Letno poročilo (za leto 2007) o osrednjih vidikih in temeljnih usmeritvah SZVP - Evropska varnostna strategija ter evropska varnostna in obrambna politika - Vloga Nata v varnostnem ustroju EU (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je skupna razprava o:
poročilu Jaceka Saryusz-Wolskega v imenu Odbora za zunanje zadeve o letnem poročilu o osrednjih vidikih in temeljnih usmeritvah skupne zunanje in varnostne politike (SZVP) za leto 2007, ki je predloženo Evropskemu parlamentu na podlagi odstavka 43 točke G medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006,
poročilu Karla von Wogaua v imenu Odbora za zunanje zadeve o evropski varnostni strategiji ter evropski varnostni in obrambni politiki (EVOP) in
poročilu Arija Vatanena v imenu Odbora za zunanje zadeve o vlogi Nata v varnostnem ustroju EU.
Gospe in gospodje, če vas spremljanje naše razprave ne zanima, naš poročevalec prosi, upravičeno za ohranitev dostojanstva našega dela, da dvorano zapustite v tišini.
Jacek Saryusz-Wolski
poročevalec. - (FR) Hvala, gospod predsednik. V resnici verjamem, da si zunanja politika Unije zasluži ustrezno pozornost.
Gospod predsednik, danes posebej razpravljamo o treh pomembnih poročilih o zunanji politiki, varnosti in obrambi ter o odnosih EU-Nato.
Naše letno poročilo o skupni zunanji in varnostni politiki (SZVP) se je razvilo v pomemben kanal, prek katerega Parlament izraža svoje strateške poglede na zunanjo politiko EU. V letošnjem poročilo smo se odločili osredotočiti na ustvarjanje in oblikovanje politike. Osredotočili smo se na potrebo po vzpostavitvi pravega dialoga s Svetom glede glavnih ciljev skupne zunanje in varnostne politike EU. Ugotovili smo, da dialog napreduje, saj poročilo Sveta prvič sistematično omenja resolucije, ki jih je sprejel Evropski parlament. Hvaležni smo: to je resničen napredek. Izražamo pa tudi obžalovanje, da se Svet ne vključuje v celoti v dialog glede stališč, ki jih izraža Parlament, niti ne navaja omenjenih resolucij v delovnih dokumentih kot skupne ukrepe oziroma skupna stališča.
Pričakujemo, da bo letno poročilo Sveta zagotovilo priložnosti za vzpostavitev dialoga s Parlamentom za razvoj bolj strateškega pristopa k skupni zunanji in varnostni politiki. V našem poročilu smo ponovno navedli najpomembnejša načela, ki morajo biti izražena v naši zunanji politiki. Po našem mnenju morajo biti temelji in vodila SZVP vrednote, ki jih skrbno gojijo Evropska unija in njene države članice, še zlasti demokracija, vladavina prava, spoštovanje dostojanstva človeka, človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ter podpiranje miru in učinkovitega multilateralizma.
Verjamemo, da ima Evropska unija lahko vpliv, vendar le, če govori soglasno, če uporablja ustrezne instrumente, na primer tiste, ki izvirajo iz Lizbonske pogodbe, in če ima na voljo primerna finančna sredstva. Učinkovito lahko ukrepamo le, če imamo podporo tako Evropskega kot nacionalnih parlamentov v obliki dejavnosti na ustreznih ravneh in v skladu z njihovimi mandati.
Da bo lahko verodostojna in bo izpolnjevala pričakovanja državljanov EU - in to govorim tik pred novimi parlamentarnimi volitvami - mora imeti SZVP na voljo vire, sorazmerne s splošnimi in posebnimi cilji. Zato obžalujemo, da je bilo proračunsko financiranje SZVP v zadnjih letih znatno preskopo.
V našem poročilu obravnavamo horizontalna in geografska vprašanja. Med horizontalnimi vprašanji naj naštejem le najvažnejša, ki smo se jih dotaknili: prvič, obramba človekovih pravic in krepitev miru ter varnosti v soseščini Evrope in na globalni ravni, drugič, podpora učinkovitega multilateralizma in spoštovanja mednarodnega prava, tretjič, boj proti terorizmu, četrtič, preprečevanje širjenja orožja za množično uničevanje in razorožitev, petič, podnebne spremembe, energetska varnost in vprašanja, kakršno je kibernetska varnost.
V tem poročilu smo namenoma selektivni. Osredotočamo se na nekatera strateško in geografsko prednostna področja, kakršna so Zahodni Balkan, Bližnji vzhod in širši Srednji vzhod, Južni Kavkaz, Afrika in Azija, in seveda na odnose z našo strateško partnerico, ZDA, pa tudi na odnose z Rusijo.
To poročilo je treba obravnavati v povezavi s podrobnejšimi poročili Parlamenta in kot njihovo dopolnitev. To poročilo ne poskuša podvajati omenjenih poročil.
Želim se zahvaliti svojim poslanskim kolegom iz drugih političnih skupin za njihovo razumevanje in odlično sodelovanje. Poskušali smo obdelati večino vprašanj in upam, da bo poročilo podprla precejšnja večina članov Parlamenta.
In na koncu bi rad našim partnerjem iz Sveta in Komisije povedal, da upamo, da nam bo ta priložnost pomagala pri razvoju globljega strateškega dialoga med Parlamentom, Svetom in Komisijo, ki bo vašemu trdemu delu, gospod Solana in gospa Ferrero-Waldner, zagotovil še več demokratične legitimnosti in okrepil sodelovanje v našem trikotniku.
Upam, da boste to obravnavali kot priložnost za dodatni razvoj sinergij, krepitev našega skupnega glasu - glasu vseh treh udeležencev - in krepitev demokratične ter parlamentarne legitimnosti našega skupnega cilja, ki je: zunanja politika, en glas, Evropska unija.
Karl von Wogau
Gospod predsednik, visoki predstavnik, komisarka, to poročilo naj nam služi kot priložnost za razmislek, kako daleč smo že prišli na področju varnostne in obrambne politike Evropske unije, kje smo zdaj in kakšna naj bo vloga Evropskega parlamenta na tem področju.
Pri tem moramo upoštevati, da je bilo doslej v okviru evropske varnostne in obrambne politike že 22 posredovanj, od katerih je bilo 16 civilnih in 6 vojaških. To pomeni zelo močan poudarek na civilne akcije. Za civilno stran seveda velja popoln funkcionalni demokratični nadzor, saj se civilne operacije v okviru EVOP financirajo iz Evropskega proračuna in so zato pod nadzorom Evropskega parlamenta. Neposredno iz proračuna Evropske unije se financirajo tudi druge zadeve, neposredno povezane z varnostno politiko. Med primere spadajo varnostne raziskave - 1,3 milijarde EUR v sedmih letih, Galileo, ki ima tudi varnostne vidike - 3,4 milijarde EUR, in GMES/Kopernikus, projekt, za katerega je na voljo nadaljnja 1 milijarda EUR. Zdaj ima Evropski parlament, kot novost, tudi zakonodajo na področju varnosti in obrambe. Sprejeli smo direktivo Evropskega parlamenta in Sveta o prenosu obrambne opreme znotraj Skupnosti in o razpisih na področju varnosti ter obrambe. To je pomemben prvi korak na tej poti.
Posebnega pomena pa je informiranje Evropskega parlamenta. Pri tem je še zlasti pomemben naš odbor, ki ima dostop tudi do tajnih informacij, prav tako pa so pomembne tudi redne razprave s posebnim predstavnikom o teh zadevah na našem odboru. Ob tej priložnosti se želim zahvaliti visokemu predstavniku in njegovim sodelavcem za konstruktivno sodelovanje, ki smo ga razvili.
Zdaj bom govoril o posameznih točkah poročila. To poročilo poziva Evropsko unijo, naj jasneje opredeli svoje varnostne interese. Ves čas govorimo o varnostnih interesih posameznih držav, nimamo pa skupnih varnostnih interesov. Zaščita naših državljanov v Uniji in zunaj nje, mir v soseščini, zaščita naših zunanjih meja, varovanje naše bistvene infrastrukture, energetska varnost, varnost naših trgovskih poti, varnost naše lastnine po svetu in številne druge stvari dejansko pomenijo individualne varnostne interese in skupne varnostne interese Evropske unije.
Moramo tudi razmisliti, kakšne so dejanske ambicije Evropske unije v zvezi z varnostjo in obrambo. Osnutek poročila jasno pravi, da nimamo nikakršnih ambicij postati supersila, kakršna so ZDA. Prav tako je zelo jasno rečeno, da se moramo osredotočiti na zemljepisno soseščino Evropske unije. Naše prednostne naloge so Balkan - glavna naloga Evropske unije -, Severna Afrika, zamrznjeni konflikti na Vzhodu in naš prispevek k rešitvi konflikta v Palestini. Svojo pozornost moramo zelo odločno usmeriti na ta območja.
Moram pripomniti, da je ob koncu francoskega predsedovanja Svet zastavil zelo ambiciozne cilje, in sicer vzpostavitev zmogljivosti za vzporedno izvajanje določenih operacij. Če je to tisto, kar želimo, bomo za uresničitev potrebovali ustrezna finančna sredstva. Treba bo vzpostaviti avtonomen in stalen glavni štab v Bruslju. To prva, zelo jasna zahteva Parlamenta. O tem smo v odboru dosegli zelo široko soglasje. Drugič, upoštevati moramo, da 27 držav članic razpolaga z 2 milijonoma vojakov. Tri odstotke teh vojakov bi morale trajno dodeliti na razpolago Evropski uniji. To bi pomenilo 60 000 vojakov. Zato poročilo tudi zahteva, naj bodo tudi enote Eurocorps trajno dodeljene Evropski uniji. Ta poziv je namenjen šestim državam članicam, ki so vzpostavile enote Eurocorps.
Nato jasno navajamo zmogljivosti, ki jih bomo morali razviti. 26 držav članic Evropske unije porabi za obrambo 200 milijard EUR na leto in teh 200 milijard mora biti danes porabljenih bolj kakovostno kot v preteklosti. Ne moremo si privoščiti, da bi 27-krat izumljali kolo in zato vas danes pozivamo, da naredite vse, da bo v prihodnje denar Evropske unije in davkoplačevalcev za obrambo porabljen bolje, kot je bil v preteklosti. Hvala lepa.
Ari Vatanen
poročevalec. - Gospod predsednik, pred 70 leti je gospod Chamberlain ob vrnitvi iz Münchna pomahal s kosom papirja in izjavil: "Mir za našo generacijo". No, vemo, kako se je motil, in vemo, da so želje smrtno nevarno nadomestilo za realizem. Danes moramo biti glede tega neizprosno odkriti. EU je neverjetno uspešna pri vzpostavljanju miru. Do rojstva EU je pripeljalo dogajanje med drugo svetovno vojno.
Zelo vesel sem, da je danes med nami gospod Solana, saj imamo z njim končno enotno telefonsko številko EU. To številko, za kakršno je prosil gospod Kissinger leta nazaj, ima gospod Solana.
Kakšna sredstva pa - države članice in politiki - dajemo na voljo gospodu Solani? To je vprašanje.
Zdaj smo v finančni krizi, ki pa ni priletela z jasnega neba. V precejšni meri smo si jo nakopali sami. Zdaj govorimo o slabi aktivi bank in o tem, kako jo moramo počistiti. Morda je zdaj tudi pravi čas, da se vprašamo: kakšna je slaba aktiva in kakšne so ovire za našo dejavnost vzpostavljanja miru, za naš raison d'être?
Moramo naprej - EU mora naprej v gradnji svojih mirovnih zmogljivosti. Svet okoli nas se hitro spreminja. Največja ovira je, da preprosto nimamo vizije. Smo kratkovidni politiki, ki delujemo iz dneva v dan. Naš velik problem je imobilnost. Svet se spreminja okoli nas, hitreje, kot smo sposobni reagirati. Kakšen je rezultat neučinkovite in neuspešne varnostne politike? Človeško trpljenje, trupla, pohabljenci in strahote. Četudi ti ljudje niso naši volivci, moramo skrbeti zanje, saj so naši bratje in sestre v družini vsega človeštva.
Dne 2. aprila 1917 je predsednik Wilson rekel: "Trdnega miru ni mogoče zagotoviti drugače kot v partnerstvu demokratičnih narodov". Predsednik Wilson je prejel Nobelovo nagrado - in si jo je zaslužil mnogo bolj kot Al Gore.
V EU se ne zavedamo, kako močno orodje je že mozaična sestava skupnosti 27 držav. Zagotovi nam lahko enkratne zmožnosti za vzpostavljanje miru. Nekateri ljudje ne marajo npr. Francozov, drugi Nemcev, nekateri pa celo nas, Fincev - pri sebi verjamem, da imajo Fince radi vsi! - če pa stopi skupaj vseh 27 držav, pa nihče na svetu ne more reči, da sovraži EU. Ta enkratna zmožnost nam omogoča prihod na vsako krizno žarišče in delovati kot zdravilec ali kot sodnik. Brez vojaške moči, brez vojaške verodostojnosti, pa smo kot pes, ki laja, a ne grize. Imamo ideale, nismo pa opremljeni tako, da bi jih lahko uresničili.
Železo moramo kovati, dokler je vroče: Il faut battre le fer tant qu'il est chaud, kot pravi francoski pregovor. Zdaj je predsednik Združenih držav gospod Obama, in gospod Obama ceni Evropo - pravi, da smo njegovi pomembni zavezniki. Kaj moramo storiti? Moramo urediti svojo igro.
V Natu je že 94 % vsega evropskega prebivalstva, samo 6 % jih ni v njem. Zakaj tega ne izrabimo učinkoviteje? To dolgujemo našim ljudem, saj je naša dolžnost lajšati trpljenje ljudi, to je naša moralna dolžnost, je pa tudi v našem dolgoročnem interesu. Le tako, da sledimo stopinjam naših očetov, smo lahko zvesti dediščini EU in lahko napravimo neizogibno nepredstavljivo - in za to gre pri vzpostavljanju miru.
Javier Solana
visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko. - Gospod predsednik, hvala vam, da ste me spet povabili na to pomembno razpravo o SZVP. Opažam, da vsakoletna razprava postaja že tradicija in z velikim veseljem se je udeležujem. Radi bi se zahvalil vsem trem poročevalcem, gospodu Saryusz-Wolskemu, gospodu von Wogauu in gospodu Vatanenu, za njihova poročila. V njih sem našel veliko stvari, ki se povsem ujemajo z našim razmišljanjem in delovanjem. Zabeležil sem si številne navedbe v poročilih in močno upam, da nam bodo pomagale pri dopolnjevanju naših razmišljanj ob sodelovanju z vami.
Ko danes, na začetku leta 2009, govorim v Evropskem parlamentu, se spominjam, kje smo bili deset let nazaj, leta 1999. Takrat smo se šele prav začeli ukvarjati z EVOP. In če pomislim, kje smo danes, ter primerjam to s stanjem takrat, ob začetku dela na EVOP, ugotavljam, da smo res dosegli velik napredek. Nihče ne more prezreti dosežkov.
Kot je že bilo omenjeno, smo sprožili že več kot 20 civilnih in vojaških operacij na tako rekoč vseh celinah, od Evrope do Azije, od Bližnjega vzhoda do Afrike. V teh operacijah sodeluje tisoče evropskih moških in žensk, od vojakov do policistov, od varuhov meja do nadzornikov, od sodnikov do tožilcev - velika množica ljudi, ki uspešno delujejo v prid stabilnosti na svetu.
Mislim, da je to pravi evropski način delovanja. Celovit pristop k preprečevanju kriz in obvladovanju kriz, obsežna in raznovrstna orodjarna, v kateri najdemo, kar potrebujemo, zmožnost hitrega odzivanja, prizadevanje, da bi bili, kar si zaslužimo biti, globalni akter, kar od nas zahtevajo druge države. Seveda bi bili po ratifikaciji Lizbonske pogodbe, v katero upam, nedvomno še dosti učinkovitejši.
Radi bi se zahvalil Parlamentu za podporo, ki nam jo je nudil v preteklih letih, za dobro sodelovanje, ki sem ga bil vedno deležen od vas, predstavnikov državljanov Evropske unije. Brez aktivnega sodelovanja, brez razumevanja, brez podpore ne le članov Parlamenta, pač pa, prek drugih mehanizmov - nacionalnih parlamentov - tudi državljanov Evropske unije, bi bilo zelo težko delovati tako, kot poskušamo delovati in obvladovati tako številne operacije s tako velikim številom sodelujočih državljanov Evropske unije.
SZVP je več kot zgolj instrument. SZVP je povezana z našimi vrednotami, vašimi vrednotami in vrednotami naših ljudi. Osebno sem zelo privržen tem vrednotam, ki so osrednje vrednote vseh 27 članic Evropske unije: človekovim pravicam, vladavini prava, mednarodnemu pravu in učinkovitemu multilateralizmu - vse te besede in pojmi so verjetno najboljša ponazoritev tega, kar smo. SZVP pa verjetno tudi pomaga oblikovati meddržavno sodelovanje med samimi državami članicami znotraj Evropske unije. S sodelovanjem in skupnim delovanjem opredeljujemo tudi sami sebe. Tako je SZVP tudi sredstvo, s katerim Evropska unija vsak dan sproti opredeljuje samo sebe.
Mislim, da so moje besede v sozvočju z besedami predsednika Odbora za zunanje zadeve. Opisujejo, kaj delamo in za kaj nam gre: vrednote in ukrepanje, obenem pa izgradnja Evropske unije. Delujemo zato, ker smo, kar smo, in smo, kar smo, zaradi našega delovanja. Menim, da moramo to pomembno načelo imeti ves čas pred očmi.
Varnostna strategija iz leta 2003 je bila temeljni dokument, ki nam je omogočil začrtati pot. Današnja tri poročila se vsa sklicujejo na omenjeni dokument. Kot veste, smo ga leta 2008 v sodelovanju s Komisijo in Parlamentom posodobili. Novi dokument ne nadomešča tistega iz leta 2003, ga pa vsekakor dopolnjuje in posodablja, in vključuje grožnje ter izzive, s katerimi smo soočeni v današnjem svetu, od podnebnih sprememb do terorizma, od energetske varnosti do piratstva.
Naj namenim nekaj besed piratstvu, saj je z njim povezana naša najnovejša operacija, Atalanta. Rad bi povedal, da je to prvič, da se EVOP ukvarja s pomorsko operacijo. Operacija take vrste je velik korak naprej, velik korak v pravo smer. Pomorsko operacijo proti piratstvu vodi evropski glavni operativni štab v Združenem kraljestvu. V njej sodeluje znatno število držav, pridružiti pa se ji želi tudi veliko število zunanjih držav. Danes sem bil na kosilu s švicarskim zunanjim ministrom in tudi oni želijo sodelovati v operaciji, saj delijo naše skrbi glede piratstva. To je zelo pomembno. Verjetno menite, in strinjam se z vami, da je operacija na odprtem morju sicer zelo pomembna, da pa je treba poleg problemov na morju rešiti tudi probleme na kopnem.
Naj povem nekaj o strukturah - notranjih strukturah v zvezi z EVOP. Kot veste, smo v zadnjem mesecu francoskega predsedovanja oblikovali dokument o reorganizaciji in vzpostavitvi nečesa, kar mi je zelo pri srcu. To poskušam uresničiti že od vsega začetka, zdaj pa imamo podporo, in sicer gre za oblikovanje zmogljivosti za strateško načrtovanje, civilne in vojaške. To je sodoben pristop k obvladovanju kriz. Menim, da smo pri delovanju take vrste vsi precejšnji novinci, prav zato pa smo lahko še učinkovitejši, prožnejši in sposobnejši prilagajanja novim okoliščinam kot drugi. Prav tako mislim, da je to, kar delamo, to je vzpostavljanje civilnega in vojaškega sodelovanja na ravni strateškega načrtovanja, zelo pomembno.
Reči moram, in upam, da se boste strinjali z mano, da vojaško posredovanje samo ne more reševati današnjih konfliktov. Civilno posredovanje ni mogoče brez zagotovljenega varnega okolja. Poiskati moramo ravnovesje pri tem in to opažamo povsod - na Bližnjem vzhodu, v Afganistanu -, kamor koli se ozremo. Gre za zelo pomembno načelo simbioze političnih, civilnih in varnostnih vidikov našega življenja.
Kot so zgovorno opisali že vsi trije poročevalci, potrebujemo zmogljivosti. Brez zmogljivosti imamo samo dokumente, samo z dokumenti pa se konfliktov ne rešuje.
To je bilo močno poudarjeno na decembrskem zasedanju Evropskega sveta in zahvaljujemo se poročevalcem, da so to jasno povedali. Včasih imamo težave pri oblikovanju sil in zelo pomembno je, da to veste. Brez hitrejšega oblikovanja sil, pa naj gre za policijo, tožilce ali vojsko, bomo zelo težko delovali v taktu, to je s hitrostjo, ki jo zahteva obvladovanje kriz.
Naj povem še kakšno besedo o odnosih Nato-Evropska unija, saj jih obravnava poročilo gospoda Vatanena. Kot veste, imamo vzpostavljen okvir sodelovanja po imenu Berlin Plus. Vendar ta okvir sodelovanja s Severnoatlantskim zavezništvom ne zajema vseh operacij, ki jih izvajamo v imenu Evropske unije. Kot veste, imamo še vedno probleme, saj ta odnos še ni uspel preseči težav, ki jih imamo pri resničnem sodelovanju v operacijah z Natom, ki presegajo okvir Berlin Plus. Težav nam še ni uspelo rešiti na Kosovu, prav tako imamo težave v Afganistanu. Močno upam, da nam bo te probleme uspelo rešiti v pripravah na vrh Nata.
Naj rečem še besedo o Afganistanu. Nedvomno bo to ena od najpomembnejših zadev, s katero se bomo srečali v letu 2009. Veste, kakšno je stališče predsednika Obame o tem vojskovališču Afganistan-Pakistan, in vemo, da je že imenoval posebnega predstavnika. Moramo se odzvati, in sicer na razumen način. Potrebna bo večja vključitev. To ne pomeni nujno vojaške vključitve, moramo pa se vključiti učinkoviteje in bolj usklajeno med nami samimi, pa tudi navzven - z Združenimi državami, širšo mednarodno skupnostjo in Združenimi narodi. Že nekajkrat sem se sestal z Richardom Holbrookom in generalom Petraeusom. V naslednjih tednih bomo še enkrat preučili ta koncept, in zelo dobro bo, če bomo takrat pripravljeni za konstruktiven odziv na zelo pomemben problem, s katerim se ukvarjamo, s katerim se ukvarjajo Evropska unija in države članice, in s katerim se moramo po mojem mnenju ukvarjati še naprej.
Še ure in ure bi lahko govorili o drugih zadevah - energiji, preprečevanju širjenja orožja, in še o mnogih drugih, po mojem mnenju pa je najpomembneje, da imamo v danes predstavljenih treh poročilih temeljno soglasje o tem, kaj smo delali v zadnjem obdobju. Zaključil bi rad s prisrčno zahvalo za vaše sodelovanje. Hvala tistim, ki tesneje sodelujejo z mano na nekaterih posebnih zadevah, s katerimi se ukvarjamo. Kot sem že rekel: po mojem mnenju naše delovanje na mednarodnem prizorišču v imenu Evropske unije opredeljuje tudi nas same. V tem trenutku je zelo pomembno delovati bolje, ker hočemo biti boljši.
Benita Ferrero-Waldner
članica Komisije. - Gospod predsednik, cenim priložnost, da lahko še enkrat sodelujem v tej izčrpni razpravi o zadevah zunanje in varnostne politike.
Naj se zahvalim avtorjem treh poročil, ki so osnova za današnjo razpravo. Rada bi povedala, da sta služba gospoda Javierja Solane in moja služba zelo dobro sodelovali pri pripravi poročila o evropski varnostni strategiji (EVS) in prepričana sem, da se to odraža na izdelku. Poročilo zelo dobro odraža nove varnostne izzive, s katerimi je soočena EU, in vsebuje široko opredelitev varnosti.
Najprej naj nekaj besed posvetim skupni zunanji in varnostni politiki (SZVP). Poročila, ki jih imamo pred seboj danes, in poročilo o evropski varnostni strategiji se zaključujejo z ugotovitvijo, da lahko Evropska unija spremeni stvari na bolje, če bomo vsi sodelovali pri oblikovanju koherentne politike, ki bo združevala SZVP, razsežnost Skupnosti in seveda akcije držav članic. Ni dovolj le govoriti v en glas, pač pa moramo tudi delovati skupaj koherentno in usklajeno.
To zahteva oblikovanje najboljše kombinacije političnih instrumentov EU, od operacij EVOP do ukrepov preprečevanja konfliktov in odzivanja na krize v obliki instrumentov za stabilnost, razvojne pomoči, humanitarne pomoči oziroma orodij za zagotavljanje demokracije in človekovih pravic. Naj navedem nekaj primerov: Afganistan, Gruzija, Kosovo in Čad so lahko primeri, kako to počnemo v praksi.
V Afganistanu smo v naši skupni strategiji pomoči pomembni vlogi dodelili reformi in usmerjanju varnostnega sektorja. Od leta 2007 se Komisija ukvarja z novim programom reforme sodstva. Na področju vzdrževanja reda misija Sveta EUPOL usmerja in usposablja sile na terenu, Komisija pa nudi podporo afganistanski domači policiji prek sklada za javni red in mir v Afganistanu (LOTFA). Komisija je tudi glavni financer operativnih stroškov afganistanske policije - prek 200 milijonov EUR od leta 2002 do danes.
Gruzija trenutno prejema dodatno pokonfliktno finančno pomoč od EU. Doslej smo gruzijski vladi zagotovili 120 milijonov EUR od skupnega zneska 500 milijonov EUR, predvidenega za obdobje 2008 do 2010. Ta izredna pomoč ES je pomagala preprečiti resno humanitarno krizo.
Na Kosovu je Komisija prispevala k pravočasni kadrovski popolnitvi in opremljanju misije EULEX Kosovo. Poleg stalne pomoči bomo letos opravili študijo, ki mora opredeliti načine za pospešitev političnega in socialno-ekonomskega razvoja Kosova in njegovega napredovanja v smeri vključitve v Evropsko unijo.
Čadu smo doslej namenili skupaj 311 milijonov EUR iz 10. Evropskega razvojnega sklada. Naš cilj v tej državi je prispevati k omilitvi revščine in pospešiti gospodarski razvoj. Naša prednostna naloga je vzpostavitev dobrega upravljanja, vključno s sodstvom in policijo, infrastrukturo ter razvojem podeželja. Nadalje prek Instrumenta za stabilnost s sredstvi v znesku 10 milijonov EUR pomagamo pri usposabljanju 850 čadskih policistov, ki ga izvaja misija MINURCAT Združenih narodov. Pospešujemo tudi prostovoljno vračanje čadskih razseljenih oseb in beguncev in nudimo humanitarno pomoč v znesku 30 milijonov EUR.
Menim, da je to pravi pristop in da mora EU tak pristop sistematično uporabiti vsakič, ko se sooči z novo krizo.
Ta prilagodljivost sklopa politik je poudarjena v decembrskem poročilu o evropski varnostni strategiji in omenjena v vseh treh poročilih, ki jih imamo pred seboj danes. V poročilu o EVS je upravičeno navedeno, da so vezi med notranjo in zunanjo politiko EU zdaj izrazitejše, kar je nedvomno nujno pri obravnavi vprašanj, kakršna so energetska varnost in podnebne spremembe, ali pri osredotočanju na varnost in razvoj ter upoštevanju pomembnosti dolgoročne omilitve revščine za zmanjšanje varnostnih groženj.
Poročilo potrjuje potrebo po boljšem komuniciranju z našimi državljani glede vseh vidikov varnosti, ki se jih tičejo, da bomo zagotovili njihovo podporo našemu globalnemu delovanju, in poudarja, da vse, kar EU dela na področju varnosti, temelji na naših vrednotah in načelih in je usklajeno s cilji ZN. Ta sporočila moramo še naprej prenašati našim ljudem, tudi o zadevah, kakršna je terorizem, in odločno moramo povedati, da ima naša dejavnost trdne korenine v spoštovanju človekovih pravic in mednarodnem pravu.
Upoštevamo tudi vlogo civilne družbe in NVO ter žensk pri izgradnji miru, kar je odraz resnično evropskega pristopa.
Z veseljem sem opazila, da je v poročilu Evropskega parlamenta o evropski varnostni strategiji poudarjena potreba po nadaljnjem uveljavljanju resolucij Varnostnega sveta ZN 1325 in 1820 o ženskah in sporih.
Če se zdaj obrnemo k vprašanju energije, smo bili letos priča plinski krizi, ki je po učinkih na EU presegla vse dosedanje podobne dogodke. Kar zadeva energetsko varnost, je jasno, da moramo iz tega potegniti ustrezne nauke. Na primer, jasno nam je postalo, da je treba vzpostaviti delujoč notranji trg z energijo v EU, da so potrebni projekti na področju medsebojnih povezav in infrastrukture, da je potreben razvoj mehanizmov za obvladovanje kriz v oskrbi ter da je nujna čvrsta zunanja politika EU na področju energije, in ta širši pristop podpiramo.
Poročilo poziva k okrepitvi vloge EU v njeni soseščini, ampak o tem zdaj ne bom govorila.
Naši odnosi z Rusijo, ki so bili v zadnjem času na preizkušnji, so pomembni in imajo pomembne učinke na varnost.
Čezatlantska povezava je še naprej temelj naše skupne varnosti in že kmalu bomo sodelovali s predsednikom Obamo pri zadevah ključnega pomena.
Naj sklenem z nekaj besedami o specifičnem elementu, s katerim Komisija prispeva k sposobnosti EU odzivanja na krize, in sicer o instrumentu za stabilnost. Prvi dve leti obstoja tega instrumenta sta bili uspešni glede proračunskega izvajanja, operativne kakovosti in politične koordinacije s Svetom ter Parlamentom. Do sedaj je bilo 220 milijonov EUR namenjenih 59 akcijam po vsem svetu v letih 2007 in 2008, glavni delež v Afriki, temu pa so sledili deleži za Azijo in Bližnji vzhod, nato pa za Kosovo in Gruzijo. Kot je že rekel Javier Solana, bodo med naše prednostne naloge v letu 2009 vsekakor spadali Afganistan, Pakistan in Bližnji vzhod.
Naj povem, da z instrumentom za stabilnost v tesnem sodelovanju s sekretariatom Sveta sodelujemo v vrsti aktivnosti in igramo vedno pomembnejšo vlogo pri usposabljanju osebja misij za nabavo in finančno upravljanje ter pri usposabljanju civilnih ekip za odziv v okviru EVOP. Doslej smo usposobili 600 policijskih strokovnjakov o obvladovanju civilnih kriznih stanj po standardih usposabljanja ZN, s čimer smo izboljšali robustnost, prožnost in interoperabilnost policijskih sil EU.
Želela bi še dodati - in menim, da gre za zelo pomembno stvar, na primer glede Afganistana -, da moramo zagotoviti, da bodo pogoji dela za osebje, ki ga pošiljajo države članice, in za pogodbeno osebje dovolj privlačni, da bomo lahko zagotovili dovolj usposobljenih kandidatov za kadrovsko popolnitev naših misij. Mislim, da bomo morali v tej smeri še delati. To pomeni, da je po naših prispevkih pri obvladovanju kriz vedno večje povpraševanje in da se od EU pričakuje veliko. Mi pa bomo vsekakor poskušali ta pričakovanja izpolniti.
Valdis Dombrovskis
Gospod predsednik, gospe in gospodje, v zvezi z letnim poročilom (za leto 2007) o glavnih vidikih in temeljnih usmeritvah skupne zunanje in varnostne politike bi želel poudariti nekaj zadev, pomembnih z vidika Odbora za proračun. Prvič, želim spregovoriti o preglednosti proračunske porabe za skupno zunanjo in varnostno politiko. Praksa Evropske komisije, po kateri prenaša v naslednje leto neporabljena proračunska sredstva iz naslova skupne zunanje in varnostne politike, ki jih Evropska komisija smatra za trajno dodeljena sredstva, zbuja določeno zaskrbljenost. Odbor za proračun je zahteval od Komisije informacije o tej finančni praksi in priporoča, naj se zadeva obravnava na enem od rednih srečanj o skupni zunanji in varnostni politiki. Drugič, želel bi razpravljati o prenosu dodeljenih sredstev med različnimi proračunskimi postavkami v okviru skupne zunanje in varnostne politike. Seveda moramo dopuščati določeno prožnost, da je mogoče hitro odzivanje na krize v državah zunaj EU. Komisija pa bi lahko zvišala raven preglednosti in s tem možnosti demokratičnega nadzora področja skupne zunanje in varnostne politike s pravočasnim obveščanjem Parlamenta o internih prenosih. To je zlasti pomembno zato, ker je večina misij v okviru skupne zunanje in varnostne politike, še posebej nadzorna misija Evropske unije v Gruziji in misija EULEX na Kosovu, politično občutljivih. Tretjič, v zvezi z rednimi srečanji o skupni zunanji in varnostni politiki, ki so potekala na podlagi medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju, Odbor za proračun meni, da bi bila lahko ta srečanja mnogo učinkovitejša, če bi bili presoja načrtovanih ukrepov v okviru skupne zunanje in varnostne politike in v okviru srednjeročne ter dolgoročne strategije EU v državah izven EU in tudi stališča proračunskih organov pripravljeni že pred usklajevalnim srečanjem. Hvala za pozornost.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Gospod predsednik, želim se zahvaliti trem poročevalcem Evropskega parlamenta - gospodu Saryusz-Wolskemu, gospodu von Wogauu in gospodu Vatanenu - za njihova poročila, in poudariti, tako kot sta poudarila gospa Ferrero-Waldner in gospod Solana, da so prispevki Parlamenta pri razvoju čvrste, vidne in učinkovite zunanje varnostne in obrambne politike znatni. Ta politika mora jamčiti obrambo naših interesov po svetu in varovati ter ščititi naše državljane. Prispevati mora k oblikovanju Evropske unije, ki bo opravljala svojo vlogo v učinkovitem večstranskem sistemu, predvsem pa, gospod predsednik, mora prispevati k temu, da se bodo človekove pravice in demokratične vrednote uveljavile v vseh delih sveta.
Menim, da lahko na podlagi Lizbonske pogodbe in na podlagi novic, ki prihajajo iz Republike Irske, kjer ankete kažejo 60 % podporo Pogodbi, ter iz Češke republike, kjer je parlament ratificiral Pogodbo ugotovimo, da postaja Evropska unija na področju zunanje in varnostne politike polnoletna. To mora predvsem prispevati tudi k temu, da bodo naše vlade ob krizah razmišljale bolj evropsko.
Prepričan sem, da mora Evropska unija oblikovati svoja strateška stališča - to je jasno in je zajeto v novi varnostni strategiji -, pri tem pa ne sme pozabiti, da je čezatlantska povezava vpisana že v genom Evropske unije. Združene države so prek Severnoatlantske zveze porok evropske varnosti, in zaenkrat ni še nobene alternative tej povezavi.
Nadalje sem prepričan, do bo mogoče Evropo vzpostaviti kot "silo" le, če se bo uveljavila, ne proti Združenim državam, pač pa ob boku Združenim državam, kot eden od dveh partnerjev, ki delita isti pogled na svet in se med seboj spoštujeta. Seveda to ne pomeni, da mora Evropska unija dati Združenim državam carte blanche: svoje interese in vrednote moramo braniti, kadar koli menimo, da je to potrebno. Tudi Združene države se morajo naučiti spoštovati stališča Evropske unije, saj smo, kar je tudi podmena delovanja gospe Ferrero-Waldner in gospoda Solane, organizacija, ki si zasluži mednarodno spoštovanje in ima znatno težo kot sogovornik v vsaki regiji po svetu.
Helmut Kuhne
v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, naslednje sicer za Svet ne velja, člani Parlamenta, s tem pa tudi Komisija, pa vstopamo v ciljno ravnino tekočega mandata. Zato mislim, da je smiselno, da ne ravnamo kot uradnik, ki zgolj formalno preverja poročilo o napredku evropske varnostne in obrambne politike, pač pa se zadeve lotimo bistveno bolj poglobljeno.
Priznati moram, da sem zelo razdvojen med dvema pogledoma na to tematiko. Pulim si lase, kadar imamo opravka z vsakodnevnimi potrebami, kadar je ogrožena kaka misija, ker nam manjka šest helikopterjev, kadar ni politične volje v različnih prestolnicah ali kadar prevladujejo razhajanja pri tehnoloških projektih.
Če pogledam na zadevo iz zgodovinske perspektive, pa je pogled povsem drugačen, in za to zasluži veliko pohvalo gospod Solana. Ne smemo pozabiti, da Evropska varnostna in obrambna politika obstaja šele nekako deset let in da je bil dokument o varnostni strategiji sestavljen šele leta 2003. Glede na to je napredek res velik, vsaj z zgodovinskega vidika. Kot zgodovinski optimist se v trenutkih dvomov odločim za ta drugi pogled.
Druga točka, o kateri bi rad kot socialni demokrat govoril, pa zadeva nekaj, za kar ne nosi odgovornosti niti Evropska unija niti Nato, zadeva pa vse nas Evropejce. Zadeva dogajanja v zvezi z raketnim obrambnim sistemom na Poljskem in Češkem. Nas, socialne demokrate, veseli slišati, da se zadeve, ki smo jih predlagali, zdaj udejanjajo v okviru sprememb v Združenih državah.
Ves čas smo govorili, da nima smisla pretirano hiteti z odločanjem o razporeditvi opreme, saj danes nismo izpostavljeni nikakršnim grožnjam, na primer s strani Irana. Hillary Clinton je prejšnji teden rekla, da bodo ZDA naslednje svoje odločitve sprejemale glede na dogodke v Iranu. Joe Biden je rekel, da je vse odvisno od tehničnih možnosti in finančnih okoliščin. To pozdravljamo. Vsaj ne bomo zadnja zapuščena enota, ki še brani izgubljene položaje okoli tega raketnega obrambnega sistema.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
v imenu skupine ALDE. - (NL) Današnja razprava na osnovi treh poročil dokazuje, v nasprotju s pogostimi prepričanji evropesimistov in evroskeptikov, da evropska varnostna in obrambna politika ter evropska zunanja politika dobivata vedno jasnejše obrise in da kažeta vedno več znakov doslednosti. To so prepričljivo dokazali govorniki pred menoj.
Najprej in predvsem bi se rada zahvalila trem poročevalcem za način obravnave in upoštevanje mnenj liberalnih poročevalcev v senci pri pripravi poročil. Veseli nas, da se veliko naših mnenj odraža v poročilih. Po mojem je malce škoda, da sta za poročilo o Natu gospoda Vatanena, ki se je skrajno potrudil, da bi upošteval kolikor mogoče mnenj in pogledov, Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) in Evropskih demokratov ter Skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu predložili svoje spremembe šele v zadnjem trenutku, kot da bi želeli dati svoj pečat poročilu.
Poročilo bomo ne glede na to potrdili, saj smo prepričani - in tukaj govorim o poročilu - da osvetljuje prave vidike in je dovolj realistično. Poročilo na primer potrjuje, čeprav na zelo olikan način, da Evropska unija in Nato vsekakor tekmujeta med seboj. Take zadeve običajno ostanejo povsem prezrte, čeprav so dejstvo.
Drugič, sprememba, ki sva jo predložila skupaj z gospodom Duffom in v kateri jasno opisujeva težave, ki jih povzročajo različni pogledi Turčije, Grčije in Cipra v Natu in v Evropski uniji, je bila sprejeta. Običajno se v takih primerih ostane pri zastrtih namigih.
Na koncu naj izrazim še poziv k dopolnjevanju obrambnih in varnostnih strategij Evropske unije in Nata, ki je, gospe in gospodje, nujno.
Konrad Szymański
v imenu skupine UEN. - (PL) Gospod predsednik, liberalistični konec zgodovine, ki so ga napovedovali v devetdesetih letih, se je izkazal za pravljico. Upravičeno se počutimo vedno bolj osamljene. Zato ni nikakršne alternative sodelovanju med Evropsko unijo in Natom. Ni alternative za večje vključevanje Evrope in ZDA v reševanje zadev mednarodne varnosti. Drugače bodo načela mednarodnega reda de facto narekovali Koreja, Iran ali Hamasovi teroristi.
Posebno pozornost zahtevajo energija, surovine, piratstvo in varnost interneta. Pred kratkim smo na Poljskem spoznali, da je hud problem tudi boljše usklajevanje reševanja talcev. Res pa je, da tudi skupaj sprejete odločitve niso vedno dobre. Zato ne bi precenjeval pomena Lizbonske pogodbe. Omejitve naše učinkovitosti je treba iskati v evropskih prestolnicah. Tam je treba poiskati politično voljo za skupno svetovno politiko, ne pa v postopkih.
Angelika Beer
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, dejstvo je, da v zadnjih letih evropska zunanja in varnostna politika hitro napreduje. Zagotoviti pa moramo tudi enako hiter razvoj in spremembe v zvezi z vsakovrstnimi grožnjami in krizami.
Moja skupina nasprotuje omalovaževanju našega lastnega dela. Prav zato pa tudi nisem pripravljena peti hvale poročilom, ki jih imamo pred seboj. Gospod Saryusz-Wolski je sestavil dobro poročilo in tega bomo podprli. Gremo naprej. Strateška dilema je jasna: gospod Solana, imate popolnoma prav. Pravkar ste nam povedali, da je treba evropsko sodelovanje okrepiti na strateški ravni. Najprej in najbolj pa si moramo prizadevati in doseči skupno evropsko strategijo na področju zunanje in varnostne politike - ki je še nimamo.
To govorim zato, ker smo na zgodovinski prelomnici. Poročila - zlasti poročilo gospoda Vatanena - o Natu se vse preveč ukvarjajo z novo vlado ZDA. Gospod Vatanen se v svojem poročilu ni želel ukvarjati z vprašanjem jedrske razorožitve, o katerem bomo ponovno glasovali jutri. O čem se torej sploh pogovarjamo?
Oglejmo si zdaj poročilo gospoda von Wogaua. To poročilo obravnava nov koncept: SAFE. Gre za posrečeno besedno igro - Synchronised Armed Forces Europe (usklajene oborožene sile Evrope) -, ampak ta koncept preprosto ne obstaja. Ni nam jasno, zakaj bi ga morali podpreti, saj koncepta preprosto ni. Gospod von Wogau v svojem poročilu ne obravnava človekove varnosti. Naša skupina vztraja, da si moramo kot Evropska unija jasno zastaviti ta cilj v svoji zunanji politiki. Ni poskrbel, da bi govorili o partnerstvu za izgradnjo miru in razvoju civilnih mirovnih sil. Zato se mi zdi upravičeno reči, da je to poročilo pomanjkljivo, če verjamemo, da mora Evropa ukrepati že zdaj, v prihodnjih mesecih, od danes naprej - kar je postalo jasno na varnostni konferenci v Münchnu.
Prava priložnost za to je obdobje po volitvah v ZDA. Ne vem, koliko časa imamo na voljo. Kot Evropejci moramo zdaj opredeliti svoje strateške interese in jih uveljaviti v zavezništvu, Natu, prav tako pa moramo zdaj določiti svoje opredelitve varnosti, kot je omenila gospa Ferrero-Waldner, v zvezi z Rusijo. Drugače se bo čez nekaj mesecev izkazalo, da je administracija ZDA bolj daljnovidna od nas v Evropski uniji in bo z dvostranskimi pogovori z Rusijo določila bistvene postavke varnostne strategije, ne da bi evropske sile - politične sile, sile za preprečevanje sporov - lahko kakorkoli vplivale na to preoblikovanje čezatlantske varnostne politike.
Zato pozivam vse nas tukaj, pa tudi druge, da se odrečemo staremu razmišljanju, ki je bilo primerno za čas hladne vojne, se opredelimo za novo enotno smer in se je držimo. Evropa svojim državljanom dolguje izgradnjo varnostnega partnerstva, ki bo zagotavljalo mir, ne pa obratno.
Tobias Pflüger
Gospod predsednik, poročili gospoda von Wogaua in gospoda Vatanena sta eksplicitni in jasni ter pozivata k še hujši militarizaciji Evropske unije. Poročili terjata de facto pretvorbo Evropske unije v vojaško silo. Poročilo gospoda von Wogaua o evropski varnostni strategiji zahteva oblikovanje "integriranih vojaških evropskih sil". Ne strinjamo se, da je to prava pot naprej. Poročilo se med drugim zavzema za operativni štab EU in za skupni trg obrambne opreme.
Poročilo gospoda von Wogaua za nazaj upravičuje močno predragi program Eurofighter. Poročilo trdi, da je Lizbonska pogodba, ki "bo uvedla velike spremembe na področju EVOP", ključnega pomena. To je osnovni razlog za naše nasprotovanje Lizbonski pogodbi.
Vatanenovo poročilo zahteva trajne strukture za sodelovanje med EU in Natom. Prepričani smo, da to ni primerno. Vsaka nova vojaška misija EU je problematična. Nato ni zavezništvo za mir - je sila za vojno, v Jugoslaviji in zdaj v Afganistanu. Katera vojna bo naslednja? Nato pomeni politiko vojne. Poročilo označuje NATO kot "jedro evropske varnosti". Ne! Nato pomeni negotovost! Mešanje EU in Nata bi bilo zelo problematično, zlasti glede na dve strategiji.
V Konfederalni skupini Evropske združene levice/Zelene nordijske levice se zavzemamo za civilno Evropsko unijo in nasprotujemo Natu. Kar potrebujemo, je razpustitev Nata. Nato želi 60-letnico svojega obstoja praznovati v Strasbourgu, Baden-Badnu in Kehlu. S tega mesta pozivam Evropski parlament k protestu proti temu vrhu Nata! Šestdeset let Nata je šestdeset let preveč.
Kot skupina smo ob poročilih gospodov von Wogaua in Vatanena predložili svoji manjšinski poročili in moji kolegi bodo podrobneje govorili o posebnih problemih pri odnosih z Rusijo. Kot doslej nasprotujemo raketnemu obrambnemu sistemu in zavračamo besedilo v poročilu, ki se nanaša na Ciper. Zato bomo glasovali proti tema dvema poročiloma.
Bastiaan Belder
v imenu skupine IND/DEM. - (NL) Ko sem se v okviru delegacije Evropskega parlamenta pred letom dni seznanil z delovanjem policijske misije EU na Zahodnem bregu, sem začel gojiti trohico upanja, da bodo palestinske oblasti dejansko uveljavile svojo avtoriteto prek učinkovitega sistema vzdrževanja reda in varnostnega sistema. Člen 25 poročila Saryusz-Wolskega zato pozdravlja obnovitev mandata policijske misije EU na palestinskih ozemljih.
Pred kratkim pa sem videl nekaj zelo neugodnih poročil o javni varnosti na Zahodnem bregu, ki navajajo tudi pojave izsiljevanja s strani delavcev palestinskega varnostnega sistema, ki ponoči delujejo kot mafijski kolovodje, in celo imena članov terorističnih skupin, ki so na plačilnem seznamu palestinskih oblasti.
Rad bi vprašal Svet in Komisijo, ali so ta poročila resnična. Ali so izmišljena? Na kratko, kakšne so zadnje novice o policijski misiji EU na palestinskih ozemljih? Konec koncev je to bistvenega pomena. Če želimo vzpostavitev obstojne palestinske države, je treba najprej spet vzpostaviti zakon in red na Zahodnem bregu.
Luca Romagnoli
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, upal bi si trditi, da je Atlantsko zavezništvo zastarel obrambni instrument in da v določenih primerih dejansko ne koristi našim odnosom na primer z Rusijo. Prepričan sem, da moramo gojiti naše odnose z Rusijo in jih uporabljati kot pot k prednostnemu partnerstvu.
Strinjam se z izjavo gospe Ferrero-Waldner, da skupna varnostna politika ne sme spregledati dejstva, da se Nato v zadnjem času ne izkazuje kot najkoristnejši instrument za odvračanje konfliktov ali vzpostavljanje miru.
Prepričan sem, da je zdaj Evropa dovolj zrela in da obstaja politična potreba po oblikovanju neodvisne varnostne strategije. To ne pomeni, da bi prestopili na nasprotno stran. Lahko delujemo eden ob drugemu - kot so priporočali že drugi poslanci pred mano -, ne da bi se morali pogosto podrejati interesom, ki niso evropski. Zato ne morem podpreti predloženih poročil.
Javier Solana
visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko. - (ES) Gospod predsednik, dovolite mi, da kolikor mogoče na kratko, ob upoštevanju, da so bili tudi prispevki različnih govornikov v enakem duhu, omenim tri ali štiri zadeve, ki so mi prišle na misel ob poslušanju govorov.
Začnimo z viri in sredstvi. Poročevalci so povedali, da je res, da imamo težave z viri in sredstvi in da bi bilo primerno iskati rešitev v boljši izrabi nacionalnih virov. Rad pa bi povedal, da imamo že zdaj na voljo določena sredstva, ki jih ne izrabljamo najbolje, in vam zadevo nekoliko osvetlil.
Prepričan sem, da je bila zamisel o ustanovitvi Evropske agencije za obrambo v dogovoru z Evropskim svetom, ne da bi čakali na sprejem Lizbonske pogodbe, dobra. Prepričan sem, da lahko Agencija naredi veliko z usklajevanjem nacionalnih politik in s tem poskrbi za višjo dodano vrednost vseh politik, ki se že izvajajo.
Eden od govornikov je omenil helikopterje. Helikopterje potrebujemo pri misijah vseh vrst: civilnih misijah, vojaških misijah in vseh drugih misijah za transport. Danes je helikopter nujno orodje za obvladovanje kriz.
Boljša izraba obstoječih sredstev, tako materialne opreme kot nematerialnih vidikov v zvezi s helikopterji bi nam omogočila njihovo boljšo izrabo in nam zagotovila več virov, kot jih imamo na voljo sedaj.
Rad bi povedal tudi, da v zadnjih tednih naši strateški odnosi z Združenimi državami in z Rusko federacijo skokovito napredujejo.
Gospa Beer je govorila o varnostni konferenci v Münchnu, ki je bila po mojem prepričanju pomemben dogodek, na kateri je bil dosežen napredek s prostim pogovorom, saj ni bila politični forum za sprejemanje odločitev, pač pa izjemno pomemben forum za razmislek. Prepričan sem, da bodo v naslednjih mesecih in letih tema naših razprav naši odnosi z Združenimi državami, z vidika strategije za prihodnja leta, in naši odnosi z Rusijo. Tako je bilo v Münchnu, pa tudi kasneje, ko sva gospa Ferrero-Waldner in jaz obiskala Moskvo in razpravljala o temeljih novih zamisli o evropski varnosti z voditelji Ruske federacije.
Evropa ne želi biti vojaška sila. Prepričan sem, da je Evropa - Evropska unija - civilna sila z vojaškimi sredstvi, kar je nekaj povsem drugega kot vojaška sila, in prepričan sem, da mora tako tudi ostati. Naše delo in dokumenti, ki jih sestavljamo in ki jih sestavljata Parlament in Komisija - ali ki jih sestavljam jaz osebno -, vodijo k temu cilju.
Nekaj besed o policiji na palestinskih ozemljih, o kateri smo govorili na prejšnjem zasedanju. EUPOL spada med naša najpomembnejša sredstva, kar se tiče naše verodostojnosti in dela na področju varnosti pri Palestincih in na zasedenih ozemljih, in tudi v prihodnje bo pomembno sredstvo Evropske unije, ki nam bo zagotovilo priznanje na vseh straneh: pri Palestincih, pri Izraelcih in pri sosednjih državah. Zato bodite prepričani, da bomo storili vse, da bo še naprej deloval v tej smeri.
Elmar Brok
(DE) Gospod predsednik, komisarka, gospod Solana, rad bi se zahvalil vsem trem poročevalcem, želim pa razpravljati o le nekaj delnih vidikih. Predvsem bi rad rekel, da 60 let zveze NATO pomeni 60 let miru in svobode za mojo generacijo: to moramo upoštevati.
Če nam uspe okrepiti zunanjo, varnostno in obrambno politiko EU v času, ko je multilateralizem spet v vzponu, kot je pravkar povedal visoki predstavnik gospod Solana, to je, če nam v tem času multilateralizma uspe našo vizijo v večjem obsegu vključiti v preventivne ukrepe in mehko moč v večjem obsegu vključiti v skupno čezatlantsko strategijo, nas čaka svetla prihodnost.
Istočasno pa tudi vrnitev Francije v vojaško integracijo krepi položaj Evrope. Münchenska varnostna konferenca je bila zgovorna: po pojasnilih ministrskega predsednika Tuska, kanclerke Merkel in predsednika Sarkozyja - v prisotnosti Joa Bidna, podpredsednika Združenih držav - praktično ni bilo nasprotovanja evropskim enotam znotraj Nata. Vsaj po mojem mnenju je to, da Američani niso protestirali, senzacionalno odkritje. V čezatlantskih odnosih lahko pospešimo tudi oblikovanje skupnih stališč na vojaškem področju, tako da bodo ta stališča verno odražena v okviru Nata. Zato bi morali naše videnje vojaških zmogljivosti s poudarkom na mehki moči in preventivi uporabiti tudi pri odpiranju novih točk dnevnega reda, ki so sicer obstajale že prej, so se pa jasno izoblikovale v Münchnu, saj nam politika predsednika Obame omogoča vstop v novo obdobje pogajanj o razorožitvi. Evropejci lahko odigramo svojo vlogo pri tem s START, z NPT, ki ga je treba ponovno dogovoriti, in zlasti s Pogodbo CFE, ki je za Evropo še posebej pomembna, saj imamo določene težave tudi z Rusijo.
Če vse to udejanjimo, vključno z raketnim ščitom, nam bo to zagotovilo nove, boljše možnosti za vodenje skupne čezatlantske politike, pri kateri bodo Združene države naš zaveznik, Rusija pa naš strateški partner: politiki, ki bo usmerjena k evropskim mirovnim interesom. To priložnost lahko izkoristimo le, če bomo mi sami postali močnejši in vplivnejši, zato vodi ta politika v pravo smer.
Ioan Mircea Paşcu
Gospod predsednik, poročilo o vlogi Nata v varnostni arhitekturi EU odraža različne pristope v Evropskem parlamentu, od takih, ki Nato še vedno vidijo kot organizacijo, ki zagotavlja najtrdnejše jamstvo varnosti svojim članicam, na eni strani, do takih, po katerih je potreba po Natu vedno manjša v svetu, v katerem ni pomembnejših groženj - vsaj ne primerljivih z nekdanjo sovjetsko grožnjo.
Vendar se doslej še nobena članica obeh organizacij ni bila pripravljena odreči varnostnim jamstvom Nata, kljub temu, da EU krepi svoja varnostna in obrambna prizadevanja in je že uvedla svoj ekvivalent členu 5 Washingtonske pogodbe: solidarnostno klavzulo v Lizbonski pogodbi.
Po mojem bi moralo partnerstvo med Natom in EU - najpomembnejšim delom širših čezatlantskih odnosov - zagotavljati naravno medsebojno dopolnjevanje in koristi obema partnericama, ki preprosto morata delovati skupaj v svetu, v katerem se množijo vedno kompleksnejši izzivi. V ta namen bi bilo mogoče izboljšati obstoječe mehanizme - na primer sporazume Berlin Plus, razmišljati o novih - na primer predlog za operativni štab EU, premagati ovire - na primer negativne posledice ciprskega problema, in, kar je najvažnejše, gotovo izboljšati načine, kako gledamo eden na drugega. Tako bi morali na eni strani nehati šteti Nato za nasprotnika, na drugi strani pa EU za privesek Nata.
Kot sem že omenil, bi v praksi partnerici zagotovo lahko dobro sodelovali in se medsebojno dopolnjevali. V tem smislu je bilo poročilo spremenjeno in upam, da je zato postalo sprejemljivo za številne med nami.
Andrew Duff
Gospod predsednik, številni govorniki danes popoldne olepšujejo stvari. Dejstvo je, da se ne izkazujejo kot uspešne vse misije v okviru EVOP: pri nekaterih ni bil jasen namen, nekatere imajo nezadostno financiranje, in lahko se še izkaže, da bo neuspešna tudi naša akcija v Afganistanu. Zato je dobro, da se Parlament intenzivno vključuje v opredeljevanje skupne varnosti, in zdaj moramo vzpostaviti mnogo jasnejša merila za misije EVOP.
Pri integraciji naših sil je napredek šibak, in po mojem trčenje francoske in britanske podmornice ni tisto, kar smo vsi pričakovali.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gospod predsednik, tam, kjer je preveč predsednikov, v resnici ne predseduje nihče. Ko govorimo o vprašanju varnosti, bi morali zelo jasno in natančno spregovoriti o zadevi, ki je zelo nujna in pomembna. Kar se je zgodilo lani na Kavkazu, v neposredni soseščini Evropske unije, kaže, da moramo nujno pripisati ustrezen pomen vzhodni politiki in to obravnavati kot posebno vlaganje v varnost Evrope ter EU. Tudi zato je partnerstvo z državami vzhodno od EU po mojem mnenju temeljnega pomena in ob tem, ko sem vesel, da to partnerstvo obstaja, me skrbi, ker so se sredstva, namenjena Vzhodnemu partnerstvu, zmanjšala skoraj na tretjino. Mislim, da je to vprašanje temeljno in verjamem, da po njem presojajo Evropsko unijo ne le najbližje sosede, pač pa tudi države daleč za Belorusijo, Ukrajino in Gruzijo.
Satu Hassi
(FI) Gospod predsednik, gospe in gospodje, zahvaljujem se trem poročevalcem. Na žalost pa moram reči, da ne delim nekritičnega mnenja o Natu, ki ga podaja predvsem poročilo gospoda Vatanena.
Seveda Nato danes ni enaka organizacija kot v času hladne vojne, pa tudi Evropa ni več ista, in sodelovanje med Natom in EU je vsekakor odlična stvar. Ne strinjam pa se, da je problem, če niso vse države članice EU hkrati tudi članice Nata.
Priznati moramo, da je nekaterim med njimi uspelo pomembno prispevati k izgradnji miru točno zato, ker so ostale izven vojaških zavezništev, kar velja tudi za mojo deželo, Finsko. Ker Finska ni članica nobene vojaške zveze, je tako rekoč nikjer ne ocenjujejo kot sovražno silo ali kot predstavnika sovražnika. To je mnogim Fincem pomagalo pri prizadevanjih za krepitev miru. Taki primeri so delo našega nekdanjega ministrskega predsednika Holkerja na Severnem Irskem, delo našega nekdanjega predsednika Ahtisaarija v Namibiji, Indoneziji, Acehu in na Kosovu, ter delo našega nekdanjega ministra gospoda Haavista v Sudanu.
Res je, da večina državljanov EU živi v državah članicah Nata, priznati pa moramo, da je obstoj neuvrščenih držav dragocen za naša mirovna prizadevanja. Ne smemo se mu odreči v imenu nekakšne težnje k poenotenju vojaške politike v EU.
Vladimír Remek
(CS) Prvotno sem hotel govoriti o nevarnostih militarizacije vesolja, saj čutim, da imam kot nekdanji astronavt poseben vpogled v to zadevo. Predstavljeni dokumenti pa poudarjajo med drugim tudi potrebo po uporabi varnostne politike v korist državljanov EU. Hkrati pa ostaja popolnoma prezrto na primer njihovo mnenje o načrtovani gradnji novih vojaških baz na ozemlju EU. Zlasti na Poljskem in v Češki republiki se nadaljujejo priprave za namestitev elementov ameriškega raketnega obrambnega sistema. Zlasti v moji domovini, Češki republiki, so stališča in mnenja javnosti popolnoma prezrta. Niti enega uradnega glasu ni iz EU v podporo interesom državljanov, ki se jim lahko glede te zadeve zdi, da EU sploh ne obstaja. Pri tem pa dve tretjini ljudi v Češki republiki vztrajno zavračata tuje baze, kljub vsem informacijskim in promocijskim kampanjam, ki potekajo že več kot dve leti. Po mojem je nekaj narobe z EU, če se interesi naših ljudi ne odražajo v naših dokumentih in če je v interesu demokracije mogoče prezreti stališča ljudi. Ni čudno, da se ljudje odvračajo od politike EU in jo imajo za nekaj, kar ni njihovo, ali pa jo popolnoma zavračajo.
Bernard Wojciechowski
Gospod predsednik, državljani Evrope potrebujejo močno Unijo s konkurenčno zunanjo, varnostno in obrambno politiko. To se ne bo uresničilo, če bo Unija mirovala ali se prestopala na mestu. Kitajska in Indija rasteta ne le v gospodarski, ampak tudi v vojaški sili.
Konkurenčna prednost Evrope bi morala temeljiti na znanju in inovacijah. To moramo gojiti in podpirati mi vsi. Pri učinkoviti varnostni strategiji bi morale naše evropske oborožene sile imeti na voljo opremo in vire najvišje kakovosti. Ob tem, ko Združene države namenjajo varnosti na tisoče milijard dolarjev, mi v Evropi svojo strategijo razvijamo vse prepočasi ali sploh ne. V času krize zapiramo tovarne orožja, na primer tovarno v kraju Radom na Poljskem. Namesto tega bi morali vlagati v napredne tehnologije, na primer v tehnologije za breztrzajno orožje, ki jih prav zdaj razvijajo na Poljskem. Inovacije ustvarjajo nova delovna mesta in poslovne priložnosti. Evropskih zmogljivosti ni mogoče razvijati z zapiranjem naših tovarn.
Roberto Fiore
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, načeloma seveda podpiram zamisel o evropski vojski, moramo pa opredeliti, kakšne vrste naj bo in v kakšne omejitve naj veljajo zanjo.
Res je nesmisel, da sta druga proti drugi postrojeni dve vojski - turška in grška, ki sta članici istega zavezništva. Prepričan sem, da je Svet že obiskal Severni Ciper in je lahko ocenil škodo, ki so jo povzročili turški vojaki in turška okupacija na otoku, ki nedvomno spada v Evropo.
Reči moramo tudi, da je zavezništvo z Združenimi državami brez dvoma zavezništvo, ki pogosto povzroča hude probleme. ZDA so nas zvlekle že v več vojn, v več sporov - mislim na Srbijo, Irak in Afganistan, ki se vrtijo okoli interesov, ki gotovo niso evropski interesi.
Namesto tega bi se morali povezati z Rusijo in Belorusijo, ki sta v resnici zgodovinsko, versko, vojaško in geopolitično evropski državi. Evropska vojska prihodnosti mora biti: vojska, ki seveda ne bo v vojni z Združenimi državami, bo pa vzdrževala spodobno razdaljo do njih, vojska brez Turčije, kajti, dokler ne dobimo nasprotnih dokazov, je Turčija del Azije, ki je v Sredozemlju na žalost v sporu z eno od evropskih držav, in vojska, ki je v zavezništvu in tesni povezavi z Rusijo ter Belorusijo.
Geoffrey Van Orden
Gospod predsednik, gotovo vas ne bo presenetilo, če izrazim svojo zaskrbljenost glede vneme, ki jo izražajo poročila o EVOP, zlasti poročilo gospoda von Wogaua, ki je polno netočnih podmen o naravi Evropske unije in ambicij o vzpostavitvi evropske vojske pod nadzorom EU. Poročilo, citiram izraze, obravnava "usklajene oborožene sile Evrope" kot korak na poti k "integriranim vojaškim evropskim silam". Z drugimi besedami: k evropski vojski. Kot vemo, EVOP nima nikakršne vojaške dodane vrednosti. Je politično orodje za pospeševanje integracije Evrope. Obravnavati jo moramo kot tako orodje.
Dolgo časa že vztrajam, da ima Evropska unija lahko koristno vlogo pri zagotavljanju civilnih instrumentov za obvladovanje kriz in pokonfliktno obnovo. To bi bilo dejansko koristno. Mimogrede, nobeden od oficirjev, ki jih poznam, si ne predstavlja, da je mogoče spore, kakršen je afganistanski, reševati zgolj z vojaškimi sredstvi. "Celovit pristop", kot je danes modno poimenovan, ni nič novega. Včasih smo ga imenovali "pristop s srcem in pametjo". Torej so poskusi Evrope, kako upravičiti svoje vključevanje v vojaške zadeve, češ da je celovit pristop nekaj samo njenega, nekakšen unikatni prispevek EU, popolna zmota, celo prevara. Pošten in razumen pristop EU bi bil očistiti EVOP obrambnih ambicij in se osredotočiti na civilni prispevek. Šele nato bi se lahko Evropa in njeni zavezniki morda usmerili na vojaški prispevek k Natu in pripomogli k prerodu čezatlantskega zavezništva za težavna leta pred nami brez motenj, ki jih zdaj vnaša podvajanje načrtov v EU.
Trenutno je problem, da ambicije EU že začenjajo okuževati Nato in resno me skrbi, kako bo to vplivalo na potek 60-letnice. Pri vsem tem pa nekateri vladni ministri v Združenem kraljestvu vztrajno zanikajo, tudi sebi, da se kaj takega sploh dogaja.
Martí Grau i Segú
(ES) Komisarka, gospod Solana, gospe in gospodje, najprej bi se rad zahvalil vsem trem poročevalcem za njihovo delo. Kot poročevalec v senci pri poročilu o skupni zunanji in varnostni politiki (SZVP) bom govoril posebej o tem dokumentu in na začetku čestital gospodu Saryusz-Wolskemu za rezultate njegovega dela in za njegovo sodelovanje z drugimi skupinami, ki je privedlo do soglasno sprejemljivega izdelka.
Enako kot Parlament pogosto zahteva, naj si Evropska unija priskrbi orodja, potrebna za enoglasno nastopanje pred svetom, lahko tudi Parlament sam oblikuje enotno fronto, ko ocenjuje in vliva zagon pomembnim prednostnim nalogam skupne zunanje in varnostne politike.
Napori naše skupine - Skupine socialdemokratov v Evropskem parlamentu - so bili usmerjeni v dvojni cilj. Prvič, v uvedbo ali krepitev pomembnih tem, ki so po našem mnenju koristne in potrebne na vseh področjih zunanje politike, kakršne so boj proti podnebnim spremembam, spodbujanje miru po vsem svetu ali prizadevanje za človekov razvoj. Drugič, v predlaganje poti za uravnoteženje med geografskimi prednostnimi nalogami SZVP, prvotno navedenimi v besedilu, če so sploh bile navedene, oziroma za njihov vnos v besedilo, če niso bile navedene.
Zato smo se na primer zavzemali za natančnejšo razjasnitev razmejitev delovanja institucij in mehanizmov sodelovanja v nedavno opredeljeni Vzhodni dimenziji. Zavzemali smo se za podrobnejšo opredelitev in za večji poudarek na naših odnosih z Afriko, celino, na katero se vse prepogosto spomnimo le, kadar na njej izbruhne kakšna še posebej nasilna vojna, večinoma pa še takrat ne.
Glede Latinske Amerike smo želeli, da se upoštevajo tekoči procesi pridružitvenih sporazumov - prvi medregionalni razgovori, ki jih bo Evropska unija zaključila v svoji zgodovini.
Kar se tiče Sredozemlja, smo nasprotovali poenostavljanju obravnave samo na varnost. Želeli smo vključiti tudi bogato politično, gospodarsko in socialno-kulturno dediščino barcelonskega procesa.
Kar se tiče sprememb za plenarno zasedanje, naša skupina ni vložila nobene, saj menimo, da na ta način nekoliko prispevamo k trdnosti ravnovesja, doseženega s kompromisi. Zato bomo nasprotovali večini sprememb, da ne bi škodovali kompromisom, doseženih v Odboru za zunanje zadeve.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Gospod predsednik, kot je nekoč rekel Tony Blair, Evropa sicer ne sme biti naddržava, mora pa biti supersila. Temu lahko dodamo: ne le gospodarska supersila, kar v resnici že je, ampak tudi pomemben akter na svetovnem odru, saj to zahtevajo interesi, tudi gospodarski, vseh držav članic.
Pravijo, da je Henry Kissinger svoje čase prosil za telefonsko številko, na katero naj kliče, kadar ga zanima stališče Evropske unije v pomembnih zadevah mednarodne politike. Danes je to telefonska številka visokega predstavnika. Težava pa je v tem, da mora gospod Solana ob zvonjenju telefona vedeti, kaj naj reče. Zato je nujno oblikovati skupno zunanjo politiko, ki bo vključevala tudi varnostno in energetsko politiko, in torej tudi skupno politiko do Rusije.
Naj se vrnem k stalno ponavljajočemu se pozivu k enotnemu govorjenju držav Evropske unije, kadar se pogovarjajo z Rusijo. Da bo do tega prišlo, je treba čim prej oblikovati natančno opredeljeno politiko do Rusije, politiko, ki jo bomo gojili skupaj in bo temeljila na solidarnosti. Tako bomo dobili jasen okvir ne le za pogovore med EU in Rusijo, pač pa tudi za dvostranske pogovore med Rusijo in posameznimi državami članicami. Pri oblikovanju te politike mora biti pomembna vloga dodeljena Evropskemu parlamentu, glede na mandat, ki ga je prejel na demokratičnih volitvah in na katerega je lahko ponosen.
Adamos Adamou
(EL) Poročilo o vlogi Nata v Evropski uniji se izrablja kot izgovor za odpiranje vprašanja ciprske pridružitve Partnerstvu za mir in Natu. Položaj Republike Ciper moramo spoštovati. Poseganje v notranje zadeve suverene države članice za vzpostavljanje integracije, ki je ne predpisuje nikakršna pogodba, je nelegitimno.
V času, ko je Republika Ciper sredi pogajanj o rešitvi ciprskega vprašanja, se odpira fronte, ki lahko škodujejo poteku pogajanj. Cilja vseh morata biti polna demilitarizacija domovine, ki je pod turško okupacijo, in zagotovitev trajne rešitve za prihodnost. To je tudi stališče, ki ga je Evropski parlament izrazil v drugih poročilih.
Pozivamo vas k podpori sprememb 22, 23 in 24 ter h glasovanju proti točkam, ki pomenijo poseganje v notranje zadeve suverene države. Pozivamo vas k potrditvi nedotakljivosti načela spoštovanja suverenih pravic držav članic, ne glede na vaše splošno mnenje o Partnerstvu ali Natu. Naši usmeritvi sta demilitarizacija in spoštovanje načel mednarodnega prava.
Georgios Georgiou
(EL) Gospod predsednik, po mednarodnem pravu izjava "imam državo" pomeni, da obvladujem določeno ozemlje, na katerem vzpostavim vlado, ki izvaja obrambno in zunanjo politiko. Naj vas zdaj vprašam o "državi Evropi", o kateri pridigajo številni ljudje - sprašujem se, kje so njene meje, kakšno je njeno ozemlje in kje je njena obramba, ko pa je obramba v rokah velike - na žalost ameriške - vojske, in kje je njena zunanja politika, ko pa je Bližnji vzhod v plamenih, topla greda terorizma, ki terorizem tudi izvaža, in poln beguncev ter žrtev, ki niso na poti v Alabamo, Arizono ali Kentucky, pač pa na žalost prihajajo v Grčijo, na Ciper, v Nemčijo in Španijo?
Zato moram reči, da začenjam dvomiti v smiselnost podpore zamislim gospodov, ki so nam predložili ta poročila, in razmišljam, da bi jutri glasoval proti poročilom.
Jim Allister
Gospa predsednica, tisti, ki zanikajo, da nam pred očmi nastaja naddržava EU, bodo precej težko obrazložili vsebino teh poročil, ki tudi prispevajo h gradnji imperija.
Zatrjevanje, da skupna obrambna politika - ki zdaj velja že za nekaj samoumevnega - in tako imenovana strateška avtonomija EU zahtevata integrirane evropske oborožene sile, ter zahteve po avtonomnem in stalnem operativnem štabu EU - ob hkratnih zahtevah po enakovrednosti Natu - ne puščajo več nikakršnega dvoma, da se pod plaščem skupne zunanje in varnostne politike podporniki projekta EU ob politični moči potegujejo tudi za vojaško moč, kar pa je mogoče doseči le ob hkratnem slabljenju moči, pravic in neodvisnosti držav članic. Taka stremljenja po naddržavi in centralizirani vojski za Evropo zavračam, tako kot tudi Lizbonsko pogodbo, ki bi vse omenjeno omogočila.
Tunne Kelam
Gospa predsednica, sporočilo današnjih poročevalcev se lahko glasi, da je močno evroatlantsko partnerstvo najboljši porok za evropsko varnost in stabilnost.
Vsekakor podpiram sprejem novega čezatlantskega programa in ustanovitev novih evroatlantskih institucij, kar bo na koncu privedlo do obsežnega čezatlantskega skupnega trga.
Ari Vatanen poziva vse članice EU in Nata k tesnejšemu sodelovanju, ne glede na to, kateri organizaciji kdo pripada. Menim, da je to zelo praktična zamisel, tako kot njegova zamisel o trajnem operativnem štabu EU, ki bo dopolnjeval strukture poveljevanja Nata - in nikakor ne tekmoval z njimi.
Druga zelo pomembna misel je, da črpamo iz enega in istega nacionalnega fonda. Jacek Saryusz-Wolski je rekel, da ima SZVP bistveno premalo finančnih sredstev, zato je nujno preprečevati podvajanje in zvišati učinkovitost. Vprašanje državam članicam se glasi: Kaj nudijo gospodu Solani za izvajanje naše skupne obrambne politike?
Tretjič, čas je, da se lotimo novih izzivov naši varnosti. Prihodnji konflikti se bodo dejansko odvijali in morda tudi odločili v kibernetičnem prostoru, v katerem se bo morala vsaka država odzvati in se ubraniti v morda manj kot eni sekundi. Tudi Evropski parlament mora prevzeti pobudo pri tem dramatičnem izzivu novega stoletja, izzivu, ki izvira iz demokratičnosti sodobnih tehnologij.
Hannes Swoboda
(DE) Gospa predsednica, nacionalisti, ozkogledi člani tega parlamenta, nedvomno zares verjamejo, da je mogoče tveganja in probleme našega sveta obvladovati le na nacionalni ravni in posamično.
Gospod Allister je značilen primer te vrste. Ali res verjame, da se je mogoče s svetovnim terorizmom bojevati zanašajoč se le na nacionalni obrambni sistem njegove države? Ali res verjame, da je mogoče probleme energetske varnosti rešiti, če se jih vsakdo loteva sam zase in po svoje? Tak pristop je zastarel. Gotovo bi nam Lizbonska pogodba, ki jo toliko kritizirajo, zelo koristila, saj bi nam omogočila malo bolj sodelovati med seboj, na primer pri energetski politiki in pri skupni zunanji in varnostni politiki, da bi se lahko učinkoviteje spopadali z nevarnostmi in tveganji tega sveta.
Nova vlada Združenih držav predsednika Obame je vesela obstoja te skupne evropske politike, saj to pomeni, da imajo Združene države partnerja, s katerim se lahko skupaj lotevajo vrste problemov. Poleg tega - kar je jasno iz pogoste prisotnosti predstavnikov Rusije v našem parlamentu - se zdaj tudi Rusija že zaveda, da se stari pristop ločenega dogovarjanja s posameznimi državami in nato izigravanje ene države proti drugi preprosto ne obnese več. Rusija je spoznala, da se mora dogovarjati z Evropsko unijo, če želi doseči skupne rešitve, na primer na področju energetske varnosti.
To je dejansko večkrat navedeno v poročilu gospoda Saryusz-Wolskega. Kako lahko poskušamo reševati te probleme skupaj: to je probleme energetske varnosti, na primer? Vesel sem, da bosta visoki predstavnik in eden od njegovih sodelavcev v prihodnje še bolj intenzivno delala na tem področju, saj bomo tako lahko pokazali našim državljanom, da skupna zunanja in varnostna politika upošteva njihove konkretne interese in kako nameravamo Evropejce v prihodnje zavarovati pred tem, da bi pozimi drgetali od mraza v svojih domovih. Za to gre, in zato dajemo prednost skupni zunanji in varnostni politiki pred nacionalističnimi zunanjimi politikami.
Philippe Morillon
(FR) Gospa predsednica, čestitam našim trem poročevalcem za njihove odlične povzetke trenutnega stanja na področju naše skupne zunanje in varnostne politike.
Gospod Solana, bolj kot komur koli drugemu vam je znano, da od Evrope pričakujejo, da bo prevzela svojo vlogo na svetovnem prizorišču, kakršno ji narekujejo njena gospodarska in demografska moč ter bogastvo njenih demokratičnih in humanističnih vrednot.
Treba je povedati, da je bil kljub volji, ki jo redno izražata več kot dve tretjini naših evropskih sodržavljanov, v desetih letih dosežen določen napredek, kot ste rekli; tu vam dam prav, po drugi strani pa moramo povedati, da taka Evrope zaenkrat še ne obstaja.
Če potrebujemo podkrepitev te trditve, nam lahko kot primer iz neposredne preteklosti služi zadržanost Evrope pri reševanju najnovejše tragedije na Bližnjem vzhodu. Gaza je potrebovala in še potrebuje prisotnost Evrope, ki deluje aktivno, ki pomaga prebivalstvu preživeti in obnoviti deželo, ki pomaga v boju proti tihotapljenju orožja na ozemlje, ki se je spremenilo v bazo za izstreljevanje raket vseh velikosti.
Ob vseh besednih izlivih v Šarm el Šejku in v Jeruzalemu ni bilo glede tega narejenega še ničesar. Naj ponovim vprašanje, ki je bilo zastavljeno že v času libanonske krize: Gospod Solana, kdaj lahko pričakujemo splovitev evropske flote v Sredozemlju, podobne tisti, ki ste jo poslali v boj proti piratstvu? Imamo vire in sredstva. Ali bomo nekega dne zbrali tudi voljo?
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Gospa predsednica, Evropska unija mora delovati v korist varnosti državljanov vseh držav članic. Predvsem mora prevzeti svoj del odgovornosti za vojno proti terorizmu in odločno reagirati na vsako manifestacijo terorizma.
Nedavni umor poljskega inženirja, ki so ga kot talca zajeli v Pakistanu in ubili tamkajšnji Talibani, ima daljnosežne posledice. Tako imenovana evropska diplomacija se ni vključila v pogajanja za njegovo izpustitev. Ta šokantni dogodek, ki je del širšega sklopa varnostnih problemov, bi moral biti predmet posebne parlamentarne razprave, katere rezultat bi morali biti posebni koraki, in k taki razpravi vas zdaj pozivam. Ta trenutek sta prednostni nalogi zagotoviti vrnitev trupla umorjenega Poljaka in pomagati njegovi družini. Ta dva nujna, a kratkoročna ukrepa seveda ne moreta nadomestiti celovitega pristopa k problemu terorizma in stopnjevanja diplomatskega pritiska na države, kakršna je Pakistan.
Pedro Guerreiro
(PT) V mednarodnih odnosih Portugalska spoštuje načela nacionalne neodvisnosti, spoštovanja človekovih pravic in pravic narodov, enakopravnosti držav, miroljubnega reševanja mednarodnih sporov, nevmešavanja v notranje zadeve drugih držav ter sodelovanja z vsemi drugimi narodi v korist svobode in napredka človeštva.
Portugalska se zavzema za odpravo imperializma, kolonializma in drugih oblik agresije, nadzora in izkoriščanja v odnosih med narodi in ljudstvi, pa tudi za vsesplošno, istočasno in nadzorovano razorožitev, razpustitev političnih in vojaških blokov in vzpostavitev sistema kolektivne varnosti in mednarodnega reda, ki bo zagotavljal mir ter pravičnost v odnosih med ljudstvi in narodi.
Želel bi s sklicevanjem na besedilo člena 7 Ustave Portugalske republike opozoriti na to, kako daleč je Evropska unija od omenjenih načel. S tem, ko prevzema vlogo evropskega stebra Nata v partnerstvu z Združenimi državami, s spodbujanjem militarizacije mednarodnih odnosov, z vmešavanjem in agresijo, katerih cilj je zagotoviti velikim silam obvladovanje in delitev trgov ter naravnih virov, deluje v popolnem nasprotju s temi načeli.
Gerard Batten
Gospa predsednica, to so samoiniciativna poročila in bi jih zato lahko odpravili kot mešanje zraka. Vemo pa, da taka poročila včasih služijo za uvajanje novih političnih teženj v EU.
Gospod von Wogau je bil svoj čas predsednik Odbora za ekonomske in monetarne zadeve in je pripomogel k uvedbi skupne evropske valute. Zdaj je predsednik Pododbora za varnost in obrambo, in ko v svojem poročilu napiše, da Evropska unija potrebuje svoje lastne oborožene sile, smo lahko prepričani, da jih Evropska unija namerava vzpostaviti v doglednem času.
Ta poročila pozivajo EU k oblikovanju svojih oboroženih sil s skupno nabavo orožja, skupnim komunikacijskim sistemom in avtonomno strukturo poveljevanja ter nadzora. Gospod von Wogau se zavzema za stalno vojsko EU, ki naj šteje 60 000 vojakov in bo ves čas pripravljena na posredovanje. EU želi lastne vojake, topove, tanke, letala in bombe, da bi lahko "izpolnjevala svoje naloge po svetu".
In kakšne natančno so te naloge? To bomo izvedeli šele po polni ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki bo vzpostavila "skupno zunanjo in varnostno politiko in na osnovi le-te skupno obrambo". Nihče ne more trditi, da ni bil opozorjen na vojaške težnje EU.
Bruno Gollnisch
(FR) Gospa predsednica, ne glede na naše prijateljstvo s poročevalcema gospodom Vatanenom in gospodom von Wogauom se ne moremo strinjati z njunima poročiloma.
Prvič, ker je bil Nato, Organizacija Severnoatlantske pogodbe, ustanovljena leta 1949 kot odgovor na hudo grožnjo Zahodni Evropi, ki jo je pomenil komunizem. Odigral je koristno, celo ključno vlogo. Vemo pa, da je osovraženi komunistični sistem propadel in da je bil Varšavski pakt razpuščen.
Nato pa se ves čas širi. Njegovo delovanje sega prek njegovih geografskih meja. Kolikor mi je znano, Afganistan nikjer ne sega do obale Severnega Atlantika. Prav tako ne Kosovo, kjer je Nato pripomogel k etničnemu čiščenju Srbov v nepravični vojni, ki ni rešila ničesar. Nato tako krši Ustanovno listino Združenih narodov.
Gospe in gospodje, ste popolnoma nedosledni. Želite ustvariti močno, neodvisno Evropo, hkrati pa potiskate evropsko obrambo v sistem poveljevanja, ki ga popolnoma obvladujejo ZDA. Kako naj Rusija in druge države gledajo na to drugače kot na agresivno ravnanje?
Nato nas je podredil politiki Združenih držav Amerike. Smo njihovi prijatelji, nočemo pa biti njihovi vazali, še manj pa njihovi lakaji. Zadevo moramo končati in izstopiti iz nje. Nato je svoj čas že preživel.
Hubert Pirker
(DE) Gospa predsednica, gospa komisarka, gospod Solana, kot vsi vemo, se scenariji tveganj ves čas spreminjajo. Tudi Pogodba se spreminja, s tem pa možnosti evropske varnostne in obrambne politike. Kar pa je trajno, je želja ljudi po varnosti in stabilnosti, po močni Uniji in razorožitvi, zlasti jedrski razorožitvi.
S tremi poročili, ki jih obravnavamo danes, pošilja Evropski parlament zelo izrazito sporočilo, kako namerava doseči te cilje in zajamčiti varnost. Prvič, imamo poročilo o skupni zunanji in varnostni politiki, ki se osredotoča na varnost na Balkanu, stabilnost v Afriki in mir na palestinskih ozemljih. Drugič, imamo poročilo o sodelovanju z Natom, v katerem je jasen poudarek na tesnejšem sodelovanju med EU in Natom ter na njunem boljšem usklajevanju. V središču tretjega poročila je nadaljnji razvoj evropske varnostne in obrambne politike k višji učinkovitosti in boljši koordinaciji na področju obrambnih izdatkov ter k strateški avtonomiji celotne Unije, s tem pa k znižanju bremen za države članice.
Ob upoštevanju vseh teh ciljev moramo podpreti pozive teh poročil: na primer k skupnim raziskavam in razvoju, k razvoju skupnih standardov in sistemov nabave - vse v korist interoperabilnosti. To bo pomenilo tudi optimalno sodelovanje med vojskami držav članic, sodelovanje med policijo in vojsko, pa tudi vzpostavitev trajnih vojaških struktur in ustanovitev operativnega štaba in/ali sveta ministrov za obrambo.
Po mojem prepričanju nam to odpira ključno priložnost pretvoriti našo Unijo v politično unijo in oblikovati varnostno unijo, ki bo javnosti zagotovila, kar javnost pričakuje od Unije: trajno varnost, stabilnost in mir.
Predsednica
Gospe in gospodje, do sedaj so govorniki upoštevali časovne omejitve za govore. Smo v hudi časovni stiski. Zato vas prosim, da še naprej spoštujete časovne omejitve.
Jan Marinus Wiersma
Gospa predsednica, SZVP zdaj pokriva tako rekoč vse - kaj naj torej v taki razpravi rečemo o skoraj vsemu? V preteklosti smo razpravljali samo o vprašanjih varnosti, zdaj pa razpravljamo zraven celo o podnebnih spremembah, energiji ipd. Zato moram ravnati selektivno in reči nekaj o odnosih EU-ZDA ter o programu razorožitve, pri katerem so po mojem letos mogoči koraki naprej.
Začetek dela nove administracije je z najavo zaprtja Guantanama zelo spodbuden in celo simboličen. Menim, da bi na tej zadevi morali delati in s skupnim delom poskušati rešiti nekatere probleme, s katerimi se soočajo Američani.
Druga temeljna razprava v letošnjem letu so zadevala gospodarsko varnost: ali so Združene države in Evropska unija sposobne kaj skupnega narediti v zvezi s krizo, ali pa bo vsakdo poskušal delovati po svoje, kar bo hitro privedlo do protekcionističnih ukrepov?
Pomembno je tudi vprašanje Afganistana. Ali bomo sposobni slediti okrepljenim prizadevanjem Američanov ali ne, in pod kakšnimi pogoji? Tu je pozitiven znak, da so Američani priznali, da je potrebna politična rešitev, saj težave ni mogoče rešiti z vojaškimi sredstvi. To neposredno odpira vrata Evropski uniji.
Pa še o programu razorožitve: lanskega decembra ste, gospod Solana, tu v Parlamentu imeli zelo dober govor o svojih zamislih ter o zamislih Sveta in Unije za pospešitev tega pozitivnega programa, tako, da bi začeli spodbujati Američane in Ruse k ponovnim pogajanjem o Pogodbi START in delali z Američani na ratifikaciji Pogodbe o celoviti prepovedi jedrskih poskusov. Prav tako bomo podprli umik preostalih tehničnih jedrskih orožij iz Evrope, koristilo pa bi tudi podpreti zamisli o vzpostavitvi mednarodnega nadzora nad gorivnim ciklom, s čimer bo dosegli, da bi države, ki želijo razvijati jedrsko energijo, imele dostop do virov za civilno rabo, ne bi pa jih mogle zlorabljati v vojaške namene.
Želimo si, da bi Evropska unija podprla tak program, saj vemo, da ima predsednik Obama ustrezne ambicije. V svojem inavguracijskem govoru je pri zunanjih zadevah najprej omenil Irak in Afganistan, potem pa je omenil tudi, da ima ambicije na področju jedrske razorožitve.
Samuli Pohjamo
(FI) Gospa predsednica, govorila bom o poročilu gospoda Vatanena in najprej bi se mu zahvalila za odprt pristop pri pripravljanju poročila.
Menim pa, da Parlament pošilja nevarne signale, če bo vztrajal pri krepitvi naše vojaške organizacije in poudarjal pomen vojaške moči, vezane na Nato, kot predlaga poročilo. Sodelovanje in partnerstvo, demokracija in človekove pravice kot porok za mir in stabilnost tvorijo pravi evropski model, ki ga moramo uporabljati na vseh kriznih žariščih po svetu. Nadalje se soočamo tudi z vedno globljo gospodarsko krizo, težavami s podnebjem in izzivi, ki jih prinašajo podnebne spremembe, in ničesar od tega ni mogoče rešiti z vojaško silo.
Po mojem mnenju bi bilo bolj smotrno poudariti pomen skupne zunanje in varnostne politike EU in se osredotočiti na preprečevanje sporov ter odpravljanje vzrokov kriz: odpravo revščine, na primer, in uveljavljanje demokracije, človekovih pravic in civilne družbe.
Končno bi rada vse nas spomnila, da imamo v Uniji tudi države članice, ki niso članice Nata in ki imajo za to svoje razloge. Tem državam moramo omogočiti, da se odločajo o rešitvah za svojo varnostno politiko same, brez pritiskov od zunaj. Finska je na primer dobro rešila vprašanja svoje obrambe in že desetletja sodeluje v mirovnih operacijah po vsem svetu. K poročilu je bilo vloženih precej sprememb, ki poročilo izboljšujejo, ne spreminjajo pa njegovega osnovnega tona.
Mario Borghezio
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, ali Evropa sploh ima svojo geopolitiko? Meni se zdi, kot da je nima! Če bi bil Karl Haushofer še živ, bi poučil to Evropo brez hrbtenice, da potrebuje pomorsko strategijo na Atlantskem, Tihem in Indijskem oceanu in strategijo za arktično morje, ki skriva ogromne in dragocene zaloge energije. V teh predelih sta dejavni supersili, Združene države in Rusija, Evropa pa ne.
Boj proti terorizmu pomeni tudi boj proti tistim, ki prenašajo sredstva za teroriste, proti ljudem, ki jih lahko teroristi izrabijo. Prav sedaj je v plamenih Lampedusa, saj je nekdo podtaknil požar v zbirnem centru za nezakonite priseljence. Evropa bi se morala bolj ukvarjati s podporo italijanski vladi, ki se trudi preprečiti invazijo nezakonitih priseljencev, ki jih lahko izrabijo mafija in teroristi. Ne vidim pa nikakršnih znakov čvrstega, praktičnega pristopa, ki bi bil potreben. Evropa se mora braniti pred to grožnjo, ne z besedami, pač pa z dejanji, tako kot gospod Maroni in italijanska vlada.
Rihards Pīks
(LV) Gospa predsednica, gospa Ferrero-Waldner, gospod Solana, vsa tri poročila naših kolegov poslancev so zelo strokovna, uravnotežena in, kar je najpomembnejše, sestavljena ob pravem času. Ne bom se preveč podrobno spuščal v dejstva, ocene in predloge v teh poročilih, želim pa poudariti dve točki. Prvič, evropsko varnostno strategijo je nujno pregledati vsakih pet let, saj smo v zadnjih nekaj letih lahko videli, da so prišle v ospredje varnostne tematike, kakršne so energetska varnost, kibernetična varnost in podnebna varnost, pa tudi območja sporov so se preselila z enega predela sveta na drugega. Drugič, Evropska unija mora bistveno okrepiti svoja prizadevanja za preprečevanje sporov. Mislim, da bi bilo to mogoče doseči tudi na Južnem Kavkazu, a so bila po mojem mnenju stališča Evropske unije pred oboroženim konfliktom vse preveč zadržana. Evropska unija ima pravico in dolžnost preventivno ukrepati in izvajati posredovalne misije, saj je Evropska unija projekt ustvarjanja miru in to nalogo opravlja že zadnjih 50 let. Da se bomo lahko odzivali na izzive in preventivno ukrepali, moramo, prvič, zbrati politično voljo, in drugič, oblikovati ter izboljšati našo skupno zunanjo in varnostno politiko, vključno z institucionalnimi instrumenti evropske varnostne in obrambne politike. Eden od teh instrumentov je Vzhodno partnerstvo, ki ga omenja poročilo gospoda Saryusz-Wolskega, vključno z vzpostavitvijo skupne parlamentarne skupščine EURONEST. Ta bi lahko poglobila razumevanje, pa tudi pospešila razvoj demokracije na območjih za našimi vzhodnimi mejami. Na koncu bi rad izrazil svoje zadovoljstvo nad vključitvijo odstavka 33 v poročilo gospoda von Wogaua, saj v moji deželi dogodki na Kavkazu ter krepitev nacionalizma v naši sosednji državi povzročajo hudo skrb. Ko pravi modri stari pregovor našega ljudstva: "vedno upaj na najboljše, a se pripravljaj za najslabše, in Bog pomaga tistemu, ki si pomaga sam!" Hvala.
Ana Maria Gomes
(PT) Rada bi se zahvalila poročevalcema Ariju Vatanenu in Karlu von Wogauu za delo in prizadevanje za oblikovanje splošnega soglasja, zlasti o težavnem vprašanju jedrske politike, ki ga morata Evropska unija in Nato nujno revidirati v času, ko predsednik Obama spet oživlja idejo, da bi svet osvobodil jedrskega orožja, po drugi strani pa sta dve evropski jedrski podmornici pred kratkim skoraj povzročili katastrofo.
Poročili gospodov Vatanena in von Wogaua poudarjata potrebo po vzpostavitvi politične, strateške in operativne neodvisnosti Evropske unije prek ambiciozne evropske varnostne in obrambne politike (EVOP). Da bomo lahko dosegli te cilje, potrebujemo institucionalne, finančne in operativne instrumente. Torej potrebujemo tesno sodelovanje med Natom in EU, ki bo temeljilo na spoštovanju politične neodvisnosti obeh organizacij, ki se med seboj dopolnjujeta. Zato pozivamo k vzpostavitvi stalnega operativnega štaba EU v Bruslju, ki bo lahko neodvisno načrtoval in izvajal vojaške operacije v okviru EVOP. Zato pozivamo države članice EU, naj okrepijo svoja prizadevanja za smotrnejšo in bolj evropsko porabo svojih obrambnih proračunov, česar pa ne morejo doseči, če delujejo ločeno.
Sporočilo Parlamenta je nedvoumno in služi kot opozorilo. Brez obrambne Evrope bo obramba v Evropi ogrožena. Ogrožena bo lahko naša obrambna industrija. Ogrožene bodo lahko zmogljivosti, ki jih Evropa potrebuje za izpolnjevanje svoje obveznosti zaščite civilnega prebivalstva in preprečevanja pokolov ter genocidov. Ogrožena bo lahko vloga Evrope kot globalnega akterja pri obvladovanju kriz. Razširitev evropske politične integracije na področji varnosti in obrambe, kar predvideva Lizbonska pogodba, je nujna in jo je treba pospešiti. To ni le v interesu Evropske unije, pač pa tudi v interesu Nata, saj bo obema organizacijama koristilo, če bo Evropa bolje opremljena za spopadanje z vedno večjimi izzivi varnosti Evropejcev in svetovni varnosti.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Gospa predsednica, Nato se je izkazal kot koristna mednarodna varnostna organizacija v obdobju sorazmernega miru v Evropi. Seveda je občutek varnosti, ki nam ga vliva, bistveno okrnjen zaradi vihravega tempa odločanja v organih, ki poveljujejo Zavezništvu, pa tudi zaradi odločitev samih. Kljub temu Nato prispeva k stabilnejši varnosti v svetu. Poskusi "mehčanja" Nata - oslabitve njegovega položaja s krepitvijo vojaških struktur Evropske unije - so napaka. Danes ima Evropska unija težave že pri zagotavljanju soglasja pri težavnih političnih odločitvah; kako bi bilo šele pri vojaških odločitvah!
EU bi se morala osredotočiti na krepitev notranje varnosti in razvoj obrambnih zmogljivosti svojih članic, zlasti tistih držav članic, ki mejijo z državami, v katerih so popularne ekstremne nacionalistične ideologije, in tistih držav članic, ki vzbujajo zanimanje terorističnih skupin. EU se ne bi smela lotevati ukrepov, katerih cilj je oblikovanje velikih ekspedicijskih sil, namenjenih za operacije izven Evrope.
Alojz Peterle
(SL) Gospod Solana, visoki predstavnik za skupno zunanjo in varnostno politiko, nas je upravičeno spomnil, kje smo bili leta 1990. Še bolj zanimivo bi se bilo vprašati, kakšno skupno politiko smo sploh imeli na začetku devetdesetih let.
Takrat je bila Evropska skupnost nemočna. Kasneje smo bili priča preoblikovanju želja v vizije, strategije, politično voljo in zmogljivosti, kar nas je tudi spodbudilo k delovanju, ne le na evropski, pač pa tudi na svetovni ravni. V tistih letih, zlasti po zgodovinski širitvi leta 2004, so se okoliščine in ambicije skupne zunanje in varnostne politike (SZVP) močno spremenile.
Pred desetimi leti smo bili še v glavnem zatopljeni v lastne skrbi. Danes pa se lahko ozremo nazaj na dosežene uspehe in ni si več mogoče predstavljati SZVP ali evropske varnostne in obrambne politike (EVOP) brez globalnih razsežnosti. Glede na to me ne preseneča, da nas vsa tri poročila in številni kolegi poslanci opozarjajo na novo stanje in na potrebo po prilagoditvi strategije, večjo enotnost in tesnejše sodelovanje med institucijami.
Vse to je podprto s konkretnimi predlogi za izboljšave naših operativnih struktur in našega procesa političnega odločanja, ki jih srčno podpiram. Strinjam se, da smo dosegli novo stopnjo, kar se tiče naše skupne politike, in bi rad s tem v zvezi opozoril na dve zadevi.
Prvič, podrobno moramo preučiti, kako lahko finančna in gospodarska kriza vpliva na našo skupno politiko. Trdno verjamem, da moramo biti zelo pozorni na možne politične posledice krize, zlasti na tiste, ki bi jih lahko prinesla morebitna nadaljnja poglobitev monetarne krize.
Drugič, vrsto let sem že priča presenetljivemu dejstvu, da številni naši partnerji želijo, da bi Evropska unija imela enotno zunanjo politiko in bolje opredeljeno ter močnejšo obrambno identiteto. Z drugimi besedami, želijo si Evropske unije kot globalnega akterja. V tem duhu se mi zdi pomembno, da obravnavamo naša dvostranska partnerstva v bolj globalnih razsežnostih kot doslej, poleg tega pa bi morali tudi oblikovati inovativnejše pristope k večstranskim partnerstvom, ki ne bi upoštevali zgolj dvostranskih interesov, pač pa služili za stabilizacijo širših območij.
Maria-Eleni Koppa
(EL) Gospa predsednica, mednarodni sistem je v prehodni fazi in to za vse nas pomeni velike izzive. Zato moramo ponovno pretehtati in izboljšati odnose med Evropsko unijo in Natom glede odzivanja na skupne grožnje, širjenje orožja za množično uničevanje, rast mednarodnega piratstva in nove težave, ki jih prinašajo podnebne spremembe.
Hkrati pa smatram, da je zdaj pravi čas za našo potrditev pomena Varnostnega sveta ZN kot osnovnega poroka za mednarodni mir in varnost. Reforma te organizacije je nujna in zadali smo si nalogo to reformo pospešiti, tako da bodo Združeni narodi lahko učinkoviteje izvajali svoje pomembne naloge.
Prav tako je pomembno poudariti, da bi se morale vse države in mednarodne organizacije, vključno z Natom, vzdržati groženj in uporabe vseh vrst nasilja, ki niso v skladu s cilji in načeli Ustanovne listine ZN. Nato in Evropska unija imata skupne interese in njuni odnosi ne smejo biti tekmovalni. Potrebujemo bolj uravnoteženo partnerstvo z boljšo koordinacijo delovanja in tesnejšim sodelovanjem. Vsaka od strani pa bi morala spoštovati neodvisnost druge strani pri sprejemanju odločitev, v primerih razlik v vojaških ocenah pa bi moralo prevladati medsebojno razumevanje.
Na koncu bi rada poudarila potrebo po spoštovanju pravice držav do nevtralnosti in pozvala k umiku poziva Republiki Ciper k pridružitvi Partnerstvu za mir. Ta odločitev je suverena pravica vsake države in Ciper je neodvisna ter suverena država, ki se zna sama odločati o svoji prihodnosti.
Jana Hybášková
(CS) Praznujmo šestdeseto obletnico Nata. Kmalu bomo priča več pomembnim vrhunskim sestankom med ZDA, EU in Nata. Vrnitev Francije v vojaške strukture Nata, skupaj z energijo, ki jo vlagamo v evropsko varnostno in obrambno politiko, pomenijo odlično priložnost za poenotenje evropskih varnostnih strategij in morebitne nove strategije za Nato. Današnja ratifikacija Lizbonske pogodbe v češkem parlamentu pomeni velik korak za evropsko obrambo in varnost. Oblikujmo skupno evropsko vodstvo. Racionalizirajmo evropski obrambni trg. Vlagajmo v znanost in raziskave, v Evropsko agencijo za obrambo, sprejmimo zakon za evropskega vojaka, preprečimo podvajanje in dobesedno obidimo turški sindrom. Zgrabimo priložnost, ki nam jo ponuja nova ameriška administracija, in resnično sodelujmo v Afganistanu ter pri raketni obrambi v Evropi. Imamo vrhunsko priložnost, da evropsko varnostno in obrambno politiko uporabimo kot gonilo nadaljnje integracije in večje varnosti v Evropi. Ne zapravimo je.
Libor Rouček
(CS) Želel bi reči nekaj besed o odnosih med EU in Rusijo. Po mojem mnenju skupne zunanje in varnostne politike ne moremo ustvariti brez dialoga z Rusijo. Evropska varnostna agencija, ki združuje ZDA, Nato, OVSE in mednarodne sporazume o razorožitvi, bi morala vključevati tudi dialog z Rusijo.
Zato bi rad pozval Svet in Komisijo, naj privzameta odprto in konstruktivno stališče do morebitnih pogajanj med EU, ZDA in Rusijo o obnovitvi čezatlantskega dialoga o varnostnih vprašanjih na podlagi helsinškega procesa.
Po mojem mnenju bi ta pogajanja morala vključevati tudi razpravo o raketni obrambi. EU bi morala pri tem vprašanju imeti dosti vidnejšo vlogo kot doslej. Po mojem ne smemo dopustiti, da bi se o tem dogovarjale samo ZDA in Rusija. To od nas pričakuje evropska javnost.
Józef Pinior
(PL) Gospa predsednica, v Parlamentu vlada soglasje o skupni zunanji in varnostni politiki Evropske unije. O tem soglašajo vse glavne politične sile. Problem, resnični politični problem, je, kako doseči ta pomembni cilj.
Prvič, čim prej je potrebna ratifikacija Lizbonske pogodbe. Politični voditelji, ki zavlačujejo proces ratifikacije pogodbe, upočasnjujejo tudi razvoj skupne zunanje in varnostne politike Evropske unije. Težko je resno govoriti o skupni zunanji in varnostni politiki Evropske unije brez Lizbonske pogodbe.
Drugič, rad bi poudaril pomen vprašanja človekovih pravic za razvoj zunanje politike EU. Politika bi morala podpirati mednarodno pravo - mednarodno humanitarno pravo, liberalno demokracijo in pravno državo.
Tretjič, ta politika terja resen razvoj evropske obrambne politike, razvoj vojaških struktur Evropske unije in razvoj evropske obrambne industrije.
Adrian Severin
Gospa predsednica, rad bi podal dve pripombi. Prvič, glede vrednot. Evropska unija je unija vrednot. Te vrednote predstavljajo pristopna merila. Usmerjajo naše obnašanje. So sredstvo za gradnjo interoperabilnosti z našimi zunanjimi partnerji. Ne bi pa smeli naše zunanje politike graditi na izvozu naših vrednot. Nasprotno, naučiti se moramo delovati v raznolikem svetu in tudi spoštovati pravico drugih do zmot.
Drugič, glede ustanov. Današnje mednarodne institucije in mednarodno pravo so se oblikovali in so bili ustvarjeni v povsem drugačnem svetu. Vsak dan ugotavljamo, da niso prilagojeni novim izzivom, novim priložnostim in novim grožnjam današnjega sveta. Zato sem prepričan, da bi morala Evropska unija podpirati zamisel o novi konferenci o varnosti in sodelovanju v Evropi v širši Evropi - od Vancouvra do Šanghaja, ne le do Vladivostoka, na kateri bi oblikovali nov prostor varnosti, svobode in sodelovanja. Mislim, da bi to morala biti ena od naših prednostnih nalog, in ne bi nas smelo ustrašiti, če imajo drugi drugačne misli o tem.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Gospa predsednica, najprej želim izraziti svojo splošno podporo trem poročilom, o katerih razpravljamo.
Drugič, rad bi čestital, predvsem gospe FerreroWaldner, za besede o tesnem sodelovanju med njeno ekipo in ekipo gospoda Solane. Tretjič, želim čestitati gospodu Solani, saj brez njegovega značaja in njegove ustvarjalnosti skupna zunanja in varnostna politika danes verjetno ne bi bila, kar je: pravne in dokumentirane podlage, tudi s prispevkom strateškega dokumenta iz leta 2003, verjetno ne bi zadostovale za tolikšen napredek skupne zunanje in varnostne politike v zadnjih letih. Četrtič, rad bi rekel, da bo Lizbonska pogodba - glede katere, kot je bilo rečeno danes, prejemamo dobre novice, da bo verjetno kmalu ratificirana - brez dvoma precej močnejše in boljše orodje v njegovih rokah in rokah Evropske unije za pretvorbo Unije v to, kar bi morala biti: globalnega akterja v polnem pomenu besede.
Zaključujem z mislijo, ki jo je izrazil on sam: Evropa mora biti civilni akter in sila z vojaško močjo, ne pa vojaška sila.
Proinsias De Rossa
Gospa predsednica, glede na to, da sem se konec tedna vrnil z obiska v Gazi, bom svojih 60 sekund porabil za to, da bom govoril o zadevi, ki se mi zdi hud tamkajšnji problem. Naše načelo človekove varnosti nas zavezuje k odzivu na humanitarno krizo, obvezuje pa nas tudi k temu, da povemo Izraelu, da je zdaj dovolj in da si Evropa ne more več zatiskati oči ob zlorabi pravice Palestincev do samoodločbe.
Glavna zloraba te pravice je vztrajna in načrtna kolonizacija Zahodnega brega in Vzhodnega Jeruzalema, ki jo izvaja Izrael. Zdaj že več kot 500 000 naseljencev nelegalno prebiva na ozemlju, ki naj bi tvorilo glavnino predlagane neodvisne palestinske države. Vedno težje je verjeti, da se Izrael resnično zavzema za neodvisno palestinsko državo, saj si postopoma priključuje vedno več palestinskega ozemlja - in to počne še danes.
Izjave Evrope in ZDA o svoji podpori rešitvi z dvema državama, ki zajema tudi suvereno in trajno palestinsko državo, niso vredne papirja, na katerem so napisane, če ne bomo Izraelu odločno rekli "Dovolj!" glede naselij. Naseljevanje je treba zamrzniti in naselja morda celo razgraditi, drugače na Bližnjem vzhodu nikoli ne bo trajnega miru, gospod Solana.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Želim izraziti svoje odobravanje trem poročevalcem. Izkazalo se je, da ima Nato ključno vlogo v evropskem varnostnem ustroju, ne le doslej, pač pa povsem verjetno tudi do konca 21. stoletja. Čutim, da morata Evropska unija in Nato sodelovati med seboj in se izogibati kakršnemu koli možnemu rivalstvu.
Močni, produktivni čezatlantski odnosi lahko pomenijo najboljše poroštvo za mir, varnosti in stabilnost v Evropi, ob upoštevanju načel demokracije, človekovih pravic, pravne države in razumnega upravljanja. Smo na zgodovinski prelomnici, na kateri je čezatlantsko sodelovanje ključno pri skupnem oblikovanju nove varnostne strategije Evropske unije in novega strateškega koncepta Nata.
Na vrhu Nata v Bukarešti aprila 2008 so zavezniki pozdravili politično vlogo, ki jo lahko ima Evropska unija, če razvije svoje zmogljivosti za delovanje na področju varnosti in obrambe. Partnerstvo za mir, za katerim stoji Nato, in Vzhodno partnerstvo, za katerim stoji Evropska unija, sta v nekaterih državah na območju Črnega morja ključnega pomena za razvoj demokracije in pravne države, pa tudi za prehod v uspešno tržno gospodarstvo.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Gospod Solana, že od 15. ure sem tukaj, da bi lahko govoril z vami o piratstvu in vam čestital, da ste sprožili evropsko pomorsko operacijo proti pomorskemu piratstvu v vodah Indijskega oceana. Veste, da vlada moje domovine polno sodeluje v tej misiji. Želim vas spomniti, da se aprila začne ribolovna sezona in da naše ribiče zadeva razporeditev naših sil v Indijskem oceanu. Želeli bi si večje zaščite okoli svojega ribolovnega območja, to je južneje od sedanje razporeditve. Želel bi slišati od vas o tej temi.
Prav tako bi vam rad povedal, da me zanima potek te operacije po izteku zastavljenega časovnega okvira. Menim, da bi bilo škoda, če bi ves ta skupni napor vseh treh stebrov nenadoma izpuhtel ob zaključku enega leta, zlasti če upoštevamo, da kratkoročno ali srednjeročno verjetno ne moremo pričakovati spremembe ali izboljšanja stanja v Somaliji in v regiji.
Marios Matsakis
Gospa predsednica, Nato je hrbtenica evropske obrambe, in varnost naše Unije je odvisna od sil Nata. Ampak sile Nata na Cipru - turške sile Nata - niso sile svobode, pač pa okupatorske sile: okupator ozemlja EU. Turške sile niso le sejale smrti in uničenja, ko ga je Turčija leta 1974 zavzela, pač pa še danes delijo državo članico EU in sejejo strah ter zatiranje med grškimi in turškimi Ciprčani ter ovirajo sedanja pogajanja med vodjema obeh skupnosti na otoku.
Zato je v razpravi o pomembni vlogi Nata v evropski obrambi pošteno, da se spomnimo, da EU doslej še ni dovolj pritisnila na Turčijo, naj svojo osvajalno vojsko v okviru Nata brezpogojno in takoj umakne s Cipra. Ali se ne strinjate z mano, gospod Solana? Morda me ne posluša. Ali se ne strinjate, da bi morala turška vojska takoj zapustiti Ciper, gospod Solana?
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Gospa predsednica, rada bi navedla Gruzijo kot primer za to, kako daleč smo od oklicanih ambicij po skupni zunanji in varnostni politiki, kljub prizadevanjem visokega predstavnika in komisarke Ferrero-Waldner.
Gospod Solana, zahtevate več zmogljivosti in več pomoči. Z moje strani bi vam rada zastavila naslednje vprašanje: ali je Evropska unija trenutno zmožna izpolnjevati svoje obveze, zlasti glede sporazumov o prekinitvi ognja, ki smo jih predložili Rusiji?
Seveda razumem komisarko. Vemo, v kolikšnem obsegu je bila prisotna Evropska unija in kako hitro je posredovala, ampak danes se moramo zavedati tudi tega, da Gruzijcem nasproti stoji ruska vojska zaradi ozemelj Abhazije in Južne Osetije. Nikakor ne dvomim v izvrstno delo civilne opazovalne misije na terenu. Ampak, kaj lahko naši opazovalci storijo v obrambo civilistov pred vsakodnevnim nasiljem? Ne dosti, lahko so le priče nasilja.
Ambicije SZVP, v tem primeru v Gruziji, se bodo presojale po pogumu poslati mirovne sile, ki naj stabilizirajo območje, ki smo ga vključili v našo sosedsko politiko.
Alexandru Nazare
(RO) V treh poročilih, o katerih razpravljamo danes, sem naletel na nekaj pomembnih točk, ki lahko koristijo pri opredeljevanju prihodnje politike Evropske unije kot globalnega akterja.
Rad bi izrazil tri opazke. Prvič, rad bi poudaril pomen čezatlantskea vidika za zunanjo politiko EU. Izkoristiti moramo trenutno vzdušje v odnosih s ZDA in odpreti novo poglavje na tem področju za okrepitev naše moči na globalni ravni.
Drugič, varnostno razsežnost Evropske unije moramo uskladiti z Natom, da bomo lahko preprečili podvajanje naporov in pomanjkanje virov.
Tretjič, verjamem, da mora EU izkoristiti evropsko politiko varnosti in sodelovanja za utrditev stabilnosti na Zahodnem Balkanu, po razjasnitvi statusa Kosova. Kosovo je danes, po besedah posebnega predstavnika EU Petra Faitha, v fazi "nadzorovane neodvisnosti". Čeprav je gospod Faith na nedavnem zaslišanju pred Evropskim parlamentom zavrnil uporabo izraza "protektorat EU" za Kosovo, je priznal, da je pot do "popolne neodvisnosti" še dolga in težavna. "Čudež bo, če bomo svojo misijo zaključili v dveh letih," pravi gospod Faith.
Verjamem pa, da moramo jasno oceniti časovni okvir delovanja EU na Kosovu. Zato pozdravljam pobudo Komisije za študijo o Kosovu, če bo prispevala k uspehu misije EULEX.
Benita Ferrero-Waldner
članica Komisije. - Gospa predsednica, dovolite mi nekaj pripomb, zlasti eno. Menim, da razprava kaže vedno večjo sprejemljivost pristopa, ki ga Evropa uporablja pri obvladovanju kriz in preprečevanju sporov. Münchenska konferenca o varnosti je potrdila celovit pristop, saj gresta varnost in razvoj z roko v roki - eden brez drugega ni mogoč. Prepričana sem, da je ta evropski pristop osrednji element naše strategije krepitve miru in varnosti v naši soseščini, pa tudi v širšem prostoru.
Pristop deluje, mora pa biti ustrezno podprt, zato moramo graditi naše zmogljivosti na civilnem in vojaškem področju, nato pa bomo poskušali kolikor mogoče uspešno odigrati svojo vlogo.
Želela pa bi odgovoriti tudi na vaša vprašanja, zlasti vprašanje gospoda Saryusz-Wolskega, predsednika Odbora za zunanje zadeve, glede nezadostnega financiranja SZVP. Res je, da so proračunska sredstva letos znižana, to pa, upamo, ne bo oviralo naših političnih ambicij glede civilne SZVP, če seveda letos ne bo več potreb po novih obsežnejših misijah. Pomembno je upoštevati, da proračun SZVP krije le določene stroške - stroške opreme, pogodbenih izvajalcev, posebnih potnih stroškov in dnevnic npr. posebnih predstavnikov EU - države članice pa plačujejo stroške svojega pogodbenega osebja. Proračun se bo povečal - ne letos, pač pa leta 2013 - na 400 milijonov EUR.
Glede prenosov med proračunskimi postavkami, ki jih je omenil gospod Dombrovskis, Komisija poroča o prenosih znotraj proračuna SZVP v svojih četrtletnih poročilih organom za nadzor proračuna, in v zadnjih letih so bile vse dodelitve v okviru proračuna SZVP potrjene.
Naj komentiram še dve posebni zadevi: prvič, človekovo varnost. Človekova varnost je zadeva, ki mi je osebno zelo pri srcu, saj jo je treba spodbujati: svoboda pred pomanjkanjem in svoboda pred strahom kot pridobitvi zunanje in varnostne politike. To je potrjeno tudi v našem poročilu o evropski varnostni strategiji (EVS) za leto 2008, ki smo ga že omenili. Nadalje poročilo o EVS potrjuje, da brez razvoja in odprave revščine ne more biti trajnega miru. Zato je človekova varnost zelo pomembna, v enačbi pa nastopa tudi uveljavljanje človekovih pravic.
Na koncu naj povem besedico tudi o pravočasnem opozarjanju in preprečevanju sporov, o katerih je govoril gospod Pīks. Na splošno se strinjam, da se moramo kot Evropska unija bolj udejstvovati v zgodnjih fazah cikla spora, kar pomeni pravočasno opozarjanje, preprečevanje konfliktov in preventivno diplomacijo. V imenu Komisije lahko omenim našo pobudo na tem področju, in sicer krepitev naših povezav z NVO v okviru mirovnega partnerstva, pa tudi izboljševanje naše izrabe prosto dostopnih virov informacij. Vendar bomo skušali v prihodnje še okrepiti vidik pravočasnega preprečevanja konfliktov. Zavedamo se, da je ta vidik zelo pomemben.
Javier Solana
visoki predstavnik za SZVP. - Gospa predsednica, zelo kratek bom. Želim se zahvaliti članom Parlamenta, ki so podali svoja stališča, in zabeležil sem si njihove pripombe ter vprašanja. Vsekakor se vam bom oglasil z odgovori na tista vprašanja, na katera je treba odgovoriti.
Rad bi povedal, da imamo danes že drugo razpravo te vrste v Evropskem parlamentu, skoraj triurno razpravo o evropski varnosti. Menim, da je zelo pomembna, in močno upam, da bo tako veljalo tudi v prihodnje. Trem poročevalcem se lepo zahvaljujem za delo, in lahko se zanesete, da bomo sodelovali z vami tudi v prihodnje.
Jacek Saryusz-Wolski
poročevalec. - Gospa predsednica, danes široko in meni v zadovoljstvo razpravljamo o uspehih, pomanjkljivostih in dejavnostih v teku. Na grobo bi zadevo ocenil kot dilemo, ali je kozarec napol prazen ali napol poln, kar je odvisno od opazovalca.
Na nekaj vprašanj je odgovorila vsaj večina govornikov. Ali smo priča razvoju na tem področju? Da. Ali je zadosten? Ne. Ali imamo več usklajenosti med ustanovami, kakršne so Parlament, Svet, Komisija, in državami članicami? Da, razvoj je hitrejši, ampak ta širokopasovna zmogljivost zunanje politike Unije ni zadostna, in tu se sklicujem na vaše besede, komisarka Ferrero-Waldner, zaradi denarja. Če bi imeli več denarja, ali vsaj toliko, kot ga je Komisija predlagala za širokopasovne komunikacije na podeželju - 1,5 milijarde EUR, bi morda države članice, ki jim ne bi bilo treba plačevati, raje sodelovale v dejavnostih SZVP. Dobro veste, da Parlament prosi, naj se to plačuje iz proračuna Unije.
Ali državljani cenijo to zunanjo politiko? Odgovore je spet pritrdilen. Ali dovolj izkoriščamo zunanjo politiko za legitimiranje Unije? Odgovor je nikalen. Zmogljivosti: v širšem pomenu imamo za preprečevanje in obvladovanje kriz ter hiter odziv vse, kar bi lahko dobili, in - verjetno bo gospod Solana prikimal - še več. Omenil sem že finance. Glede pravnih in institucionalnih instrumentov - Lizbonske pogodbe - se vsi strinjamo, da po pravilih te pogodbe potrebujemo več instrumentov in da morajo biti bolje opremljeni.
To usklajevanje poteka diskretno in rad bi izrazil pohvalo diskretnemu delovanju ter diplomaciji visokega predstavnika na le navzven, pač pa tudi navznoter. Kako pride do take usklajenosti mišljenja? Da lahko, gospod Solana, govorite v imenu celotne Unije, je treba pred tem vse prepričati, da se pridružijo skupnemu stališču.
Odprto je bilo tudi vprašanje vrednot. Ali soglašamo o vrednotah? Da, ampak naše prakse se razlikujejo, prisotno pa je tudi tehtanje med vrednotami in interesi, najboljši primer za to je naše delovanje v Srednji Aziji: tehtanje smo opazili pri razpravi o strategiji za Srednjo Azijo.
Za zaključek naj rečem, da so me ganile besede gospoda Solane - da se EU identificira prek svoje zunanje politike. Pridobiva več identitete. Naš pristop v Parlamentu pa ji daje več legitimnosti, kar pomeni več moči. Iz tega razloga je lahko integralni del evropske integracije. Prevladujoči prispevki v razpravi so pokazali, da močno želimo več Evrope v zunanji politiki in da je potrebno več združevanja evropskega političnega ter stvarnega kapitala.
Predsednica
Poročevalcem dajemo na voljo nekaj več časa, ker pa smo zdaj v časovni stiski, si tega ne moremo več privoščiti.
Karl von Wogau
Gospa predsednica, gospe in gospodje, radi bi komentiral nekaj točk.
Prvič, rad bi razložil, zakaj v svoje poročilo nisem vključil "človekove varnosti" in "obveznosti varovanja". To je zelo sporno. Po mojem osebnem mnenju sta ta dva pojma, ki smo ju oblikovali, sicer zelo pomembna, vendar nista primerna za varnostno politiko, saj ju je mogoče zlorabiti za utemeljevanje vojaških posegov po vsem svetu. To je po mojem zelo stvarno tveganje. Zato omenjena dva koncepta podpiram, vendar ne na področju zunanje politike.
Rečeno je bilo, da sodelujem v procesu ustvarjanja evropske vojske in da k temu pozivam v svojem poročilu. Prosim vas, da še enkrat preberete poročilo v celoti - v njem zagotovo ne boste našli izraza "evropska vojska". Poročilo v resnici poziva k boljši porabi davkoplačevalskega denarja na tem področju kot doslej.
Naslednja stvar je evropska varnostna strategija, ki jo danes podpiramo vsi. Za to je bilo potrebno večletno delo, ki pa je bilo zelo uspešno. Po mojem mnenju mora biti naslednji korak izvedbeni dokument varnostne politike, bela knjiga varnostne politike. To je naloga za naslednji mandat Parlamenta.
Nazadnje, a ne najmanj pomembno, prepričan sem, da se bomo morali pri naslednjem pogovoru o tej tematiki ukvarjati tudi z zadevo EUBAM Rafah: kako spet oživiti to misijo in kako bi jo lahko podaljšali.
Ari Vatanen
poročevalec. - Gospa predsednica, samo ponovil bom, kar je dejal predsednik Wilson leta 1917 in kar je dejal na primer moj cenjeni kolega gospod Swoboda pred pol ure: en narod sam ne more rešiti problemov. Ta parlament in EU sta dokaz za to. Učiti se moramo iz svojih napak. Na vseh področjih življenja moramo delovati skupaj: v realnem svetu ni samo žetve in ni zastonjske vožnje. Bremena ne moremo zvaliti na ena sama pleča: moramo ga deliti, saj smo demokratični narodi. To je plemenito.
Včasih težko razumem, zakaj že sama omemba besede "Nato" vzbudi pri ljudeh - morda zaradi protiameriških čustev, morda zaradi antimilitarističnih nagnjenj - nasprotovanje. Da, pacifisti smo. Kdo pa ni pacifist? Vsak razumen človek je pacifist. Kdo želi trpljenje, kdo želi vojno? Moramo pa imeti sredstva za preprečevanje teh grozot. Moramo biti proaktivni. Pri takem odnosu vojne pridejo in gredo, mir pa je treba graditi aktivno.
Izrekam priznanje večini poslancev Parlamenta, ki so danes dokazali, da bo vendarle prevladal konstruktiven, odgovoren razum, da je Parlament ustanova, kakršna mora biti: Parlament s pogledom usmerjenim naprej, saj bo, če ne bomo delovali skupaj, žrtev prav mir.
Dovolite mi še zadnjo pripombo. V tem trenutku govori v sosednji dvorani gospod Platini - mojster nogometa. V času pokola v Ruandi sem bil v Franciji - moje besede niso naperjene proti Franciji, pač pa komentar o načinu poročanja v medijih - in dejstvo, da je imel gospod Zidane, nogometni zvezdnik, otečeno koleno, je bilo deležno več pozornosti kot pokol v Ruandi. Ne, ne smemo molčati: biti moramo proaktivni, v nasprotnem primeru je videti, da se s takimi dogodki po svetu strinjamo.
Predsednica
Razprava se je zaključila.
Glasovanje bo potekalo v četrtek, 19. februarja 2009.
Pisne izjave (člen 142)
Alexandra Dobolyi  
v pisni obliki. - (HU) Kako naj Evropa reagira na krepitev Šanghajske organizacije za sodelovanje, ki jo sestavljajo nove supersile in države z bogatimi viri energije, na njenih vzhodnih mejah? Organizacija SCO prek Rusije meji na EU, in zato vsekakor zasluži našo pozornost. Iz analiz članic in opazovalcev SCO lahko zanesljivo zaključimo, da imajo te države na svojih ozemljih pomemben delež svetovnih zalog nafte in plina.
Glede na to se moramo nujno lotiti vprašanja nove strategije do Rusije in Srednje Azije, vključno z oceno političnih tveganj za vsako državo posebej.
Naj opozorim tudi na to, da, kot je pokazal spor med Rusijo in Ukrajino glede zemeljskega plina, trenutna ranljivost in znatna energetska odvisnost EU ovirata razvoj avtentične in dosledne skupne zunanje in varnostne politike.
Poleg tega se države odzivajo različno tudi zaradi različnih zgodovinskih izkušenj in finančnih interesov. Danes sta bolj kot kdajkoli v preteklosti pomembni enotno politično delovanje in uskladitev neubranih nacionalnih interesov ter stališč.
EU mora nujno izboljšati učinkovitost in doslednost svojega delovanja na svetovnem prizorišču. K temu cilju lahko močno prispevajo ratifikacija Lizbonske pogodbe in orodja zunanje politike, začrtana v njej.
Vedno bolj pereča potreba po učinkovitejšem delovanju in hitrejšem odzivanju EU ter dogodki, ki vedno bolj nujno zahtevajo intelektualne odgovore, zahtevajo pregled organizacijskih mehanizmov ter mehanizmov odločanja o usmerjanju naše zunanje politike in zagotovitev primernih strukturnih odgovorov.
Glyn Ford  
v pisni obliki. - Čestitam gospodu Vatanenu za njegovo poročilo, ki ga podpiram. Zlasti podpiram zamisel o ustanovitvi operativnega vojaškega štaba EU. Seveda mora biti in tudi je naše prvo zatočišče ob grožnjah naši varnosti Nato. Vendar je v razpravi med Bushem in Gorom pred desetimi leti George Bush rekel, da on kot predsednik ne bi posredoval na Kosovu.
Kljub moji antipatiji do zunanje politike Busheve administracije pa se mi zdi tako Bushevo stališče popolnoma razumno z vidika interesov samih ZDA. Ni pa to stališče, ki bi mu lahko sledila ali morala slediti tudi Evropa. Ob resnih moralnih razlogih, ki so izvirali iz naše odgovornosti za zaščito ljudi, ki jim je grozil srbski genocid, smo morali upoštevati tudi posledice, ki bi jih povzročilo na desettisoče ali stotisoče beguncev. V našem in njihovem interesu moramo biti sposobni delovanja brez Američanov. Zato je operativni vojaški štab EU, pripravljen na morebitne take dogodke v prihodnje, še majhna cena.
Anneli Jäätteenmäki  
Gospa predsednica, Finski se ni treba sramovati svojih rešitev na področju varnostne politike. Finska je kot nečlanica Nata v dobri družbi Švedske, Avstrije in Švice. Z njimi se ni težko identificirati. Neuvrščenost v Nato je povsem sprejemljiva izbira za zrelo državo.
Po zamenjavi "bojevitega" predsednika z "miroljubnim" v Združenih državah začenjamo govoriti o mehkejšem Natu. Pričakujemo lahko, da bodo navdušeni govori o mehkem Natu pod Obamo in državno sekretarko Hillary Clinton postali običajen pojav. Pustimo času čas in opazujmo, kako se bo razvijal Nato.
Po mojem osebnem mnenju se temeljna narava Nata ni v ničemer spremenila vse od razpada bipolarnega varnostnega sistema. Po drugi strani pa žanje uspehe propaganda o mehkem Natu.
Če bomo samo pogledovali v smer Rusije (Rusija, Rusija, Rusija) ali čakali na novo zimsko vojno, ne bomo prišli nikamor. Nato tudi ni pravi odgovor na težje probleme, s katerimi se bo morala Finska spopasti v bližnji prihodnosti, predvsem gospodarskimi.
Adrian Manole  
v pisni obliki. - (RO) Vrednotenje vloge zavezništva Nato-EU moramo začeti s priznanjem, da sta se politični prizorišči pred kratkim dramatično spremenili tako v Evropi kot v ZDA in da mora Evropska unija prevzeti svojo legitimno vlogo na področju globalne varnosti.
To stanje terja "politično preoblikovanje" zavezništva v forum za dialog in razpravo o pomembnih zadevah, v katerih bo zavezništvo nedvomno moralo sodelovati. Pošten čezatlantski dialog, na primer o ustreznem pristopu k reševanju vprašanja terorizma, je nujen ravno zato, ker imamo zavezniki različne poglede na to, kako se moramo odzvati na izzive, ki zadevajo vse nas.
Danes, ko se države članice srečujejo z vedno bolj raznolikimi izzivi globalni varnosti, od medetničnih konfliktov v najbližji soseščini ozemlja zavezništva do globalnih terorističnih mrež in širjenja orožja za množično uničevanje, morajo posebno pozornost posvetiti procesu razmisleka in dialoga o teh zadevah ter podpirati procese reforme zavezništva. V mislih imam predvsem varnostne probleme, ki zadevajo območja v naši neposredni soseščini, kjer lahko zavezništvo odigra ključno vlogo pri vzpostavljanju demokratičnih obrambnih in varnostnih institucij na Balkanu in v širši okolici Črnega morja.
Marian-Jean Marinescu  
v pisni obliki. - (RO) Potrebujemo enotno, koherentno in sodobno evropsko varnostno politiko, ki bo okrepila našo evropsko identiteto in omogočila EU govoriti na mednarodnem prizorišču z enim, a verodostojnim glasom.
Resničnost, s katero se soočamo danes, prepletena z velikimi izzivi, kakršni so gospodarska kriza, energetska kriza, podnebne spremembe in obvladovanje migracij, zahteva sodelovanje in odgovornost držav članic za zaščito njihovih skupnih interesov, varnosti in spoštovanja ozemeljske celovitosti.
EU lahko deluje le, če bo govorila z enim glasom in imela na voljo potrebne instrumente ter te instrumente učinkovito uporabljala pri krepitvi sodelovanja s sosednjimi državami.
Potrebujemo strateško razmišljanje, aktivno udeležbo in dosledno ravnanje na svetovni ravni. Potrebujemo tudi regionalno varnost in tesne vezi s pomembnimi regionalnimi akterji.
Strateška partnerstva s sosednjimi državami vzhodno od EU so nuja, vlagati moramo v odnose z Rusijo in izvajati koherentno strategijo s skupnimi obvezami v obojestransko korist.
Vlagati moramo v države v naši soseščini, zlasti tiste, ki ležijo vzhodno od EU, in jih ustrezno spodbujati k nadaljevanju reform ter biti sposobni krepiti prisotnost EU na tem območju. Na voljo imamo nove instrumente, na primer Vzhodno partnerstvo, ki nam bodo pomagali vzpostaviti nov celovit pristop na višji ravni pri naših partnerjih v regiji.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Mednarodna varnost je ena od najvišjih vrednot za vse udeležence mednarodnih odnosov. Danes smo priče ponovnemu opredeljevanju tega pojma in selitvi težišča k nevojaškim dejavnikom groženj stabilnosti in mednarodni varnosti. Primeri takih groženj so organizirani kriminal, terorizem prek interneta, piratstvo (ki smo mu priča ob vzhodni obali Somalije), podnebne spremembe in nevarnosti, ki izvirajo iz svetovne gospodarske krize. Ob tem, ko posveča svojo pozornost izgradnji skupnih vojaških instrumentov, kakršni so Eurocorps, evropska flota za zračni transport in stalni operacijski štab EU, pa Evropska unija ne sme pozabiti na druge grožnje, ki niso nič manj pomembne. Več pozornosti bi morali posvetiti oblikovanju teles in ustanov, ki bi nam omogočili obvladovati finančno stanje, ki ga je povzročila svetovna gospodarska kriza, in nam omogočili bolje zavarovati naravno okolje ter biološko raznovrstnost. Prav tako ne smemo pozabiti na notranje grožnje, kakršne so mamila, revščina v družbi in internetni kriminal.
Vsi ti elementi so pomembni, saj vplivajo na mednarodno varnost, varnost Evropske unije in varnost vsake države posebej. Če ne bomo rešili teh temeljnih vprašanj, ne bomo mogli ustvariti stabilne evropske varnostne strategije.
Flaviu Călin Rus  
Skupna varnostna politika je tema, o kateri smo že velikokrat razpravljali in o kateri je bilo že veliko napisanega. Evropska unija je vedno pomembnejši dejavnik na regionalni in globalni ravni. Prav zato čutim, da mora biti Evropska unija vidno dejavna znotraj svojih meja in proaktivna na vseh drugih območjih sveta.
Po pregledu treh današnjih poročil: letnega poročila o osrednjih vidikih in temeljnih usmeritvah SZVP za leto 2007, o evropski varnostni strategiji in EVOP ter o vlogi Nata v varnostnem ustroju EU, menim, da lahko sprejmemo tri sklepe:
1. Evropska unija mora imeti skupno varnostno politiko, ki bo lahko spodbujala demokracijo znotraj njenih meja in partnerstvo z državami v njeni soseščini.
2. Evropska unija mora delovati kot enotna celota in potrebuje sile za hitro posredovanje, ki bodo lahko kadarkoli posredovale v podporo miru, demokracije in človekovih pravic.
3. Evropska unija mora učvrstiti svoj globalni položaj in še naprej delovati kot posrednik v korist stabilnosti in ravnovesja med velikimi svetovnimi silami.
Katrin Saks  
v pisni obliki. - (ET) Gospod predsednik, rada bi se zahvalila svojemu kolegu, gospodu Vatanenu, za njegovo kakovostno poročilo o sinergiji med EU in Natom. Vsestranska poglobitev sodelovanja in partnerstva, smotrna uporaba virov in preprečevanje podvajanja, poziv članom k večji prožnosti, ciljni usmerjenosti in pragmatičnem delovanju - to poročilo vsebuje vse, kar smo mi v Evropi in tudi v Evropskem parlamentu ves čas poudarjali v svojih stališčih.
Med drugimi pomembnimi vsebinami poročila sem opazila tudi priporočilo, naj se državam kandidatkam za članstvo v EU, ki so tudi članice Nata, dodeli določen začasen status v Evropski agenciji za obrambo (EDA). To bi nedvomno bila rešitev za vprašanje Turčije z vidika Nata.
Poročilo o EVOP in EVS našega kolega gospoda von Wogaua na splošno dosega svoj namen. Poročilo o EVS, ki ga je Svet potrdil decembra, je odgovorilo na večino odprtih vprašanj. Novi vidiki, predstavljeni v poročilu, in usmeritve dejavnosti EU v zvezi z varnostjo, bodo pomagali EU učinkoviteje postavljati se v bran svojih varnostnih interesov, kar priporoča poročilo gospoda von Wogaua. Pohvaliti velja tudi priporočilo iz poročila, naj si EU prizadeva za sodelovanje z drugimi partnerji.
Hvala.
Theodor Dumitru Stolojan  
v pisni obliki. - (RO) Rad bi izrazil svojo podporo poročilu gospoda Saryusz-Wolskega, ki upravičeno poudarja, da mora energetska varnost evropskih državljanov postati prednostna naloga skupne zunanje in varnostne politike EU.
Rad bi jasno in glasno povedal: varnost naše energetske oskrbe, zlasti pa razvejanje virov zemeljskega plina, bo le sen, če ne bomo zgradili plinovoda Nabucco.
Projekt Nabucco mora kot strateški cilj sprejeti celotna EU. Projekt zahteva znatna finančna vlaganja, pa tudi učinkovito evropsko zunanjo in varnostno politiko. Učinkovita politika jamči regionalno stabilnost na območju, prek katerega bo speljan ta plinovod. Ob upoštevanju tega cilja moramo storiti vse, da bodo za našo skupno zunanjo in varnostno politiko na voljo koherentne in učinkovite strukture, ki jih tako nujno potrebuje, če naj doseže kakšne otipljive rezultate.
Tako na primer menim, da EU potrebuje visokega uradnika za zunanjo energetsko politiko, ki bo užival trdno politično podporo in imel na voljo potrebne instrumente za ukrepanje.
Jasno mi je, da mora EU svoji skupni zunanji in varnostni politiki nameniti zadostna finančna sredstva in človeške vire, da bo lahko dosegala konkretne rezultate, ki jih od nas pričakujejo evropski državljani.
Daniel Strož  
v pisni obliki. - (CS) Popolnoma zavračam poročilo o evropski varnostni strategiji ter o evropski varnostni in obrambni politiki v predloženi obliki. To poročilo je značilen primer militarizacije EU in dokaz, da v varnostni sferi EU vojaški viri in ukrepi nadomeščajo ali celo izrivajo potrebne ukrepe politične narave. Številne ugotovitve in priporočila, ki jih vsebuje poročilo, so v neposrednem nasprotju z dejstvom, da je EU mišljena kot projekt za mir. Ni čudno, da državljani EU, kadar koli dobijo priložnost povedati svoje mnenje, izrazijo nasprotovanje Lizbonski pogodbi, med drugim tudi zaradi tega, ker krepi militaristično plat EU. Poročilo vsebuje tudi hudo zmotno in nevarno stališče, ki po eni strani govori o varnostnih interesih EU, po drugi strani pa kritizira Rusijo zaradi njene obrambe popolnoma legitimnih varnostnih interesov na Kavkazu.
Dušana Zdravkova  
v pisni obliki. - (BG) Gospe in gospodje, to, da v Parlamentu razpravljamo o treh poročilih, povezanih z varnostjo in obrambo, je izraz naše velike politične odgovornosti do državljanov Evrope ob bližajočem se vrhu Nata. Ustaljena praksa sprejemanja resolucij o glavnih vidikih in sklepih poročil Sveta o skupni zunanji in varnostni politiki je odlična priložnost za poziv državam članicam, naj tako prakso uvedejo na nacionalni ravni.
Zlasti pomembno je razvijati neodvisne akademske zmogljivosti za analizo in ocenjevanje evropske varnostne in obrambne politike v navezavi z nacionalnimi varnostnimi politikami. To bo pomenilo bazo za javno razpravo o EVOP v omrežju analitskih centrov, delujočih v državah članicah.
Bele knjige EU o varnosti in obrambi ni mogoče sestaviti, če države članice dokumenta ne bodo prenesle v svoje nacionalne strategije. To pa zajema tudi krepitev nacionalnih analitskih zmogljivosti in sposobnost računalniško podprtega učenja ter usposabljanja za preizkušanje in dojemanje konceptov na področju sodelovanja med civilno in vojaško sfero.
Spodbujati moramo države članice k skupnim strateškim pregledom varnostnih zadev, kar bo vzpostavilo solidno podlago za sodelovanje med EU in Natom v procesu razvoja novega strateškega koncepta Nata v okviru EVOP.

{'language': 'sl'}