Noguldījumu garantiju sistēmas (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamā lieta darba kārtībā ir Christian Ehler, kurš pārstāv Ekonomikas un monetāro komiteju, ziņojums par noguldījumu garantiju sistēmām.
Christian Ehler
referents. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Es priecājos par iespēju iepazīstināt jūs šodien ar ziņojumu, kuru vienprātīgi pieņēma Ekonomikas un monetārā komiteja. Pirms balsojuma komitejā noguldījumu garantiju sistēmu nākotne bija intensīvu debašu temats, jo īpaši, pašlaik ņemot vērā reģionālās problēmas un nesenās krīzes ASV īpašuma tirgū.
2006. gada beigās Komisija iepazīstināja ar paziņojumu, ar ko pārskata 1994. gada direktīvu par noguldījumu garantiju sistēmām. Pirms šī paziņojuma sagatavošanas Komisija organizēja konsultācijas. Uz empīrisko rezultātu pamata, kuri tika iegūti, mēs varam secināt, ka direktīvas mērķi būtībā ir sasniegti un ka pašreiz nav nekādas nepieciešamības pēc likumdošanas pasākumiem.
Tomēr Eiropā finanšu tirgus struktūru arvien plašākais pārrobežu raksturs liek mums koncentrēties daudz konkrētāk uz sadarbību starp atšķirīgām noguldījumu garantiju sistēmām Eiropā. Komisija savā paziņojumā noteica jomas, kurās pašregulācijas pasākumi vai juridiskā pamata citāda piemērošana klientu interesēs varētu radīt papildu uzlabojumus.
Šī pieeja, mūsuprāt, turpmāk jāīsteno. Mēs uzskatām, ka dinamiskam diskusiju procesam, kurā būtu iesaistīta Komisija, dalībvalstis un EFDI, Eiropas noguldījumu apdrošinātāju forums, ir ļoti lietderīga loma, ļaujot mums pēc iespējas ātrāk pielāgoties mainīgajiem apstākļiem.
Šobrīd Nordea problēma neattaisno aicinājumu veikt dārgu jaunu direktīvas grozījumu. Tāpēc es esmu pateicīgs Komisijai par ļoti skaidro norādījumu, ka Nordea problēma, kas būtībā ir par iemaksu atmaksāšanu, ir jāatrisina dalībvalstīm.
Tiem, kas pārvalda noguldījumu garantiju sistēmas Skandināvijas valstīs un pārraudzības iestādēm šajās valstīs, ir pašiem jālemj par to, vai iemaksas ir jāatmaksā, vai arī noguldījumu garantijas šajās valstīs ir jāuztver kā apdrošināšanas polises un tās neparedz tiesības uz kompensāciju. Tā ir nopietna problēma, bet tā ir dalībvalstu nopietna problēma.
Ziņojumu būtībā var sadalīt trīs daļās. Pirmā daļa ir diskusija par Komisijas veikto pētījumu un nostājas pieņemšana par tā rezultātiem, piemēram, par obligāto garantiju apjomu. Otrajā daļā pievēršas jautājumam par to, vai atšķirīgās noguldījumu garantiju sistēmas Eiropā rada nepieņemamus konkurences izkropļojumus. Trešajā daļā aplūko nākotnes krīžu un risku pārvaldību.
Attiecībā uz mana ziņojuma pirmo daļu es esmu plānoju izteikties ļoti īsi, tā kā šī daļa ir izrādījusies lielā mērā nediskutējama un atspoguļo konsultāciju procesa par noguldījumu garantiju sistēmām rezultātus. Es uzskatu, ka mūsu nostādnē par obligāto zaudējumu atlīdzības līmeni, kurš ir jāpielāgo inflācijai, kad direktīva tiks pārskatīta nākamo reizi, ir atrasts līdzsvars starp jaunajām dalībvalstīm un tām, kas jau ilgāku laiku ir ES dalībvalstis. Es vēlētos uzsvērt, ka katrai dalībvalstij un katram noguldījumu garantētājam jau ir iespēja pārsniegt Eiropas Savienības obligātās prasības, garantējot noguldījumus.
Cits svarīgs aspekts, kas atspoguļots ziņojumā, ir jautājuma aplūkošana par to, vai atšķirīgās noguldījumu sistēmas un dažādās metodes, kuras izmanto, lai tās finansētu, izkropļo konkurenci. Komisija ir izklāstījusi savu viedokli un iepazīstinājusi ar pētījumu, kura rezultātā, ja tā ieteikumi tiktu īstenoti, notiktu finansēšanas saskaņošana attiecībā uz atsevišķām dalībvalstīm.
Ja dalībvalstīm ar ex post sistēmām tagad prasītu veikt pilnīgu to noguldījumu garantiju sistēmu pārstrukturēšanu ar augstām izmaksām, būtu nepieciešams analizēt, vai šo sistēmu dažādība un no tās izrietošie nepieņemamie un dārgie tirgus izkropļojumi vispār ir attaisnojami iekšējā tirgū. Tas vēl nav analizēts, un šādas analīzes būs svarīgs nākotnes uzdevums.
Trešajā ziņojuma daļā tiek aplūkota risku un krīžu pārvaldība. Iekšējais tirgus un pārrobežu savstarpējās atkarības pieaugošais līmenis prasa mums izvērtēt, vai pārrobežu risku un krīžu pārvaldība darbojas veiksmīgi. Šeit ir steidzama vajadzība pēc padziļinātām diskusijām ar visām ieinteresētajām pusēm. Ilgstošie jautājumi, piemēram, spekulatīvo izmantotāju problēma vai morālā kaitējuma risks ir jārisina šajā kontekstā.
Es uzskatu, ka empīriskie pētījumi, ar kuriem analizē krīžu un risku pārvaldību, ir obligāti, ja mums jāizstrādā dzīvotspējīga kārtība atbildības dalīšanai pārrobežu krīžu gadījumā un kopējās metodes agrīnai riska noteikšanai vai jāizveido sistēma paaugstināta riska iemaksu ieviešanai. Šiem pētījumiem pēc tam ir jānosaka sekojošo diskusiju saturs.
Ņemot vērā iepriekš minēto, es kategoriski noraidu PSE grupas grozījumu, kurā pieņem pastāvošus tirgus izkropļojumus, lai gan pašlaik par tiem nav nekādu pierādījumu. Mēs uzskatām, ka pašreizējais process ir pareizā pieeja.
Charlie McCreevy
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Es vispirms vēlētos sirsnīgi pateikties Ekonomikas un monetārajai komitejai un jo īpaši referentam Christian Ehler kungam par mūsu paziņojumā izklāstītās politikas atbalstīšanu.
Es pilnībā atbalstu jūsu viedokli, ka tiesību aktu priekšlikumi šajā posmā ir nepiemēroti. Dažu jautājumu risināšanu var uzlabot ar noteiktā regulējuma palīdzību bez būtiskas ietekmes uz izmaksām un strādājot kopīgi ar Eiropas noguldījumu apdrošinātāju forumu (EFDI). Nesenā finanšu nestabilitāte sniedz pierādījumu tam, ka noguldījumu vai uzticības saglabāšana finanšu krīžu laikā ir ļoti svarīga. Attiecībā uz noguldījumu garantiju sistēmām šķiet, ka risinājums ir divi elementi - atbilstošs zaudējumu atlīdzināšanas līmenis un nekavēšanās ar izmaksu. Ja noguldītāji zina, ka viņu noguldījums tiks atlīdzināts, un ja viņi jūtas pārliecināti par to, ka apdrošinātie noguldījumi tiks ātri atmaksāti, viņiem nav nepieciešams pievienoties rindai pie bankas.
Spēkā esošā direktīva ir izrādījusies elastīga un atļauj dalībvalstīm palielināt zaudējumu atlīdzību saskaņā ar to ekonomisko stāvokli. Dalībvalstis var nekavējoties rīkoties, ja to zaudējumu atlīdzības līmenis izrādās neatbilstošs. Savlaicīgu apdrošinātāju noguldījumu izmaksu tiešām var uzlabot. Saskaņā ar attiecīgo direktīvu atmaksāšanas ilgums parasti nevar pārsniegt trīs mēnešus, bet tas atspoguļo tehnoloģiju, kas bija pieejama 1994. gadā. Tāpēc mēs esam aicinājuši EFDI noteikt šķēršļus ātrai izmaksai.
Ieguldītāji ir arī jāinformē par viņiem pieejamo aizsardzību. Eiropā pašreizējie informēšanas pienākumi direktīvā tiek piemēroti dažādi. Tāpēc mēs lūdzām EFDI noteikt paraugpraksi, lai uzlabotu šādas informācijas izplatīšanu noguldītājiem. Attiecībā uz pārrobežu krīzēm es pievienojos Parlamenta viedoklim par nepieciešamību ieviest skaidrību par atbildības dalīšanu un sadarbību starp visām iesaistītajām pusēm, pirms rodas šāda krīze. 9. oktobra Ekonomikas un finanšu padomes (ECOFIN) secinājumi par šo jautājumu ir skaidri. Es pamanīju ieteikumu par to, ka EFDI jāpiedalās diskusijās par vispārējās atbildības dalīšanu. Ļaujiet man uzsvērt to, ka tikai ļoti nedaudzas sistēmas paredz pilnvaras, kuras pārsniedz vienkāršu atmaksu noguldītājiem. To finanšu līdzekļi arī tikai nosegs daļu no summām, kuras ir iesaistītas lielākās pārrobežu krīzēs. Tāpēc es nevaru atbalstīt ieteikumu iekļaut EFDI diskusijās par vispārējās atbildības dalīšanu.
Ziņojumā arī uzsvērta iespējamo tirgus izkropļojumu novēršanas nozīme. Kā tiek prasīts, mēs izskatīsim šo jautājumu. Tomēr pašlaik mēs nedomājam, ka spēkā esošā tiesiskā regulējuma pilnīgas saskaņošanas augstās izmaksas, kas novērtētas no EUR 2,5 līdz EUR 4,5 miljardiem, būtu attaisnojamas. Daži ar vienlīdzīgiem konkurences nosacījumiem saistīti jautājumi jau tiek risināti. Piemēram, mums ir jāveicina garantiju līmeņa izlīdzināšana, kur filiālei jābūt spējīgai piedāvāt aizsardzības līmeni saņēmējā valstī, kas ir augstāks nekā tās izcelsmes valstī. Tomēr dažkārt režīms starp sistēmām dažādās dalībvalstīs praksē nav darbojies, un mēs atbalstām EFDI centienus panākt brīvprātīgu nolīgumu pēc noteikta parauga. Dažas dalībvalstis jau pielāgo iemaksas ar to sistēmu palīdzību saskaņā ar banku individuālo risku. Mēs vēlētos palīdzēt ieinteresētajām dalībvalstīm, tā kā tas veicinātu vienlīdzīgu konkurences nosacījumu panākšanu bankām ar līdzīgiem riska profiliem.
Noslēgumā, Eiropai ir vajadzīgas noguldījumu garantiju sistēmas, lai nodrošinātu ieguldītāju pārliecību finanšu krīžu laikā. Ar paredzētajiem uzlabojumiem es esmu pārliecināts, ka mēs tuvosimies šim mērķim.
Piia-Noora Kauppi
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es vēlētos patiekties visiem, jo šis ir ļoti savlaicīgs jautājums.
Mēs visi zinām, ka pašreizējā finanšu nestabilitāte ir aktualizējusi nepieciešamību pēc pārrobežu krīžu pārvaldības, oktobra ECOFIN lēmumu nodrošināt lielāku ex-ante koordināciju starp dalībvalstī, un jo īpaši pārraudzības režīmus nevar novērtēt vēl atzinīgāk.
Bankas ir maksājumu sistēmas pamats, un tās nodarbojas ar vienkāršo klientu, kuri nav finanšu speciālisti, uzkrājumiem. Tāpēc maksājumu sistēmu pienācīga funkcionēšana un klīringa un norēķinu sistēma ir īpaši jutīgas. Daudzu banku darbība pašlaik ir pārrobežu. Daudzveidīgais dalībvalstu tiesiskais regulējums nav atbilstošs. Pašlaik pat tie kontu veidi, kuri ietverti deficīta garantiju sistēmas prasībās, katrā dalībvalstī atšķiras.
Mēs nevaram pieļaut, ka tā kļūtu par noguldītāju problēmu. Referents Ehler kungs ir veicis labu darbu šajā ziņojumā un parādījis lielu gatavību kompromisam. Konkrēti, ziņojumā pareizi uzsver konkurences izkropļojumu novēršanas nozīmi. Kā komisārs minēja, ir ļoti svarīgi nodrošināt vienlīdzīgus konkurences nosacījumus.
Tomēr man ir žēl, ka ziņojumā beidzot nerisina jautājumu par ex-ante noguldījumu garantiju (DG) sistēmām. Lai gan dalībvalstis, kurām ir ex-post noguldījumu garantiju sistēmas, ir centušās pārliecināt par to, ka tā ir Skandināvijai un Ziemeļvalstu tirgiem raksturīga problēma, tā nav. Tas patiesībā kropļo konkurenci visam vienotajam tirgum plašākā mērogā. Patiesībā vairums sistēmu Eiropā ir ex ante sistēmas. Ja noteikumi par finanšu līdzekļu, kuri iemaksāti šajās sistēmās, kompensējamību un pārskaitāmību netiek saskaņoti, tas kropļo izvēli starp filiāli un meitasuzņēmuma modeļiem saņēmējā dalībvalstī, un tas rada konkurences izkropļojumu. Tāpēc ir ļoti atzīstami, ka Komisija pēta šo jautājumu, analizējot to, vai pastāv konkurences izkropļojumi, un nodrošinot iespēju sniegt turpmākos ieteikumus šajā jomā, jo īpaši par naudā samaksāto ex ante noguldījumu garantiju kompensējamību un pārskaitāmību.
Tāpēc es atzinīgi vērtēju Komisijas iniciatīvu un Ehler kunga ziņojumu, bet ir jāveic turpmākais darbs.
Pervenche Berès
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, komisār! Es esmu pateicīga referentam par viņa sagatavotā ziņojuma tekstu. Vienlaikus es atkārtotu daudzus no Kauppi kundzes sniegtajiem komentāriem. Mēs sākām strādāt ar šī teksta sagatavošanu pavasarī, un es domāju, ka tiem, kas to uzskatīja par ļoti savlaicīgu, ir izrādījusies taisnība saistībā ar šīs vasaras notikumiem.
Tas, kas notika šovasar, rada jautājumus par noguldījumu garantiju sistēmām. Mēs vienkārši nevaram dzīvot ar sistēmu, kurā daudzi no tirgus dalībniekiem darbojas vairākās valstīs bez noteikumiem par noguldījumu garantijām, kuri vismaz būtu saskaņoti vai kuru pamatā būtu kopēji principi ne tikai konkurences, bet sabiedrības uzticības tirgus mehānismiem dēļ.
Es biju ļoti pārsteigta., kad es vasarā apceļoju dažādas valstis - un ne tikai Skandināvijas valstis - par to, kā šis jautājums par noguldījumu garantiju sistēmām tika sistemātiski izvirzīts un uzskatīts par ārkārtīgi svarīgu. Es, protams, zinu, ko teiks komisārs: "Ja jūs apkopotu visas Eiropas Savienības līmeņa garantiju sistēmas, kopējais rezultāts vienalga nebūtu nekas vairāk kā piliens okeānā, salīdzinot ar tām summām, kuras ir nepieciešamas, lai novērstu šīs krīzes”. Tas ir vājš arguments, kad mums ir jāsamazina mūsu trūkumi attiecībā gan uz konkurētspēju, gan ticību tirgus mehānismiem, jo īpaši tāpēc, ka tam ir uzņēmējdarbības stratēģiju kropļojoša ietekme, tā kā uzņēmumi pēkšņi konstatē, ka nepareizu iemeslu dēļ ir spiesti risināt atšķirību problēmas starp dažādiem meitasuzņēmumiem un filiālēm.
Pamatojoties uz visiem šiem argumentiem, es aicinu manu grupu mani atbalstīt. Grupa iesniedza grozījumu, ar kuru aicina Komisiju strādāt ātrāk un saprast to, ko cilvēki no tās sagaida: lai gan viņi var neizteikt savu prasību skaļi un konkrēti attiecībā uz prioritāti, viņiem ir nepieciešams atkārtots apliecinājums par to, kā Eiropas finanšu tirgi darbojas un cik pareizi tie reaģē uz notikumiem. Stabila Eiropas Savienības līmeņa noguldījumu garantiju sistēma to šajā ziņā veicinās.
Komisār, es uzskatu, ka tā ir daļa no jūsu uzdevuma novērtēt uzticības līmeni vai citādai finanšu tirgu darbībai Eiropas Savienības līmenī. Diez vai ir pietiekami neko neuzsākt un gaidīt jaunus pētījumu rezultātus. Jums ir jārīkojas, lai paātrinātu atbildi un nodrošinātu mums iespēju progresēt saskaņotākā veidā ar labāku un pārredzamāku noguldījumu garantiju sistēmu izpratni un to, kā tās darbojas Eiropas Savienībā.
Wolf Klinz
ALDE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi! Kā jau tika minēts, iepriekšējās nedēļās noguldījumu garantiju sistēmas atkal ir bijušas sabiedrības uzmanības lokā. Northern Rock gadījums, kura filiāles pārpludināja simtiem klientu, kas steidzās izņemt savus uzkrājumus, un jautājums par kompensāciju ieguldītājiem bankas sabrukuma gadījumā vēl joprojām ir mums skaidrā atmiņā.
Tas pārāk labi parāda to, ka finanšu tirgu globālā integrācija rada izaicinājumus arī Eiropai. Pārrobežu konsolidācijas palielināšanās banku nozarē rada jautājumus par uzraudzības jurisdikciju, par atbilstošu noguldījumu garantiju sistēmu zaudējumu atlīdzināšanas līmeni un pārrobežu sadarbību starp šīm sistēmām. Kā mēs zinām, Eiropas Savienības obligātais zaudējumu atlīdzināšanas līmenis ir noteikts EUR 20 000, bet, protams, daudzās dalībvalstīs tas faktiski ir daudz augstāks. Tomēr garantiju sistēmu finansēšana ir jautājums, kas ir dalībvalstu pārziņā, un šo sistēmu struktūras ir diezgan atšķirīgas.
Šī iemesla dēļ ir jāprecizē šādas lietas un ātri jāprecizē: tas, kādā mērā ir jāsaskaņo noguldījumu garantiju sistēmas, to finansēšana un proaktīva ex ante resursu izmantošana kaitējuma novēršanai.
Attiecībā uz pārrobežu iestādēm krīžu gadījumā uzmanība tiek koncentrēta uz uzraudzības struktūru, jo īpaši grupu uzraudzības gadījumā, kā arī uz atbildības dalīšanu. Ja meitasuzņēmums darbojas saņēmējā dalībvalstī un ir piederīgs šīs valsts noguldījumu garantiju sistēmai, bet ir pakļauts uzraudzības iestādei izcelsmes dalībvalstī, pamatojoties uz grupu uzraudzības principu, tiek radīta dziļa plaisa starp uzraudzības sistēmu un noguldījumu garantiju sistēmu, un tas ir noteikti nepieņemami un pretrunā ar ieguldītāju interesēm.
Tomēr es atbalstu referenta nostāju. Pirms mēs ķeramies pie likumdošanas pasākumiem, dalībvalstīm vispirms ir jānovērš atlikušie trūkumi savās noguldījumu garantiju sistēmās. Tajā pašā laikā Komisijai, rīkojoties pēc iespējas ātrāk, ir jāveic mērķpētījumi par pārrobežu risku pārvaldību un detalizētas analīzes par veidiem, kādos tiek finansētas dažādas sistēmas. Pamatojoties uz tās secinājumiem, vēlāk var nopietni apsvērt likumdošanas pasākumus, ja tie ir izrādījušies lietderīgi un nepieciešami.
Gunnar Hökmark
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlētos pateikties referentam par akcentēto nepieciešamību pēc pētījumiem un analīzēm, arī par secinājumu, ja tirgū pastāv izkropļojumi, ir kaut kas jādara, lai panāktu vienlīdzīgus konkurences nosacījumus. Es domāju, ka ir ļoti svarīgi to secināt no šīm debatēm.
Ja izkropļojumi pastāv, mums var būt dažādi uzskati - ja tie tiešām pastāv. Bet, ja tie tiešām pastāv, kaut kas ir jādara. Mums tas ir jādara, jo es domāju, ka mēs visi piekrītam, ka mēs gribam nodrošināt lielāku pārrobežu konkurenci un ka mēs arī vēlamies nodrošināt klientu interešu ievērošanu.
Ir būtiski apspriest atšķirības starp dažādām sistēmām, jo, ja jums dažās dalībvalstīs ir ex-ante sistēmas un dažās dalībvalstīs atšķirīgas ex-post sistēmas, ar kurām realitātē pieņem to, ka valsts varētu atbalstīt ar sanācijas pasākumiem bankas, kuras nespēj maksāt saviem klientiem, tādā gadījumā jums ir izkropļojums.
Mans viedoklis ir, ka dažādu mūsu viedokļu atšķirību dēļ izkropļojums jau pastāv. Šis izkropļojums ir pat vēl nopietnāks, ja tas arī pamatojas uz pieņēmumu, ka valstij ir jāpalīdz bankām, kuras nespēj maksāt saviem klientiem.
Manuprāt, labs sasniegums ar Ehler kunga ziņojumu ir, ka mēs esam nonākuši pie šī secinājuma. Es domāju, ir svarīgi, ka Komisija turpmākajās darbībās uz to reaģē.
Mums var būt viedokļu atšķirības par to, kāda ir pašreizējā situācija. Bet mēs piekrītam par nepieciešamību veikt pasākumus, ja paredzētie pētījumi parādīs, ka izkropļojumi pastāv.
Es par to vēlētos pateikties referentam un arī aicināt Komisiju reaģēt uz to ar rīcību.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es vēlētos pateikties Ehler kungam par viņa darbu, kas seko desmit gadus pēc 1994. gada direktīvas par noguldījumu garantiju sistēmām transponēšanas finanšu svārstību laikā, kad tiek diskutēts par uzlabojumiem attiecībā uz Eiropas Savienības finanšu pakalpojumu tirgu.
Pašlaik pastāv ievērojamas atšķirības starp dalībvalstu pieņemtajām nostājām un ir svarīgi jautājumi, kuri ir jārisina. Lai gan vairums dalībvalstu piemēro sistēmu, kuras pamatā ir ex-ante finansējums, vēl joprojām ir nozīmīgas atšķirības attiecībā uz garantiju līmeni, fondu apjomu un to finansēšanas metodi.
Lai minētu divus piemērus: garantētā summa ir astoņas reizes lielāka vairumā visvairāk aizsargājošo valstu nekā vismazāk aizsargājošo valstu un garantiju fonds vienā valstī vien veido 40 % no Eiropas Savienības kopējā apjoma. Šī situācija rada konkurences izkropļojumu. Ex-post sistēma apdraud dalībvalstu un Eiropas Savienības finanšu stabilitāti krīžu laikā.
Pārrobežu banku grupas arī saskaras ar problēmām. Fondu konsolidācija no dažādām sistēmām rada praktiskas grūtības. Garantiju koncentrēšanās vienotā sistēmā var tikt panākta vienīgi ar noteikumu un nolīgumu plašāku pieņemšanu starp dalībvalstīm, kaut kas, kas sadrumstalo sistēmu un padara to jutīgāku pret nepieņemamu risku uzkrāšanos. Šeit pastāv nozīmīgi jautājumi attiecībā uz noguldījumu garantiju sistēmas mērķiem: zaudējuma atlīdzības līmeņa harmonizēšana, paaugstināta riska iemaksas, fondu izmantošana, lai nodrošinātu likviditāti, atbildības dalīšana, pārrobežu krīžu risināšana, iestāžu likvidācija un sadarbība starp iestādēm.
Noguldījumu garantiju sistēmām ir jāparedz paaugstināta riska drošības tīkls, kas spēj aizsargāt noguldītājus, nodrošināt godīgu un efektīvu konkurenci, kā arī stabilitāti naudas tirgos un veicināt taisnīgu atbildības dalīšanu krīzes situācijās.
Tāpēc esošās sistēmas visu iespēju izmantošana nevar kavēt pilnīgu un tālejošu reformu, kad būs veikti nepieciešamie pētījumi.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) Kolēģi! Es norādu uz faktu, ka finanšu krīzes nav jauna parādība, tās norāda uz asimetriju starp finanšu nozari un reālo ekonomiku. Par hipotēku krīzi ASV finanšu eksperti nesen teica to, ka ekonomika un finanšu tirgi ir savstarpēji saistīti un ir nepieciešamas plašas diskusijas, lai uzlabotu risku pārvaldību.
Ideja C. Ehler rezolūcijas projektā par Eiropas Savienības piesardzības un agrīnās brīdināšanas pasākumu novērtēšanu un uzlabošanu, lai nodrošinātu finanšu tirgu stabilitāti, un jautājums par noguldījumu kā tradicionālo uzkrājumu veida garantēšanu manā valstī Bulgārijā tiešām ir ļoti savlaicīgs. Šajā saistībā es vēlos uzsvērt, ka ārkārtīgi liela nozīme ir banku atbildībai rūpīgi organizēt savu vērtspapīru portfeli un efektīvi pārvaldīt savu noguldītāju resursus. Protams, pilsoņu lielāka izpratne par tiem veidiem, kā izmantot elastīgas sistēmas, noguldījumu veidu diversifikācija un tādi mehānismi kā noguldījumu garantiju fondi papildus vairo uzticību un veicina finanšu stabilitāti.
Charlie McCreevy
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos pateikties deputātiem par viņu ieguldījumu. Noslēgumā es gribētu minēt divas galvenās lietas.
Mēs neuzskatām, ka regulatīvas izmaiņas pašlaik ir piemērotas. Šī direktīva ir labi izturējusi laika pārbaudījumu. Tā spējusi pielāgoties mainīgiem apstākļiem. Ilgtermiņā no finanšu stabilitātes perspektīvas tas būs ļoti svarīgi, lai pozitīvas garantiju sistēmas veicinātu līdzsvarotu krīžu pārvaldību arvien pieaugošajā Eiropas mēroga banku pakalpojumu vidē.
Jebkuri turpmākie pasākumi, lai panāktu saskaņotākas sistēmas Eiropas Savienībā, tādejādi tagad ir atkarīgi no plašāka darba rezultāta, kas pašlaik tiek veikts saistībā ar krīžu pārvaldību.
Attiecībā uz problēmām, kuras minēja gan Kauppi kundze, gan Hökmark kungs, iemaksu atmaksāšana bankai, kura izstājas no sistēmas, vienalga kādu iemeslu dēļ, nav noteikta ar spēkā esošo direktīvu,un tādējādi ir jautājums, kuru nosaka ar dalībvalsts likumdošanu. Saskaņošanai Eiropas Savienības līmenī būtu nepieciešama pilnīga finansēšanas metodes saskaņošana.
Es vēlētos pateikties referentam Ehler kungam un Ekonomikas un monetārajai komitejai par viņu ļoti konstruktīvo pieeju.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Balsojums notiks ceturtdien, 2007. gada 13. decembrī.

{'language': 'lv'}