Vztahy EU-Rusko (rozprava)
Předsedající
Prvním bodem pořadu jednání jsou prohlášení Rady a Komise ke vztahům EU-Rusko.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - Pane předsedající. Vztahy Evropské unie s Ruskem jsou jednou z největších výzev naší doby. Na jedené straně vidíme složitou síť společných činností a vzájemných vztahů. Na straně druhé spatřujeme pozadí gruzínských událostí.
Evropská rada požádala o přezkum vztahů EU-Rusko, který se odehrává v kontextu událostí, které na tyto vztahy vrhají značný stín. Porušení gruzínské územní celistvosti za použití síly a ruské jednostranné uznání Abcházie a Jižní Osetie zůstává nepřijatelné a nemůžeme souhlasit se zásadami zahraniční politiky v nedávné době formulované Moskvou, včetně obnovení sfér vlivu.
Proto musí být očekávaný přezkum spíše střízlivým hodnocením vlastního zájmu EU na tomto vztahu. Přesto jsou současně hospodářské a obchodní vztahy s Ruskem velmi silné a nadále posilují. Rusko je naší třetím nejvýznamnějším obchodním partnerem jsme svědky až 20% ročního nárůstu. Klíčovým faktorem je energetika, ale ohromným tempem rostou i služby.
Díky nedávnému velkému nárůstu a vznikající střední třídě je Rusko důležitým rozvíjejícím se trhem přímo před naším prahem, který nehledě na dopady současné finanční krize nabízí příležitosti pro evropské podniky. Evropská unie je v Rusku hlavním investorem zodpovědným za 80 % kumulativních zahraničních investic. Výrazný podíl ruských zahraničních rezerv je v eurech, což z něj činí jednoho z největších světových držitelů aktiv v eurech.
Ze všech těchto důvodů sázíme na pokračující růst ruské ekonomiky a na podporu úkolu Ruska v oblasti modernizace, včetně vybudování skutečně nezávislého soudnictví schopného vynucovat smlouvy. To je v souladu s důrazem, který prezident Medvěděv klade na význam právního státu v Rusku.
Bezpečnost poptávky a nabídky v oblasti energetiky je klíčovým prvkem našich vztahů. Členské státy jsou hlavními kupujícími ruských energetických produktů, což se v brzké době pravděpodobně nezmění.
Tento vztah je o vzájemné závislosti,nikoliv pouhé závislosti. Vývoz z Evropské unie významně přispívá k pozoruhodné míře růstu, který Rusko zažívá během posledních pěti, šesti let. Avšak je toho ještě třeba udělat hodně pro vybudování opravdového energetického partnerství vycházejícího ze zásad uvedených v Evropské energetické chartě, zejména transparentnosti, reciprocity a zákazu diskriminace.
Co je důležitější, Rusko je klíčovým geopolitickým hráčem, jehož konstruktivní zapojení do mezinárodních záležitostí je nezbytnou podmínkou účinného mezinárodního společenství. Proto se angažujeme v otázce Íránu, Blízkého východu, Afghánistánu, Balkánu a jiných, stejně jako na vícestranných fórech. Máme rovněž společný zájem na nešíření zbraní hromadného ničení. V žádné z těchto oblastí není spolupráce vždy jednoduchá, ale je třeba, abychom pokračovali. Lepší spolupráce v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti pomáhá řešit hrozby představované například terorismem a organizovaným zločinem.
Díky námi vytvořenému dialogu se nám podařilo, že jsme schopni diskutovat o oblastech, jako jsou lidská práva. Dnes probíhají konzultace v Paříži. Rusku ještě jednou připomeneme jeho závazky jakožto člena Rady Evropy a OBSE, zejména pokud se týká například svobody tisku a událostí probíhajících v Ingušsku a dalších otázek v oblasti lidských práv.
Nám je to jasné: Evropa podporuje hodnoty a zavedené normy mezinárodního jednání, a za tím si stojíme za všech okolností. Sem patří dodržování územní celistvosti a mírové řešení sporů. Evropská rada s uspokojením konstatovala, že se ruští vojáci stáhli z území sousedících s Jižní Osetií a Abcházií, což je důležitým krokem při provádění šestibodového plánu. Minulý týden byly zahájeny v Ženevě zahájeny rozhovory, což je opět významný pokrok. Ale je toho samozřejmě ještě třeba učinit hodně.
Zítra budu hostit dárcovskou konferenci pro Gruzii, která má za cíl uvolnění prostředků na obnovu poškozené infrastruktury a opětovnou integraci vnitřně vysídlených osob a urychlení hospodářské obnovy Gruzie po konfliktu. Ve spolupráci s Parlamentem zamýšlím věnovat na tyto účely 500 milionů EUR a ráda bych poděkovala předsedům Rozpočtového výboru a Výboru pro zahraniční věci, kteří mi ohledně tohoto přístupu písemně poskytli svou podporu.
Přezkum vztahů EU-Rusko v rámci Evropské rady, jak je požadováno, bude představovat komplexní přehled mnoha aspektů partnerství, od našeho úsilí o podporu vstupu Ruska do WTO, přes zjednodušení vázového režimu, celní spolupráci, vzdělávací výměny a spolupráce na vědeckém výzkumu. Tento přehled by nás měl informovat o všech stávajících aktivitách s Ruskem a těch, jež jsou v současné době pozastaveny. O tom by se mělo diskutovat na příštím zasedání Rady pro obecné záležitosti dne 10. listopadu 2008, kde, jak doufám, budeme schopni najít správné porozumění ohledně dalšího průběhu jednání o nové dohodě mezi EU a Ruskem.
Říkám to proto, že nevím o žádném lepším způsobu sledování našich vlastních zájmů a vyslyšení našich obav. Na jedné straně se nesmíme chovat, jako by se nic nestalo. Ve všem, co děláme, musíme zajistit a vyjasnit, že máme velmi jasné hodnocení našich cílů, a zajistit, že se Evropa za tyto cíle postaví jednotně.
Pravděpodobně je příhodně, že tuto rozpravu vedeme dnes, v předvečer mezinárodní dárcovské konference, které, jak jsem již řekla, budu předsedat společně se zástupci Světové banky a současného francouzského a budoucího českého předsednictví.
Evropská unie bude nadále hrát svou úlohu, jako jsme to dělali v průběhu krize, konstruktivního, spolehlivého partnera, který se řídí svými hodnotami a rozhodujícím způsobem přispívá ke stabilitě a míru.
Jean-Pierre Jouyet
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, především bych se chtěl omluvit a poděkovat paní Ferrero-Waldnerové za to, že vystoupila přede mnou, protože jsem právě přišel ze zasedání Konference předsedů výborů. Kvůli této dnešní dopolední rozpravě trvaly rozvory o něco déle, než se očekávalo, přičemž vystoupil úřadující předseda rady a proběhlo hlasování. Přijměte prosím tedy mou omluvu.
Jak uvedla paní Ferrero-Waldnerová, opravdu se nacházíme na křižovatce vztahů EU-Rusko, zejména po konfliktu v Gruzii. Po výjimečném zasedání Evropské rady dne 1. září o tom Rada jednala dne 13. října, jak řekla paní Ferrero-Waldnerová. Po rozmístění nezávislé civilní pozorovací mise Evropské unie v Gruzii byly staženy ruské jednotky z oblastí sousedících s Jižní Osetií a Abcházií. To značí další důležitý krok při uplatňování dohod z 12. srpna a 8. září uzavřených za zprostředkování ze strany Evropské unie týkajících se nezávislosti, suverenity a územní celistvosti Gruzie - jak jsem již několikrát mohl prohlásit pře vaším Výborem pro zahraniční věci.
Evropská unie bude nadále vyzývat zúčastněné strany, aby pokračovaly v provádění svých závazků v rámci diskusí stanovených v dohodách z 12. srpna a 8. září tohoto roku.
Dozvíte se, že tyto rozhovory začaly v Ženevě dne 15. října pod záštitou Evropské unie, OSN a OBSE. Pro přípravu a vedení těchto jednání máme zvláštního zástupce pro krizi v Gruzii, Pierra Morela, který odvádí vynikající práci. První jednání, konané 15. října, umožnilo přímé setkání dotčených stran.
To všechno bude samozřejmě trvat ještě dlouho. Jedná se o zdlouhavý proces, ale nakonec, když si vzpomeneme, z čeho se skládají obvyklé mírové procesy, protože si připomínáme situaci na Balkáně, sama skutečnost, že se odehrálo přímé setkání všech stran, značí důležitou fázi, dokonce i když víme, že cesta bude ještě dlouhá, jak jsem řekl.
Příští zasedání v rámci tohoto procesu se bude konat dne 18. listopadu v Ženevě. Doufáme, že se strany zaváží k nalezení pragmatického řešení pro pokračování diskusí, což by umožnilo projednání všech významných otázek, zejména dohod v oblasti bezpečnosti a stability, včetně údolí Horního Kodori a v regionu Achalgori, a samozřejmě prosazování otázky vysídlených osob.
Unie je rozhodnuta dodržet svůj závazek pokračovat v řešení konfliktu v Gruzii a dosáhnout úplného vyřešení vycházejícího ze zásad mezinárodního práva.
Z obecnějšího hlediska, Evropská rada právě nyní požádala Komisi a Radu, aby s ohledem na příští summit naplánovaný na 14. listopadu provedly úplné a komplexní hodnocení vztahů EU-Rusko. Jak dnes dopoledne řekl úřadující předseda Rady prezident Sarkozy, je klíčové s Ruskem hovořit a je to v našem zájmu, protože jsou vztahy s Ruskem velmi důležité.
Paní Ferrero-Waldnerová nám připomněla, že se jedná o klíčové partnerství: Evropská unie a Ruskou jsou na sobě navzájem závislé a je zřejmé, že pomocí dialogu můžeme zajistit zlepšení stavu lidských práv v Rusku i dotčené oblasti. Je v našem zájmu, abychom vyzvali Rusko k provádění spolupráce, kterou potřebují obě strany.
Chtěl bych vám připomenout, že Rusko potřebujeme, abychom čelili globálním výzvám, jako jsou boj proti terorismu, změně klimatu nebo šíření zbraní hromadného ničení. Evropská unie se tak rozhodla a jsme přesvědčeni, že je v ruském zájmu, aby se rozhodlo stejně, protože si opravdu přejeme pokračování tohoto dialogu.
Nadcházející summit dne 14. listopadu bude příležitostí přezkoumat různé rozměry vztahů, jež musíme mít s Ruskem, a musíme realizovat konstruktivní zapojení, abychom určili, zdali Rusko doufá ve využití úplné výhody plynoucí z tohoto dialogu. Avšak měli bychom v tomto dialogu pokračovat, jak dnes dopoledne uvedl úřadující předseda Rady, aniž by byly ohroženy základní ústřední zásady evropské integrace.
Dialog s Ruskem může vycházet pouze z dodržování suverenity států, právního státu a společných pravidel. V této souvislosti je vstup Ruska do organizací, jako je například Světová obchodní organizace, v našem společném zájmu. Kromě toho by umožnil vyřešení mnoha sporných otázek týkajících se určitého počtu členských států.
Mám na mysli zákon o vývozu dřeva a poplatky za přelet Sibiře. Jsme rovněž přesvědčeni, podle diskusí, jež se vedly dnes ráno, že je náš závazek k užším hospodářským vztahům s Ruskem důležitý. Také zde musí existovat zóna s Ruskem, jež bude jasněji definována na hospodářské a obchodní úrovni, a my musíme podle možností přispívat k vytváření společného hospodářského prostoru pro Evropskou unii a Rusko.
V tomto ohledu budeme samozřejmě dále působit na Rusko ohledně významu transparentnosti, reciprocity a zákazu diskriminace v oblasti energetiky. To je rovněž v širším smyslu pravdivé pro otázku dosavadních investic, protože se společnosti působící v Rusku často potýkají se skutečnými problémy, které v současné době nemají žádné uspokojivé řešení.
Je rovněž zřejmé, že během tohoto summitu bychom měli jednat o dopadu finanční krize v Rusku. To je nové téma, rovněž důležité pro Evropskou unii. Je také významné pro Rusko, pro investiční politiky a obchodní politiky mezi EU a Ruskem.
Rovněž připomeneme, jak jsem již uvedl, naše obavy ohledně závazků ze zasedání týkajících se lidských práv, demokracie a právního státu. Na mezinárodní úrovni bychom měli řešit veškeré otázky spolupráce týkající se našeho společného sousedství a samozřejmě otázek současného zájmu po konfliktu v Gruzii. Musíme se však rovněž zabývat mezinárodními otázkami společného zájmu, například Blízkého východu, Íránu a Afghánistánu.
Závěrem bych chtěl říci, že je v našem zájmu pokračovat v dialogu s Ruskem, doopravdy jej posilovat. Domníváme se, že to je jediný hlas, který Rusku umožní pokrok a zajistit, že naše budoucnost bude založena na stále větším počtu vzájemných hodnot. Z událostí v Gruzii se musíme poučit a musíme usilovat o vybudování konstruktivních, vyvážených vztahů s Ruskem a pokusit se vytvořit dlouhodobé strategické partnerství s touto zemí. Aniž bychom se vzdálili od tohoto cíle, musí to naproti tomu konflikt v Gruzii posílit v kontextu toho, jak znovu připomínám, co představuje identita Evropské unie vůči jejím dalším partnerům, kteří nemusí mít ve vztahu k Rusku vždy stejné zájmy jako my.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Pane předsedající, chtěl bych zahájit citací několika slov, která pronesl úřadující předseda Rady pan Sarkozy během dnešní dopolední rozpravy. Řekl, že by se Evropa neměla účastnit nové studené války a že by neměla nezodpovědně přiživovat napětí, které by vedlo ke krizi mezi námi a Ruskem. Rusko je vyzýváno k tomu, aby bylo vzhledem ke svému strategickému významu, svým přírodním zdrojům, své vojenské a jaderné síle, rozsahu našeho obchodu s Ruskem - jak připomněla paní komisařka - a jednoduše také proto, že je hlavním dodavatelem energie do EU, pozitivním a konstruktivním partnerem Evropské unie.
Avšak nepovažujeme se pouze za hospodářskou a obchodní unii, ale také za unii hodnot. Proto si tyto hodnoty nemůžeme vybírat podle toho, kdo je nejsilnější nebo nejdůležitější.
Jsem přesvědčen, že hodnoty jako svoboda, dodržování demokratických hodnot, lidská práva a suverenita a územní celistvost států jsou hodnotami, které musí být brány v potaz. Nemůžeme se dívat stranou a předstírat, že se letos v létě nic nestalo, když jsme byli svědky skutečné násilné invaze a následné okupace suverénního státu.
Musíme posílit naši politiku sousedství a jednat podle hodnot, které zastáváme.
Stále se ještě musí odehrát spousta věcí: musí být provedeno hodnocení ze strany evropské komisařky a jejích oddělení v rámci Komise, ženevské rozhovory a dárcovská konference, která se bude konat tento týden v Bruselu, a to vše je z mého hlediska důležité.
Závěrem bych chtěl ještě jednou citovat úřadujícího předsedu Rady, který řekl, že Evropská unie musí hovořit jedním silným hlasem. Nebudeme schopni hovořit jedním silným hlasem - bude-li tomu tak, ukážeme příznaky slabosti -, pokud na příštím evropském summitu, který se bude konat 14. listopadu v Nice, Evropská unie zahájí jednání týkající se uzavření dohody nebo partnerství s Ruskem, aniž by tato země zcela plnila a dodržovala dohody, jež podepsala s Evropskou unií ve dnech 12. srpna a 8. září.
Jan Marinus Wiersma
jménem skupiny PSE. - (NL) Pane předsedající, stejně jako pan Salafranca bych se chtěl zmínit o tom, co dnes dopoledne pronesl prezident Sarkozy: musíme usilovat o řešení problému s Ruskem raději prostřednictvím dialogu než konfrontace. V Evropě musíme usilovat o budování vztahů, jež budou vycházet z partnerství, ale také ze zásady rovnosti partnerů, aniž bychom však zapomínali na kritické poznámky, bude-li tomu třeba.
V této souvislosti musíme hledat řešení problémů týkajících se Gruzie a musíme s Ruskem spolupracovat na řadě zásadních otázek, které byly právě uvedeny, mezinárodních otázek, jako je budoucnost systému nešíření, problémech týkajících se Íránu a období po Kjótu. Naše cíle v oblasti životního prostředí se nemohou ukázat jako úspěšné, pokud nedosáhneme dohody s dalšími klíčovými světovými partnery.
Musí být usilováno o spolupráci s Ruskem, která se bude týkat finanční krize a úlohy Ruska v rámci G8. Finanční krize znovu ukazuje, jak moc jsme závislí na Rusku, ale také jak Rusko spoléhá na mezinárodní ekonomiku. Skutečnost, že se svět v porovnání s obdobím před 30 nebo 40 lety změnil, je dalším důvodem,proč se nemůžeme vrátit k taktice ze studené války.
Zadruhé bychom chtěli ocenit činnost francouzského předsednictví a jednotu Unie ve způsobu, jakým řeší konflikt v Gruzii. Je klíčové, abychom tuto jednotu pevně zachovávali rovněž v následujících týdnech a měsících. To je obzvláště důležité pro rozhovory v Ženevě a následné rozhovory v listopadu. Pochopitelně nevznikla žádná bezprostřední dohoda o receptu na vyřešení gruzínské otázky.
Tuto otázku je možná obtížné vyřešit, protože se ve svém stanovisku s Ruskem zásadně lišíme. Podle našeho názoru by měla být zachována územní celistvost Gruzie a skutečnost, že Jiřní Osetie a Abcházie byly uznány za nezávislé země, je pro nás nepřijatelná. Diskuse o těchto záležitostech bude náročná.
V tomto ohledu může být důležité, abychom sami věděli o nutnosti mít rovněž v Evropě širší debatu o stávajících bezpečnostních strukturách a předpisech v rámci helsinského procesu. Rusko předložilo návrhy na změnu a zlepšení výše uvedeného,ale Rada a Komise si o této záležitosti možná budou myslet svoje.
V rámci rozhovorů je třeba Rusku jasně sdělit, že nechceme rozdmýchávat sféry vlivu a že s nimi nesouhlasíme, a to ani v oblastech sousedících s Ruskem a Evropskou unií. Nepodporuji ani takové rozšíření NATO.
Přesto podporuji aktivní politiku EU, která zaručí nezávislost zemí , jako jsou Ukrajina, Gruzie a Moldavsko, a doufám, že návrhy, které Komise předloží letos na podzim a které se budou týkat východního partnerství, pomohou upevnit vazby s takzvanými sousedními zeměmi, takže bychom mohli přispět k zajištění jejich vlastního rozvoje a jejich vlastní nezávislosti.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
jménem skupiny ALDE. - (FR) Pane předsedající, pane Jouyete, paní Ferrero-Waldnerová, pokud smím, tak bych vám nejdříve doporučil hezkou knížku na vánoční prázdniny: nádhernou biografii hraběnky ze Ségur. Jak víte, skutečné jméno hraběnky ze Séguru znělo Sophie Rostopchineová - ano, Rostopchineová - a že její otec byl muž, který zastavil tažení císaře Napoleona do Ruska. Kniha podává barvitý popis, jak se to všechno odehrálo. Něco z těchto poučení platí i dnes. Každopádně, to byl jen úvod.
Především bych chtěla objasnit, že když jsem vystoupila dnes dopoledne, nijak jsem si nepřála, aby se summit EU-Moskva neuskutečnil. Samozřejmě, že ne. Musí se konat. Protože jsem měla k dispozici asi jen minutu a půl, možná jsem to neřekla dost srozumitelně. Chtěla jsem říci, že jsem ze závěrů , jež se právě Rada rozhodla sledovat, vyvodila opětovné zahájení partnerských jednání, jednání o smlouvě o přidružení a že cokoliv se stane, takřka bez ohledu na to, jak uspěje summit dne 14. listopadu, který bude pravděpodobně náročný, budou rozhovory v každém případě obnoveny a budou zohledněna hodnocení Komise a Rady, a to je zcela správné. Ve skutečnosti jsem chtěla o něco lepší objasnění situace.
Takže nevím, jestli mě pan Sarkozy vědomě nepochopil, či nikoliv. V každém případě mi neodpověděl, ale odpověď bych ocenila, pane Jouyete, protože mně osobně by bylo líto, kdyby již bylo rozhodnuto o obnovení jednání v jakémkoliv případě. Samozřejmě, je to velká země. Je to velká země, která je velmi hrdá, a velká země, která neukazuje příliš lítosti a která si, podle mého názoru,neváží druhých ve slabém postavení.
Takže možné rozhodnutí o obnovení jednání v jakémkoliv případě, i před konáním summitu, nedokládá přílišnou diplomatickou zkušenost. Každopádně jsem překročila vymezený čas, takže jen doufám, pane Jouyete, že mi dáte tak či onak jasnou odpověď a já vám budu velmi vděčná.
Bart Staes
jménem skupiny Verts/ALE. - (NL) Pane předsedající, pane Jouyete, paní Ferrero-Waldnerová, dámy a pánové, o konfliktu mezi Ruskem a Gruzií je možné hovořit dlouho a je to zcela určitě rozhodující faktor našich vztahů s Ruskem.
V každém případě je možné říci, že Rusko i Gruzie neuspěly. Je nepřijatelné, aby státy používaly pro řešení svých konfliktů vojenské prostředky. V politologii existuje teorie, která říká, že demokratické země v zásadě řeší své problémy demokratickým způsobem, prostřednictvím dialogu, a nikoliv vojenskými prostředky. Protože k tomu v tomto případě nedošlo, je jak v Rusku, tak v Gruzii s demokracií určitě něco v nepořádku. Jinak by se věci nestaly tak, jak k nim ve skutečnosti došlo.
Dnešní rozprava se zaměřuje na naše vztahy s Ruskem. Ruská situace zůstává velmi kritická, alespoň pokud se týká oblasti demokracie, dodržování lidských práv, svobody tisku a svobody sdružování, situace v Čečensku - která již možná není na titulních stránkách novin, ale každý, kdo tuto zemi pozorně sleduje, ví, že je situace v Čečensku stále kritická - a také pokud se týká problému spojených s přípravou zimních olympijských her v Soči. Všechny tyto otázky způsobují mnoho problémů.
Podle mého názoru a jak již bylo řečeno existuje mezi Evropskou unií a Ruskem vzájemná závislost. To je pravda. Vždy, když mluvíme o vzájemné závislosti a diskutujeme o uvedených problémech, měli bychom, podle mne, připomínat tyto další hodnoty, hodnoty demokracie, typicky evropské hodnoty, jiné způsoby řešení konfliktů, úsilí o větší demokracii a využití jemnějších nástrojů.
Celá skupina Zelených / Evropské svobodné aliance podporuje dialog, který je podle mého názoru jedním z největších výdobytků Evropské unie. Evropská unie je velmi výkonná při řešení konfliktů a jejich prevenci mírovou cestou. Proto můžeme, pokud budou splněny všechny podmínky a pokud Rada, Komise a Evropský parlament zaujmou pevný postoj k uvedeným hodnotám, zahájit s klidnou myslí, rozhodností a vůlí uspět dialog s Ruskem, včetně otázek dohod o partnerství a spolupráci.
Adam Bielan
jménem skupiny UEN. - (PL) Pane předsedající, operace ruských ozbrojených sil v Gruzii jsou obzvláště příkladnou zkouškou stávajících ruských záměrů. Zkoušce podrobují rovněž politickou sílu a základní zásady fungování Evropské unie. Naneštěstí se vedoucí představitelé některých členských států chovají, jako by se ruská invaze do suverénní a demokratické Gruzie nikdy neuskutečnila.
Dámy a pánové, Rusko znovu uráží Evropskou unii, když požaduje svých sil na pozice před invazí. Jak ale potom máme chápat, že v gruzínských vesnicích na území Jižní Osetie a v jejím okolí stále probíhají brutální etnické čistky? Jak máme chápat skutečnost, že byl dvěma stovkám pozorovatelů vyslaným Evropskou unií odepřen přístup na dějiště konfliktu? Taková situace je na světelné roky vzdálená od návratu ke statutu quo ze dne 7. srpna, což je podmínkou pro účast Ruska na rozhovorech. Jedním z cílů ruské invaze do Gruzie bylo terorizovat sousední země regionu, aby nedošlo k realizaci projektu Nabucco, který je zásadní pro zabezpečení dodávek energie v Evropské unii. Zdá se, že se dnes nikdo nedomnívá, že tento transportní koridor pro plyn a ropu mohl vést přes Gruzii. Tento koridor je pro nás životně důležitý a je jediný, který nekontroluje Kreml.
Rovněž bych rád připomněl, že v zemích sousedících s Evropskou unií žije mnoho držitelů ruských pasů. Mohl bych zmínit například Ukrajinu, Bělorusko a pobaltské státy. Proto nesmíme zapomínat, že Kreml v žádném případě nemůže považovat za osoby, které potřebují jeho tzv. ochranu. Přesně to se stalo v Jižní Osetii. Znovu musím zdůraznit, že členské státy Unie a jejich nejbližší sousedé jsou nyní ohroženi ruskou agresí.
V současné době čelíme situaci, kdy Rusko kromě energetického vydírání zašlo tak daleko, že do svého arzenálu zařadilo vyhrožováním vojenskou akcí proti členským státům Unie a jejich nejbližším sousedům. Současná situace v Gruzii je jasným příkladem. Za těchto okolností nemůže být řeči o partnerství mezi Unií a Ruskem. Přítomnost na nadcházejících rozhovorech dne 14. listopadu v Nice by znovu ukázala, že jsou vedoucí představitelé Evropské unie zcela neschopní jednat s Ruskem.
Esko Seppänen
jménem skupiny GUE/NGL. - (FI) Pane předsedající, paní komisařko, akciové trhy ve Spojených státech amerických se zhroutily a zhroutily se i akciové trhy v Rusku. Všichni prožíváme stejnou krizi způsobenou nadměrným kapitalismem. Nehledě na to si některé země EU berou příklad z pobaltských států, jejichž prezidenti se učili ve Spojených státech, a zejména z Polska a chtějí Rusko izolovat od Evropského společenství. Nejdříve bylo zastaveno zahájení rozhovorů o dohodě o partnerství a dnes je důvodem konflikt Gruzie a Abcházie s Ruskem.
V mnoha západoevropských zemích sdělovací prostředky je Rusko zobrazováno jako útočník. To je špatný obraz. Saakašviliho armáda zaútočila jako první a zahájila globální konflikt. Za to by neměl být odměňován. V tomto ohledu je Skupina Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a Evropských demokratů v Evropském parlamentu bohužel zajatcem svého vlastního extremistického křídla.
Samozřejmě, Rusko dosáhlo vojenského vítězství nad Saakašviliho armádou, armádou, kterou vycvičili Američané a Izraelci a kterou vyzbrojili Ukrajinci. Uznání nezávislosti Jižní Osetie a Abcházie byl politický protitah. Rusko nyní nese politické důsledky. Avšak naše skupina není přesvědčena, že by jedním z nich měla být izolace Ruska. Evropský kapitalismus potřebuje ruské přírodní zdroje a Rusko potřebuje evropskou politickou zkušenost s demokracií, občanskými svobodami a právním státem.
Tyto cíle nebudou dosaženy politickým násilím, ale spoluprácí a dialogem. O to pravděpodobně jde během dnešních helsinských rozhovorů mezi náčelníky generálních štábů Mikem Mullenem a Nikolajem Makarovem. Kromě toho y EU neměla bojkotovat dialog.
Přejeme všem pozitivním krokům předsednické země vše nejlepší.
Paul Marie Coûteaux
jménem skupiny IND/DEM. - (FR) Pane předsedající, pane Jouyete, je čas se kát - tak se jeví dnešní nálada - nebo alespoň přehodnotit dogmata a instinktivní reakce, a kromě toho jsem potěšen, že pan Sarkozy dnes dopoledne poskytl příklad výše uvedeného, který se jevil jako upřímný. Proto bychom se měli znovu zamyslet nad naší starou, velmi starou nedůvěru vůči Rusku, nebo raději nedůvěru této země, která je jedním z našich partnerů, ať se nám to líbí, či nikoliv.
Proto bych rovněž doporučil - stejně jako paní Neyts-Uyttebroecková - přečíst si biografii hraběnky ze Ségururu, zejména tu od paní Strichové, kterou zveřejnilo vynikající nakladatelství Bartillat, a zjistíte opravdový význam, který by měla mít slova, jež jste dvakrát vyslovili, pokud jsem tedy slyšel správně: "vzájemná závislost".
Ano, zcela jasně jme na sobě vzájemně závislí, ale nikoliv pouze v boji proti terorismu nebo zbraním hromadného ničení. Jsme vzájemně závislí ze všech hledisek: z hlediska energetiky, abych uvedl to nejočividnější, ale také z hlediska výzkumu, průmyslu a politik, samozřejmě vícestranně.
Zamysleme se nad tím, jak bude vypadat tvář Evropy v 21. století v závislosti na to, jestli se budou naše národy stále podporovány nesmírným bohatstvím Sibiře. Takže prosím zastavme zástupné spory, které nejsou naše vlastní, ale třetí velmoci, jež má zájem na rozdělení Evropy, aby ji mohla ovládnout. Věřte mi, v tomto směru myslím na evropské zájmy, pokud akceptujete, že se o tuto oblast zajímají francouzští suverenisté.
Jana Bobošíková
- (CS) Dámy a pánové, rozhodnutí Rady neobnovit jednání s Ruskem o strategickém partnerství považuji za nerozumné, krátkozraké a škodící občanům Unie. Upozorňuji, že jde o partnera, na jehož dodávkách surovin je Evropa závislá. A nejde jen o plyn a ropu, např. bez titanu z Ruska se nedá vyrobil ani jeden airbus. Navíc, a to je ještě horší, je současná evropská rusofobie založená nikoliv na faktech, ale na jejich politickém a mediálním výkladu. Upozorňuji, že konflikt na Kavkaze začala Gruzie bez ohledu na následky, nikoliv Rusko. Navíc neznám faktický důvod, proč nelze respektovat samostatnost Jižní Osetie a Abcházie, pokud řada členů Unie okamžitě a s velkým jásotem přiznávala nezávislost Kosovu. Jsem ráda, že Václav Klaus, prezident České republiky, kterou zde zastupuji, pojmenoval situaci realisticky, když řekl, že není zlatá Gruzie a zlé Rusko. Bohužel byl jediný. Pokud chce být Unie strategickým partnerem a globálním hráčem, nezbývá než totéž přiznat Rusku. Konfrontační politika nemůže prospět nikomu.
Elmar Brok
(DE) Pane předsedající, paní komisařko, pane úřadující předsedo Rady, jeden z předřečníků prohlásil, že zásadou stojící za vším musí být "nepoužití síly". Nepoužití síly, jak je stanoveno mezinárodním právem. Musíme trvat na potvrzení mezinárodního práva, včetně územní celistvosti, zákazu vměšování do vnitřních záležitostí jiného státu, neovlivňování a dodržování dohod ze srpna a září. Doufám, že se to uplatní i v Ženevě.
Musíme dále pokračovat v zajištění toho, že budou dodržována rozhodnutí Evropské rady ze dne 1. září a usnesení vyjednaná Komisí a týkající se dohod o přidružení, dohod o volném obchodu a Evropského hospodářského prostoru plus, nebo jakkoliv se nazývá, aby byly jednotlivé země posíleny, stabilizovány a angažovány bez provokací jiných zemí a aby mohla být provedena nezbytná práce na dárcovské konferenci.
Současně musíme východoevropským státům poskytnout pocit bezpečnosti a solidarity v Evropské unii a v NATO. Jsem přesvědčen, že je to důležité i z psychologických důvodů.
Paní komisařko, jsem vděčný za skutečnost, že jste zmínila naši vzájemnou hospodářskou závislost, která je nejlepší bezpečnostní politikou, jakou můžeme mít. Avšak čím více je tato vzájemná závislost posilována a čím více se stává součástí zájmu obou stran, a ty jsou pak více propojeny, tím obtížnější pro nás bude zbavit se této závislosti mírovými prostředky. Zde musíme jít příkladem. Měli bychom rovněž podpořit jakýkoliv pokrok v právních povinnostech zahrnujících Rusko a dohody v rámci WTO a dohody o partnerství s odpovídajícími povinnostmi. Bude-li naše vzájemná hospodářská závislost tímto způsobem podpořena právními a smluvními opatřeními, bude pokrok v našich silách.
Avšak to musí vycházet z našich zájmů. Zabezpečení dodávek energie je jedním bodem a v této oblasti existují výzvy, kterým musí čelit celý svět. Ne bezdůvodně se 5+1 znovu sešla k otázce Íránu a pak se vrátila ke své běžné práci. To se odehrává i na jiných úrovních. Slyšel jsem, že výbor Evropského parlamentu opětovně navštívil Moskvu. Írán, Blízký východ, změna klimatu, terorismus a mnoho dalších otázek: Rusko zde tvoří klíčovou součást.
Musíme být otevřeni diskusi. Bezpečnostní partnerství s Ruskem bude fungovat pouze tehdy, nepůjde-li na úkor stávajících aliancí a budou-li USA udrženy mimo Evropu. To je podmínka pro partnerství tohoto druhu.
Reino Paasilinna
(FI) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, obě strany jednaly špatně a porušily mezinárodní dohody. Nyní se jedná o záležitost, jak rychle se můžeme pohnout z místa a rychle znovu stabilizovat situaci.
Proto rovněž potřebujeme spolupráci s Ruskem. To je základní požadavek. Ve skutečnosti je mnoho ruských cílů stejných jako našich, jež jsou stanoveny v Lisabonské smlouvě. Prezident Medvěděv řekl, že jsou potřeba institucionální reformy. To je pravda. Druhým bodem je podle něj reforma infrastruktury. Třetím jsou investice. To jsou věci, které známe. Pak je zde inovace, o tom víme mnohem více, mohu-li to tak říci. Tyto věci jsou nám společné. Chtějí hrát úlohu při řešení mezinárodní finanční krize a mají pro to málo kapitálu. Proto nechtějí být odříznuti, to je samozřejmé, a my musíme odpovědět prostřednictvím spolupráce, která nám umožní řídit Rusko směrem, jakým chceme.
Rusko nechce hovořit o ideologii, ale Evropská unie dnes ano. Chceme, aby byla v Rusku demokracie, to je naše ideologie. Rusko chce praktická řešení a je pravděpodobně dobré harmonizovat, a to nám umožní pokrok. Proto stále potřebujeme jedno "I", tedy integraci, ke čtyřem "I" zmíněných panem Medvěděvem, protože tak můžeme úspěšně ovlivňovat budoucnost Ruska podle našich názorů a zvýšit stabilitu.
Janusz Onyszkiewicz
- (PL) V diskusi o konfliktu mezi Ruskem a Gruzií tíhneme k přehlížení toho, co se stalo v Abcházii. Rusové mají určitě nějaké důvody pro obhájení svého jednání, které bylo,přestože nepřiměřenou, reakcí na úsilí vyřešit problém v Osetii vojenskými prostředky. Pokud se však týká Abcházie, k ničemu takovému nedošlo. Masový vpád ruských vojsk, přítomnost flotily u gruzínského pobřeží a vojenské obsazení území kontrolovaného gruzínskými orgány, to vše dokazuje, že je Rusko připraveno použít své bojové síly pod záminkou podniknutí preventivního opatření. Proto musí být taková akce zařazena mezi ty odůvodněné výlučně jednostranným posouzením zahraničně-politických zdrojů.
Prezident Medvěděv se ve svém prohlášení vrátil k pojmu společné oblasti bezpečnosti sahající od Vancouveru k Vladivostoku. Ptám se vás, dámy a pánové, jak můžeme v této společné oblasti bezpečnosti spoléhat na spoléhat na společnou akci, když se samo Rusko ukazuje jako zdroj nebezpečí? Pokud se týká ostatních otázek, které by prezident Medvěděv rád viděl začleněné do případné dohody, měli bychom připomenout, že se již všechny nachází v nyní platné dohodě. Tato dohoda byla přijata v roce 1990 a je nazvána Pařížská charta pro novu Evropu. Samozřejmě zde skutečnou otázkou není dialog, ale právo veta ve vztahu k různým akcím, které může podniknout NATO.
(Potlesk)
Rebecca Harms
(DE) Pane předsedající, ráda bych se zmínila o tom, co ve svém projevu o stále probíhajících konfliktech na Kavkazu uvedl pan Staes.
Pokud nyní obnovíme rozhovory s Ruskem - což podporujeme -, je podle našeho názoru velmi důležité, abychom nezapomínali, že existují ještě Karabach, Čečensko, Moldavsko a Podněstří a že rovněž budeme muset v příštím desetiletí řešit velmi obtížný problém na Ukrajině, který se týká Krymu. Evropská unie nesmí opakovat chybu, kterou udělala před válkou v Gruzii, když tento konflikt nebrala dostatečně vážně.
Podle nás je proto důležité řešit všechny konflikty. Kavkaz a další sousední regiony jsou velmi důležité. Všechny se nachází v Evropě, a Evropa, Evropská unie, je proto musí řešit s mnohem vyšší prioritou - a to bychom měli dělat ve spolupráci s Ruskem.
Nyní si nejsem jista, zdali můžeme tyto konflikty uspokojivě vyřešit, či nikoliv, ale jsem docela optimistická, že tento pocit studeného míru, který se plíží Evropou - a tím myslím celou Evropskou unii - a který také způsobil poplach v Rusku, byl dostatečným varováním a že se různé strany nyní vrátí k jednání s větším zaujetím.
Z pohledu Západu je také velmi zajímavé, že ve finanční krizi Rusko zachraňuje celé státy, aby ji samo zvládlo. Ve věku globalizace je propojená povaha našich ekonomik mnohem širší, než v předchozím případě, kdy jsme hovořili o energetice.
Budeme-li si zde lépe rozumět a pokud by třeba Západ vždy netrval na tom, že jeho systém vítězí od konce osmdesátých let, mohli bychom se dostat do lepší pozice pro řešení tohoto sporu.
Konrad Szymański
(PL) Pane předsedající, Rusko možná vydělává na finanční krizi nejvíce. Nedávno se naše pozornost výrazně odklonila od ruské agrese do Gruzie k problémům, s nimiž se potýkají naše banky. Tento posun byl zřejmý během naší dopolední rozpravy.
Nesmíme však zapomínat, že počet ruských vojáků rozmístěných v Osetii a Abcházii dnes přesahuje 7 000. To je více než trojnásobek počtu ke dni 7. srpna, a Rusko tak nedodržuje mírovou dohodu způsobem, kterým bychom si přáli. To znamená, že se vztahy mezi Evropskou unií a Ruskem stále nachází ve slepé uličce. Rovněž to znamená, že v současné době nemáme žádný důvod obnovit politický dialog v rámci společných evropských a ruských orgánů; není důvod znovu otevírat jednání týkající se dohody o partnerství. Konečně je zklamáním, že pozorujeme postoj některých členských států, které navrhují možnost ignorovat ruskou agresi vůči Gruzii, a že je to pouze otázka času. Tato pasivní politika se může celkové zahraniční politice Evropské unie velmi prodražit.
Vittorio Agnoletto
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, musíme uznat, že se Radě podařilo zvládnout vztahy s Ruskem vyváženěji než usnesení o událostech v Gruzii přijaté Evropským parlamentem. V tomto usnesení se všechna vina svalila na samotné Rusko, a dokonce byl ospravedlňován gruzínský útok ze 7. a 8. srpna.
Pokud bychom se však opravdu zajímali o stabilizaci míru, museli bychom odmítnout vstup Gruzie a Ukrajiny do NATO. Víme, že to by pouze způsobilo destabilizaci celého regionu a mnohem větší pravděpodobnost dalších válek. Jednání s Ruskem by měla být obnovena nejen kvůli hospodářským zájmům, ale také proto, že dokud se o věcech nebude mluvit, tak nezklidní, a jedná se o vždy nejlepší způsob.
Současně musíme být zcela neústupní v otázce lidských práv, svobody informací a politických svobod, které určitě nejsou v Rusku pravidlem. Nejlepším způsobem, jak chránit práva není nepřátelství vůči energetice, ale odklonit se od naší závislosti na Rusku, což nepotřebujeme pouze kvůli diverzifikaci zdrojů našich dodávek energie, ale rovněž pro investice do čistých energií.
Ještě mám jednu závěrečnou poznámku. Od Komise a Rady jsem slyšel, že velmi důvěřovaly Rusku, když vstupovalo do Světové obchodní organizace. Chtěl bych vám připomenout, že jste pronášeli stejné poznámky, když do WTO vstupovala Čína, a nyní vidíme hrozné dopady čínského přistoupení na evropskou ekonomiku a evropské pracovníky. Proto bychom se po řešení měli možná poohlédnout jinde: možná bychom měli zpochybnit celý mechanismus Světové obchodní organizace.
Gerard Batten
Pane předsedající, Kremlu se při jednání s prezidentem Sarkozym vyplnily všechny jeho požadavky. Dohoda prezidenta Sarkozyho o "míru pro naši dobu" mu dala vše, po čem toužil, a diplomatické východisko. Od druhé světové války bylo základní zásadou mezinárodních vztahů, že se agrese nesmí vyplácet, nebo že by agresoři neměli být omlouváni z politického hlediska, ale Moskva zvítězila a NATO bylo poníženo, přičemž EU hrála na obě strany.
Jako instituce Evropská unie jednoduše není demokratickou západní stranou nové studené války. EU nepatří do svobodného světa. Je protidemokratická, nedemokratická a imperialistická. Institucionálně tíhne na stranu dalších antidemokratických impérií, nikoliv svobodných států. EU se neřídí právem, ale ideologií.
Naneštěstí evropské vlády - jako dobří Evropané - zvolí možnost provádět katastrofální postoj EU vůči Rusku, než aby sledovaly vlastní společné národní zájmy.
Sylwester Chruszcz
(PL) Společně se Spojenými státy je Ruská federace jedním z hlavních partnerů Evropské unie. Rusko je strategickým partnerem a dodavatelem energetických surovin do členských států Evropské unie, včetně mé vlastní země, Polska. Spolupráce s Ruskem je prostě realita a je v zájmu obou stran, aby byla úspěšná. Gruzínský útok na Jižní Osetii a následné vystupňování konfliktu vážně ohrožuje vztahy mezi Bruselem a Moskvou.
Avšak to neznamená, že bychom se měli otočit k Rusku zády, jak by si přáli někteří evropští politici, nebo s ním dokonce přerušit vztahy. Během posledních dvaceti let Rusko vyvíjí značné úsilí,aby se dostalo do kruhu demokratických evropských států, a přestože je toho nepochybně stále ještě třeba vykonat hodně, není nejmenších pochyb o tom, že ruské obyvatelstvo velmi podporuje minulého a současného prezidenta Ruské federace. Doufám, že přes určité obtíže budou Evropská unie a Rusko pokračovat v úspěšné spolupráci,protože je to v zájmu obou stran.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Pane předsedající, pane Jouyete, paní Ferrero-Waldnerová, dámy a pánové, nikdo nepopírá, že se v poslední době vztahy s Ruskem změnily. Dovolte mi dodat, že izolace Ruska není podle mého názoru možná. Současně je obtížné hovořit o partnerství, pokud členské státy Rusku tolik nedůvěřují.
Přesto si jako předsedkyně delegace pro vztahy s Ruskem myslím, že bychom měli v tomto dialogu pokračovat. To Rada a Komise dělají, a tak bychom se měli zachovat i my jako Evropský parlament. V souvislosti s návštěvou Moskvy, kterou plánujeme na konec tohoto týdne, se v naší delegaci pro Rusko vskutku jedná o téma velmi vzrušené diskuse. Výsledkem této diskuse bylo, že bychom měli v dialogu pokračovat, ale měli bychom našim partnerů sdělit, že se nejedná o běžný stav. V tom musíme být upřímní a pokoušet se zapojit do konstruktivních konzultací.
Ze strany Ruska toho očekáváme víc. Stažení vojsk z nárazníkové zóny bylo pouze prvním krokem. Napětí se uvolní pouze tehdy, pokud se sníží počet vojáků v Abcházii a Jižní Osetii, nebo pokud budou tito vojáci staženi. Přestože to není v dohodách stanoveno doslova, je to v jejich duchu a rád bych k této věci slyšel názor pana Jouyeta.
EU, a zejména předsednictví, byla během posledních měsíců neuvěřitelně jednoznačná a rozhodná. To by podle mého názoru mělo zůstat zachováno.
Mám tři otázky. První se týká průběhu summitu: Jaké konkrétní signály a kroky považujete za nezbytné pro obnovení jednání? Zadruhé: jak v tomto ohledu zapojíte Parlament? Zatřetí bych vám chtěla říci toto: Rusko není stranou smlouvy o kazetové munici, která bude podepsána v Oslo. Nyní vychází najevo, že ruskou kazetovou bombou byl zabit nizozemský novinář. Paní Ferrero-Waldnerová, jak bychom přesto mohli zapojit Rusko do této nové smlouvy, která bude podepsána v Oslo?
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Pane předsedající, francouzské předsednictví sehrálo příkladnou úlohu při zvládání krize v Gruzii. Víme, jak krize řešit, ale nevíme, jak jim předcházet. Dovolte mi této sněmovně připomenout, že v EU byl jeden ministr zahraničí, pan Steinmeier, německý ministr zahraničních věcí, jenž předložil velmi seriózní plán řešení, který přijaly všechny strany kromě Tbilisi. To je historický fakt. A je to politováníhodné, protože to dokonce mohlo zabránit válce. Jsem přesvědčen, že by Steinmeierův plán mohl stále sloužit jako hlavní základ pro vyjednaní řešení, přestože dnes je situace mnohem obtížnější vzhledem k tomu, že obyvatelé Abcházie a Jižní Osetie nyní zaujímají zcela odlišné názory. Dovolte mi dodat, že jednání nemohou být vedena bez zapojení dvou zúčastněných národů - Abcházců a Osetinců. Pokud se týká vztahů s Ruskem je klíčový rovněž jejich postoj.
Abychom získali jistotu, nemůžeme prostě pokračovat odtud, kde jsme byli. Rusko zůstává strategickým partnerem, ale i když ho nesmíme držet v izolaci, naše důvěra je narušena. Rusko se musí z těchto událostí poučit stejně jako my a konkrétněji musíme zjistit, proč je Rusko mnohem tolerantnější k ukrajinskému a gruzínskému přibližování k EU než k NATO. T toho se musí poučit, jak americká politika, tak my, pokud chceme normalizovat strategické partnerství mezi Ruskem a EU. Děkuji vám za pozornost.
Henrik Lax
(SV) Pane předsedající, ruský útok na Gruzii není izolovaným incidentem. Zažíváme nový posun ruských vztahů s jeho sousedními státy - nový posun, který může mít závažné následky, pokud EU nebude jednat s rozmyslem. Opravdu se nacházíme na křižovatce, jak řekl ministr Jouyet. Obávám se, protože velký počet vedoucích představitelů EU již hovoří o návratu k normálním vztahům EU a Ruska. Chovají se, jako by válka s Gruzií vůbec nebyla, ale ruská vojska, více než 8 000 mužů, se stále nachází v okupovaných oblastech. Etnická čistka pokračuje.
EU musí vyslat jasný signál a důrazně odsoudit ruskou imperialistickou politiku, kdy se domnívá, že má právo chránit "své" občany okupací suverénních států. Dnes Gruzie, zítra Ukrajina a Bělorusko. Zopakuji to v pátek na moskevské schůzce s ruskou delegací. Bude-li EU trvat na bezpodmínečných jednáních o dohodě s Ruskem za současného stavu, pak tím schválíme ruskou akci v Gruzii a vystavíme Rusům bianco šek pro pokračování v jeho imperialistické politice. EU má povinnost pomáhat obětem, nikoliv útočníkům. Chtěl bych poblahopřát komisařce Ferrero-Waldnerové k jejímu návrhu 500 milionů EUR a doufám, že ona slibná konference bude zítra úspěšná.
Tatjana Ždanoka
Pane předsedající, dnes nehovořím pouze jako představitelka své politické skupiny členska delegace EU-Rusko, ale rovněž jako rodilá rusky mluvící poslankyně tohoto Parlamentu.
Někteří politici zapomínají, že Rusko je podle počtu obyvatel opravdu největší evropskou zemí a rusky mluvící občané jsou největší menšinovou skupinou v Evropské unii - je jich až 10 milionů. Naneštěstí mnoho z těch, kdo mluví o ruských zdrojích, mají na mysli pouze suroviny a zapomínají na lidský rozměr. Nesmíme zapomínat, že lidé jsou základem vztahů EU-Rusko. Rusky hovořící občané Evropské unie podporují vztahy mezi EU a Ruskem založené na strategickém partnerství. Nepodporujeme pouze společní trh EU-Rusko, jak dnes uvedl prezident Sarkozy, ale také volný pohyb osob. Podporujeme lidská práva - rovněž zmíněná prezidentem Sarkozym - ale jsme proti dvojím normám, kdy evropské instituce přehlížejí porušování práv rusky mluvících občanů v pobaltských státech.
Ģirts Valdis Kristovskis
. - (LV) Jsou konkurenty nebo partnery, vychytralými hráči nebo nesamostatnými hlupáky? Hovořím o vztazích mezi západní demokracií a ruskou autokracií. Připomínají hru na kočku a na myš. Je komické, že dva měsíce po vojenském zásahu prezident Medvěděv navrhuje novou evropskou dohodu o bezpečnosti. Pan Sarkozy je velmi laskavý a nevidí, že Rusko zvyšuje svou vojenskou přítomnost v Jižní Osetii a Abcházii. Kvůli tomu se má Rusku věřit? Kosovský proces a gruzínský konflikt jsou možná mnohem poučnější. Co způsobuje tento optimismus mezi evropskými vedoucími představiteli? Rusko bude úspěšně využívat důvěřivost Západu a dychtí po pomstít se na Západu, kdekoliv je to možné. Politika týkající se cizích státních příslušníků deklarovaná Ruskem v Osetii, Abcházii a na Ukrajině představuje závažné riziko; odehrává se boj v kyberprostoru. Obyvatelé Ruska a jejich hromadné sdělovací prostředky, včetně těch v pobaltských státech, z dobrého důvodu podporovali ruskou invazi do Gruzie. Nyní se nesmíme pustit do obnovení celkových rozhovorů s Ruskem. Rusko musí nejprve realizovat kavkazský mírový plán.
Roberto Fiore
(IT) Pane předsedající, dámy a pánové, chtěl bych vyvrátit myšlenku, že Rusko napadlo Gruzii. Domnívám se, že musíme přijmout návrh předložený Ruskem, které požaduje čas, aby tribunál rozhodl, kdo skutečně nese odpovědnost za rozpoutání války.
Přesto jsem v době, kdy se zhroutilo kreativní účetnictví, přesvědčen, že je třeba přemýšlet o reálné ekonomice, která nás čeká v budoucnu, která je tvořena surovinami, zemí a prací, a nyní, v případě Evropy, zahrnuje Rusko. Chci rovněž říci, že to není pouze ekonomická realita: jedná se o západní Evropu založenou na katolictví, která by se mohla spojit s východní Evropou vycházející z ortodoxního křesťanství, a mohlo by se jednat o efektivní unii dvou evropských plic - jejích dvou spirituálních plic.
Je tedy v zájmu Evropy, aby stála při Rusku, a v ruském zájmu je být s Evropou.
Zbigniew Zaleski
- (FR) Pane ministře, poté, co pan Sarkozy dnes dopoledne mluvil o povinnosti Evropy hovořit silným hlasem, mám několik poznámek v polštině.
- (PL) V nedávné době byly vztahy s Ruskem jiné. Evropa byla rozdělena; nehovořila jedním hlasem. Komisař Mandelson prohlásil, že otázka embarga na polské maso je dvoustrannou záležitostí. To není ta Evropa, kterou chci, a pro takovou Evropu zde není místo.
Krize v Gruzii dočasně otevřela západní Evropě oči, zejména našich socialistických kolegů, ohledně toho, jaké může Rusko být. Konkrétně může být atraktivní, fascinující, ale také nepředvídatelné, nikoliv nezbytně dodržující dohody, které podepsalo, a jeho postoj k WTO může být stěží popsán jako nadšený. Rusko si chce zachovat svá vlastní pravidla, která mu dávají volnou ruku činit rozhodnutí, z nichž má prospěch. Nebude možné dosáhnout mírových dohod, které potřebuje, když nebude tato skutečnost pochopena. Rusko je naším nejbližším sousedem, zemí s velkými možnostmi a kulturním dědictvím, hrdým národem; hrdým na svou zemi od Baltu až k Beringovu průlivu. Potřebujeme dialog s Ruskem, který bude zahrnovat úctu k ruským lidem, ale také rozhodný, společný postoj vůči politickým vedoucím představitelům, konkrétně pánům Medvěděvovi a Putinovi, a neměli bychom žít ve strachu, že Rusové kdykoliv uzavřou plynové kohoutky.
Životní standard Rusů povětšinou závisí na dováženém zboží z Evropské unie, jehož pomocí naplňují své potřeby. Tato skutečnost posiluje naše vedoucí představitele a pocit důležitosti při našich jednáních se silným partnerem. Než abychom se plazili po kolenou, měli bychom raději s našimi partnery zasednout v Kremlu ke kulatému stolu. Konečně, signora comisaria, úřadující předseda Rady zdůrazňuje, že ruské stažení z nárazníkové zóny bylo úspěšné, a že je tato akce dobrým znamením. Namísto toho by to možná mělo být považováno za krok zpět, takový, který se dělá jen jako ústupek, protože se Rusko nestáhlo z Osetie a Abcházie, a vůbec tak nezamýšlí učinit. Buďme realističtí a pokusme se předpokládat jeho další krok.
Hannes Swoboda
(DE) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, paní komisařko, mezi Ruskem a Spojenými státy existují značné rozdíly. Především bych chtěl v Rusku vidět tak svobodné prezidentské volby, jak mohu dnes alespoň očekávat v USA.
Avšak velmoci se také v něčem podobají a doufám, že mnoho z vás se možná brzy podívá na pořad o Henry Kissingerovi na programu ARTE. Pokud se týká intervence v Chile a trvalé zásahy v Latinské Americe, uvedli Kissiner a generál Alexander Haig následující. Pokud něco obtěžuje Spojené státy, zasáhnou a provedou změnu režimu. Sami se prohlásili za oprávněné provést takovou akci. Možná můžeme to samé prohlásit o Rusku, přestože pravděpodobně v méně případech než u Spojených státech.
Obě velmoci jsou rovněž v určitých ohledech v rozporu s mezinárodním právem. Zejména intervence v Latinské Americe mezinárodnímu právu zcela odporovaly. Válka v Iráku byla zcela jasně proti mezinárodnímu právu, stejně jako ruské akce v Abcházii a Jižní Osetii. V případě kosovského problému musíme počkat a uvidíme, jestli Mezinárodní soudní dvůr označí tuto operaci jako odporující mezinárodnímu právu.
V obou případech, pane Zaleski - a říkám to proto, že si vás velmi cením -, jste měl úplnou pravdu, že se jedná o fascinující a silnou, ale nepředvídatelnou zemi. To se týká více USA než Ruska a musíme na to reagovat.
Avšak domnívám se, že by v obou případech bylo špatné přerušit rozhovory. Po jasném porušení mezinárodního práva ve válce v Iráku - a bylo to skutečně rozsáhlé porušení, kdy byly zabity tisíce lidí - jsme neřekli: "Nyní přerušíme rozhovory s USA." Samozřejmě jsme pokračovali v diskusích s touto zemí.
Nesrovnávám vnitřní strukturu USA a Ruska, pouze jejich vystupování na mezinárodní scéně. Prezident Sarkozy má úplnou pravdu - a rád bych mu poděkoval za jeho pragmatickou, srozumitelnou politiku: musíme se s empatií zapojit do tohoto dialogu.
Druhým bodem, který chci přednést, je to, že musíme posílit sousední země, zejména proto, že sousedí i s námi. Musíme dát Ukrajině a Gruzii sílu, aby mohli jednat se svým obtížným sousedem, Ruskem. Avšak musíme zajistit, že naše akce bude racionální, a akce pana Saakašviliho byla iracionální. Například chování pana Juščenka vůči paní Tymošenkové také není racionální. Musíme zajistit, že naši sousedé budou jednat racionálně. Pokud tak učiní a budou mít naši podporu, pak rovněž odolají Rusku, které se znovu pokouší jednat jako velmoc.
Andrzej Wielowieyski
- (FR) Pane předsedající, paní komisařko, pane ministře, jsem velmi vděčný panu Swobodovi za to, že si nepřeje přerušit dialog se Spojenými státy, ale vraťme se k aktuálnímu tématu. Je jasné, že obě strany, tedy Evropská unie a Rusko, potřebují loajální a účinnou spolupráci, zejména v oblasti energetiky.
Bez naší technologické pomoci by Rusko jistě nebylo schopno využívat své zdroje. Je ale také zřejmé, že potřebujeme společnou a účinnou energetickou politiku, jež nám v současnosti chybí, jak bylo již v rámci této rozpravy zdůrazněno.
Samozřejmě, pokud se jedná o vytvoření míru na Kavkazu, je společná politika rovněž nezbytná. Je nezbytné uplatňovat dohody uzavřené mezi prezidenty Sarkozym a Medvěděvem, včetně dohody o stažení ruských vojsk z Abcházie a Osetie - jejichž počet se v porovnání s obdobím před třemi měsíci ztrojnásobil -, protože je třeba zásadního důkazu dobré vůle a loajální a spolehlivé spolupráce.
Odpovědnost Ruska za situaci na Kavkazu je očividná. Ruská vojenská přítomnost během posledních 16 let tedy nesloužila ke zmírnění konfliktu, ale spíše se stala nástrojem imperialistické politiky této velké země, která se snaží z těchto konfliktů těžit. Z toho plyne, že snížení počtu ruských vojáků v Abcházii a Osetii na úroveň před srpnovým konfliktem by mohlo, jak uvedli někteří mí kolegové poslanci, vydláždit cestu efektivním jednáním.
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Pane předsedající, když dnes prezident Sarkozy hovořil v této sněmovně, řekl, že Rusko plní své závazky týkající se stažení svých vojsk na pozice před 7. srpnem, a vyzval k obnovení normálních vztahů s Ruskem. To by bylo obrovskou chybou a ve skutečnosti by to vládě Ruské federace zajistilo pocit úplné beztrestnosti.
Chtěla bych připomenout, že je nyní v Abcházii a Jižní Osetii rozmístěno 8 000 ruských vojáků, a to také na místech, kde se nacházeli před začátkem konfliktu. V pohraničních vesnicích probíhá brutální etnická čistka; abcházští vojáci okupují údolí Kodori. Přes 200 pozorovatelů z Evropské unie dosud neobdrželo povolení ke vstupu ani do jedné z těchto dvou republik, které Rusko uznalo za nezávislé státy. Zdá se mi, že tento stav je velmi vzdálen situaci ze dne 7. srpna 2008.
Nemůže být ani řeči o návratu k normálním vztahům, pokud Rusko nebude nadále plnit své povinnosti. Pokud se k tomu Evropská unie rozhodne bude riskovat výsměch a ukáže, že v budoucnu, dříve či později, legitimuje jakýkoliv ruský krok, byť sebevíc nebezpečný.
Bastiaan Belder
(NL) Pane předsedající, Evropská unie není jednotná v reakci na jednostranné územní rozdělení Gruzie provedené za ruského dohledu. Znovu nemáme žádný důkaz společné, a ani rozhodné, evropské odpovědi na kremelské mocenské machinace. Zásadní otázkou proto zůstává: co Evropská unie myslí strategickým partnerstvím s Ruskou federací? Jinými slovy: je Moskva pro Brusel skutečně nepostradatelným partnerem, nebo jsem se tímto dotkl evropského citlivého politického místa?
Konec konců, faktem na této věci je, že Rusko dosud sabotuje účinnou mezinárodní reakci na jaderné programy Íránu a Severní Koreje. Současně se Moskva přímo neukázala ani jako nepostradatelný partner v krvavém boji proti islámskému terorismu, například v Afghánistánu.
Pouze v oblasti energetiky chladná čísla ukazují, že existuje pravděpodobně strategické, dokonce nepostradatelné, partnerství mezi Evropskou unií a Ruskem: dnes 27 členských států EU závisí na ruském vývozu ropy a plynu zhruba ze 70 %. Pro naše vlastní dobro by EU měla tuto výraznou závislost co nejrychleji snížit. Konec konců Moskva přiznává, že se její zásoby energie vyčerpají v 10 nebo 15 letech.
Rado a Komise, kde je teď vaše strategie diverzifikace energetiky? Jistě vás nové objevy plynu v Turkmenistánu vyburcují k akci.
Josef Zieleniec
- (CS) Evropská unie se na mimořádném summitu 1. září zavázala znovu zahájit jednání o nové partnerské smlouvě s Ruskem poté, co se ruské jednotky stáhnou z gruzínského území na své pozice ze 7. srpna. Aby Unie dostála svého slova a potvrdila, že je předvídatelným partnerem, mělo by být jediným kritériem pro zahájení rozhovorů zhodnocení, zda jsou ruské jednotky za pozicemi ze 7. srpna. Rusko tuto podmínku zatím neplní. Znovuzahájení rozhovorů nesmí být za žádných okolností interpretováno jako náš souhlas s ruskou politikou na Kavkaze a probíhající de facto blokádou rozhovorů o budoucím uspořádání v regionu. Znovuzahájení rozhovorů a jejich další průběh musíme od sebe důsledně oddělit.
Dohoda o partnerství a spolupráci je klíčový dokument usazující naše vztahy s Ruskem. Novou partnerskou smlouvu potřebují jak Unie, tak domnívám se ještě více Rusko samotné. Nová dohoda zlepšující jak kvalitativně, tak kvantitativně stávající text je podmínkou a zároveň odrazem kvality našich vztahů s Ruskou federací. Je proto klíčové, aby i průběh rozhovorů jednoznačně odrážel naše postoje a hodnoty. Domnívám se, že po objektivním a jednohlasném posouzení, že Rusko je staženo na své pozice ze 7. srpna, by Evropská unie měla zahájit rozhovory, jak slíbila. Jejich pokračování však je třeba podmínit přinejmenším jednoznačným závazkem Ruska, že nepoužije sílu vůči Gruzii a ani jinému ze svých sousedů a spory týkající se společného sousedství bude řešit po dohodě s Evropskou unií. Právě připravenost Ruska přistupovat k řešení problémů na Kavkaze, Ukrajině a v Moldávii společně, a nikoliv unilaterálně a silou, musí být pro nás lakmusovým papírem pro pokračování jednání s Ruskem.
Libor Rouček
Evropa a s ní celý svět stojí před celou řadou vážných globálních problémů. Je zde šíření jaderných zbraní, mezinárodní terorismus, globální oteplování, nevyřešené konflikty na Blízkém východě, v Afgánistánu, světová finanční krize a mnohé další problémy. Žádný z nich Evropská unie nevyřeší sama. Potřebuje spolupráci dalších mezinárodních aktérů, mimo jiné také Ruska. Spolupráci a dialog však potřebuje i Rusko. Rusko potřebuje prodat své nerostné suroviny, potřebuje nakoupit západní technologie, znalosti, spotřební zboží a mnohé další. Jen tak bude mít Rusko šanci modernizovat a postupně reformovat svoji ekonomiku i svoji společnost. Spolupráce s Ruskem vytváří společnou budoucnost mezi Evropskou unií a Ruskou federací. To však předpokládá dialog, a to dialog na všech úrovních, od energetické politiky, recipročních investičních aktivit až samozřejmě také po dialog v oblasti lidských a občanských práv a demokracie.
Rozhodnutí Evropské rady pokračovat ve vyhodnocování vztahů EU-Rusko před nadcházejícím summitem v Nice považuji za správné. Unie vydala jasný signál, že je ochotna obnovit rozhovory s Ruskem o nové smlouvě o partnerství a spolupráci. Podmínkou pro to je však plnění dohod z 12. srpna a 8. září ze strany Ruska.
István Szent-Iványi
- (HU) Pane předsedající, EU usiluje o partnerství a spolupráci s Ruskem,ale nemůžeme hovořit o partnerství, dokud nebude založeno na vzájemnosti, mezinárodním právu a dodržování dohod. Ruská akce v Gruzii zničila nejdůležitější psychologický základ partnerství: důvěru. Tato důvěra může být obnovena pouze tehdy, bude-li do všech podrobností zcela uplatňována šestibodová dohoda. Nejsou třeba kroky vpřed nebo posun správným směrem, ale skutečná, úplná shoda. Rusko se musí alespoň rozhodnout, zdali bude na Evropu pohlížet jako na partnera, konkurenta nebo soupeře. Je třeba, aby Moskva věděla, ať se již rozhodne jakkoliv - zdali pro partnery, nebo pro soupeře -, že budoucnost Ukrajiny, Gruzie a ostatních sousedních zemí není předmětem velmocenských dohod. Evropa nemůže nikdy souhlasit s novým rozdělením kontinentu, s novou Jaltskou dohodou. Opravdu chceme partnerství, ale partnerství založené na reciprocitě a vzájemné úctě. Děkuji vám.
Laima Liucija Andrikien
- Pane předsedající, rusko-gruzínská válka a její následky poukazují na politickou nutnost Evropské unie k serióznímu přehodnocení jejích vztahů s Ruskem, jak dnes správně poukázala paní komisařka. Kromě toho by měl být "normální stav" přerušen do doby, než Evropadostane jasné ruské odpovědi na některé velmi důležité otázky.
Je třeba uvést, že Evropa musí nalézt způsob, jak s Ruskem hovořit novým, odlišným, silnějším hlasem. Důvodem je, že se Rusko vrátilo ke "sférám vlivu" z 19. století, nebo zjednodušeně k reálné politice. Ruská prohlášení o privilegovaných zájmech ve své sousedství jsou toho dědictvím. Tuto reálnou politiku živí na domácí scéně agresivní nacionalismus a zvnějšku nálepka nepřítele v zemích, které Rusko obklopují. S ohledem na to je zásadní, aby Evropa pochopila, že by měla uplatňovat silnější nástroje svého vlivu.
Evropská reakce na rusko-gruzínský konflikt a jeho následky je smíšená. Pro některé existují důvody, aby se vztahy mezi EU a Ruskem vrátily k normálnímu stavu. To se děje přes skutečnost, že Moskva dosud zcela neplní své závazky ohledně stažení vojsk, a co je důležitější - uznala nezávislost Jižní Osetie a Abcházie. Návrat k normálnímu stavu před úplným splněním závazků ze strany Moskvy velmi připomíná appeasement. Je třeba, aby se Evropa v Rusku angažovala, ale musí tak činit zásadově a soudržně.
Vliv EU na Rusko je omezený. Avšak Rusko by mohl zřejmě zajímat jednotný postoj Západu. Rusko je velmi citlivé na otázky svého mezinárodního postavení a prestiže: například úvahy o G7 proti G8. Moskva se rovněž zajímá o výzkumné technologické programy, obchodní dohody a jaderná paliva.
Konečně musí EU zůstat silná a soudržná, aby podpořila svou vizi způsobu, jakým by se partnerství s Ruskem mělo vyvíjet.
Ioan Mircea Paşcu
Pane předsedající, vyslanče Jouyete, paní komisařko, vztahy mezi EU a Ruskem by potřebovaly přehodnotit, i kdyby nedošlo k událostem v Gruzii. Otázky energetiky, bezpečnosti a společného sousedství potřebují plán společného řízení, který dosud neexistuje. V EU se stále upřednostňují spíše dvoustranné než vícestranné akce, jež snižují dopad našeho přístupu. Kromě toho na základě různých zkušeností v rámci Unie stále neexistuje společné vnímání Ruska na východě i na západě, což je podmínka pro společný postoj. Budu hovořit velmi jasně. My na východě jsme nejméně nakloněni konfrontaci, protože bychom utrpěli ztráty jako první. Rovněž jsme méně nakloněni umožnit ignorování ruského nepřijatelného chování, protože bychom opět utrpěli ztráty jako první, kdyby se opakovalo.
Zobecňování v jakémkoliv směru škodí. Na jedné straně by naše vztahy s Ruskem neměly být vyloženě nepřátelské kvůli tomu, co se stalo v Gruzii. To by však na druhé straně nemělo být přehlíženo jen kvůli zachování nedotčených dvoustranných vztahů. Není třeba, abychom přerušovali své vztahy s Ruskem. Konec konců přežili jsme v minulosti i horší věci. Potřebujeme seriózní dialog založený na naší síle - pravděpodobně jediné věci, kterou Rusko respektuje -, v jehož rámci Rusko sdělíme, co je přijatelné, a co nikoliv, a Rusko nám konečně řekne, co od nás opravdu chce. Doufám, že s tím budeme moci žít oba.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Pane předsedající, v evropské zahraniční politice existuje tradice, kterou z větší části formoval Hans-Dietrich Genscher, který se účastnil rozhovorů se Sovětským svazem i během nejtěžších časů studené války, ale vždy na základě střízlivé analýzy ruských zájmů. Tehdy bylo hlavním sovětským cílem zachování statu quo, zatímco cílem dnešního Ruska je změna statu quo v jeho vlastní prospěch. Pokud jde o ruské zájmy, jedná se o zcela odlišný postoj. Má objektivní zájmy na nevyřešených konfliktech a kritice Pařížské deklarace prostřednictvím uznání Abcházie a Jižní Osetie. Tam leží jeho zájmy. Jeho zájmem je nestabilní Ukrajina.
Nic z toho není dobré. Je to pro nás výzva. Avšak je to mnohem lepší než existenční ohrožení ze strany Sovětského svazu, dokonce i v dobách, kdy jsme se účastnili rozhovorů s Rusy. Proto je s ohledem na nás důležitá jedna věc: nechceme rétoriku studené války, ale nechceme ani naivitu. Chceme kritický dialog s Moskvou. Podporujeme dlouhodobý cíl strategického partnerství, ale nikoliv naivní uznání, že jsme k tomuto cíli již dospěli.
Rád bych dodal, že by mne potěšilo, kdybychom tuto rozpravu vedli v Bruselu, a nikoliv ve Štrasburku.
Francisco José Millán Mon
(ES) Pane předsedající, Rusko je významným globálním aktérem a stálým členem Rady bezpečnosti. Má obrovský jaderný arzenál, rozsáhlé území a nevyčerpatelné přírodní zdroje, včetně ropy a plynu. Jeho spolupráce je nezbytná pro řešení úkolů, jakými jsou blízkovýchodní mírový proces nebo íránská jaderná otázka, a pro boj proti organizovanému zločinu, terorismu a šíření jaderných zbraní.
Proto jsem přesvědčen, že nesmíme Rusko izolovat, ale spíše se snažit o zahájení dialogu a spolupráce s touto zemí. Rovněž bychom mohli vytvořit partnerství na jiné, ambicióznější úrovni. Ruská federace je sousedem Evropy, který po dlouhé době v politické totalitě a hospodářském centralismu nastoupil cestu demokracie, lidských práv a soukromé ekonomiky.
Bude-li se Rusko těmito ideály řídit, jeho vztah s Evropskou unií by se mohl stát hlubším a vztahem mezi opravdovými sousedy a partnery založeným na společných základních hodnotách. Krize v Gruzii byla opravdu velmi vážná. Pro nás jako členy Evropské unie musí být základními zásadami nepoužití síly, dodržování suverenity a územní celistvosti států a dodržování mezinárodních dohod v dobré víře.
Ruské jednání v létě nebylo s těmito zásadami v souladu. Rovněž se mi zdá, že Rusko beze zbytku a uspokojivě neprovádí dohody z 12. srpna a 8. září, protože pravděpodobně využívá nejednoznačnosti těchto dohod.
Ženevská konference také ještě pořádně nezačala. Chtějí-li ruské orgány budovat s námi, EU, vztah opravdové spolupráce a důvěry, nesmí být jejich chování stejné jako v minulých měsících. Musí rovněž zajistit dodržování zásad respektování lidských práv a právního státu také u ve své zemi, což prezident Medvěděv vyhlásil na začátku svého funkčního období.
Dámy a pánové, podle mého názoru se jedná o klíčový okamžik. Musíme být opatrní a snažit se přesvědčit Rusko, že po nás silný vztah vzájemné důvěry mezi partnery vyžaduje, abychom sdíleli společné hodnoty.
Kristian Vigenin
(BG) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, otázka vztahů s Ruskem se v této sněmovně projednává často, což samo o sobě svědčí o jejím významu nejen pro evropské instituce, ale rovněž pro občany Evropské unie. Vítám váš přístup, paní komisařko, protože musíme žít v reálném světě a protože musíme být zcela informováni o rizicích a nepříznivých důsledcích otevřené konfrontace s Ruskem. Musíme se nažit poučit ze všech konfliktních situací, a tak je přeměnit na budoucí posílení. Nepodceňujeme vážnost vojenské kampaně v Gruzii. Prevence je jedinou politikou, která může předejít budoucímu vývoji v sousedních zemích.
Před dvěma měsíci jsem se zeptal pana Solany, zdali očekává, že bude Rusko po válce v Gruzii vstřícnější a připravenější ke kompromisu, nebo zda bude dále jednat více konfrontačně a velkopansky. Samozřejmě neodpověděl, ale dnes mohu prohlásit, že se nepříznivý scénář nenaplňuje. Avšak závisí to velké míře na nás. Jsem přesvědčen, že výzva, s níž se právě potýkáme, spočívá v tom, jak vybudujeme nové, pragmatické vztahy s Ruskem, aniž bychom se zpronevěřili hodnotám, z nichž vychází naše Unie. Proto je důležité, abychom měli jasnou strategii, která zajistí, že všechny kroky směrem ke spolupráci v hospodářských, energetických a zahraničněpolitických otázkách a v řešení veškerých problémů budou následovány krokem k podpoře lidských práv a demokratických reforem v Rusku.
Na závěr bych chtěl zdůraznit, že je důležité na fórech přednést otázky, jež mohou Rusko zapojit do realizace společných politik - nyní nebudu všechny tyto otázky uvádět. Jsem přesvědčen, že přístup dosud demonstrovaný Komisí a Radou zůstane zachován a bude úspěšný.
Děkuji vám.
Toomas Savi
Pane předsedající, Evropský parlament je jedinou institucí, kterou volí přímo občané EU. Je také nazýván svědomím Evropy. Toto svědomí je již roky zatěžováno konflikty vyprovokovanými Ruskem. Vzpomeňte si na válku v Čečensku, vzpomeňte si na Ukrajinu, nákladní automobily čekající celé týdny na finských, estonských a lotyšských hranicích, nevyřešený konflikt v Podněstří, kybernetické útoky na Estonsko, zákaz dovozu polského masa. K tomu všemu se nyní přidala ruská agrese vůči Gruzii.
Obávám se, že EU ukazuje pouze ustrašenou reakci a chodí po špičkách namísto toho, aby projednávala sankce. Pouze podněcujeme Rusko, aby jednalo stále nezodpovědněji. Jsem přesvědčen, že čisté svědomí ve vztazích s Ruskem není luxusem, který by si Evropská unie nemohla dovolit.
Ari Vatanen
Pane předsedající, příští týden bude v Moskvě zahájena výstavba okruhu formule 1. Když stavíte okruh, musíte se držet konstrukčních plánů. Nejde to jinak. Předpokládá se, že my v této sněmovně budeme inženýry demokracie, a možná bychom opravdu neměli hovořit o vztahu EU-Rusko, ale EU-Kreml, protože se vládcové Kremlu jednoho dne změní a doufáme, že to bude změna k lepšímu.
Chceme samozřejmě účast Ruska a účast Kremlu. O tom nikdo nemůže polemizovat, ale otázka zní: za čích podmínek? Nemůže to být za jejich podmínek. Musí to být za univerzálních podmínek univerzálních hodnot. Předpokládá se, že budeme hájit skutečné základy EU. Jste-li skauti, musíte zůstávat věrni skautské přísaze. Budeme-li přehlížet tyto současné -jak bych to řekl - praktiky kremelského režimu, sami budeme postupně opouštět důvod existence EU. Zradíme také zájmy ruského národa, protože musíme podporovat demokratické síly na celém světě. Žádná dvojí opatření. Musíme dát naději lidem, kteří bojují za základní životní hodnoty. Je to naše povinnost.
Stane-li se Rusko demokratickou zemí, musíme ho přivítat ve všech mezinárodních strukturách. Musíme se dívat daleko kupředu, stejně jako naši předchůdci. Proč by Rusko jednoho dne nemohlo patřit do reformované EU nebo do NATO? Nikdy nevíme. Pánové Monnet a Schuman se dívali velmi daleko kupředu. To je cesta pokroku. Tato diskuse se stává velmi vážnou, takže mohu-li vám připomenout - když mám na mysli naše vztahy - jeden ruský vtip. Kuře říká praseti: "Pojďme společně podnikat. Budeme vyrábět snídaně. Já dodám vejce a ty slaninu."
Katrin Saks
(ET) Je zřejmé, že nemůžeme mluvit o obnovu nebo zlepšení vztahů s Ruskem, pokud nebude existovat vzájemná důvěra, a tato důvěra nemůže být vytvořena bez úplné realizace mírového plánu. Dívám se na vztahy s Moskvou ze dvou pohledů. Zaprvé z pohledu členského státu, kde sdílím názor, že je mnohem rozumnější hovořit o takových tématech než vztahy zpřetrhat. Na úrovni Evropské unie je však naše poselství takové, že by se Unie měla zabývat přáními a obavami našich menších zemí, které si prožily odlišné dějiny. Stejně tak tím, že agresivní ruská zahraniční politika nebo porušování lidských práv nemůže být jediným poselstvím, zájmy Evropské unie, které jsou řízeny nad hlavami slabších, tedy východoevropských, zemí rovněž nemohou být jediným způsobem chování.
Líbilo se mi, co dnes řekl pravicový francouzský prezident Nikolas Sarkozy: zdůraznil potřebu dialogu namísto protiútoku. Připomněl nám, že byla cesto do Moskvy považována za zbytečnou, ale přesto zastavila ruská vojska. Samozřejmě nepotřebujeme novou studenou válku, ale je třeba, abychom bránili naše evropské zásady suverenity, územní celistvosti a politiky a demokracii založené na hodnotách.
Vyzývám Evropskou unii, aby pokračovala v udržitelné zahraniční politice, nikoliv ve zpřetrhávání vztahů. Je povinností poslanců tohoto Parlamentu, aby napětí vyřešili. Potřebujeme diplomacii a také diplomacii pro lidi, čehož dobrým příkladem je velmi úspěšný ruský divadelní festival, který právě skončil v mé zemi, v Estonsku. Chtěla bych vyzvat evropské vedoucí představitele, předsednictví EU a předsedy frakcí Evropského parlamentu, aby nezapomínali na obavy svých sousedů a hrůzy, které Rusko nadále způsobuje tím, že sleduje svou agresivní politiku. Je zřejmé, že ve vztazích mezi Evropskou unií a Ruskem je nyní velmi málo důvěry a úcty vzhledem...
(Předsedající řečnici přerušil)
Jerzy Buzek
(PL) Děkuji vám za možnost diskutovat o této otázce. Jsem přesvědčen, že všichni ve sněmovně chceme stejnou věc. Chceme spolupracovat s Ruskem. Rovněž chceme stabilní, předvídatelnou politickou situaci v Evropě. Rusko nás - Evropskou unii - zcela určitě potřebuje, protože chce prodávat plyn a ropu, ale především proto, že má své vlastní vnitřní problémy. Rusko potřebuje naši stabilitu, odpovědnost a sílu. V čem se tedy v této sněmovně lišíme?? Lišíme se ve způsobu, jakým chceme pokračovat ve vztazích s Ruskem, abychom dosáhli nejen hospodářských cílů Evropské unie, ale také cílů dodržování zásad a systému hodnot, v něž věříme.
Chtěl bych uvést příklad ze své vlastní zkušenosti. V roce 2001 byly vztahy Ruska a Polska vskutku velmi dobré a polský ministr zahraničí byl v Moskvě přijat se všemi poctami. Ruský ministerský předseda přijel do Varšavy a projednával důležité otázky týkající se našich vzájemných vztahů, zejména v oblasti energetiky. Dokonce prodloužil svou návštěvu o jeden den, což je za normální situace velmi vzácné. A to přesto, že pouhé dva roky předtím, v roce 1999, Polsko vypovědělo přibližně tucet ruských diplomatů zapletených do mnoha činností, z nichž ani jedna neměla mnoho co do činění s diplomacií. Poté následovala krátká krize, dokud Rusko nezjistilo, že má cenu s námi mluvit a přijmout společná opatření, a to proto, že když jsme v právu, tak jsme silní, abychom odolali.
Rusové jsou hrdý národ s velkou tradicí. U ostatních uznávají rozhodnost a sílu více než složitá vysvětlení, že "černá není zas až tak černá". Pokud jsme v právu, je jediným řešením tvrdý a rozhodný postoj.
Maria-Eleni Koppa
(EL) Pane předsedající, Evropská unie se dnes potýká s úkolem obnovení svých vztahů s Ruskem. Tyto vztahy musí vycházet z dodržování lidských práv a mezinárodního práva. Mezinárodní vývoj je takový, že je třeba vytvořit nové strategické partnerství mezi Evropskou unií a Ruskem. Konečným cílem je jednotná Evropa nerozdělená hranicemi z minulosti.
V rámci evropské politiky sousedství musíme úzce spolupracovat na stabilizaci této oblasti, protože u žádného z nevyřešených konfliktů na Kavkazu neexistuje skutečná vyhlídka na jeho vyřešení bez účasti Ruska. Naším zájmem je usilovat o společná řešení společných problémů, co nejrychleji pokračovat v jednáních o partnerství a zahájit dialog v duchu vzájemného porozumění a vzájemné úcty. Jen tak bude naděje pro nalezení řešení i těch nejzávažnějších problémů způsobem sloužícím společným zájmům. Rovněž to potřebujeme pro vnitřní politiku stability celé Evropy.
Kavkazské země a Spojené státy musí pochopit, že širší euroatlantické vztahy musí jít ruku v ruce s normalizací vztahů s Moskvou. Pokud je cílem opravdu kolektivní bezpečnost, pak je třeba spolupráce s každým a účast všech. Jinak bude návrat k mentalitě studené války nevyhnutelný.
Gunnar Hökmark
(SV) Pane předsedající, kvůli ozbrojenému útoku a válce se mění mapa Evropy. Touto akcí Rusko ukazuje, že je pro dosažení politických cílů připraveno použít vojenskou sílu. Nedovolme, aby se to z dnešní rozpravy vytratilo. Samozřejmě to musí ovlivnit náš pohled na Rusko, ale také různé požadavky, jež je třeba uvést v souvislosti s jakoukoliv budoucí spoluprácí. Chtěl bych varovat ty, kteří situaci srovnávají s jinými záležitostmi. Pane Swobodo - prosím nesrovnávejte tuto situaci s Irákem. V Iráku existovala diktatura nejhrubšího zrna a byl v konfliktu s mezinárodním společenstvím. Na minulost můžeme mít rozdílné názory, ale nesrovnávejte Irák s evropskou demokracií a suverénním státem.
Pro události v Gruzii není žádná omluva. Nepokoušejte se omluvit něco, co se omluvit nedá. Ani Rusko, ani žádná další země nemají žádné legitimní zájmy v žádné jiné evropské zemi. To musí být výchozí bod veškeré evropské spolupráce. Jinak bude základ spolupráce narušen a otevře se cesta pro další násilí.
Angažujeme se v několika oblastech důležité spolupráce, kde je potřeba účast Ruska. Sem náleží odvětví energetiky, Írán a změna klimatu. Domnívám se, že Evropa a Evropská unie by měly být otevřeny spolupráci, ale jasně za podmínek, jež jsou třeba pro reformu základu této spolupráce. Měli bychom přivítat spolupráci, ale rovněž dát na srozuměnou požadavky, jež je třeba uložit. Tak můžeme rovněž hrát úlohu při pomoci Rusku při přijímání demokracie a dodržování lidských práv a základních pravidel. To musí tvořit základ evropské politiky vůči Rusku.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Pane předsedající, pane ministře, paní komisařko, chápu protiruský postoj mnoha poslanců. V minulosti trpěli. V Řecku jsme zažili občanskou válku, která trvala celé čtyři roky a zanechala mnoho mrtvých.
Takže se nemůžeme neustále dívat do minulosti. V případě, že je Rusko v právu, musíme to také uznat. Zapomněli jsme, jak Putin varoval, že uznání Kosova podnítí reakci? Zapomněli jsme, že Bush porušil slib Spojených států daný Rusku, že se NATO nebude rozšiřovat na východ?
Existuje pouze jediná politika, kterou bychom měli následovat, a tou je politika dnes formulovaná prezidentem Sarkozym, který uvedl, že by bylo nezodpovědné umožnit krizi, aby se rozvíjela ve vztazích mezi Evropskou unií a Ruskem.
Adrian Severin
Pane předsedající, Rusko již není sovětským nepřítelem svobodné, demokratické Evropy. Přesto Rusko není strategickým partnerem Evropské unie. Tuto nejednoznačnost je třeba překonat. Rusko je příliš velké na to, aby bylo izolováno; je příliš velké na to, aby bylo přehlíženo. Evropská unie musí z této reality vycházet.
Geopolitické krize na Jižním Kavkazu a Západním Balkánu ukázaly, že Rusko a euroatlantické demokracie mohou snadno rozšířit jednostranná opatření pro své pohodlí, aniž by se zabývaly prioritami těch ostatních.
Nedávná globální finanční a hospodářská krize ukázala, že jsou na sobě Rusko a Evropská unie navzájem závislé. Proto musíme uspořádat novou konferenci o bezpečnosti a spolupráci v širší Evropě, nyní od Vancouveru k Šanghaji, která obnoví zásady a pravidla mezinárodních vztahů a mezinárodního práva mezinárodních organizací...
(Předsedající řečníka přerušil)
Bogusław Rogalski
(PL) Rusko postupně obnovuje kontrolu nad svými sousedy a úspěšně dosahuje svých cílů v oblasti zahraniční politiky. Představuje svět faits accomplis, zatímco z evropských politiků stále více tryská pokrytectví a slabost. Francouzský prezident skoro Rusko přechválil, přestože nestáhlo vojska z povstaleckých gruzínských oblastí a uznalo jejich nezávislost. Německá kancléřka za sebe v Tbilisi ujistila, že Gruzie bude moci vstoupit do NATO. Za pár týdnů ujistila prezidenta Medvěděva, že není důvod se ukvapit.
Ano, Rusko určitě ví, jak odměnit takovou loajalitu. Německé společnosti E.ON byl zajištěn přístup k sibiřským zásobám a na trh s energií a obě země budou společně budovat plynové potrubí, pupeční šňůru, v Baltském moři. Francouzský prezident podepsal v Moskvě mnohamiliardové kontrakty týkající se modernizace ruského železničního systému. Nejhanebnějším příkladem evropského chování vůči Rusku bylo, když prezident Sarkozy prohlásil, že Rusko má právo chránit své občany.
Máme věřit, že předseda Rady nevěděl, že tento trik Rusko v minulosti několikrát využilo? Je to nová Jalta...
(Předsedající řečníka přerušil)
Předsedající
Dámy a pánové, musím prohlásit, že pokud budete hovořit tak rychle jako poslední řečník, nebude se tlumočit, protože tlumočníci samozřejmě nebudou stíhat. Postup zdvižené ruky není tím nejlepším způsobem vystoupení, když vám není přidělen čas. Tento postup se chystáme předložit předsednictvu, protože ho využívá stále více poslanců. Samozřejmě pokud tímto způsobem požádá o vystoupení 14 nebo 15 poslanců, jednoduše nemůžeme všechno stihnout. V každém případě myslete na to, že pokud mluvíte velmi rychle, budete tomu rozumět pouze vy a vaši krajané, protože tlumočníci tuto rychlost nemohou stíhat.
Christopher Beazley
Pane předsedající, mám tři otázky na paní komisařku. Vyjádřila se pro obnovení rozhovorů, stejně jako kolega Hökmark. Jaké zájme EU bude zastupovat na těchto rozhovorech? Bude požadovat stažení ruských vojáků - 8 000 jich je stále na gruzínském území -, zejména z údolí Kodori, které nelegálně okupují abcházské pravidelné jednotky, když jej převzali od gruzínských vojáků?
Zadruhé, bude Rusko uvažovat o přispění do fondů určených na nápravu škod způsobených gruzínským občanům jeho vojsky?
Konečně, má v tomto případě informace, že zatímco je Saakašvili obviňován z nepřiměřeného jednání, bylo ve skutečnosti 400 ruských tanků...
(Předsedající řečníka přerušil)
Miloš Koterec
- (SK) Vycházíme z chybného předpokladu, jako bychom chtěli Rusko postavit do úlohy nepřítele. Tak jak tu bylo řečeno už několikrát, s Ruskem máme mnoho strategicky společných zájmů. Nacházíme se ve stadiu globalizace a měli bychom si uvědomit, kde jsou skutečná rizika pro budoucnost, mír, rozvoj, existenci jako takovou.
Souhlasím. Odsuďme neadekvátní reakci v Gruzii a jakoukoliv podobnou. Ale jaká se dala očekávat? Kritizujme, reagujme, ale pracujme s Ruskem jako s rovnocenným a potenciálním strategickým partnerem a přijďme s návrhy řešení i pro summit v listopadu. V každém ohledu tím pomůžeme vlastním zájmům.
Reinhard Rack
(DE) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, paní komisařko, předchozí debata jasně ukázala, že máme s Ruskem mnoho styčných bodů a mnoho bodů, které se jeví jako konfliktní: situace na Kavkazu a v Gruzii a otázka energetiky jsou již mnohokrát prodiskutované, a konečně je zde otázka našich společných zájmů v rámci finanční krize, která byla znovu a velmi správně nadnesena.
Mým požadavkem na Komisi a Radu by bylo - a dotkl se toho zběžně i pan Sarkozy -, aby Evropa přestala pouze reagovat na situace a pokoušela se aktivně přebírat iniciativu a vstupovala do řady otázek, které jsou pro nás důležité. Požaduji konstruktivní dialog s Ruskem, který by ale neměl být vždy určován pouze akcemi jedné strany.
Tunne Kelam
Pane předsedající, domnívám se, že hlavním problémem není Rusko, rozštěpení EU - rozštěpení mezi hodnotami, přáními a potřebou chovat se jako obvykle. Řešením je přesvědčivě ukázat, že EU seriózně uplatňuje své univerzální hodnoty - není to jen o hodnotách EU a ruských hodnotách - a že zajistí, aby se podobná invaze jako v Gruzii nikdy v Evropě neopakovala. Gruzie patří do Evropy.
Jak bychom to měli udělat? Nechodit po špičkách, jak říkal pan Savi, ale zaujetím pevného stanoviska ke způsobu prevence takových událostí v budoucnosti.
Moje otázka se rovněž týká dárcovské konference. Měli bychom požádat Rusko, aby nahradilo část škod...
(Předsedající řečníka přerušil)
Czesław Adam Siekierski
(PL) Budování dobrých vztahů s Ruskem představuje pro Evropskou unii obrovský úkol. Ruská federace je jedním z našich nejsilnějších politických, hospodářských a vojenských partnerů.
Nedávné události v Gruzii narušily naši důvěru v našeho východního souseda. Ruská zahraniční politika odhaluje aspirace Kremlu, jejichž cílem je vybudovat obrovské, světové impérium, a dokládá nedostatečné dodržování mezinárodních dohod. Moskva jasně ukázala svou sféru vlivu. To staví Evropskou unii do velmi obtížné situace, ačkoliv takové, kdy jsme sice naštěstí mluvili jedním hlasem, přesto byl tento hlas poněkud utlumen.
Po událostech v Gruzii bychom se měli zamyslet nad tím, jak může být zachována soudržná politika vůči Rusku. Otázka bezpečnosti v současné době z naší strany vyžaduje neprodlenou akci.
(Předsedající řečníka přerušil)
Charles Tannock
Pane předsedající, rád bych ocenil zejména pana Sarkozyho vedoucího francouzské předsednictví za to, že zajistil, aby 90 % šestibodového plánu odpovídalo podmínkám stažení vojsk z Gruzie. Domnívám se, že ruské vedení pánů Putina a Medvěděva pozdě zjišťuje, že jejich nepřiměřená agrese do Gruzie byla chybou, protože stále potřebují dobré vztahy se Západem, jinak budou čelit hospodářskému krachu. Kromě toho Abcházii a Jižní Osetii uznaly pouze Venezuela, Nikaragua a teroristický Hamás, což je ostuda jejich vlád, a nejbližší ruští spojenci jako Bělorusko a Uzbekistán odolávají tlaku, aby se připojili k novému a nedávno objevenému ruskému pojetí sebeurčení, který se nikdy neuplatnil na Čečence.
Rusko musí pochopit, že se sféry vlivu z 19. století do moderního světa nehodí, a v budoucnu dát ruce pryč od Ukrajiny, zejména Krymu, Moldavska nebo států Jižního Kavkazu. Moskva musí respektovat jejich územní celistvost v...
(Předsedající řečníka přerušil)
Jean-Pierre Jouyet
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedající, paní komisařko, dámy a pánové, musím říci, že se vzhledem k povaze této Unie dalo čekat, že v této sněmovně uslyšíme rozdílná stanoviska. Tato rozprava - a říkám to s potěšením - byla vynikající, kromě poznámek pana Battena, jež osobně považuji za šokující. Kromě této řeči však vše ostatní bylo oprávněné. Chtěl bych rovněž poděkovat paní Neytsové a panu Couteauxovi za jimi doporučenou četbu, která nám umožní obohatit náš pohled na vztahy mezi Napoleonem a Ruskem a umožní, abychom se Benita a já lépe seznámili s rakousko-ruskými vztahy.
S podstatnějším ohledem na příčinu a průběh konfliktu učiním tři poznámky týkající se předsednictví EU: první samozřejmě je, že použití síly byla chyba; druhou je, že Rusko reagovalo nepřiměřeně, ale, jak bylo zdůrazněno dnes dopoledne, muselo nějak reagovat, i když je tato reakce stále nepřiměřená; zatřetí by si Evropská unie přála nezávislé mezinárodní vyšetřování o příčině a průběhu konfliktu.
K rozšíření ruského stažení a ke stabilitě Kavkazu bych rád podotkl, že se nesmíme chovat tak, jako by se nic nestalo. Bylo nám řečeno: "Předsednictví jedná, jako by vztahy byly normální." Domnívám se, že nikoliv; konec konců se od srpna určité věci odehrály. Před dvěma měsíci jsme čelili ozbrojenému konfliktu; dne 10. října jsme mohli pozorovat stažení Rusů se sousedních oblastí. Jak jsem již řekl, jedná se o klíčový další krok.
To neznamená, že by Rusko plnilo všechny své povinnosti, o tom velmi dobře víme - a tím odpovídám řečníkům, kteří zdůrazňovali problémy přetrvávající v oblasti Achalgori -, ale v této fázi je nejdůležitější nyní vstoupit do politického procesu. To je cíl rozhovorů probíhajících v současné době v Ženevě. Poselství Evropské unie je takové, že na tomto kontinentu již nesmí existovat sféry vlivu. Evropská unie a Rusko patří do stejného sousedství, pro jehož prospěch musíme spolupracovat, nikoliv si navzájem odporovat.
K obnovení jednání o partnerství bych rád uvedl, že byla jednání o budoucí dohodě odložena, nikoliv přerušena, a to z legálních důvodů rovněž uvedených v dnešní dopolední rozpravě, a jak sdělila Evropská rada dne 15. října, pokračování těchto jednání bude zahrnovat hodnocení, o něž byly Komise a Rada požádány. To je zcela logické, jak kromě jiného uvedla paní Neytsová. Chci poukázat na to, že je třeba, abychom jasněji rozlišovali mezi obnovením jednání a konáním summitu mezi EU a Ruskem dne 14. listopadu. Tento summit se konat bude, a jak ukázala tato rozprava, je důležitější než kdy jindy. Samotný summit není zamýšlen jako vyjednávání o budoucí dohodě o partnerství.
Rovněž bych se chtěl vrátit k několika řečníkům, kteří zmínili vzájemnou závislost. Je pravda, že se na takovou vzájemnou závislost musí pohlížet v širším smyslu. Existuje ve všech oblastech: samozřejmě v oblasti energetiky a mohu říci, že pro některé členské státy je to závislost a je třeba, abychom ji řešili prostřednictvím diverzifikace zdrojů dodávek. Kromě toho jsme závislí v oblasti mezinárodní bezpečnosti, a to z důvodu, že Evropská unie nesmí nechat bez odpovědi návrhy ruského prezidenta Medvěděva podporující nový evropský bezpečnostní rámec, přestože názor Evropské unie nemusí být nutně stejný jako ruský.
Chtěl bych v této souvislosti poukázat, stejně jako někteří z vás, že jsme vázáni Helsinským závěrečným aktem a Pařížskou deklarací, tedy dokumenty, jež podepsalo také Rusko, jak správně zdůraznil pan Onyszkiewicz. Proto je určitě třeba, jak mnozí z vás zdůraznili, střízlivá analýza vztahů s Ruskem. Nemůže být řeči o návratu ke studené válce nebo o zpronevěření se našim hodnotám a zásadám. Abychom to ale zajistili, je nezbytnější než kdy jindy, abychom s Ruskem zahájili dialog.
Chtěl bych poděkovat všem, kteří blahopřáli francouzskému předsednictví Evropské unie za jeho práci, zejména panu Wielowieyskému a panu Tannockovi. Francouzské předsednictví jednalo co nejefektivněji - a tím bych rád uzavřel -, protože se mohlo spolehnout na podporu všech členských států, Evropské komise a této sněmovny. Rozdělení EU by bez pochyby bylo nejlepším způsobem, jak by Rusko mohlo EU oslabit.
S ohledem na velmi ostrou polarizaci debaty mezi členskými státy, které k nám přistoupily nedávno, a staršími členskými státy EU je třeba zdůraznit, že nyní potřebujeme více než kdy jindy, a tato rozprava to ukázala, jednotu při našem řešení gruzínské krize a jednotu v dialogu s Ruskem: jednotu na straně Evropské unie při odsouzení použití síly všech stran a porušení územní celistvosti; jednotu Evropské unie v jejím jednání, tedy v rozmisťování civilních pozorovatelů a konečně jednotu Evropské unie při určování jejích zájmů, zejména v oblasti energetiky a globálnější oblasti mezinárodní bezpečnosti. Až přijde čas, budou na základě této jednoty obnovena naše jednání o budoucí dohodě s Ruskem.
Benita Ferrero-Waldner
členka Komise. - Pane předsedající, byla to velmi zajímavá rozprava, ale také rozprava, která ukázala, že vnímání jsou velmi odlišná - existují různé pohledy a různé aspekty a podobně některé rozdílné aspekty převažují v debatě v rámci Rady. Zcela souhlasím s naším předsedou Rady a naším přítelem, že nejdůležitější je, abychom mluvili jedním hlasem, silným hlasem. Tak by se mělo stát na příštím evropském summitu s Ruskem.
Jaké jsou naše zájmy? Domnívám se, že jsem je uvedla velmi jasně ve svém prvním vystoupení. Protože jsme tak vzájemně propojeni, jsou nejdůležitější zájmy v oblasti hospodářství a energetiky, ale také zájmy na světové scéně. Ty byly zmíněny - změna klimatu, zabezpečení dodávek energie, otázka, jak se v budoucnosti dohodneme v Kodani. Co uděláme s Íránem a Blízkým východem? Rovněž existují zřejmé zájmy ve všech rozdílných otázkách, a to bych chtěla zdůraznit a připomenout.
Na příštím zasedání Rady pro obecné záležitosti a vnější vztahy dne 10. listopadu povedeme zajímavou diskusi a já doufám, že dojdeme ke správnému porozumění ohledně pokračování v jednání o nové dohodě EU-Rusko, protože ta byla pouze odložena. Domnívám se, že to náš předseda promluvil velmi srozumitelně. Říkám to kvůli tomu, že se domnívám, že toto je nejlepší směr cesty kupředu, ale současně musíme zachovat pevný postoj. Musíme jednat s takovým Ruskem, jaké je, nikoliv s tím, jež bychom si přáli. To je také jasné. Tím myslím dialog o lidských právech, jak byl dnes popsán, a diskuse o všech rozdílných názorech. Tak jsme to dělali na minulých summitech, jichž jsem se osobně zúčastnila.
Pokud se týká otázek vznesených ohledně 8 000 ruských vojáků, Evropská rada na ně jasně odpověděla a s uspokojením konstatovala, že byly ruské síly staženy z oblastí sousedících s Jižní Osetií a Abcházií jako podstatný další krok v provádění dohod z 12. srpna a 8. září, stejně jako zahájení mezinárodních rozhovorů v Ženevě stanovených uvedenými dohodami. Domnívám se, že Ženeva je místem, kde se bude dále diskutovat o politických řešeních. Rozhovory byly zahájeny s obtížemi, ale proces běží a nyní chceme pokračovat. To je moje první poznámka.
Zadruhé, Rusko nebude přítomno na dárcovské konferenci, aby vám jasně odpovědělo, ale domnívám se, že přijde čas, kdy budou otázky škod předneseny na fóru, a poté proběhne mezinárodní vyšetřování. O tom se již diskutovalo v rámci Rady, která takovou mezinárodní diskusi podpořila.
Dovolte mi říci něco k lidským právům. Jak jsem uvedla dříve, v Rusku se odehrávají určité věci, z nichž máme obavy, zejména násilná úmrtí novinářů, omezování nevládních organizací, situace na Severním Kavkazu obecně a v Ingušsku zejména. Rovněž jsme požádali o úplné vyšetření případů, jako je úmrtí Anny Politkovské a nedávné zabití Magomeda Jelovjeva po policejním zatčení. Poslední kolo konzultací o lidských právech, jak jsem řekla, se koná dnes a určitě bude příležitostí tyto obavy srozumitelně sdělit.
Rusku jsme také dali jasně na srozuměnou, že je třeba, aby úplně spolupracovalo s Radou Evropy a ratifikovalo Protokol 14 o Soudu pro lidská práva a Protokol 6 o trestu smrti.
Ohledně přistoupení k WTO: my, jakožto Evropská unie, dále důrazně podporujeme přistoupení k WTO, protože se domníváme, že to vytvoří rovné podmínky, jež jsou nezbytné pro naše hospodářské společenství, a věříme, že je v našem zájmu jako hlavního hospodářského partnera, aby Rusko vstoupilo do systému založeného na pravidlech. Ale z hlediska dalšího vývoje je rovněž důležitý rozvoj našich dvoustranných vztahů. Je to nejdůležitější, a proto budeme tuto otázku nadále podporovat. Musíme se s Ruskem nadále otevřeně angažovat v tomto důležitém procesu, ale je zřejmé, že musíme nalézt včasná řešení s nimi a pro ně.
Byla zmíněna otázka zabezpečení dodávek energie a čisté energie. Dovolte mi říci, že jsme také vedli dialog o energetice a dialog o životním prostředí, a otázky energetické účinnosti, čísté energie atd. Byly tedy řešeny na různých setkáních G8 a na našich summitech EU, a budou určitě jedním z hlavních témat na cestě do Kodaně, přičemž také potřebujeme spolupráci Ruska. Komise podporuje společnou realizaci projektů v rámci Kjótského protokolu a je připravena udělat více, protože se domníváme, že jde o nejdůležitější téma.
Pokud se týká evropské bezpečnostní architektury, chtěly bych vysvětlit, že prezident Medvěděv ji již uvedl na červnovém summitu EU-Rusko v Chaty-Mansijsku - nikoliv po gruzínské krizi, ale před ní. Byla jsem tam a vím o tom hodně, takže jsem to chtěla zmínit pro objasnění.Je to stará ruská myšlenka, která se neustále znovu objevuje a považuji za zajímavé, že prezident Sarkozy navrhl, že by se o ní mohlo diskutovat na summitu OBSE v roce 2009. Ještě se nekoná, ale dovolte mi uvést, že je nanejvýš důležité, aby se o otázce bezpečnostního partnerství diskutovalo, ale vždy s ohledem na stávající vztahy v oblasti bezpečnosti. To musíme také velmi jasně říci.
Na závěr mi dovolte, abych uvedla, že je velmi důležité, abychom pokročili v otázce nevyřešených konfliktů - to je zřejmé -, a velmi brzy, na přelomu listopadu a prosince, navrhnu sdělení o východním partnerství. O tom jsme již v Radě hovořili, a bude to rovněž velmi silný bezpečnostní prvek, ale máme další bezpečnostní mechanismy, například Minskou skupinu, která by tedy neměla být vyloučena.
Moje poslední poznámka se týká kazetových bomb, protože o těch se také mluvilo. Dovolte mi říci, že hluboce litujeme použití těchto bomb oběma stranami, což vytváří velkou překážku pro návrat vnitřně vysídlených osob domů. Proto se chceme angažovat společně s mezinárodními organizacemi zabývajícími se touto oblastí, abychom vyčistili postižené oblasti, ale také proto, aby tyto bomby již v budoucnu neexistovaly.
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 142)
Alexandra Dobolyi  
písemně. - Poslední události způsobily otázky o povaze našich krátkodobých i dlouhodobých vztahů. Musíme jít kupředu a dívat se kupředu. Jednání mezi EU a Ruskem o nové dohodě o strategickém partnerství by měla pokračovat. Uzavření této dohody je v zájmu obou stran. EU má velký zájem na podpoře skutečného "strategického partnerství" s Moskvou. Musíme být pragmatičtí a realističtí a sledovat politiku orientovanou na výsledky. EU musí nalézt nejlepší společný přístup pro jednání s Ruskem o otázkách, jako jsou současné globální ekonomické problémy, energetika, vzájemná energetická závislost, nešíření jaderných zbraní, terorismus a změna klimatu, protože se jedná o otázky našeho hlavního vzájemného zájmu. Nemůžeme si dovolit odsunout Rusko na okraj, musíme se s ním konstruktivně angažovat. Nyní je více než kdy jindy potřebný dialog a dlouhodobá spolupráce. Izolace Ruska nepomůže. Je třeba posílit vztahy v mnoha oblastech společného zájmu, zejména s ohledem na řešení současné finanční krize a vytvoření nové globální struktury finanční architektury, v jejímž rámci je zcela nezbytná spolupráce s Ruskem a také Čínou a Indií, a zajištění stability a bezpečnosti ve společném sousedství EU a Ruska.
Lasse Lehtinen  
písemně. - (FI) Západní svět se ohledně Ruska zase jednou zklamal ve svých očekáváních. Po rozpadu Sovětského svazu panovalo přesvědčení, že se Rusko, nyní oproštěné od svých ideologických okovů a odmítající komunismus, současně zbaví totality, autoritářství a pronásledování disidentů. Panovalo přesvědčení, jako již mnohokrát předtím, že se Rusko může přiblížit Evropě a jejím hodnotám. Rusko se nestalo demokratickou tržní ekonomikou, ale určitou formou kapitalistické diktatury vykořisťování, kde musí občanská práva ustupovat právu silnějšího.
V diskusích je někdy obtížné odlišit naivní přání od vykalkulovaného pragmatismu. Členské státy reagují na válku v Gruzii velmi různě. Nyní se musíme zeptat, zdali například selektivní přístup k Rusku zdůrazňující ekonomické hodnoty nenarušuje základ naších společných hodnot. EU vychází ze společných hodnot a myšlence, že by se všechny praktické problémy měly řešit jednáním, nikoliv válkou. Tato instituce musí být zachována, aby nejmenší členové EU a země, které se chtějí připojit, mohli přežít. S těmito společnými zásadami nemohou členské státy na dvoustranných jednáních s Ruskem obchodovat.
Andres Tarand  
písemně. - (ET) Pane předsedající, několik poslanců Parlamentu prohlásilo, že hrabivost je příčinou současné finanční krize. Pan Schöpflin ve svém článku, který se objevil letos na jaře, popisuje tento starý jev jako důležitý faktor vztahů mezi EU a Ruskem. Musím poukázat na to, že jsem v době zveřejnění jeho článku došel ke stejnému závěru, přičemž jsou zohledněny vztahy v oblasti energetiky mezi některými členskými státy EU v posledních letech. V posledních týdnech - od prvního šoku srpnových událostí - se stejný jev odráží v gruzínské problematice. Určitá skupina politiků byla schopna se navzájem přesvědčit, že aby ulehčili svému kolektivnímu svědomí, že hlavním viníkem konfliktu byl Saakašvili. Saakašvili možná také před dvěma lety organizoval deportace Gruzínců z Moskvy a v předvečer bojů přičaroval do této oblasti pskovskou vzdušnou výsadkovou divizi? Jsem přesvědčen, že více důvodu svědčí pro to, že se jedná o výsledek nebezpečné politiky obnovy ruských sfér vlivu a že bychom měli podle toho reagovat.
Bernard Wojciechowski  
Rusko podle všeho potřebuje v hospodářském sektoru investice a technologie Evropské unie. Evropská unie potřebuje ruské suroviny. V roce 2001 odpovídaly členské státy EU za 79 % ruských zahraničních investic, což činí zhruba 30 miliard USD. V květnu 2004 se 25 členských států Evropské unie podílelo na zahraničním obchodu z 55 %.
Členské státy Evropské unie nemají zájem na tom, aby se naše vztahy s Ruskem zhoršovaly. Unie potřebuje diverzifikovat své dodávky ropy a zemního plynu. Díky svému politickému a hospodářskému potenciálu je Rusko seriózním partnerem Evropské unie. Chce-li Evropská unie na mezinárodní scéně podporovat myšlenek, které se liší od myšlenek Spojených států, pak může být pro jejich realizaci politická podpora Ruska klíčová. Například Kjótský protokol se stal účinným po ruské ratifikaci, výměnou za to Evropská unie souhlasila s ruským členstvím ve WTO.

{'language': 'cs'}