komisjon. Kavatsen 19. novembril kutsuda kokku riigi- ja valitsusjuhtide kohtumise, et nimetada Euroopa Ülemkogu eesistuja, kõrge esindaja ning nõukogu peasekretär.
Rõhutan, et kõrge esindaja nimetamine peab toimuma enne uue komisjoni ametisse nimetamist ning et sellele peaksid eelnema sobivad kontaktid parlamendiga. Nagu te teate, kuna see isik on ka järgmise komisjoni asepresident, peab ta saama parlamendi heakskiitva hääle.
Ma ei hakka spekuleerima, kes nendeks isikuteks olla võiksid, kuid tahaksin öelda, et ainult nimi pole oluline. Oluline on, mida nad tegema hakkavad ja kuidas nad seda teevad.
Eelmise nädala Euroopa Ülemnõukogu kohtumine võimaldas meil teha suuri edusamme mitte ainult ühes põhiküsimuses, vaid paljude probleemide puhul, mis on Euroopa tulevikku ja meie planeedi tulevikku vaadates elulise tähtsusega.
Olen tänulik oma kolleegidele, et neil oli konstruktiivne suhtumine nende väljakutsete suhtes, millele me üheskoos vastu astume. Vaatamata sellele tean nii mina kui teate ka teie, et ära teha on veel palju. Luban, et järgnevad nädalad tulevad väga töökad. Ootan meie jätkuvat koostööd parlamendiga paljudes olulistes küsimustes.
Kopenhaageni kohtumine on nüüd vaid 25 päeva pärast. Majanduskriis pole kaugeltki läbi, kuid meil on kliimaalasteks läbirääkimisteks tugev mandaat. Oleme otsustanud koostööd jätkata, et luua uusi kasvu ja suurema tööhõive allikaid.
Olen parlamendile jätkuva toetuse eest tänulik. Ootan teie kommentaare.
José Manuel Barroso
komisjoni president. - Austatud president! Lubage mul täiendada peaminister Reinfeldti Euroopa Ülemkogu hinnangut, tehes kommentaare poliitika ja institutsionaalsete probleemide kohta.
Poliitikas oli peamiseks ülioluline kokkuleppe meie tegevuse osas kliimamuutuse suhtes. Me kõik teame, et need on keerulised probleemid. Kui kaalul on nõnda palju, pole teekond kunagi kerge. Ausalt öeldes ületas Euroopa Ülemkogu mu algsed ootused. Me saime komisjoni pakutud numbritele heakskiidu, kuid seda saatis tugev tinglikkus.
Sõnum on selge: Euroopa Liit on Kopenhaageni jaoks valmis ning valmis ka järgima meie plaane vähendada heitkoguseid kliimamuutuste vastu võitlemise rahastamise jõulise pakkumise abil nii pikemas plaanis kui ka kiire rahastamise kaudu täpselt nii, nagu komisjon septembris soovitas.
Kui soovime, et arenevad riigid seoksid end tõsiselt kliimamuutuse mõjude leevendamisega, peame meie, arenenud riigid, selle jaoks raha pakkuma. Meie hinnangul vajavad arenevad riigid kliimamuutusega tegelemiseks 2020. aastaks lisaks umbes 100 miljardit eurot aastas. Seda toetas täielikult ka Euroopa Ülemkogu ning selles numbris on tõenäoliselt ka osa riikide rahvusvahelisest rahastamisest. Lepiti kokku, et Euroopa Liit annab ausa panuse.
Samavõrra on selge, et teised partnerid peavad näitama, et nad suudavad teha meie panusele võrdse panuse. Meie poliitikaks pole teiste järgnemisele lootev ees edasi rühkiv Euroopa Liit. On vaja kasutada meie mõju, et kutsuda esile maksimumi üleilmses pingutuses heitkoguste vähendamiseks.
Kui olin eelmisel nädalal Washingtonis ja New Delhis, meenutati mulle, kui kaugele need kaks partnerit viimase aasta jooksul jõudnud on. Sama kehtib ka teiste kohta, nagu näiteks Hiina. Loomulikult jätkame olulise ühise, kuid eristava kliimamuutuse vastutuse silmaspidamist, kuid nagu olen öelnud palju kordi varemgi, oleme selles mures koos, ning Euroopa Liit jätkab tööd selles suunas, et saavutada teistelt osapooltelt reaalseid panuseid. Peame keskenduma lõppeesmärgile - auahnele tõsisele tõendatavale emissioonide vähendamisele kindlustamaks, et me jääme oma eesmärgile truuks ja piirame temperatuuri tõusu alla 2 °C.
Millised on siis meie Kopenhaageni väljavaated? Praegu on tõenäoline, et me ei näe Kopenhaagenis täieliku leppe sündi, mille suhtes me oleme pingutanud ja jätkame pingutusi ka edaspidi. Kuid eelnev ei ole põhjuseks leppida vähemaga kui otsustava läbimurdega neis läbirääkimistes. Lõpuks on olulisem ju sisu mitte vorm. Minu arvates peaksime üritama jõuda tegelikele poliitilistele kohustustele põhineva kokkuleppeni, mis jõustub kiirelt ning mis toob kokku kõik peamised osapooled nii heitkoguste vähendamise kui ka rahastamise asjus. Samuti peaksime jätkama võitlust lõpliku siduva leppe nimel. Et see sünniks, peame ühendama kõik oma jõud nendeks nädalateks, mis jäävad Kopenhaagenini.
Oleme just näidanud, et me suudame otsustava koostegutsemisega kokku leppida kaua aega püüdmatuks jäänud leppe suhtes. See oligi teine Euroopa Ülemkogu kohtumise peamine tulemus. Lissaboni lepingu lõpliku ratifitseerimise teelt kaotati viimane poliitiline takistus. Nüüd saame enesekindlusega tulevikku vaadata, sest nagu peaminister Reinfeldt ütles, on Lissaboni leping paigas järgmise kuu algusest. Tegelikult töötabki komisjon praegu selle rakendamise nimel. Täna alustas komisjon esimese konkreetse sammuna konsultatisooni kodanikualgatuse suhtes.
Sooviksin austust avaldada peaminister Reinfeldtile selle kindluse pärast, millega ta laeva sadamasse tõi. Rootsi eesistumine on teinud märkimisväärse töö, tuues Euroopa Ülemkogusse lõplikku konsensuse. Kuid nüüd peame selle ülemineku lõpule viima. Loomulikult keskendume uute ametikohtade täitmisele.
Minu ülesandeks ei ole Euroopa Ülemkogu eesistuja kandidaatide valikut kommenteerida, kuid komisjoni presidendina institutsionaalseid probleeme vaadeldes loodan väga, et riigi- ja valitsusjuhid valivad isiksuse, kes suudab Euroopa Ülemkogu efektiivselt juhtida. Uus eesistuja olgu tugevalt Euroopale pühendunud ning tagagu sellega Euroopa Ülemkogu tegevuste järjepidevus, seda nii siseasjus, et prioriteete saaks seada ka pikemas plaanis, mitte ainult kuue kuu kaupa, kui ka välisasjus, nii et saaksime ühise välis- ja julgeolupoliitika abil oma rahvusvahelistele partneritele selgeid sõnumeid saata.
Soovin Euroopa Ülemkogu eesistujaga töötada tandemis, sest see partnerlus muudab palju. Peame tegema riigi- ja valitsusjuhtide tasandil koostööd ühise välis- ja julgeolekupoliitika nimel. Sellel tasemel esindab Euroopa Ülemkogu eesistuja Euroopa Liitu. Peame samuti koondama kõik ühenduse pädevused majandusest kaubanduseni, laiendamisest arenduseni, energeetikast justiitsalani. Neis pädevustes esindab lepingu kohaselt Euroopa Ülemkogu eesistuja Euroopa Liitu. Olen pühendunud selle partnerluse toimimapanemisele koduse ja ülemaailmse, tugeva ja tõhusa Euroopa Liidu huvides.
Sama kehtib loomulikult ka kõrge esindaja suhtes. Siinkohal pean üles tunnistama teatud erihuvi, sest kõrge esindaja on samuti ka üks Euroopa Komisjoni asepresidentidest. Minu huvid on väga praktilised, sest asepresidendi / kõrge esindaja kandidatuuri seadmine ning liikmesriikide teiste ettepanekute tegemine komisjonile annavad mulle aega liikuda järgmise kolleegiumi nimetamise ja portfellide jagamise lõppfaasi. Minu huvid on ka poliitilised, sest olen veendunud, et kõrge esindaja/asepresident, keda toetab Euroopa välisteenistus, kuhu on koondunud Euroopa teadmised valitsustevahelise diplomaatia alal koos meie ühenduse pädevustega, võib tähendada meie välistegevuses tegelikku tõhususe muutust.
See toobki mind komisjoni kui terviku juurde. Soovin, et komisjon koosneks kompetentsetest ja pühendunud eurooplastest ning et see oleks valmis võtma kõike oma õigusest algatusteks. Teen praegu koos liikmesriikidega tööd oma lõplike aruteludega, et kõik nii lähekski. Olen palunud, et liikmesriigid pakuksid kandidaate, nende hulgas ka naisi. Siis pean tegema portfellide jagamise suhtes otsuse. Portfelle ei jagata riikidele vaid inimestele, kes on meie Euroopa projektile pühendunud.
Samuti soovin ma, et komisjonil oleks tugev demokraatlik mandaat. Seetõttu olengi otsustanud pühendada tähelepanu ärakuulamisprotsessile parlamendis. Lepingust tulenevad viivitused on meie ette seadnud ühise väljakutse. Me ei tohi uue komisjoni saabumist edasi lükata, kuid samas ei tohi me ärakuulamisi lühendada. Ootan esimeeste konverentsil arutelu selle üle, kuidas seda probleemi lahendada.
Lissaboni leping võimaldab meil paremini kodanike ootustele vastu tulla, kuid kas me neid võimalusi ka ära kasutame, on eelkõige poliitilise tahte küsimus. Leping annab meile võime koos tegutseda, kuid me peame seda ka tahtma.
See toob mind meie pärastlõuna algusesse tagasi. Täna siin esindatud Euroopa, Euroopa, mis on ühendatud vabaduses ja solidaarsuses, poleks saanud võimalikuks ilma nende inimeste pühendumuseta, kes olid 20 aastat tagasi erakordsete sündmuste tõukejõuks. Peame selle leegi taassüütama. Meil on vaja 1989. aasta vaimu. Kui näitame samasugust pühendumust, olen meie õnnestumises kindel.
Joseph Daul
fraktsiooni PPE nimel. - (FR) Austatud president, head kolleegid! Lissaboni lepingu on ratifitseerinud Euroopa 27 liikmesriiki ning see peab tulemusi tooma.
See peab tooma seoses institutsioonidega tulemusi ning eelkõige just kõrge vastutusega ametikohtade kiire loomisega. Leping peab tooma tulemusi seoses kliimamuutuse ja energeetikaga. Ning viimaks peab leping tooma tulemusi seoses majanduse taastamisega.
Tšehhi Vabariigi presidendi allkirjaga on Lissaboni lepingu ratifitseerimisprotsess viimaks lõpule jõudnud. Tänan Fredrik Reinfeldti!
Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) fraktsioon, kes on sellele lepingule olulise jälje jätnud, on loomulikult asjade käiguga rahul, kuid nüüd on aeg lõpetada Euroopa avaliku arutelu monopoliseerimine institutsioonide teemal. Institutsioonid on vaid poliitiliste ambitsioonide saavutamise vahend. Keskenduda tuleb neile püüdlustele, mis on meie ees.
Seetõttu palub mu fraktsioon teilt, Fredrik Reinfeldt, teha kõik, mis võimalik, et saavutada võimalikult kiire kokkulepe nõukogu eesistuja ja kõrge esindaja kandidaatide nimede osas. Seetõttu palub mu fraktsioon teilt, José Manuel Barroso, kui liikmesriigid on oma kandidaadid nimetanud, et jagaksite nende kohustused nii kiiresti kui võimalik enne nende küsitlemist Euroopa Parlamendis ärakuulamiste jooksul, millesse me samuti soovime põhjalikult keskenduda.
Fredrik Reinfeldt, José Manuel Barroso, Ma ei räägi teile midagi uut, kui ütlen, et arutelu nende kandidaatide profiili kohta on huvitav vaid Brüsseli mikrokosmoses ringlejatele.
Jällegi, mida meie kodanikud soovivad? Nad tahavad, et lahendatakse nende töötuse, raha- ja ümberõppeprobleemid. Nad soovivad, et Kopenhaageni tippkohtumine tooks endaga kliimamuutuse osas kaasa mõningaid meeldivaid üllatusi. Nad tahavad, et me kindlustaksime, et 2009-2010 talvel ei oleks maagaasipuudust, mis paneb pool kontinenti võimatusse olukorda.
Seetõttu peame meie, Euroopa institutsioonid ja eriti teie, Fredrik Reinfeldt, panema Euroopa rongi suurel kiirusel liikuma ja kandma hoolt selle eest, et see ei peatuks enam igas peatuses.
Siin täiskogus teab igaüks, millised raskused selle ülesandega kaasnevad - peate leidma keerulise tasakaalu kandidaatide poliitiliste suundumuste, geograafilise päritolu, võrdsuse ja vastuvõtlikkuse vahel. Siiski on teie ülesandeks nõukogus kokkuleppe lõpuleviimine nii kiiresti kui võimalik täpselt nii, nagu parlamendi ja fraktsioonide ülesanne on vastutustundlikult ning vastavuses Euroopa üldiste huvidega öelda oma arvamus nende otsuste kohta. Ma loodan, et sellest saab jällegi üks Rootsi eesistumise edulugudest, kuid selleks peame tegutsema väga kiiresti.
Head kolleegid! Institutsioonilistest probleemidest on veelgi olulisem kliimamuutuse probleem. Kopenhaageni tippkohtumine on vaid mõne nädala kaugusel. Üle kõige tahan soovitada Euroopa Ülemkogule vastutustundlikku suhtumist asjasse, mis taaskinnitab oma pühendumust kliimamuutuse võitlemisse ja CO2 heitkoguste vähendamisse plaanitud eesmärgini ja samal ajal eeldab meie partneritelt samaväärset pühendumist.
Euroopa teeks väga valesti, kui kasutaks taktikat enne Kopenhaagenit kõik oma plaanid avalikustada ning lubada USA-l, Hiinal, Indial ja teistel partneritel siis initsiatiiv enda peale võtta. USA, Hiina ja India on praegu üleilmsed jõud, mis peavad samuti endale vastutuse võtma. Euroopa võtab endale vastutuse, kuid ta ei saa seda teha kogu planeedi eest. Kopenhaagenis poliitilisele kokkuleppele jõudmisest ei piisa. Loevad riikide mõõdetavad panused.
Head kolleegid! Alustasin oma sõnavõttu, rääkides kohustusest saada tulemusi. See kohustus hõlmab eelkõige majanduse taastamist ja tööhõivet. Need kaks on omavahel seotud. Isegi kui me näeme väiksemõõdulist kasvu, sõltub kõik sellest teadmisest, kas majanduse taastamine toob endaga kaasa töökohti, kas taastumine on rajatud kindlale alusele ning turule, mis on ühel ajal nii avatud, reguleeritud kui ka mitteprotektsionistlik.
Need on eurooplaste tõelised mured ning see peab olema ka Euroopa ja selle liikmesriikide peamine mure, mis seisab eespool igapäevaseid administreerimise muresid. Nagu oleme täna näinud, 20 aastat tagasi purustasid müüri pühendunud inimesed. Palun teilt sama, Fredrik Reinfeldt - äratage riigi- ja valitsusjuhid üles!
Hannes Swoboda
fraktsiooni S&D nimel. - (DE) Austatud president, nõukogu eesistuja, José Manuel Barroso! Ehk on see õnnelik kokkusattumus, et praegune arutelu toimub vahetult pärast Václav Haveli sõnavõttu, milles ta meile meenutas, kui tähtis see protsess kakskümmend aastat tagasi oli. Sündisin raudsest eesriidest vaid paar kilomeetrit lääne suunas, aga see oleks võinud olla väga kergesti ka vastupidi. Olin sel ajal Nõukogude Liidu okupatsioonitsoonis ja nägin Ungari 1956. aasta põgenikke, 1968. aastal Praha kevade põgenikke, nagu mu kolleeg Libor Rouček. Minu jaoks on Lissaboni leping Euroopat ühendava protsessi jätk.
Vaevalt, et Václav Klaus kavatses ratifitseerimisprotsessi lõpule viia just sellel kuul, mil tähistame Berliini müüri langemise 20. aastapäeva, aga asjaolu, et leping just nüüd de facto kehtivuse saavutab, on väga õnnelik kokkusattumus, isegi kui leping veel õiguslikku kehtivust saavutanud pole.
Nüüd tuleb hakata inimeste üle otsustama. Ma ei kadesta teid eelseisva ülesande pärast, Fredrik Reinfeldt. Kuid mul on teile palve või siis küsimus: kas olete valmis järgmistel päevadel eelseisvates aruteludes riigi- või valitsusjuhtidega seisma selle eest, et saavutaksime Euroopas ka mingit laadi geograafilise tasakaalu, mis oleks uue Euroopa vääriline? Kas oleksite äkki valmis seisma ka tugevama naiste esindatuse eest? Ma ei ütle seda ainult Cecilia Malmströmi ja Margot Wallströmi nimel, kes täna siin on. Kas tänapäeva Euroopa saab lubada endale kõrgeid ametikohti, - ja siinkohal pean silmas ka enda fraktsiooni - kus on esindatud väga vähe naisi? Kas sellise pildi Euroopa tänapäeval oma rahvale annabki? Parlamendi president juba mainis seda. Loomulikult ei süüdistata teid siis, kui seda ei juhtu, aga palun teil vähemalt läbirääkimiste käigus juhtida tähelepanu sellele, et vajame Euroopas paremat geograafilist ja enne kõike soolist tasakaalu näitamaks, et me esindame siin kogu Euroopa rahvast.
Te mainisite ka kõrget esindajat. Fredrik Reinfeldt, kas te olete valmis kandma hoolt selle eest, et kõrge esindaja nimetamise järel ei võta ta kõiki oma kohustusi üle enne seda, kui nimetamine on kinnitatud või on tehtud sellekohane parlamendi otsus? Loomulikult tean, et tuleb ka ajavahe, kuid peab olema selge, et oma ühises rollis komisjoni asepresidendina vajab kõrge esindaja parlamendi heakskiitu. Selle kinnituse andmisega peame olema väga hoolikad ja toimima oma südametunnistuse järgi. Peame tegema selgeks, et eriti selles valdkonnas täidame oma kohust. Arvan, et võime seda teile lubada, José Manuel Barroso, et vaatamata sellele, et me neid ärakuulamisi korralikult ja õigesti läbi viia tahame, soovime me ka võimalikult kiiresti otsuse langetada. Euroopa kodanikud ootavad meilt kiiret tegutsemist, mitte kuude kaupa erinevate inimeste üle arutamist.
Viimaks soovin rääkida finantskriisist, mida juba mainisite, kuna ka see valmistab meile suurt muret. Mainisite töötust, mis ka edaspidi veel tõuseb. Ütlesite ka, et me ei saa võtta tagasi toetusmeetmeid, kuni valitseb sellisel tasemel töötus, kuna ka Euroopa kodanikud ei taha, et me praegu uues Euroopas valitseva töötuse tasemega lepiksime.
On ka veel arutelu finantstehingute maksu üle. Tean, et seda on juba viis korda teistele edasi määratud, aga tegemist on ka tähtsa aruteluga näitamaks, et suhtume kontrolli tõsiselt, aga mitte seepärast, et tahame nüüd kõrget maksukoormust. Peame aga selgeks tegema, et tahame kasutada kõiki olemasolevaid vahendeid spekuleerimise piiramiseks ning ennekõike seda, et uue kriisi ärahoidmiseks oleks meie kasutuses vahendid, millega aidata neid pankasid, mis kõigele vaatamata ikka raskustesse satuvad. Selles suhtes peame selge signaali saatma.
Goldman Sachsi juhataja ütles hiljuti mõtlemapanevalt, et ta on kõigest pankur, kes täidab jumala tahet. Kindlasti on see väga küüniline ja ehk isegi jumalat teotav lausung, aga see näitab ka paljude selliste inimeste suhtumist. Põhimõtteliselt spekuleerivad nad jumala nimel. Me ei taha väita, et teeme oma finantsmäärustega jumala tööd, vaid, et inimeste ülesanne on kaitsta selle kontinendi rahvast töötuse ja spekuleerimise eest ning seda me peamegi tegema. Loodan, et suudate sellelaadseid selgeid signaale ka ülejäänud Rootsi eesistumisaja vältel saata.
Guy Verhofstadt
fraktsiooni ALDE nimel. - (FR) Austatud president! Esmalt soovin ka mina muidugi õnnitleda Fredrik Reinfeldti ja Cecilia Malmströmi Lissaboni lepingu ratifitseerimise eest! Tuleb rõhutada, et selle saavutamine oli võimalik just tänu teie sihikindlusele ja teie kompromissi saavutamise oskustele. Oli palju pessimiste, kaasa arvatud siin kojas, kelle arvates pidime ootama ära Ühendkuningriigi valimised või lausa loobuma Lissaboni lepingu ratifitseerimise ootamisest. See sai aga tehtud just tänu teile ja ma tänan teid selle eest kõigi nimel Tähendab see ju ikkagi, et peaaegu kümme aastat tööd on lõpuks edu toonud.
Soovin tänada teid ka tänase arutelu eest, et te olite nõus arutlema fraktsioonide esimeestega kõrge esindaja ja nõukogu eesistuja profiilide üle ning komisjoni struktuuri üle, kuna sellest saab ainus arutelu sellel teemal! Tuleb öelda, et mitte midagi muud ei tehta läbipaistvalt. Loeme ajakirjandusest palju asju ning on väga hea, et meil on vähemalt ajakirjandus, tänu millele me midagi toimuvast teada saame, kuid arvan, et edaspidi peame mõtlema selle üle, kuidas muuta üks Euroopa Liidu jaoks nii tähtis protsess mõnevõrra läbipaistvamaks.
Esitan oma arvamuse eri ametisse nimetamiste kohta ja käsitlen eri punkte veidi erinevas järjekorras.
Alustan, José Manuel Barroso, komisjoni struktuuriga, mis on parlamendi seisukohalt kõige tähtsam. See on meie vastutus, tegelikult küll teie vastutus, aga koos teiega peame meie otsuseid tegema. Meie teostame järelevalvet, samas pole see nii nõukogu eesistuja puhul.
Esimest korda palume teil oma ettepanekutes vastutuste jagamisel klastreid kasutada. Teeme ettepaneku, et te loote neli komisjoni portfellide klastrit või rühma: loomulikult välistegevus, seejärel innovatsioon, kliimamuutus ja jätkusuutlikkus, siis kõik seoses finants- ja majandusõigusega ning viimaks siseasjad.
See on igati vajalik. Miks mitte nimetada asepresidente, kes juhtimise endale võtaksid ning vastutaksid iga sellise rühma eest, mis paistavad tulenevat komisjonis üles näidatud tervest mõistusest? Selline korraldus muudaks teie ametiaja jooksul komisjoni tööd veelgi paremaks. Teisest küljest peab valitsema ka tasakaal, mis puudutab naiste esindatust komisjonis. Arvan, et selle vastutusega kandidaatide leidmine on ka teie mureks.
Mis puudutab teist punkti, austatud president, nimelt kõrget esindajat, siis on kõige olulisem, et meil on keegi, kes on valmis teostama järjepidevat ÜVJP poliitikat ning järjepidevaid ühenduse poliitikaid, kes seisab ka inimõiguste eest ja teeb selle osaks kõikidest oma ülesannetest. Ning lõpuks peab ta uskuma ka tugevasse Euroopa välisteenistusse. Need on selle isiku iseloomustamiseks olulisimad elemendid. Vajame kedagi, kes usub ÜVJP poliitika ja ühenduse poliitikate integreerimisse, mis on täiesti loogiline, võttes arvesse, et nimetatud isik on ka komisjoni asepresident.
Jõuan nüüd kolmanda ametisse nimetamise juurde, millest kõige enam räägitakse ja mis on, võiks öelda, kõige atraktiivsem - nõukogu eesistuja. Fredrik Reinfeldt! Minu fraktsioonil on sellega seoses kolm arvamust. Need on kõigest arvamused, kuna otsustab ikkagi nõukogu. Aga õnneks saab parlament avalikult oma arvamust avaldada.
Esiteks peab see olema eesistuja roll, mitte presidendi oma, kui kasutada just neid kahte sõna. Teiseks peab seda täitma keegi, kes usub Euroopa integratsiooni. Lõppude lõpuks peab paavst olema katoliiklane. Seega, kui me nüüd valime nõukogu eesistuja, peame valima kellegi, kes usub Euroopa integratsiooni, mitte skeptiku, nagu vahetevahel juhtub ...
Ning lõppude lõpuks, et tagada tolle isiku kindel usk Euroopa integratsiooni, peab ta uskuma ka ühenduse meetodisse. Euroopat edasiviivaks jõuks on ühenduse meetod, mitte valitsuse võimu laiendamine. Valitsuse võimu laiendamine on suurte riikide kontseptsioon, kuigi on õnneks suuri riike, mis ei usu sellesse valitsustevahelisse meetodisse. Nõukogu eesistuja peab kaitsma just ühenduse meetodit.
Lõpetuseks soovin öelda veel ühte asja, lugupeetud president. Loomulikult palun ma Fredrik Reinfeldtil saavutada nõukogus üksmeel ja et parlamendis olev euroopameelne koalitsioon kajastuks ka ametisse nimetamistes ja eri rollide jaotamises. Seepärast ongi see, mida me tahame, kompromiss, kuid see peab olema kompromiss, milles kajastub ka selle euroopameelse liidu koosseis, mis Euroopat siin Euroopa Parlamendis edasi liigutab.
Rebecca Harms
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (DE) Austatud president, Fredrik Reinfeldt, José Manuel Barroso! Usun, et just 20 aastat tagasi aset leidnud ajalooliste sündmuste meenutamine andis meile hea võimaluse vaadata kriitilise pilguga vaidlusi, mis olid seotud Lissaboni lepingu ratifitseerimisele järgnevate võimaluste kohaldamisega. Kuidagi ei sobi kokku ühest küljest Václav Haveli märkimisväärne sõnavõtt ja tema ideed Euroopast ning teisest küljest tühised vaidlused ametikohtade üle, mis viimase nõukogu kohtumise taustal toimusid.
Minu arvates jääb hetkel mulje, nagu hakkaks kergendustunne selle üle, et Lissaboni leping sai peaaegu kümne aasta järel lõpuks ratifitseeritud, asenduma muredega selle pärast, kas liikmesriikide valitsused hakkavad seda õõnestama. Kuid arvestades sellega, kui väga meile Václav Haveli sõnavõtt meeldis, peame tegelikult pürgima ühise kokkuleppe poole, mille kohaselt vajame Euroopa Liidu kõige tähtsamatel poliitilistel ametikohtadel tugevaid mehi ja naisi ja et üksikud huvid, kaasa arvatud nende riikide huvid, kes on tegelikult tugevama integratsiooni vastu, peaksid jääma tahaplaanile.
Fredrik Reinfeldt! Ma ei saa teid praegu õnnitleda, kuna veel puuduvad kindlad märgid sellest, et need tugevad mehed ja naised on Euroopa poliitika eesotsas.
Kahjuks ei saa ma liituda suurte kiiduavaldustega, mida mitmed sõnavõtjad seoses Kopenhaageni tippkohtumise eelsete saavutustega väljendasid. Saabusin just viimaselt Barcelonast ÜRO ettevalmistavalt konverentsilt ja nagu siin Brüsselis tippkohtumisel kinnitati, läheme me Kopenhaagenisse üha kahanevate ootustega.
Eurooplaste hoiak, et oleme nüüd omalt poolt teinud kõik, mis võimalik ja nüüd on teiste kord jätkata, on vale. Kui vaatame, mida eurooplased on tegelikult tõhusa süsinikdioksiidi heitkoguste vähendamise poliitika heaks teinud, mida oleme saavutanud, mis on meie eesmärgid, millised õigusaktid on meie kliimapaketis, siis ei ole midagi piisavat, et saavutada kahe kraadi vähendamise eesmärk, millest pidevalt räägitakse. Seda teavad kõik. Seda teatakse isegi rahvusvahelisel tasandil.
Kui eurooplased hakkavad nüüd kahtlema selles, kas me tegelikult õiguslikult siduvat kokkulepet tahame, siis seatakse sellega kahtluse alla protsess, mida paljud eurooplased juba aastaid ÜRO eestkoste all toetanud on. Minu arvates peate Kopenhaagenisse minnes mõtlema hoolikalt sellele, mida te kuulutate. Mulle on alati üks asi muret tekitanud. Siin ülemkogus öeldaks tihti, et Euroopa majandus- ja tööstuspoliitika paradigmadeks peaksid olema jätkusuutlikkuse strateegiad, ressursside tõhusus ja kliimakaitse. Ka Václav Havel pälvis sellega pika aplausi. Mul on tunne, et vaatamata sellele, kui palju eurooplased seda rõhutavad ja seda kiidavad, on nad kaotanud kriisi ajal usu nendesse tulevikku suunatud töökohtadesse ja et just majanduskriisi ajal lükkavad nad kõrvale edukad strateegiad, et luua uusi töökohti ja tulevikuturgusid. See on tõesti murettekitav. Majanduskriis on kõige halvem vabandus, millega õigustada ambitsioonikate kliima kaitsmise meetmete kasutusele võtmata jätmist. Kliimakaitse ja majanduslik areng on tegelikult sama mündi kaks poolt. Aga Euroopa Ülemkogu otsustes ei ole see üldsegi mitte arusaadav.
Timothy Kirkhope
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud president! Esmalt soovin õnnitleda eesistujariiki Rootsit hiljutisel tippkohtumisel saavutatud edu eest seoses Euroopa Liidu seisukoha arendamisega kliimamuutuse suhtes. Kliimamuutusega tegelemine on üks meie tähtsamaid prioriteete ja selles suhtes tahame, et Euroopa Liit oleks tugevaks teejuhiks. Väga teretulnud on tasakaalustatud kokkulepe seoses finantskorraldustega ning see annab Euroopa Liidule Kopenhaageni kohtumise eel tugeva seisukoha.
Kuid pean mainima ka arutelu, mis nüüd Euroopa päevakorras esile tükkima kipub: Euroopa Ülemkogu eesistuja ja kõrge esindaja nimetamine. Peaksime alustama nende ulatuse ja iseloomu selge defineerimisega ning seejärel määratlema nendele kohtadele vajalike inimeste omadused ja kogemused. Kindlasti on Euroopa Ülemkogu jaoks enne otsuse tegemist loogiline kutsuda ametlikult nimetatud isikuid ja kuulata ära kandidaate. Nende seas võib olla ka Guy Verhofstadt.
Selle asemel aga mandub arutelu viletsaks vaidluseks valitsusjuhtide vahel väikestest või suurtest riikidest, põhjast, lõunast, idast, läänest, poliitilise spektri paremast või vasakust otsast, neid paistab vaid huvitavat ametikohtade jagamine oma pisikeses rühmas selle asemel, et kaaluda, kas keegi on tegelikult parim kandidaat selleks vastutuseks.
Ja mis veel halvem, mõned üritavad isegi jagada Euroopa Liitu kahte kodanikuklassi, öeldes, et nendele kohtadele peaks olema õigus ainult inimestel, kes tulevad Schengeni ala või euroala liikmesriikidest. Pean kahjuks ütlema, et see on vastuvõetamatu diskrimineerimine ja seda veel ajaloolisel päeval, mil meenutame kõiki neid, kes langesid sõjas, ning nädalal, mil meenutasime Kristallöö õudusi ja sellele järgnenud traagilisi sündmusi, sel ajal, kui tähistasime kõikide nende saavutusi, kes andsid oma panuse kommunismi kukutamisele Poolas, kust see alguse sai, Ungaris, Baltimaades, paljudes Ida- ja Kesk-Euroopa riikides ning loomulikult lõpuks ka Berliinis.
Õiglane on võidelda kõikide vabaduse ja väärtuste, mitte vaid väheste õnnelike ametikohtade eest.
Lothar Bisky
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (DE) Austatud president! Lissaboni lepingu on ratifitseerinud kõik 27 liikmesriiki. Paljud tähistavad seda kui suurt edu, kuid minu fraktsioon sellega ei liitu. Olen selle põhjuseid siin täiskogus juba mitmel korral varem selgitanud ja ma ei hakka ennast kordama.
Kahjuks tekitab asjaolu, et põhiõiguste harta ei kehti kolme liikmesriigi kodanike jaoks, minus suuri kahtlusi ELi suure edu suhtes põhiõiguste kaitsmise alal. Mainin seda just tänase piduliku meeleolu ja Václav Haveli sõnavõtu taustal. Kuid just seepärast, et Euroopa vasakpoolsed tahavad sotsiaalset, rahumeelset ja keskkondlikult jätkusuutlikku eurointegratsiooni, kasutame ka edaspidi raamistikku, mille alusleping meile annab. Oleme seda seni teinud ja teeme seda ka edaspidi.
Sellega seoses on väga teretulnud, et Euroopa Parlament nüüd rohkem õigusi saab. Kogu selle rõõmustamise keskel oleks hea, kui riigi- või valitsusjuhid kasutaksid oma hiljutist tippkohtumist palju käegakatsutavamate poliitikate jaoks. Suurim väljakutse, mille ees maailm seisab, on kliimamuutus. Kopenhaageni rahvusvaheliseks kliimakonverentsiks ettevalmistudes on Euroopa Liit kahjuks kaotanud juhirolli, mille see enesele võttis. Näiteks ei küündi lubadused vähendada süsinikdioksiidi heitkoguseid selleni, mida tegelikult vajame. Lisaks on vastuvõetamatu, et ELi liikmesriigid tahavad nii selgesti hiilida mööda oma rahalistest vastutustest olukorras, kus me ei saa enam viivitamist lubada.
Asi pole selles, kas Rootsist saab varsti suur veinitootmispiirkond - kuigi ma ei suhtu sellesse halvustavalt. Asi on lihtsalt ellujäämises ning muuseas ka maailmas rahu saavutamises. Kliimamuutus põhjustab juba vaesust ja nälga ning sunnib miljoneid inimesi oma kodumaalt põgenema. Kindlasti on igaüks siin kojas viibijatest rääkinud kunagi üleilmsetest probleemidest, mida siseriiklikul tasandil lihtsalt lahendada ei saa. Kliima kaitsmine, rahu ja vaesusega võitlemine ongi just selline probleem. Kui Euroopa Liit ei tegutse selles suhtes järjepidevalt ja eeskujulikult, kaotab see rahvusvahelise osalejana oma usaldusväärsuse.
William  Dartmouth
fraktsiooni EFD nimel. - Austatud president! Uus nõukogu eesistuja ametikoht, mis paistab kõigi kinnismõtteks olevat, nimetatakse vaid kaheks ja pooleks aastaks ning sellel on väga vähe määratletud volitusi. Keegi võiks öelda Tony Blairile, et ta üleliia ei kurvastaks, kui ta sellele kohale ei saa.
Pärast Lissaboni lepingu jõustumist on tõeline 21. sajandi Püha Rooma keiser - meie ajastu Karl Suur -, kelle õigused ulatuvad kaugemale, kui selle keisri omad kunagi ulatusid, loomulikult komisjoni president, meie austatud José Manuel Barroso. Ja seda ütlen ma, vaatamata José Manuel Barroso kommentaaridele partnerluse kohta.
Kuid uue kõrge esindaja jaoks on asjad hoopis teistsugused. Uute diplomaatiliste missioonide avamiseks on suur eelarve ja pean juhtima tähelepanu sellele, Joseph Daul, et ELi kõrge esindaja ametikoha olemasolu ohustab ÜRO Julgeolekunõukogus ka alalisi kohti, mida täidavad Ühendkuningriik ja Prantsusmaa.
Kuid suur probleem, millega Euroopa rahvusriigid silmitsi seisavad, ei ole liiga väheste diplomaatiliste missioonide arv, vaid liiga suur töötute arv. Parlamendiliikmed tähistasid siin Berliini müüri langemise 20. aastapäeva, mis on täiesti arusaadav. Kuid nüüd on meil uus Berliini müür ja mitte riikide piiridel, vaid riikide sees. See müür on poliitilise riigiaparaadi elukutseliste poliitikute ja rahva vahel.
On liiga hilja, et nüüd läbipaistvust nõudma hakata, Guy Verhofstadt. Siin on neid, kes seisavad ka edaspidi inimeste eest ning nende institutsioonide vastu, millel puudub demokraatlik õigusjärgsus, nagu EFD fraktsioon seda ikka teinud on ja ka edaspidi teeb.
Hans-Peter Martin
(DE) Austatud president! Demokraatia vajab revolutsiooni, krahv Dartmouth, ja läbipaistvuse nõudmine pole kunagi vale, Guy Verhofstadt. Eriti teie, kes te olete Rootsi eesistumises, võiksite olla hea näide ning meile öelda, mis tegelikult tähtsamate ametikohtade pärast poliitilises hobusekauplemises toimub, mis pole üldsegi mitte Euroopa projekti vääriline. Ka José Manuel Barroso võiks olla heaks eeskujuks seoses volinike ametisse nimetamisega. Saksamaa ja Austria on selles suhtes halvad näited, nagu kahjuks ka teised riigid.
Ka siin istungisaalis on kvalifitseeritud parlamendiliikmeid, aga pole mingit võimalust, et nad komisjoni vastu võetakse. Nüüd, kus Lissaboni leping on jõustunud, olge palun nii julged ja ausad ning tunnistage, et vajame komisjoni ja tähtsamate ametikohtade jaoks palju selgemaid ja läbipaistvamaid otsustamisprotsesse. Nii paljude kogemuste juures peaks olema ju võimalik leida häid inimesi siit Euroopa Parlamendist, mitte neid ühest või teisest provintsist kokku koguda.
Fredrik Reinfeldt
nõukogu eesistuja. - Austatud president! Tänan lugupeetud parlamendiliikmeid nende paljude kommentaaride ja küsimuste eest!
Nagu juba öeldi, võttis kõigi 27 liikmesriigi Lissaboni lepingu ratifitseerimine mõnda aega. Oleme Lissaboni lepingu üle juba aastaid arutanud ja mind üllatab alati, kui minult siis küsitakse, et kui kiiresti saame loobuda selle põhiseaduse järgi elamisest, sest ma pean töötama aluslepingute kohaselt. Aluslepingutes on määratletud, et Euroopa Ülemkogu eesistuja jaoks otsustavad isikud on Euroopa peaministrid ja riigijuhid. See ongi tegelikult aluslepingutesse kirja pandud.
Lisaks sellele on minu jaoks väga selgeks probleemiks asjaolu, et suurem osa mainitud isikutest on praegused eri Euroopa riikide peaministrid. Tegelikult on väga tõsine asi jätta endast mulje kui kandidaadist kohale, mida sa saada ei pruugi, saates inimestele signaali, et lahkud riigist ja siis tuled jälle tagasi koju ning ütled: "Noh, ma olen ikka veel siin”. Minu arvates peame tunnistama, et see on antud probleemi puhul oluliseks teguriks.
Seoses kõrge esindajaga on palju rohkem läbipaistvust ja arutelusid, sest see on osa komisjonist, osa otsustest, mis tehakse pärast ärakuulamisi parlamendis. Aga vastuseks Hannes Swobodale ütlen, et 1. detsembril jõustuvas lepingus on selgelt öeldud, et kõrge esindaja võtab oma uue töökoha vastutused üle kohe, kuid ta peab kuuluma parlamendi heakskiidu saanud komisjoni.
See on muidugi keeruline, aga et tunnistada ilmset, nagu ma viimati ütlesin, polnud see kunagi kavatsetud nii, nagu asjad välja kukkusid. Kõik pidi juba enne Rootsi eesistumist paigas olema. Tegemist on aga palju pikaajalisema protsessiga, kui keegi ennustada oskas.
Mis tasakaalu puutub, mis ka mind huvitab, siis ütlen vaid seda, et pidasin täna oma 26 kolleegiga esimese konsultatsioonide vooru. Probleem seisneb selles, et kahe inimese jaoks on seda tasakaalustamist väga palju. Mainisite geograafilist ja soolist tasakaalu, kuid mina pean oluliseks poliitilise spektri vasaku ja parema tiiva tasakaalustamist. Vaja on palju tasakaalustamist ning ma oleksin soovinud ametikohti juurde, et täita kõiki siin nimetatud kriteeriume. Igal juhul üritame leida parimat võimalikku tasakaalu.
Nagu juba ütlesin, tegeleme sellega meie varajase õhtusöögiga tippkohtumisel järgmisel neljapäeval, et täita kõik teie nõudmised seoses võimalikult kiire protsessiga. Seda olemegi üritanud teha. Enne küsiti, kes selle otsuse teeb. Kõikidega konsulteerimine lihtsalt võtab veidi aega. Euroopa Liidul on nüüd 27 liikmesriiki ja täielik konsultatsioon kõikide kolleegidega kestab kaks päeva, mis on küll suurepärane, kuid võtab siiski aega.
Mis kliimamuutusesse puutub, siis olen nõus Rebecca Harmsiga, et Euroopa ei panusta piisavalt. Tuletan teile ka meelde, et näeme ette olukorda, kus peame õiguslikult siduvate eesmärkide raames Euroopas jõupingutusi suurendama, kuid vaja on ka tingimustest sõltuvust. Selline on paljude mu kolleegide seisukoht. Nad on kindlal seisukohal, et kui Euroopa peab veel kaugemale minema, siis vajame ka samaväärset pühendumust teistelt maailmariikidelt.
Tervitan väga riigi- ja rahvusepõhiseid otsuseid, mis on kaugemale läinud. Sellest on meil palju näiteid. Näiteks minu riik, Rootsi, võttis siseriiklikuks eesmärgiks 2020. aastaks vähendada heitkoguseid 40% ning sama kehtib ka Saksamaa kohta.
Peame aga veelgi enam tegema - ja meie ei ole need, kes tahavad lahjendada otsuseid, mida on vaja Kopenhaagenis vastu võtta -, kuid palju tööd on vaja teha ka selleks, et teised liikuma panna. Nagu ütlesin, saabusin just Indiast ja Ameerika Ühendriikidest, ning kuu lõpupoole lähen Hiinasse ja et asjad liikuma panna, vajame ka teiste riigijuhtide nõustumist. See on asja keeruline külg. Väljakutse on üleilmne, kuid elame maailmas, kus puudub sarnane üleilmne juhtimine või otsuste tegemine nagu Euroopa Liidus. Seepärast on eesmärkide saavutamine palju raskem, aga me peame seda siiski tegema.
Nagu teate, toodab Euroopa Liit vaid 13% üleilmsetest heitkogustest. Me ei saa probleemi üksinda lahendada, vajame pühendumust ka teistelt riikidelt, eriti suurtelt saastajatelt, aga just nemad on justkui need, kes tõstavad käed ja ütlevad, et tahavad lepingutest välja jääda. See pole võimalik, sest nii ei saa me kunagi 2 °C eesmärki saavutada.
Lõpuks üritame Rootsi eesistumise ajal suruda läbi ka rangema finantsturu järelevalve, mida on vaja tulevaste finantsturgude parema toimimise tagamiseks.
Alustame ka konkurentsivõime teemalisi arutelusid: kuidas luua paremini toimivaid tööturgusid ja kuidas kriisist välja tulla, kui ükskord näeme paranemismärke. Need arutelud jätkuvad ka Hispaania eesistumise ajal. See on seega tasakaal mineviku probleemidest õppimise ja paremini töötavate finantsturgude loomise vahel, kuid samuti arutelud ja otsused, mis on vajalikud parema konkurentsivõime ja paremini toimivate tööturgude loomise vahel Euroopas.
José Manuel Barroso
komisjoni president. - Austatud president! Soovin kommenteerida lühidalt mõningaid probleeme, mis arutelu käigus vahetult esitati.
Kõigepealt kliimamuutus, selle kohta olgu selge järgmine: Euroopa Liit on pühendunud siduvale lepingule. Oleme pühendunud Kyoto protokollile ning ratifitseerisime selle. Kõik meie liikmesriigid on Kyoto protokolli ratifitseerinud ning tulevikuks pooldame siduvat lepingut. Kui on keegi, kes siduvat lepingut ei soovi, siis pole see kindlasti Euroopa Liit.
Kuid tõsiasi on see, et mõned meie tähtsaimad partnerid pole selleks lihtsalt valmis ning seega on kaks võimalust. Üks on, et nõuame igal juhul midagi, millest teame, et see ei toimi. Teine aga, et proovime saavutada Kopenhaagenis kõige täiuslikuma ja ambitsioonikama tulemuse, mis võimalik on. Minu arvates on see ikka veel võimalik ning selle eest me ka võitleme. Kõige ambitsioonikama võimaliku kokkuleppe saavutamiseks Kopenhaagenis - vähemalt Euroopa Komisjoni jaoks ning olen kindel, et ka valitsus- või riigijuhid nõustuvad sellega - jääme endiselt pühendunuks siduvale lepingule, millega on sätestatud selged eesmärgid arenenud riikidele ja selged tegevused arenevatele riikidele, kaasa arvatud suurtele kiiresti kasvavatele majandustele, millel on samuti ühine vastutus. Peame eraldama ka vahendeid arenevatele riikidele, eriti kõige vaesematele ja kõige vähem arenenud riikidele, sest teame väga hästi, et nad ei suuda viia sisse vajalikke kliimamuutuse leevendamise kohandusi ja meetmeid.
komisjoni president.- (FR) Mis puudutab institutsioonilist küsimust, siis olgem ausad: jõustumas on uus süsteem, mis on väga nõudlik.
Suurem osa meist nägi selle lepingu sõlmimise nimel vähemalt üheksa aastat palju vaeva. Nice' lepingu järel tahtsime palju ambitsioonikamat lepingut ning nüüd tuleb see ka sisse viia. Leping on kompleksne, sest Euroopa Liit on kompleksne - see on liikmesriikide liit, kodanike liit.
Kuid kõige tähtsam on just aluslepingutest kinnipidamine. Meie ühenduse aluseks on õigusriigi põhimõte ning päev, mil unustame oma lubaduse pidada kinni aluslepingust, on kindlasti päev, mil me oma kohustuste täitmises läbi kukume.
Seepärast on praegusel üleminekuajal ja ka siis, kui uus leping kord jõustub, oluline austada aluslepinguid ja iga institutsiooni volitusi. Nendeks on loomulikult parlamendi, nõukogu ja komisjoni volitused.
Ma ise kuulun nende sekka, kes usuvad, et Euroopa seisab paigal, ajal kui üks institutsioon kasutab oma volitusi ja võimupiire teiste vastu. Minu arvates on selline käitumine vale. Arvan, et institutsioonidevaheline kadedus on keskpäraste inimeste omadus. Usun hoopis, et me oleme tugevamad, kui me üksteist toetame. Minu arvates on tugev Euroopa Parlament meie endi huvides - ja Lissaboni leping annab parlamendile suuremad volitused -, kuid samuti on meie huvides ajaliselt järjepideva ja kooskõlalise juhtimisega tugev Euroopa Ülemkogu ning tugev komisjon.
Lisaks vastavavalt aluslepingutele, ja ma tsiteerin Lissaboni lepingut - sest räägime sellest kogu aeg, aga vahetevahel tuleks seda ka lugeda -, mille 17. artikkel ütleb, et komisjon "edendab liidu üldisi huve ja teeb sel eesmärgil asjakohaseid algatusi. Komisjon tagab aluslepingute ja institutsioonide poolt aluslepingute alusel võetud meetmete rakendamise”. Teisisõnu on komisjoni ülesanne kontrollida, kas aluslepinguid on rakendatud või mitte, kaasa arvatud ka selle ülemineku ajal. Selle jõu annab komisjonile alusleping ning loomulikult kasutab komisjon neid volitusi ka oma vastutuste piires.
Sellegipoolest on tähtis töötada partnerluse alusel, et Euroopa institutsioone tugevdada. Mis saaks ilma toimivate institutsioonideta? Liikmesriigid - eriti mõned liikmesriigid - kipuvad tegema oma otsuseid väljaspool institutsioone. Kas me seda tahamegi? Mina seda ei arva. Tahame, et otsused tehakse institutsioonilises raamistikus, õigusriigi põhimõtetel loodud ühenduse raamistikus. Seepärast ütlen teile ausalt ja siiralt: muudame üheskoos oma institutsioonid tugevamaks!
Kuulsime täna Václav Haveli erakorralist üleskutset. See on küll erakorraline, aga nagu ütles Jean Monnet: "Miski ei ole võimalik ilma inimeseta, miski ei püsi aga ilma institutsioonideta”. Nüüd peame panema paika tugevad institutsioonid ja seda saame teha ainult sellise partnerlusega. Seepärast soovin tänada teid muuhulgas teie ettepanekute eest seoses komisjoni korralduse ja ülesehitusega. Nagu teie, nii olen ka mina väga kiindunud ühenduse meetodisse ja lepingusse, millega on tagatud selge vastutuste jagunemine. Lepingu järgi vastutab komisjoni organiseerimise eest komisjoni president ja ma ei kavatse sellest loobuda.
Seepärast teen ma komisjoni esitlemisel nii nagu iga tagasihoidlik autor - tänan kõiki neid, kes mind nõustasid, ja vastutan täiel määral lõpptulemuse eest. Kuulsin täna mõningaid häid ja huvitavaid ettepanekuid, kuid kõige tähtsam on saada aru sellest, et meil kõigil on täita omad vastutused kooskõlas teiste institutsioonidega, näidates sealjuures muidugi üles suurimat võimalikku huvi Euroopa üldiste huvide vastu.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Austatud president! European Komisjoni president ütles, et õnnitleb Fredrik Reinfeldti laeva, milleks on antud juhul Lissaboni leping, eduka sadamasse juhtimise eest.
Kahe aasta eest väljendasin siin ülemkogus oma kartust, et Lissaboni leping lõpetab nagu kala Hemingway lühiromaanis "Vanamees ja meri”, millest pärast pikka heitlust lõpuks vaid luud alles jäid. Näen nüüd, et Lissaboni leping ei lõpetanud vaid luudena ja kõik põhiline on ikka veel alles. Tänan teid, Fredrik Reinfeldt! Tänan teid, Cecilia Malmström!
Tuleb aga öelda, et käitusite minu arvates õigesti, kui otsisite üksmeelt Tšehhi Vabariigi presidendiga. Paljudele meist siin ülemkogus valmistas Tšehhi Vabariigi presidendi käitumine muret, kuid nagu üks Hispaania luuletaja ütles, et peale kõike on kõik eimiski olnud. Lõpuks on oluline see, et leping on jõustunud ja me nüüd selle rakendamisele mõtleme.
José Manuel Barroso! Minu kavatsuseks ei ole teile soovitada, kuidas te peaksite komisjoni kujundama. Osalt seepärast, et ma austan komisjoni presidendi suure häälteenamusega võidetud autonoomiat ja iseseisvust. Kui te esindate oma volinike kolleegiumit ja vastutuste jagunemist, ütleme teile, kas oleme poolt või vastu, kuid täna toetame teid täielikult.
Ka ei kavatse ma anda nõu nõukogu eesistujale, kuid kui te lubate, siis juhiksin teie tähelepanu millelegi, mis juhtus töö käigus Euroopa põhiseaduse lepingu juures. Esimeses eelnõus, millega loodi nõukogu eesistuja ametikoht, oli ettepanek, et see nõukogu eesistuja peaks olema peaminister, kes on olnud ametis vähemalt kaks ja pool aastat (naljatlevalt nimetasime seda John Brutoni järgi Brutoni klausliks, sest John ütles meile, et ta on olnud peaminister kaks aastat ja seitse kuud ning saaks seepärast sellele kohale kandideerida). Kuid nagu Andrew Duff mäletab, võtsime hiljem selle tingimuse välja seepärast, et parlamendis küsiti meilt, mis on ühe peaministri DNAs, mida ühegi teise sureliku DNAs ei ole. Miks peab nõukogu eesistuja olema peaminister?
Fredrik Reinfeldt! Peaksite otsima sellise inimese, kes esindaks kõige paremini moraalset autoriteeti, kes võiks olla Euroopas kokkulepete sõlmijaks. Andsime teile selleks tööriista. Selleks on asjaolu, et nõukogu eesistujat ei pea valima ühehäälselt, vaid seda võib teha ka kvalifitseeritud häälteenamusega.
Seepärast on ühehäälne otsus hea, juhul kui seda on võimalik saavutada. Kui mitte, siis kasutage parima nõukogu eesistuja leidmiseks kvalifitseeritud häälteenamust.
Marita Ulvskog
(SV) Austatud juhataja! Mulle meeldib, et Rootsi eesistumine on hüljanud oma soovi väljumisstrateegiaid tagant lükata, mis põhjustaks kõrge töötusemäära muutumist Euroopa alaliseks probleemiks. Siiski olen mures, et aina enam ja enam inimesi hoiatavad, et Kopenhaageni kliimakohtumine ei ole nii edukas, kui paljud seda soovinud on. Seda kartust on peegeldanud selle arutelu paljud sõnavõtud ja Fredrik Reinfeldtile esitatud küsimused.
Pessimismi on näha ka nõukogu eelmise kohtumise järeldustest. Eeldatavasti kinnitab nõukogu, et arenenud riigid peavad 2050. aastaks oma heitkoguseid vähendama 80-95%. Kui me soovime, et see õnnestuks, siis on vaja lähitulevikus võtta ambitsioonikaid kohustusi ning lahendada arenevates riikides kasutuselevõetavate meetmete rahastamise küsimused. Just need riigid, mis on kliimamuutuses kõige vähem süüdi, kannatavad kliimamuutuse all kõige rohkem. Kui me rahastamise probleemi ei lahenda, siis ei saavuta me ka kliimakokkulepet.
Milliseid lubadusi nõukogu siis annab? Täpselt nagu Fredrik Reinfeldt täna siin mainis, on EL lubanud võtta põhjendatud kohustused. Minu arvates on see pettumusttekitav. Kas oleks olnud üldse võimalik otsustada, et EL ei võta põhjendatud kohustusi? Minu arvates sarnaneb olukord kinda kudumisele, kus pöidlast kaugemale ei jõutagi. Nõukogu on teinud ettepaneku anda regioonis abi kolme aasta jooksul 5-7 miljardi euro ulatuses. Nõukogu pöörab sellele tähelepanu, kuid arvan, et väga raske on seda näha kui väärtuslikku panust.
Arvan, et see on murettekitav. Kindlasti on USA, Hiina ja teiste riikide soovidega probleeme, kuid veelgi suuremad probleemid on meil seoses ELi seisukoha ning meie oma ambitsioonidega. Kindlasti on võimalik probleemi lahendada ja kui Fredrik Reinfeldt oleks suvatsenud siia jääda, küsiksin temalt, kuidas kavatseb Rootsi eesistumine saavutada enne Kopenhaageni tippkohtumist tugevamat mandaati, sest see ei tohi läbi kukkuda.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Austatud juhataja! Lissaboni leping, mis on õnneks jõustunud, annab meile rohkem demokraatiat ning kõrge esindaja jaoks ärakuulamise menetluse. Kõik volinikud tulevad siia selleks, et saaksime esiteks kuulda, mis neil öelda on, ning seejärel neid põhjalikult kontrollida, mis peabki nii olema. Siiski ei tule nõukogu eesistuja siia ärakuulamisele ning teda ei kontrolli ei meie ega ükski riiklik parlament.
Demokraatlikust vaatenurgast on tema ametikoht halvasti kavandatud. Ta ei saa olla Euroopa poliitiline president. Ta ei saa olla enamat kui nõukogus olevate liikmesriikide eri huvide aus vahendaja. Tema ametissenimetamise miinimumnõudeks on, et nõukogus valitseb tema isiku suhtes üksmeel. Nagu Guy Verhofstadt just ütles, et kui valitakse paavsti, siis valitakse seda katoliiklaste hulgast ja kui valitakse Euroopa Ülemkogu eesistujat, siis valitakse seda eurooplaste hulgast. Teisisõnu valitakse keegi, kes usub Euroopa ideaali. Ma arvan, et see on täiesti õige. Meil on vaja kedagi, kes paneks eurooplase tagasi Euroopa Ülemkogusse.
Kui see Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsiooni nõutud arutelu poleks parlamendis toimunud, arutaksime kõik seda vaid meedias või kuluaarides. Usun, et eelseisvate ametisse nimetamiste korral on vaja läbipaistvust.
Fredrik Reinfeldtile sooviksin öelda:
Asi pole vaid vasaku ja parema tiiva tasakaalustamises. Tegemist on tsentri, vasaku ja parema tiiva tasakaalustamisega.
Yannick Jadot
(FR) Austatud juhataja! Kliimamuutus on juba põhjustanud 300 000 surma. Tegevusetus tähendab meie jaoks kuritegu inimkonna vastu.
Teame, et see on eriolukord. Teame, et pole olemas sellist asja nagu plaan B. Siiski, hetkel läbirääkimised seisavad. On lihtne öelda, et praegune olukord on USA süü. Meie usume aga, et ka Euroopa on vägagi vastutav.
Kahjuks pole Euroopa, nagu peaminister väidab, enam kliimaläbirääkimiste liider. Kui Euroopa laiendab oma praegusi kohustusi kogu planeedile, tähendab see sajandi lõpuks neli kraadi globaalset soojenemist. Neli kraadi soojenemist! See ei ole vastuvõetav! Nagu president Barroso väidab, ei piisa enam ka meie kohustuste õigusloomelise iseloomu taha peitu pugemisest.
Iseseisvad uuringud näitavad, et Jaapan, Norra ja Šveits on valmis tegema suuremaid jõupingutusi kui Euroopa. Arenevad riigid Hiina, Lõuna-Aafrika, Brasiilia ja Indoneesia võtavad samuti siseriiklikul tasandil suuremaid kohustusi kui teaduslik kogukond seda neilt palub.
Kui Václav Haveli kõnest midagi õppida, siis seda, kuidas olla tagasihoidlik ja realistlik. Lõpetagem teesklus, et väljaspool Euroopat kõik seisab, et maailm pole pärast Kyotot muutunud ja et Euroopa on rahvusvahelisest kogukonnast alati kaugel ees. Kui nõukogu ei pööra tähelepanu Euroopa Parlamendi ja eriti keskkonna-, rahvatervise ja toiduohutuse komisjoni palvetele, võtab ta enda kanda vastutuse millegi väga tõsise eest - läbikukkumise eest Kopenhaageni tippkohtumisel.
Praegu pole veel hilja. Euroopa saab oma liidripositsiooni tagasi, juhul kui seab eesmärgiks heitkoguste vähendamise 30% ning lõunapoolsete riikide aitamise vähemalt 30 miljardi euroga. Nii toimides juhime me lõunapoolseid riike ning sunnime ameeriklasi kokkuleppele.
Konrad Szymański
(PL) Austatud juhataja! Oktoobris toimunud nõukogu kohtumise järeldused on hea alus piirata täielikult ebarealistlikke meetmeid, mida Euroopalt kliimamuutuse alal oodatakse.
Meie jõupingutused kliimamuutuse alal peaksid olema sõltuvad Hiina, Ameerika, India ja Brasiilia jõupingutustest. Kohustused, mille võtame keskkonnasõbralike tehnoloogiate kasutuselevõtuks arenevates riikides, ei tohi halvata meie enda majandust. Tuletagem meelde, et tegelikult on just majanduskasv see, mis annab meile võimaluse rahastada tehnoloogilisi muudatusi, mis on keskkonnakaitse seisukohalt olulise tähtsusega!
Euroopa Liidu kohustuste tagasilangus ei tohiks tekitada olukorda, kus riigid, mis kasutavad energia tootmiseks palju sütt, maksavad samade heitkoguste eest kaks korda: esmalt heitkogustega kauplemise süsteemi raames ning siis üle kogu maailma keskkonnasõbralikke tehnoloogiaid toetades. Kui me ei võta seda vaatepunkti arvesse, nõrgendame selles arutelus Euroopa positsiooni.
Mario Borghezio
(IT) Austatud juhataja, head kolleegid! Mõned päevad tagasi lõi Strasbourgi kohtu otsus sügava haava, mille suhtes Euroopa Komisjon on end tagasihoidlikult väljendanud. Nimelt keelati Itaalial klassiruumide seintel krutsifikside hoidmine. See probleem pole niivõrd religiooniküsimus, vaid vabaduse küsimus. See oli subsidiaarsuse põhimõtte ränk rikkumine.
Kui see on märgiks sellest, mida tulevikus oodata, siis on olemas põhjus karta, millega see probleem seoses Lissaboni lepingu kasutuselevõtmisega lõppeb. Kas oleme kindlad, et ei järgita ohtlikku rada, kus meil on Euroopa seadus, mis allutab ja kasutab liikmesriikide seaduste suhtes brutaalset jõudu? See on oht, mille suhtes peame end kaitsma. Komisjon oleks pidanud end palju kindlamalt väljendama mitte ainult üksmeelse protestina - täna toimus siin esindatud Itaalia fraktsioonide vaheline kohtumine -, mis väljendab meie inimeste meelsust ning tunnete sügavust metapoliitilise, metareligioosse ja kultuurilise kuuluvuse suhtes, mis väljendab suure filosoofi sõnades, kes ütles, et me ei saa öelda, et me ei ole kristlased.
Ka ametikohtadele määramise küsimus on väga oluline. Selle tulemusena kuuleme meediast praegu kuulujutte kohtumistest. Me isegi ei tea, kas Brüsselis toimub erakorraline kohtumine või mitte. Siiski on mind miski mõtlema pannud. Kui uurida ringlevaid nimesid, näiteks Jan Peter Balkenende, David Miliband ja Herman Van Rompuy, kui nimetada vaid kolme, siis kas on võimalik, et keegi pole märganud, et kõik need kolm isikut võtavad regulaarselt osa nii Bilderbergi grupi kui ka Trilateraalse komisjoni kohtumistest? Usun, et peame looma läbipaistvuse printsiibid, millest meie institutsioonides nii sageli räägitakse. Peame neilt inimestelt selgelt pärima, kas nad on oma riike ja fraktsioone esindavad kandidaadid või esindavad nad salarühmitusi, mis kohtuvad suletud uste taga ning võtavad vastu otsuseid inimesi arvesse võtmata.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Austatud juhataja! Nüüd kui on Lissaboni lepingu heakskiitmisest tulenevatest muredest üle saadud, peaksime minu arvates mõtlema viisidele, kuidas peaksime tulevikus käsitlema natsionalistlikke seisukohti, mis takistavad väga eurointegratsiooni. Arvan, et need takistused ei tohi maksmata pääseda. On aeg selge peaga mõelda võimalikele meetmetele, mis tuleb kasutusele võtta järgnevate päevade ja aastate jooksul.
Teie ees seisev lihtne Euroopa Parlamendi liige soovib, et tulevane Euroopa Ülemkogu eesistuja, kes on mees või paremgi veel - naine, toetaks Euroopa föderalismi, kasutaks eurot, asuks Schengeni alas ning samastuks Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga ja tunnistaks seda.

{'language': 'et'}