Kevään 2003 Eurooppa-neuvoston valmistelu (Bryssel, 21. ja 22.3.2003)
Puhemies. -
Esityslistalla ovat ensimmäisenä neuvoston ja komission julkilausumat kevään 2003 Eurooppa-neuvoston valmistelusta (Bryssel 21.-22. maaliskuuta 2003).

Yiannitsis
Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, tämänpäiväinen keskustelu kevään Eurooppa-neuvostosta on erittäin tärkeä. Nykyisessä poliittisessa ilmapiirissä on välttämätöntä, että Euroopan unioni edistyy useissa ratkaisevissa kysymyksissä tässä Eurooppa-neuvostossa. Se osoittaa, että osaamme vahvistaa luottamusta, turvallisuutta ja optimismia Euroopassa. Kilpailukyky, työllisyys, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja kestävä kehitys ovat näiden tavoitteiden saavuttamiseksi käytettäviä välineitä. Haluamme maaliskuussa pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen osoittavan selkeästi, että näinä vaikeinakin aikoina Eurooppa tekee päätöksiä, jotka saavat aikaan kehitystä ja mahdollisuuksia. Puhuttuani näistä mahdollisuuksista haluan selittää puheenjohtajavaltio Kreikan ajatuksia ja suunnitelmia ja kuulla puheenjohtaja Prodin ja Euroopan parlamentin näkemyksiä. Näin kattava strategia onnistuu, jos siinä käytetään hyväksi luovuutta ja jos sillä on kaikkien osapuolten - neuvoston, komission, Euroopan parlamentin ja tietenkin yhteiskunnallisten vaikuttajien - tuki.
Hyvät parlamentin jäsenet, vuodesta 2000 lähtien on edistytty huomattavasti monissa Lissabonin strategiaan kuuluvissa kysymyksissä. Aivan hiljattain pääsimme yhteisymmärrykseen energiamarkkinoiden vapauttamisesta, yhtenäisestä eurooppalaisesta ilmatilasta, uudistamisen tarpeessa olevista kilpailusäännöistä, veropaketista ja rahoituspalveluista. Useiden kysymysten soveltaminen ja täytäntöönpano on kuitenkin edelleen viivästynyt.
Pitää paikkansa, että tällä hetkellä vallitsee vakava laskusuhdanne. Kevään 2003 Eurooppa-neuvosto järjestetään uudenlaisessa poliittisessa ja taloudellisessa tilanteessa, joka on täynnä ongelmia mutta joka tarjoaa myös entistä enemmän mahdollisuuksia.
Useissa OECD-maissa vallitseva laskusuhdanne, kiristynyt kansainvälinen tilanne ja siitä aiheutuva yleinen turvattomuus verottavat kaikki Lissabonin strategiaa, ja keskipitkän aikavälin tavoitteiden saavuttaminen on viivästynyt. Kevään Eurooppa-neuvoston kokouksen tulokset vaikuttavat ratkaisevasti siihen, mitä toimia toteutamme seuraavaksi saavuttaaksemme Lissabonissa asetetut tavoitteet, ja meidän on varmistettava, että Eurooppa kestää epävarmuutta keskipitkällä aikavälillä.
Puheenjohtajavaltio Kreikka ymmärtää täysin, että nyt on tärkeämpää kuin koskaan pitää esillä Lissabonin strategiaa. Voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajavaltio Kreikan yksittäisillä tavoitteilla pyritään ylläpitämään eittämättä hankalaa tasapainoa ja korostamaan, että Lissabonin prosessiin sisältyvät uudistukset ovat yhtenäisiä, toisiaan tukevia ja koordinoituja. Lissabonin kokouksen jälkeinen Euroopan unioni on muutakin kuin talouspoliittinen unioni. Sen tavoitteena on edistää työllisyyspolitiikkaa, sosiaalisia kysymyksiä ja uudistusprosessin laatua. Tällainen tasapaino ei synny automaattisesti. Puheenjohtajavaltio Kreikka haluaa laajentaa taloutta ottamalla siihen mukaan sosiaalisen näkökulman ja kestävän kehityksen.
Hyvät parlamentin jäsenet, viime vuosien heikko talouskasvu, voimakas huoli talousnäkymistä, pelko työttömyyden lisääntymisestä, ympäristöä koskevat uudet haasteet ja kansainvälisillä markkinoilla laajalle levinnyt pessimismi, jota yritysten ongelmien ja heikentyvien liiketoimintaodotusten aiheuttama huoli lisäävät, ovat syitä, joiden vuoksi näitä asioita on kiireesti vietävä eteenpäin. Näissä rajoissa puheenjohtajavaltio on määritellyt joukon ensiarvoisen tärkeitä kysymyksiä, jotka liittyvät kolmeen tärkeimpään tavoitteeseemme: talouden uudistamiseen ja kilpailukykyyn, työllisyyteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen sekä kestävään kehitykseen.
Talouden uudistamiseen ja kilpailukykyyn liittyy kuusi kohtaa, joita haluan käsitellä. Ne ovat makrotalouspolitiikan johtaminen, rahoituspalvelumarkkinoiden avaaminen, energia- ja liikennemarkkinat, yrittäjyyden kannustaminen varsinkin pienissä ja keskisuurissa yrityksissä, tutkimuksen, tekniikan ja tietoyhteiskuntaa koskevan politiikan merkitys, koulutus keskeisenä tekijänä tietoon ja henkilöresursseihin tehtävissä investoinneissa ja viimeiseksi useiden verkostojen yhdistäminen. Haluan käsitellä lyhyesti kutakin kohtaa.
Vakaan makrotalouden turvaaminen sekä vakaus- ja kasvusopimuksen noudattaminen ovat tärkeitä keinoja päämäärämme saavuttamisessa. Kuten varmaankin tiedätte, äskettäin kokoontunut talous- ja rahoitusasioiden neuvosto (Ecofin) saavutti neljäntoista vuoden keskustelujen jälkeen merkittävän yhteisymmärryksen talletusten verotusta koskevasta automaattisesta tietojenvaihdosta. Verotuksen alalla tavoitteenamme on edelleen päästä yhteisymmärrykseen energiaverosta. Nykytilanteessa makrotalouden johtaminen on yksi suurimmista huolenaiheistamme, ja Ecofin-neuvosto seuraa komission avulla tilanteen kehittymistä hyvin tarkoin voidakseen tehdä tarvittavat päätökset.
Puheenjohtajavaltio katsoo myös, että rahoitusmarkkinat on yhdistettävä unionin yhtenäismarkkinoiden parantamiseksi. Tämä lisää sijoittajien luottamusta markkinoihin ja tukee talouden kehittämistä, työllisyyttä ja hyvinvointia. Siksi haluammekin varmistaa, että kaksi olennaista toimintasuunnitelmaa, eli rahoituspalveluiden toimintasuunnitelma ja riskipääomaa koskeva toimintasuunnitelma, edistyvät riittävästi.
Voin ilokseni todeta, että nämä kaksi toimintasuunnitelmaa edistyvät tyydyttävästi, ja odotammekin saavamme seurantakertomuksen valmiiksi kevään 2003 Eurooppa-neuvostoa varten. Eläkerahastoja koskeva direktiivi, sijoituspalveludirektiivi sekä pankkien tai sijoitusyritysten pääomavaatimuksia koskeva direktiivi ovat tärkeitä kysymyksiä puheenjohtajavaltiolle, ja keskustelemme myös yritysjohdon valvontaa koskevasta komission ehdotuksesta. Puheenjohtajavaltio Kreikka tukee Winterin kertomuksen päätelmiä ja on samaa mieltä siitä, että varsinkin yritysjohdon valvontaa koskevaa yhtiöoikeutta on ajanmukaistettava.
Toivomme edistyvämme huomattavasti Euroopan komission antaman, julkisia ostotarjouksia koskevan ehdotuksen käsittelyssä. Kilpailukyvyn lisäämisessä toimintamme tavoitteena on liittää yhteen verkostoja ja vapauttaa täysin energia- ja liikennemarkkinoiden toiminta. Energiaan liittyvissä kysymyksissä puheenjohtajavaltio tekee kaikkensa päästäkseen yksimielisyyteen markkinoiden toiminnan täydellisestä vapauttamisesta ottaen huomioon yleishyödylliset yritykset, toimitusvarmuuden ja haavoittuvien alueiden ja ryhmien suojelun.
Liikenteen alalla ensisijaiset tavoitteemme ovat Euroopan laajuisten verkkojen ulottaminen uusiin jäsenvaltioihin sekä rautateitä ja liikenneturvallisuutta koskevan toisen lainsäädäntöehdotuspaketin hyväksyminen. Mielestämme tämä ehdotus on erittäin kiinnostava yleistä taloudellista etua koskevien palveluiden kannalta varsinkin nyt, kun koko yhteiskunnan kannalta yleisesti tärkeitä aloja yksityistetään ja ne kilpailevat keskenään. Odotamme saavamme komission ehdotukset näistä kysymyksistä.
Kilpailukyvyn alalla haluamme tukea voimakkaasti yrittäjyyttä, sillä se on elintärkeää paitsi talouskehitykselle myös sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle, työllisyydelle ja alueiden kehittämiselle. Tavoitteemme on helpottaa oikeanlaisen liiketoimintaympäristön muodostamista. Kilpailukykyä käsittelevä neuvosto kokoontuu ennen maaliskuussa pidettävää kevään Eurooppa-neuvostoa valmistellakseen yrittäjyyteen ja kilpailukykyyn liittyviä kysymyksiä. Neuvosto painottaa erityisesti innovatiivisia tapoja nopeuttaa pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanoa ja arvioida toteutettuja toimia sekä käydä perusteellista keskustelua yrittäjyyttä koskevasta vihreästä kirjasta.
Tutkimus, tekniikka, tieto ja koulutus ovat nykyisin osoittautumassa keskeisiksi tekijöiksi kilpailukyvyn, kehityksen ja elämänlaadun kannalta. Tutkimukseen ja tekniikkaan tehtäviä investointeja voitaisiin kannustaa laatimalla yhteisöpatentti ja kehittämällä uusinta tekniikkaa koskevaa tutkimusta, johon voisi sisältyä myös puolustusalan tutkimus. Samojen periaatteiden mukaisesti toivomme voivamme taata kaikille avoimen tietoyhteiskunnan käyttämällä avoimia standardeja, tekemällä verkostoista ja palveluista yhteentoimivia ja varmistamalla eEurope-ohjelmalle riittävän rahoituksen. Yhä useammissa unionin politiikoissa otetaan huomioon tarve kehittää koulutusjärjestelmiä, jotka vastaavat uuden talouden tarjoamia mahdollisuuksia. Tärkeä ensisijainen tavoite tällä alalla on uusien tieto- ja viestintätekniikoiden sekä elinikäisen oppimisen käyttäminen tärkeimpänä kimmokkeena koulutusjärjestelmän parantamiseen. Koulutusjärjestelmällä tarkoitan tavanomaista ja siitä poikkeavaa sekä ammatillista koulutusta, erityisryhmille suunnattua koulutusta ja opettajankoulutusta.
Haluan lisätä tähän luetteloon vielä yhden aiheen, josta tälläkin hetkellä keskustellaan: julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttö. Varmastikin tiedätte, että neuvoston on vielä päästävä tästä kysymyksestä yhteisymmärrykseen. Olemme joka tapauksessa varmoja siitä, että jatkamalla toimintaamme edistymme tässä asiassa riittävästi ensimmäisellä vuosipuoliskolla sekä siitä, että se saadaan käsiteltyä loppuun parlamentin avulla. Toivomme parlamentin antavan lausunnon tästä kysymyksestä.
Toinen tärkeä aihe on työllisyys ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Euroopan työllisyysstrategian uudistaminen on puheenjohtajavaltiolle erittäin tärkeä kysymys. Kevään Eurooppa-neuvosto käsittelee tämän strategian yleisiä suuntaviivoja lopullisena tavoitteenaan hyväksyä strategia Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa. Mielestämme Lissabonin prosessin sosiaalinen pilari on aivan yhtä tärkeä aihe kuin talouden uudistaminenkin. Ensisijainen tavoitteemme on tehostaa työllisyysstrategiaa. Meidän on kuitenkin myös lisättävä toimia luodaksemme enemmän ja parempia työpaikkoja, vahvistaaksemme ja yhtenäistääksemme aktiivista työllisyyspolitiikkaa sekä tukeaksemme yrittäjyyttä. Nykyisessä makrotaloudellisessa tilanteessa nämä toimet ovat entistä tärkeämpiä. Naisten yhtäläinen osallistuminen työmarkkinoille, työssä käyvien naisten osuuden lisääminen, tasapainon löytäminen joustavuuden ja työpaikkojen turvaamisen välille, maahanmuuttajien integrointi sekä alueellisten työllisyys- ja työttömyyserojen vähentäminen varsinkin syrjäisillä alueilla ovat kaikki esityslistallamme.
Talouspolitiikan ja työllisyyspolitiikan ajanmukaistamisen suhteen kannatamme näiden kahden prosessin välistä riippumattomuutta, koordinointia ja täydentävyyttä siten, että työllisyyteen liittyviä kysymyksiä käsittelisi pääasiassa työ- ja sosiaaliasioiden neuvosto ja talouspolitiikkaa Ecofin-neuvosto. Puheenjohtajavaltion mielestä tämä tekee politiikoista johdonmukaisempia ja tehokkaampia sekä lisää työllisyyttä. Työskentelemme myös varmistaaksemme kevään Eurooppa-neuvostoa edeltävän sosiaaliasioita käsittelevän huippukokouksen onnistumisen ja parantaaksemme sen työn ja tulosten tasoa. Meihin on vedottu, jotta tehostaisimme unionin lainsäädäntöjärjestelmää ajamalla voimakkaasti yksimielisyyttä lukuisissa sellaisissa kysymyksissä, joihin kuuluvat vuokratyöntekijöiden työehdot, asetuksen (ETY) N:o 1408/1971 soveltamisalan laajentaminen yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisiin, sosiaaliasioita käsittelevän kolmenkeskisen huippukokouksen järjestäminen ja eurooppalainen sairausvakuutuskortti.
Kolmannella alalla eli kestävässä kehityksessä keskitymme tarkistamaan unionin kestävän kehityksen strategiaa kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksen tulosten perusteella. Tämä on tilaisuutemme osoittaa maailmalle unionin tehtävä ympäristönsuojelussa ja toteuttaa toimia, joissa kehitys yhdistetään ympäristönsuojeluun ja elämänlaatuun. Kevään Eurooppa-neuvoston kokous antaa meille mahdollisuuden laatia tasapainoista kestävää kehitystä koskeva strateginen toimintamalli ja asettaa erityistavoitteita, joilla kannustetaan kehittämään toimintaa edelleen. Työskentelemme saavuttaaksemme kestävää kehitystä koskevan tavoitteen tarkistamalla Euroopan unionin kestävän kehityksen strategiaa, varmistamalla, ettei talouden kehittäminen johda luonnonvarojen ryöstämiseen ja aiheuta ekologisia vahinkoja sekä panemalla täytäntöön Johannesburgin huippukokouksen tulokset. Tärkeimmällä sijalla ovat kymmenvuotiset kestävää tuotantoa ja kulutustottumuksia koskevat puiteohjelmat, joihin kuuluvat puhtaampi tekniikka, raaka-aineiden ja energian säästäminen, aloitteet ja menettelytavat ympäristönäkökohtien yhdenmukaistamiseksi sekä kansainvälisissä että yhteisön politiikoissa ja toimissa, ympäristötekniikan kehittämisen esteiden poistamista koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpano ja maailmanlaajuisen kemikaaleja koskevan strategian kehittäminen. Kestävästä kehityksestä haluaisin vielä huomauttaa, että öljysäiliöalus Prestigen katastrofin jälkeen merenkulun alalla asetetaan etusijalle ennen kaikkea meren saastumiseen liittyvän merituvallisuuden tutkiminen. Tässä yhteydessä tavoitteemme on tarkastella lainsäädäntöehdotusta aikataulun mukaisesti. Lisäksi tarkastelemme toisessa käsittelyssä ehdotusta satamapalvelujen saatavuutta koskevaksi direktiiviksi.
Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, päätän julkilausumani vakuuttamalla teille, että teemme Kreikan puheenjohtajakaudella kaikkemme osoittaaksemme, että luotamme Lissabonin strategiaan ja että aiomme noudattaa sitä ja tehostaa prosessia etenkin nykyisessä taloudellisessa tilanteessa, laajentumisen lähestyessä ja kymmenen uuden jäsenvaltion odottaessa liittymistä unioniin. Käsittelin julkilausumassani Lissabonin prosessiin ja kevään Eurooppa-neuvostoon liittyvien kysymysten pääkohdat ja tärkeimmät toimet. Puheenjohtajavaltio toivoo, että parlamentin kanssa voidaan käydä hedelmällistä vuoropuhelua ja että työskentelemällä rakentavasti Euroopan parlamentin ja komission kanssa voimme tehdä Euroopasta tuottavamman, kilpailukykyisemmän ja sosiaalisesti oikeudenmukaisemman.

Puhemies. -
Haluan tänä aamuna toivottaa tervetulleeksi diplomaattilehterille EU:n ja Venäjän välisessä parlamentaarisessa yhteistyövaliokunnassa olevan Venäjän kansalliskokouksen valtuuskunnan puheenjohtajan ja sen varapuheenjohtajat, jotka ovat saapuneet puhemiehistön kokoukseen. Toivotan tervetulleeksi puheenjohtaja Vladimir Lukinin ja hänen kollegansa.

Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Giannitsis, hyvät parlamentin jäsenet, kuukausi sitten esittelin teille keväällä laaditun komission kertomuksen, ja tänään olen parlamentissa kuunnellakseni ja keskustellakseni kertomuksen pääkohdista.
Strategia tuottaa jo nyt myönteisiä tuloksia, mutta emme vieläkään käytä unionin voimavaroja täysimääräisesti hyväksi kasvun ja innovaatioiden tukemiseksi. Kuten puheenjohtaja Giannitsis totesi, taloudellisesta tilanteesta ei tässä vaiheessa ole apua, kuten ei myöskään nykyisestä kansainvälisestä poliittisesta tilanteesta. Tärkeimpiä sisäisiä syitä Euroopan talouskasvun hidastumiseen ovat mahdolliseen konfliktiin liittyvät epävarmuustekijät ja pelot sekä vaikeus varmistua konfliktin aikarajoista ja seurauksista. Tämä vaikuttaa edelleen merkittävästi yritysten ja sijoittajien yleisiin strategioihin ja yksittäisiin päätöksiin. Vallalla on epävarmuuden tunne. Luonnollisesti tämä tilanne jatkuu siihen asti, kunnes olemme uudessa vaiheessa, joka tarjoaa valoisampia näkymiä, mikä on äärimmäisen tärkeää uuden liiketoiminnan ja sijoitusstrategioiden kannalta.
Asioilla, joista tänään keskustelemme, on äärimmäisen suuri merkitys Euroopan tulevaisuudelle ja sille, millaisen unionin haluamme jättää tuleville sukupolville, mutta Irakin kriisi on tietenkin päällimmäisenä mielissämme. Olen vieläkin vakuuttunut siitä, että sota ei ole väistämätön ja toivon, että se voidaan välttää

valvomalla tiukasti Irakin diktatuuria sekä ylläpitämällä ja vahvistamalla samaan aikaan kansainvälistä terrorismin vastaista liittoutumaa. Meidän on nyt pyrittävä löytämään yhteinen maaperä, jotta Euroopan diplomaatit voivat toimia. Kukaan ei pysty ennustamaan konfliktin seurauksia. Vain Yhdistyneet Kansakunnat tarjoaa lailliset puitteet toimille, joilla pyritään torjumaan maailmanrauhaan ja turvallisuuteen kohdistuvia uhkia, mutta jopa sen valtuuttaman sotilaallisen väliintulon on oltava viimeinen keino, jota käytetään sen jälkeen, kun kaikki muut vaihtoehdot on todettu mahdottomiksi. Jos sota syttyy, sen on tarkoitettava, että kaikki poliittiset vaihtoehdot on käytetty loppuun.
Euroopan olisi toteutettava yhteisiä toimia, jotka ovat valmistelukunnan työn perusta, mutta siltä puuttuu kokonaan yhteinen eurooppalainen politiikka, ja kriisissä näiden tekijöiden välinen ristiriita korostuu. Tämä ongelma vaikuttaa suoraan meihin kaikkiin. Jos Eurooppa ei pysty toimimaan yksissä tuumin, yksittäisillä jäsenvaltioilla ei ole mahdollisuutta vaikuttaa maailmanlaajuisiin kysymyksiin. Ellei Eurooppa esiinny yksimielisesti, on mahdotonta jatkaa pysyvästi tiivistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa ja säilyttää samalla omanarvontuntomme. Elleivät Eurooppa ja Yhdysvallat tee yhteistyötä, on mahdotonta ylläpitää maailmanrauhaa ja vakautta. Kriisiaikojen toiminta jää ihmisten mieliin ja siitä otetaan mallia ja tehdään esimerkki tulevaisuutta varten. Tuollaisina aikoina luottamus joko saavutetaan tai menetetään.
Vakaa päätöksemme tehdä Euroopasta maailmanlaajuisesti vaikutusvaltainen johtohahmo, jolla on omat arvot ja perinteet sekä omat edut ja näkemykset maailmasta, on vaakalaudalla. Sekä vanhojen että uusien jäsenvaltioiden on nyt osoitettava tuota päättäväisyyttä ja toimittava sen mukaisesti sekä sitouduttava yhteiseen asiaan tietoisina siitä, että niiden avulla muodostetaan poliittinen vaikuttaja, joka on uskollinen liittolaisilleen ja joka tiedostaa vastuunsa ja asemansa maailmassa.
Nykyisessä kansainvälisessä tilanteessa, joka ei missään tapauksessa edistä talouden elpymistä, meidän on osoitettavaa suurempaa poliittista tahtoa ja johdonmukaisuutta, jos haluamme saavuttaa Lissabonin tavoitteet ja toteuttaa käytännössä Eurooppa-neuvoston kokouksissa antamamme lupaukset. Olen vakuuttunut siitä, että nykyisessäkin tilanteessa Lissabonin strategia on paras keino lisätä kansalaistemme hyvinvointia ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Se on myös ainoa strategia, jolla voidaan edistää voimakkaasti elpymistä ja varmistaa nämä edut kestävällä tavalla tuleville sukupolville. Minun ja komission olennainen tehtävä on jatkaa päättäväisesti ja sitkeästi strategiamme täytäntöönpanon vauhdittamista. Tätä silmällä pitäen kirjoitin valtioiden ja hallitusten päämiehille noin kolme kuukautta sitten ja kiinnitin huomiota tiettyihin näkökohtiin, jotka ovat mielestäni välttämättömiä lähestyvän kevään Eurooppa-neuvoston onnistumisen kannalta. Arvoisa ministeri, sen perusteella, mitä äsken sanoitte, voin selkeästi luottaa puheenjohtajavaltio Kreikan tukeen tässä kysymyksessä.
Poliittisten tavoitteiden ja lainsäädännön välinen ero, johon vuosi sitten viittasin, on nyt kaventunut tietyssä määrin, mutta vain tietyssä määrin. Energian, rahoituspalveluiden, yhtenäisen ilmatilan ja tutkimuksen aloilla on edistytty. Yhteisöpatentin edistämiseksi tarvitaan kuitenkin enemmän vakaita poliittisia päätöksiä, sillä patentti symboloi nyt unionin kykyä - tai kyvyttömyyttä - saavuttaa päämääränsä. Meidän on myös päästävä riittävään yhteisymmärrykseen julkisia ostotarjouksia, tarjousesitettä ja eläkerahastoja koskevista direktiiveistä.
Lisäksi meidän on tarkasteltava Euroopan työllisyysstrategiaa. Tässä suhteessa komissio on tyytyväinen muutamien maiden esittämään ehdotukseen perustaa korkean tason asiantuntijatyöryhmä, joka auttaisi komissiota sen työssä. Haluan kiittää sydämellisesti komission jäsentä Diamantopoulouta, joka on ottanut tämän tehtäväkseen ja jonka aloitteesta työryhmä perustetaan mahdollisimman pian. Ennen kaikkea meidän on kuitenkin vähennettävä yhteisössä annetun lainsäädännön ja sen jäsenvaltioissa tapahtuvan täytäntöönpanon välistä epäsuhtaa. Yhtenäismarkkinoihin, työllisyyteen ja sosiaaliturvaan liittyvien uudistusten alalla tehtyjä päätöksiä, joita ei vielä ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, on edelleenkin liikaa, ja suoraan sanoen niiden määrä jopa lisääntyy.
Hyvät parlamentin jäsenet, nämä seikat huomioon ottaen viestini teille on tänään sama kuin se, jonka aion tämänpäiväisten keskustelujen valossa välittää kevään Eurooppa-neuvostolle: Eurooppa voi yhä menestyä. Eurooppa voi vastata nykyaikaistamisen ja innovaation asettamiin haasteisiin ja se voi osoittaa, että Euroopan taloudellinen ja sosiaalinen malli on esimerkkinä maailmalle. Kyseisiä tavoitteita ei kuitenkaan voida saavuttaa ilman kauaskantoisia muutoksia yhteiskunnissamme. Nämä kauaskantoiset muutokset edellyttävät poliittista päätöksentekoa, yhteisiä tulevaisuudennäkymiä ja sääntöjä. Emme saa pettää itseämme kuvittelemalla, että markkinamekanismit tai tutkijoiden ylpeys ovat riittävä vastaus nykyaikaistamisen asettamaan haasteeseen. Tarvitsemme yhteisesti sovittuja päätöksiä ja yhteistä tahtoa.
Jokavuotisessa kevään Eurooppa-neuvostossa on myös tilaisuus tarkastella talousstrategiaa, jota voimme kutsua talous- ja rahaliiton hallintotavaksi. Kansalaisten on ymmärrettävä hankkeemme luonne ja se, miten valvonta- ja päätöksentekojärjestelmämme toimii ja miten se hyödyntää kaikkia nykyään käytettävissämme olevia keinoja, varsinkin talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, työllisyysstrategiaa ja sisämarkkinastrategiaa. Meidän on selitettävä, että nämä välineet yhdessä vakaus- ja kasvusopimuksen kanssa muodostavat johdonmukaisen ja tehokkaan kokonaisuuden. Tällainen tavoite on viimeaikaisilla ehdotuksillamme, joissa selitetään uudelleen vakaussopimuksen soveltamisperusteet. Tässä tulkinnassa kiinnitetään enemmän huomiota kunkin valtion erilaiseen taloudelliseen tilanteeseen ja tarpeeseen rahoittaa Lissabonin strategian mukaisesti suunnitellut uudistukset.
Mielestäni tänään on myös tärkeää korostaa toimiamme koulutuksen, tutkimuksen ja innovaatioiden alalla. Tämä edellyttää, että hallitukset uudistavat sääntelyjärjestelmäänsä ja verotustaan poistaakseen yritysten perustamista ja kehittämistä haittaavat esteet. Myös komissio tekee osansa, ja tätä varten se on juuri laatinut toimintasuunnitelman yksinkertaistaakseen ja saattaakseen ajan tasalle yhteisön säännöstöä sekä tehdäkseen siitä selkeämpää ja tarkempaa.
Eurooppalaisen tutkimusalueen tärkein tavoite on kannustaa muuttamaan tutkimusten organisointia ja tekemään sitä avoimemmaksi. Tämän tavoitteen kannalta on elintärkeää hyödyntää niitä etuja, joita yhteinen näkemys - todellinen yhteinen tutkimuskulttuuri - voi tuoda yliopistoille ja yrityksille. Taloudellisten seikkojen lisäksi emme saa jättää huomiotta sosiaalisia vaikutuksia, joita johdonmukaisella koulutus- ja tutkimusstrategialla voidaan saada aikaan. Nämä vaikutukset ilmenevät ennen kaikkea uusina työpaikkoina, osallistumisena ja yhteenkuuluvuutena.
Kansalliset koulutusjärjestelmämme saattavat erota toisistaan paljonkin, mutta kaikilla niillä on selkeitä haasteita, joihin voidaan vastata vain tarttumalla niihin yhdessä. Asiaa koskeva, vuoteen 2010 ulottuva työohjelma on näin ollen pantava täytäntöön nopeasti ja johdonmukaisesti, jotta koulutusjärjestelmistämme saadaan tehokkaampia ja yhdenmukaisempia. Se tarkoittaa, että meidän on investoitava tehokkaammin ja enemmän tutkimukseen ja koulutukseen. Näin ollen emme voi enää lykätä tärkeiden eurooppalaisten huipputason tutkimuskeskusten perustamista, jos haluamme ehdottomasti, että Eurooppa saavuttaa maailmanlaajuisen johtoaseman tutkimuksen alalla. Olemme tutkineet tätä toimintalinjaa kuukausien ajan, ja mielestäni nyt on aika edetä siinä ja ottaa se käsiteltäväksi, sillä jos emme kykene houkuttelemaan maailman parhaita kykyjä, emme todellakaan pysty panemaan Lissabonin strategiaa täytäntöön. Lissabonin strategian mukaan Euroopalla on oltava maailmanlaajuinen johtoasema. Sen saavuttamiseksi tarvitaan maailman parhaimpia kykyjä. Pystymme houkuttelemaan niitä vain, jos meillä on tärkeitä tutkimuskeskuksia, jotka ovat maailman huippuluokkaa. Komissio aikoo ehdottaa yksinkertaista ja kunnianhimoista strategiaa varsinkin siksi, että mielestäni meillä ei ilman sitä ole mahdollisuutta saavuttaa päämääriä, jotka olemme itsellemme asettaneet.
Huomautan lopuksi, että jos haluamme todellakin vakavissamme perustaa tietoon perustuvan yhteiskunnan, meidän on tästä lähtien viimeinkin otettava tavoite kirjaimellisesti ja sijoitettava 3 prosenttia bruttokansantuotteesta tutkimukseen. Tämäkin on yksi niistä tavoitteista, joita olemme itsellemme asettaneet. Tarkastellessamme jäsenvaltioiden talousarvioita huomaamme kuitenkin, että tänä vuonna olemme pikemminkin etääntyneet tästä 3 prosentin tavoitteesta kuin menneet sitä kohti. Siksi meidän onkin joko muutettava tavoitteita tai pyrittävä saavuttamaan ne johdonmukaisesti. Tavoite on 3 prosenttia, eikä siitä voida lipsua. Sanoimme 3 prosenttia ja tarkoitimme 3:a prosenttia. Aikaa ei ole hukattavana.
Kyse ei ole ainoastaan siitä, että käytetään enemmän varoja, vaan niitä on käytettävä paremmin sekä tutkimuksen että koulutuksen kannalta. Korostan, ettei meillä ole varaa antaa joka viidennen nuoren keskeyttää opintojaan saamatta tutkintoa. Nämä ovat yhteiskunnastamme hukkaan valuvia inhimillisiä voimavaroja. Meidän on suunniteltava uudelleen, miten valmistamme nuoriamme työmarkkinoille ja teollisuudenaloille, jotka käyvät päivä päivältä vaativammiksi. Ilman näitä käytännön toimia emme valitettavasti voi korvata hukkaan mennyttä aikaa. Tietoon perustuvan yhteiskunnan kehittäminen on ainoa keino saavuttaa johtava asema maailmassa.
(Suosionosoituksia)

Van Velzen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, olemme luonnollisesti kuunnelleet suurella mielenkiinnolla neuvoston puheenjohtajan puheenvuoroa, jossa lyhyesti sanoen käsiteltiin kahta kysymystä. Ensinnäkin pohdittiin, miten palauttaa luottamus Lissabonin strategiaan ja miten tehostaa sen täytäntöönpanoa. Arvoisa puhemies, tämä on asian ydin. Mielestäni nyt on hyvä tilaisuus analysoida tätä kysymystä, sillä Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen kohdistuu suuria paineita. Lisäksi olosuhteet ovat muuttuneet paljon vaikeammiksi, taloudellinen tilanne on epäsuotuisa, epävarmuus on lisääntynyt ja, kuten komission puheenjohtaja oikeutetusti totesi, yrittäjyys on nykyisin harvinaisen vaikeaa.
Ryhmäni on näin ollen tyytyväinen komission arviointikertomukseen. Kertomuksessa luodaan katsaus siihen, miten jäsenvaltiot ovat muutaman viime vuoden aikana onnistuneet Lissabonin tavoitteiden täytäntöönpanossa. On kuitenkin todettava, että kertomuksesta saa hämmentävän kuvan. Jäsenvaltiot ovat panneet tavoitteita täytäntöön harvinaisen hitaasti ja täytäntöönpanossa on suuria eroja. Näin ollen myös neuvoston uskottavuus Lissabonin strategian täytäntöönpanon suhteen on kärsinyt huomattavan takaiskun. Olitte oikeassa todetessanne, että luottamus on palautettava. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, luottamus voidaan kuitenkin palauttaa ainoastaan panemalla piste korulauseille ja suurille suunnitelmille ja todella keskittymällä täytäntöönpanoon. Tämä on suurin ongelma. Niinpä toteammekin päätöslauselmaesityksessämme, että neuvoston ja komission on aika laatia etenemissuunnitelma, jossa määritellään tarkoin, mitä konkreettisia tavoitteita on saavutettava määrätyn ajan kuluessa. Kertomuksessa neuvoston on myös vaadittava, että tavoitteet todella yritetään toteuttaa, että EU:n lainsäädäntö pannaan täytäntöön, että sitä myös noudatetaan tarkoin ja että tehtävät jaetaan johdonmukaisesti Eurooppa-neuvoston ja jäsenvaltioiden asianomaisten ministereiden kesken, sillä yleensä näin ei ole menetelty. 
Lissabonin ohjelma-asiakirjassa tuodaan esiin monia kysymyksiä, joista jotkut kuuluvat Euroopan unionin toimivaltaan. Useimmat niistä kuitenkaan eivät kuulu, ja niitä varten onkin käytössä hieno ilmaus "avoin koordinointi". Olisi kuitenkin hyvä, jos avoimen koordinoinnin toteuttamisesta päästäisiin paljon selvempään yhteisymmärrykseen. Ryhmäni mukaan on korostettava yhteistyötä, parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja vertailevaa arviointia sekä kunnioitettava kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin asemaa. Lissabonin strategia ei ole Eurooppa-neuvoston yhden miehen show, etenkään jos nyt aiotaan käsitellä sen saavutuksia.
Arvoisa puhemies, talouden ja talousarvion uudistusprosessia, johon Ecofin-neuvosto viittasi, on jatkettava. On uskallettava tehdä rohkeita päätöksiä. Lisäksi on käynnistettävä keskustelu eläkejärjestelmän uudistamisesta. Vetoamme siihen, että tarkasteltaisiin kolmen pilarin järjestelmää, jossa valtion solidaarisuus tietenkin säilyisi kaupan ja teollisuuden solidaarisuuden ja yksilön vastuun rinnalla.
Kolmen pilarin järjestelmä voi tulevaisuudessa auttaa meitä selviämään paremmin väestön ikääntymiseen liittyvistä ongelmista. On totta, että tämä edellyttää monien esteiden poistamista. Jos kannatamme yrittäjyyden lisäämistä, on voitava toteuttaa tavoite byrokratian vähentämisestä 25 prosenttia. Meidän on hyväksyttävä myös pieniä yrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja. Lisäksi on puututtava tutkintotodistusten tunnustamista vaikeuttaviin esteisiin. Jos päätämme sijoittaa 3 prosenttia tutkimukseen ja kehitykseen, on laadittava aikataulu, jolla varmistetaan, että tuo 3 prosenttia saavutetaan vuoteen 2010 mennessä. Aikataulua ei ole, joten se on laadittava.
Olemme keskustelleet patenteista jo hyvin kauan. Komission puheenjohtaja totesi, että Eurooppa ei saa päästää käsistään parhaita kykyjä. Tämä pitää paikkansa, mutta kuinka kauan kestää, ennen kuin eurooppalainen patentti saadaan toteutettua? Neuvoston uskottavuus on kiinni tästä, ja jossain vaiheessa meidän on esitettävä asiasta kanta. Muutaman jäsenvaltion ministerit eivät saa jatkuvasti estää patentin toteutumista.
Arvoisa puhemies, tietoon perustuva talous on avainasemassa. Emme kuitenkaan ole aavistaneet sitä, että nyt merkittävä osa ohjelmistojen kehittämisestä ja kaikki tietoon perustuvan talouden alalla tehtävä tutkimus on nykyään siirtymässä Japaniin, koska Eurooppa ei edelleenkään ole kyennyt vakiinnuttamaan 3G-alaa. Olemme jo kolme vuotta jäljessä Japanista, ja siihen mennessä kun saamme alan toimimaan, olemme viisi vuotta jäljessä. Se on tuhoisaa tällaisella alalla. Vetoankin siksi voimakkaasti neuvostoon, ettei se jatkaisi keskustelua Ranskan ehdotuksesta palauttaa kuutta tai yhdeksää miljardia yhdelle operaattorille, vaan harkitsisi sellaisen ohjelman kehittämistä, jolla 3G on mahdollista toteuttaa Euroopassa. Me tarvitsemme sitä.
Lyhyesti sanottuna, tärkeitä eivät ole kauniit sanat vaan teot. On tuotava selvästi esiin, että neuvoston on todellakin ryhdyttävä täytäntöönpanoon. On tärkeää saada etenemissuunnitelma, jotta tiedetään käytännössä, kuka toteuttaa toimet ja mikä on niiden aikataulu. On tärkeää, että neuvoston eri osapuolten keskinäinen yhteistyö, samoin kuin Eurooppa-neuvoston ja asianomaisten jäsenvaltioiden ministereidenkin yhteistyö, toimii hyvin, sillä muuten asioiden annetaan vain mennä omalla painollaan, ja parhaat kyvyt todellakin siirtyvät Yhdysvaltoihin Euroopan jäädessä sivustakatsojaksi. Eurooppa ei ansaitse sitä.

Goebbels (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aina kun Eurooppa on asettanut tavoitteensa korkealle, se on menestynyt. Euro oli yksi noista kunnianhimoisista tavoitteista, ja sen kansalaisille tuomat edut lisääntyvät jatkuvasti. Kolmentoista kuukauden käteiskäytön jälkeen eurosta on tullut samanveroinen kuin dollari arvoinen ja jo maailman toiseksi suurin varantovaluutta. Siitä lähtien kun Euroopan keskuspankki on johtanut rahapolitiikkaa, euroalueen inflaatio on ollut alhaisempi kuin Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan inflaatio. Pitkät korot ovat Euroopassa ennätyksellisen alhaiset ja alhaisemmat kuin Yhdysvalloissa.
Haluan kiinnittää huomiota näihin seikkoihin vastustaakseni vallitsevaa euroskeptisyyttä ja monien kollegoidemme taipumusta itsesyyttelyyn. Euroopalla on toki ongelmia: kasvu on hidastunut, joillekin suurille jäsenvaltioille on kertynyt alijäämää ja työttömyys lisääntyy. Mutta mikäpä alue maailmassa olisi säästynyt ongelmilta? Euroopan sanotaan kärsivän jäykkyydestä ja liiallisen sosiaaliturvan aiheuttamista rakenteellisista puutteista. Esimerkkinä mainitaan jokin Yhdysvaltojen talouselämän ala, joka on kuulemma tuottavampi ja jolle joustavampien työmarkkinoiden ansiosta syntyy enemmän työpaikkoja. Voimme kuitenkin havaita, että työttömyysaste on Yhdysvalloissa korkeampi kuin useimmissa unionin jäsenvaltioissa. Yhdysvaltojen työttömyysasteessa ei myöskään ole otettu huomioon niitä kahta miljoonaa työikäistä amerikkalaista, jotka ovat vankiloissa. Tärkeämpää kuitenkin on, että tuottavuus tuntia kohti on Euroopassa suurempi kuin Yhdysvalloissa, sillä se osoittaa, että tuotanto ja palvelut ovat Euroopassa tehokkaampia. Tehokkuus ilmenee kansainvälisessä kaupassa, jossa unionin vienti on määrältään melkein kaksinkertainen Yhdysvaltojen vientiin verrattuna. Yhdysvalloilla on muutakin alijäämää. Jos liittovaltion talousarvion nykyistä alijäämää arvioitaisiin vakaus- ja kasvusopimuksen arviointiperusteiden mukaisesti, se olisi 5-6 prosenttia Yhdysvaltojen bruttokansantuotteesta.
En kiinnitä huomiota näihin lukuihin vahingonilosta, sillä Yhdysvallat on todellakin maailmantalouden liikkeellepaneva voima. Eurooppa voi ottaa Yhdysvaltojen paikan, kunhan se hankkii itselleen voimavarat tavoitteidensa toteuttamiseksi. Lissabonin strategia on tavoite, joka kannustaa toimimaan, mutta jäsenvaltioiden on viimeinkin ryhdyttävä tukemaan tämän Lissabonissa ja Göteborgissa määritellyn yhteisen strategian täytäntöönpanoa. Komission on huolehdittava siitä, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat tätä strategiaa kokonaisuudessaan, eivätkä ainoastaan toteuta joitakin rakenneuudistuksia. Nekin ovat välttämättömiä, mutta ne eivät riitä muodostamaan maailman kilpailukykyisintä tietoon ja hyvinvointiin perustuvaa taloutta. Samalla Euroopan on suunniteltava uudelleen sijoitusstrategiaansa. Vuonna 1970 Eurooppa käytti 4,2 prosenttia bruttokansantuotteestaan julkisiin investointeihin. Nykyisin määrä on vain 2,3 prosenttia.
Kuulun niihin, joiden mielestä vakaus on oleellinen tekijä inflaation ja julkisen talouden alijäämän torjumisessa. Lisäksi sen avulla voidaan parantaa yhteiskunnan kaikkein heikoimmassa asemassa olevien ryhmien ostovoimaa. Kasvun lisäämiseksi on sijoitettava infrastruktuuriin, tutkimukseen ja tietoyhteiskuntaan. Myös sijoitusmenot ja toimintamenot on pidettävä erillään.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että olen yrittänyt saada aikaan optimismia. Jos sota kuitenkin on väistämätön, kaikkien on mietittävä asioita uudelleen. Ensimmäisten joukossa sodasta kärsii vakaussopimus, ellei Eurooppa kieltäydy panemasta sodan takia alttiiksi kasvua ja työllisyyttä. On siis tehtävä töitä sodan estämiseksi, jotta kasvu ja työllisyys säilyvät.
Puhemies. -
Hyvä jäsen Goebbels, käsittelitte varmastikin tätä kysymystä kiitettävän johdonmukaisesti. Muistutan kollegoille, että keskustelemme iltapäivällä kaksi tuntia sotaan ja rauhaan liittyvistä kysymyksistä.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen puheenvuorostaan ja toivotan hänen esityslistalleen menestystä. Puheenjohtaja Prodi on hahmotellut edessämme olevia haasteita ja tarvittavia toimia. Minusta vaikuttaa kuitenkin siltä, että jos unioni turvautuisi yhtä paljon selkärankaansa kuin toivomusluihin, tätä keskustelua ei tarvittaisi.
Kevään Eurooppa-neuvoston esityslistan luettelo talouden uudistamista koskevista ratkaisemattomista kysymyksistä on masentavan tuttua luettavaa. Ennen vuosi sitten pidettyä Barcelonan Eurooppa-neuvostoa, jonka eräs hallitus nimesi talouden uudistamisen kannalta ratkaisevaksi huippukokoukseksi, unioni oli joutunut umpikujaan käsitellessään keskeisiä kysymyksiä kuten yhteisöpatenttia, julkisia ostotarjouksia koskevaa direktiiviä ja eläkkeitä koskevaa direktiiviä. Ministerit olivat erimielisiä vakaussopimuksesta, eivätkä ne olleet pystyneet antamaan ennakkovaroitusta Saksalle ja Portugalille. Valtioiden ja hallitusten päämiesten tärkeimmäksi tavoitteeksi ilmoitettiin näiden kysymysten ratkaiseminen.
Miten paljon olemme siis vuodessa edistyneet? Puheenjohtaja Prodin mainitsemassa yhteisöpatentissa ei ole edistytty. Uudesta, julkisia ostotarjouksia koskevasta direktiivistä voidaan parhaimmillaankin vain sanoa, että sen parissa työskennellään. Eikä tilannetta paranna myöskään eläkkeitä koskeva direktiivi, joka olisi oikeastaan askel taaksepäin, jos se hyväksyttäisiin nykyisessä, parlamentin esittelijän puoltamassa muodossa. Nyt myös Ranska on liittynyt Saksan ja Portugalin rinnalle vakaussopimuksen sääntöjä rikkoneiden maiden joukkoon.
Tämän puutelitanian lisäksi pääministeri Blair, presidentti Chirac ja liittokansleri Schröder antavat jälleen masentavan esimerkin kirjeenvaihtodiplomatiasta. Tuotuaan esiin Euroopan erimielisyydet Irakin kysymyksessä kahdeksan maan allekirjoittamalla kirjeellä Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri muodostaa nyt Chiracin ja Schröderin kanssa pelottavan johtajakolmikon, joka rohkenee kertoa muille johtajille, miten näiden tulee uudistaa talouttaan, vaikka itse estävätkin taloutta kehittymistä.
On jokseenkin ärsyttävää kuunnella Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin vaativan suureen ääneen talouden uudistamista, vaikka hän ei ole vieläkään päättänyt euroon liittymisestä, ja vahingoittaa näin työllisyyttä, kasvua ja investointeja.
On kuta kuinkin hämmentävää, että Ranskan presidentti allekirjoittaa kirjeen, jossa vaaditaan sisämarkkinoiden nopeaa toteuttamista, sillä Ranska on ensimmäisten joukossa laiminlyömässä yhtenäismarkkinoita koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoa.
Kaiken huippu on, että liittokansleri, jonka toimikautena Saksan työttömyys on ollut huippulukemissa, saarnaa Euroopan tarpeesta uudistaa työmarkkinoita ja lisätä työllisyyttä.
Näiden kolmen johtajan olisi ehkä syytä olla hiukan nöyrempiä talouden uudistamisesta puhuttaessa.
On meneillään kolmas vuosi kymmenvuotisesta Lissabonin ohjelmasta, jonka tavoitteena on kilpailukyvyn parantaminen. Totta puhuen kehitys on tuottanut pettymyksen. Keinoja korkeamman työllisyyden ja kestävän kasvun saavuttamiseksi ovat terve julkinen talous, dynaaminen yksityinen sektori, yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen, todellinen eurooppalainen tutkimusalue sekä työnteon, ammattitaidon ja innovaatioiden kannustaminen.
Ryhmäni mielestä on erityisen tärkeää toteuttaa rahoituspalveluiden toimintasuunnitelma, tukea yrittäjyyttä sekä edistää joustavuutta ja sopeutumiskykyä työmarkkinoilla. Naisten, maahanmuuttajien, ikääntyvien työntekijöiden ja vammaisten osallistumista työmarkkinoille on lisättävä sekä vero- ja etuusjärjestelmiä mukautettava, jotta työnteko olisi kannattavaa.
Näihin haasteisiin meidän on vastattava, ja meillä on enää seitsemän vuotta aikaa saavuttaa tavoite, jonka mukaan Euroopasta on tehtävä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous. Uusien rohkeiden tavoitteiden asettamisen sijasta valtioiden ja hallitusten päämiesten olisi ryhdyttävä korjaamaan nykyistä sanojensa ja tekojensa välistä epäsuhtaa.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, emme ole lähimainkaan pystyneet toteuttamaan maaliskuussa 2000 pidetyn Lissabonin Eurooppa-neuvoston ylioptimistisia julistuksia, joissa tavoitteeksi asetettiin täystyöllisyys ja unionin tekeminen maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietoon perustuvaksi taloudeksi vuoteen 2010 mennessä. Talouskasvun hidastuminen, yritysten uudelleensijoittaminen ja niiden toiminnan lopettaminen sekä näihin toimiin liittyvät uudet irtisanomiset, korkeampi työttömyys ja sosiaalisten vaikeuksien lisääntyminen osoittavat noudatetun toimintamallin vaarat. Toimintamallin tavoitteena on vapauttamisen ja yksityistämisen nopeuttaminen, vaatimus rahapolitiikan ja kilpailun asettamisesta etusijalle sekä työmarkkinoihin ja työlainsäädäntöön liittyvän sääntelyn purkaminen ja niiden joustavuuden lisääminen. Nämä seikat osoittavat selvästi, että nykyisin noudatettuja uusliberalistisia periaatteita ja toimintalinjoja on muutettava tuntuvasti, mutta muutosta ei saada aikaan meille esitellyillä ehdotuksilla. 
Komissio myöntää kuitenkin, että ajan tasalla olevan tiedon puuttumisen vuoksi köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen kehitystä ei vieläkään voida tutkia perusteellisesti. Toimet, joiden tavoitteena on estää koulunkäynnin varhainen lopettaminen ja vähentää sukupuolten eriarvoisuutta, ovat niin ikään edistyneet vain vähän. Nykyisen tilanteen vakavuutta ovat omiaan lisäämään ehdotetut suuntaviivat, jotka koskevat varsinkin sosiaaliturvaa sekä työmarkkinoiden ja työn rakenneuudistuksia. Nämä rakenneuudistukset perustuvat työn joustavuuden ja epävarmuuden lisäämiseen ja maltilliseen palkkakehitykseen, ja niillä pyritään jatkamaan vapauttamisprosessia yhä useammilla aloilla.
Korostaessaan vapauttamista koskevaa yksipuolista lähestymistapaa, tavaroiden, palveluiden, pääomien ja työmarkkinoiden joustavuuden lisäämistä sekä jättäessään huomiotta taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden komissio ja neuvosto vaikuttavat osaltaan yhä merkittävämpien sosiaalisten ongelmien syntymiseen ja vaikeuttavat talouden elpymistä. Kuten ryhmäni käsiteltäväksi jättämässä päätöslauselmaesityksessä korostettiin, on ratkaisevaa, että tavoitteet, jotka koskevat täystyöllisyyttä, kehityksen edellyttämää sosiaalisten olojen yhdenmukaistamista, taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta sekä kehitystä, määritellään kevään Eurooppa-neuvoston ensisijaisiksi tavoitteiksi. Sosiaali- ja työllisyyspolitiikka eivät voi jatkuvasti toimia nimellisten lähentymiskriteerien tiukan noudattamisen ehdoilla, ja näiden politiikkojen takia on välttämätöntä määritellä uudelleen Euroopan keskuspankin mandaatti ja valtuudet. Sosiaaliseen ja ekologiseen muutokseen tähtäävän kestävän kehityksen on perustuttava vakaussopimuksen järjettömien kriteerien perinpohjaiseen tarkistamiseen, koska taloudellinen ja sosiaalinen tilanne on eri valtioissa erilainen. Lisäksi hyvinvointi on jaettava oikeudenmukaisemmin ja sosiaaliturvajärjestelmiä tarkistettava tavalla, joka osoittaa solidaarisuutta ja edellyttää julkisia ja sosiaalisia investointeja etenkin koulutukseen, tutkimukseen ja tietoon perustuvaan talouteen.
Työntekijät ja kansalaiset ovat lähestulkoon kaikkialla ilmaisseet, että heidän vaatimuksensa on aika ottaa huomioon. Näin tapahtui viime viikonloppuna myös Lissabonissa Portugalissa järjestetyissä vaikuttavissa mielenosoituksissa.

Bouwman (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, keskustelemme kevään Eurooppa-neuvostosta ja Lissabonista sekä strategioista taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristönäkökohtien uudistamiseksi. Kahta viimeistä sanaa olen tosin tuskin kuullut mainittavan. Kysymys kuuluukin, onko Lissabonin prosessi menossa oikeaan suuntaan - tätä kysytään komission ilmoituksessa - ja eteneekö EU vielä oikeaan suuntaan oikealla nopeudella?
Oikeasta suunnasta puheen ollen, mietintö perustuu mielestäni muutamiin olettamuksiin, joita haluaisin tarkastella hieman syvällisemmin kuin jäsen van Velzen, ja muutamiin virheellisiin analyyseihin. Mielestäni on otettava huomioon, että emme ole tekemisissä uuden, vaan suhdannevaihteluille alttiin talouden kanssa. Lisäksi korostamme mielestäni liikaa tietoon perustuvaa taloutta, sillä työmarkkinoilla tarvitaan myös vähemmän koulutettuja työntekijöitä. En kuitenkaan ole kuullut kenenkään puhuvan tästä. Yliarvioimme vapauttamiseen liittyviä mahdollisuuksia ja aliarvioimme jäsenvaltioiden kykyä panna täytäntöön direktiivejä ja lainsäädäntöä. Emme yritä löytää syitä niiden täytäntöönpanon laiminlyönteihin.
Eteneekö EU vielä oikeaan suuntaan ja oikealla nopeudella? Mielestäni jäsen van Velzen ilmaisi asian hyvin, kuten useat henkilöt ovat maininneet. Vastaus on ei. Tarkasteltaessa työllisyyttä huomataan, että uusia työpaikkoja on liian vähän. Voimme katsoa olevamme hyvässä asemassa, koska meillä on 12 miljoonaa uutta työpaikkaa, mutta niitä ei ole saatu aikaan ainoastaan omilla toimillamme. Työssä käyvien naisten, ikääntyvien työntekijöiden ja vammaisten määrä työelämässä on liian pieni. Parempiin työpaikkoihin on vielä matkaa, emmekä ole nykyaikaistaneet työn organisointia lähimainkaan tarpeeksi. Toivonkin, että työllisyysstrategian tarkistaminen, jonka parissa nyt alamme työskennellä, ja sosiaalisen toimintaohjelman parantaminen sopeuttavat tämän alan kehitystä.
Tarkastellessamme ympäristökysymyksiä huomaamme, ettei tässä politiikassa ole tapahtunut horisontaalista yhdentymistä. Totean tämän yksinkertaisesti mutta painokkaasti. Totesin myös juuri, että liikenteen alalla on edistytty vain vähän, samoin kuin energiapolitiikassa, maatalouspolitiikassa ja kansanterveyden alalla. Kuka keskustelee energiaverotuksen uudistamisesta? Luettelo jatkuu yhä.
Kun tarkastellaan yleistä lähestymistapaa Kioton ja Johannesburgin suhteen, voidaan havaita, että edistystä on tapahtunut hyvin vähän. Tarvitsemme muun muassa parempia indikaattoreita. Olen jo todennut, että politiikka on osaamisen ja innovaatioiden kannalta liian yksipuolista. Insinöörinä annan tietenkin varauksettoman tukeni tieteen parhaimmistolle, mutta myös muuta kehitystä on seurattava. Tarvitaan muitakin työpaikkoja, minkä vuoksi on ajateltava myös vähemmän koulutettuja ja käsiteltävä esimerkiksi myös epävirallista taloutta.
Talous- ja sosiaalipolitiikan tehostaminen on erittäin tärkeää, mutta se merkitsee, että meidän on tehtävä johtopäätöksiä sekä vakaus- ja kasvusopimuksen osalta että talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukauttamiseksi sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaan. Lissabonin prosessia on jatkettava tekemällä siihen huomattavia tarkistuksia jäsenvaltioissa, joiden on pantava täytäntöön monenlaisia toimia. Lisäksi siihen on tehtävä strategisia ja sisältöä koskevia tarkistuksia. Mielestäni meidän on arvioitava toimintaamme perusteellisesti.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen puheenjohtajavaltio Kreikan ja komission puheenjohtajan Prodin tänä aamuna esittämiin myönteisiin ja käytännönläheisiin puheenvuoroihin. Olen tyytyväinen myös siihen, että EU:n päättäjät kokoontuvat joka kevät tarkistamaan niin sanottua Lissabonin prosessia, jonka tavoitteena on tehdä Euroopan unionista maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin tietoon perustuva talous. Tulevina viikkoina järjestetään lukuisia ministerikokouksia, joissa tehdään asianmukaisia valmisteluja EU:n johtajien 21. maaliskuuta 2003 pidettävää kokousta varten.
Euroopan unionilla on paljon tehtävää, sillä viimeaikaiset tiedot osoittavat unionin talouskehityksen olevan hidasta. Vuoden 2002 viimeisen neljänneksen kasvu on 0,1-0,4 prosenttia Euroopan unionin BKT:n kasvusta. Unionin työttömyysaste on edelleen 8,5 prosenttia. Olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtajavaltio Kreikka korostaa tarvetta luoda Euroopan unioniin enemmän ja parempia työpaikkoja. On selvää, että työmarkkinoiden uudistaminen kuuluu tärkeimpiin aiheisiin kevään Eurooppa-neuvoston kokouksen esityslistalla. Meidän on ymmärrettävä, että Euroopan työllisyysstrategian tulosten parantaminen on välttämätöntä.
Kreikan hallitus toimii oikein varmistaessaan, että Euroopan työmarkkinaosapuolilla on olennainen osa työmarkkinoiden uudistamisprosessissa. Olen aina kannattanut työmarkkinayhteistyötä, jonka järkevänä periaatteena on ottaa ammattiyhdistykset ja työnantajien ryhmät mukaan keskeisiin talousuudistuksia ja sosiaalipoliittisia uudistuksia koskeviin kysymyksiin.
Puheenjohtajavaltio Kreikan tavoitteena on yrittäjyyttä koskevan vihreän kirjan täytäntöönpano. Toimissa keskitytään poistamaan byrokratiaa, joka vaikeuttaa 19 miljoonan pienen ja keskisuuren yrityksen päivittäistä toimintaa Euroopassa. Näiden toimien myötä hyväksytään myös pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja.
Osaamisen ja rahoituksen on oltava tehokkaammin pienten yritysten saatavilla, ja lainsäädäntöä on yksinkertaistettava. Jos Euroopan unionista aiotaan tehdä maailman johtava tietoon perustuva talous, uutta informaatiotekniikkaa on hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti. On taattava, että uudet televiestintäpalvelut ovat yleisesti kaikkien unionin kansalaisten saatavilla, ja kaikille käyttäjille on järjestettävä riittävästi koulutusta ja koulutusohjelmia.
Käytännön toimia, kuten EU:n aloitteen täytäntöönpanoa ja yhteisön laajuisen patenttijärjestelmän toteuttamista on tuettava. Kreikan hallitus on oikeassa kannustaessaan kaikkia jäsenvaltioita kehittämään innovatiivisia järjestelmiä, joilla taataan kokonaisuudessaan tulevan eläkepolitiikan rahoitus. Yhteiskunnan kannalta on onni, että väestö on pitkäikäisempää, ja siksi hallitustemme on tehtävä suunnitelmia tulevien väestörakenteen muutosten varalta.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Eurooppa-neuvosto tapaa "hänen keisarillisen korkeutensa" Valéry Giscard d'Estaingin, joka valmistelee luonnosta demokraattiseksi perustuslaiksi suljettujen ovien takana valmistelukunnan puheenjohtajistossa, jossa on edustettuna vain kolme parlamentin seitsemästä poliittisesta ryhmästä. Olemme toimittaneet puheenjohtaja Giscard d'Estaingille valituksen ja pyytäneet oikeutta saada tutustua puheenjohtajiston työn aikana käytettyihin asiakirjoihin. Emme ole vieläkään saaneet vastausta.
Puheenjohtaja Giscard d'Estaing on evännyt toisenkin asiakirjojen tutkimista koskevan pyynnön sillä perusteella, että EU:n avoimuutta koskevat säännöt eivät päde häneen. Vetoan puheenjohtajavaltioon, jotta se ilmoittaisi hänelle kohteliaasti mutta tiukasti, että myös valtuuskunnan puheenjohtajiston toiminnan rahoittavat EU:n veronmaksajat ja että sen on noudatettava yhteisöjen tuomioistuimen tuomioita ja avoimuuden periaatetta, joka on esitetty EY:n perustamissopimuksen 255 artiklassa.
Puheenjohtaja Giscard d'Estaingilla ei ole erivapauksia, eikä komission, parlamentin ja neuvoston edustajilla oikefudellista perustaa, jonka nojalla he voisivat poiketa avoimuuden periaatteesta, ellei avoimuudesta annetussa asetuksessa säädetä tätä koskevasta erityisestä oikeudellisesta perustasta, eivätkä he myöskään voi kieltäytyä antamasta asiakirjaa saataville arvioituaan sitä ensin käytännössä. Puheenjohtaja Giscard d'Estaingin on arvioitava kaikkien valtuuskunnan puheenjohtajiston hallussa olevien asiakirjojen salassapidon tärkeyttä valtuuskunnan neuvottelujen kannalta ja verrattava sitä kansalaisten intresseihin tutustua kyseiseen aineistoon. Kaikkien muiden EU:n toimijoiden tavoin hänenkin on huolehdittava yhdenvertaisuuden periaatteen noudattamisesta.
On estettävä sellaisen tilanteen syntyminen, jossa kolmella poliittisella ryhmällä on mahdollisuus saada käyttöönsä valmistelukunnan puheenjohtajiston asiakirjoja, joita muut neljä ryhmää eivät voi saada, tai jossa harjoittelijoilla on käytössään valmistelukunnan asiakirjoja, joita ei ole annettu valmistelukunnan jäsenten saataville. Vaadimme yhdenvertaisuutta, emme sen enempää emmekä vähempää.
Sana "perustuslaki" mainitaan ensimmäisissä 16 artiklassa 32 kertaa. Hidasjärkisimmillekin on jo varmasti selvinnyt, että nyt valmistellaan perustuslakia eikä ainoastaan perustuslaillista sopimusta.
Vetoan siihen, että valmistelukunnan puheenjohtajisto muodostettaisiin uudelleen ja että siitä tehtäisiin EU:n kansalaisia edustavampi. Siinä olisi oltava edustajia kaikista poliittisista ryhmistä. Naiset, joita on puolet äänestäjistä, eivät varmastikaan ole tyytyväisiä kahteen paikkaan, eivätkä 13 ehdokasmaata yhteen tarkkailijaan. Edustaja on saatava myös niille, jotka äänestivät EU:ta vastaan siitä järjestetyissä kansanäänestyksissä niissä harvoissa valtioissa, jotka antoivat kansalaisten äänestää tästä asiasta. Arvoisa puhemies, haluan lausua teille kiitokseni, vaikka kiitoksen aihetta ei kovin paljoa olekaan.
Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan palata kevään Eurooppa-neuvostoon. Monien mielestä Lissabonin lopullinen tavoite - tehdä Euroopan taloudesta maailman kilpailukykyisin tietoon perustuva talous kymmenessä vuodessa - vaikutti jo alusta alkaen optimistiselta ja lohdulliselta iskulauseelta. Todellisuudessa se vaikuttaa kuitenkin hyvin lohduttomalta kun huomataan, että kolme vuotta myöhemmin tuon tavoitteen saavuttamisessa on edistytty hyvin vähän. Euroopan talous on edelleen lähtökuopissaan, välttämättömiä uudistuksia lykätään tai vesitetään jokaisessa Eurooppa-neuvoston kokouksessa, ja työtä vailla olevien eurooppalaisten toiveet löytää työtä kasvun ansiosta ovat yhä vahvasti sidoksissa johtavan talousmahdin, Yhdysvaltojen, talouden elpymiseen.
Kevään Eurooppa-neuvostossa valtioiden ja hallitusten päämiehet todennäköisesti vahvistavat sitoutuvansa Lissabonin tavoitteisiin, vaikka nykytilanteessa emme voikaan olla siitä varmoja. Puheenjohtajavaltio Kreikalle osoitettu kirje on jo laitettu liikkeelle, ja siinä vakuutetaan uudelleen tarvetta ja halua elvyttää Euroopan taloutta kunnianhimoisilla rakenneuudistuksilla. Tämä on tietenkin erittäin hyvä, mutta me radikaalit olemme kuitenkin sitä mieltä, että mahtipontisten tavoitteiden asettamisen ja esittelyn sijasta hyödyllisiä ja oikeudenmukaisia tekoja olisi syytä toteuttaa heti. Sosiaaliturvajärjestelmiä on välttämätöntä uudistaa välittömästi, sillä monissa valtioissa ne ovat paitsi huomattavan epäoikeudenmukaisia tulevien sukupolvien kannalta myös todellinen aikapommi julkisen talouden kestävyyttä ajatellen. Markkinat on vapautettava tärkeimmillä aloilla, joita ovat esimerkiksi energia-ala, liikenne, postipalvelut ja vapaat ammatit. On perustettava todella yhtenäiset eurooppalaiset rahoitusmarkkinat, ja varsinkin Euroopan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin kohdistuvaa taakkaa on vähennettävä huomattavasti. Esimerkiksi verotaakan ja työlainsäädäntöön liittyvän byrokratian vuoksi huomattava määrä eurooppalaisia yrittäjiä ja pienyrittäjiä - tarkoitan pääasiassa, mutta en ainoastaan, Italiaa - ajautuu harmaaseen talouteen, jossa kierretään lainsäädäntöä ja toimitaan laittomasti juuri sääntelyn aiheuttaman kohtuuttoman taakan vuoksi.
Näin olisi toimittava, ellemme halua pettää itseämme parlamentissa runsaasti käytetyillä iskulauseilla ja ihmelääkkeillä, joita ovat esimerkiksi "Euroopan sosiaalinen malli" tai "sosiaalinen markkinatalous". Meidän olisi syytä kysyä itseltämme, pystytäänkö näillä malleilla nykyään todella suojelemaan yhteiskunnan kaikkein heikompiosaisia, sen ulkopuolelle jääneitä.

Puhemies.
Siirrymme nyt catch the eye -menettelyyn. Hyvät kollegat, muistutan, että teillä on kaksi minuuttia puheaikaa. Kun ette ylitä aikaanne, mahdollisimman monet ehtivät osallistua.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän neuvoston puheenjohtajaa erinomaisista ja rohkaisevista huomioista ja päättäväisyydestä Lissabonin prosessin toteuttamisessa. Kilpailukyvyllä on Lissabonin prosessissa todella suuri merkitys, samoin kuin työpaikoilla. Työpaikoilla saadaan aikaan hyvinvointia, joka puolestaan edistää sosiaalista yhteenkuuluvuutta.
Kävin eilen kyselytunnilla komission jäsenen Diamantopouloun kanssa lyhyen sananvaihdon epätyypillisissä työsuhteissa olevia henkilöitä koskevasta direktiivistä. En halua palata siellä esitettyihin lukuisiin näkökohtiin, mutta haluan selvittää tämän keskustelun kannalta oleellisen väärinkäsityksen. Mainitsin, että sosialistien johtama Birminghamin kaupunginvaltuusto, joka on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmista vuokratyöntekijöiden työllistäjistä, on päättänyt vähentää huomattavasti tuhansien vuokratyöntekijöidensä määrää. Tarkoitin, että se on jo nyt, suoraan epätyypillisissä työsuhteissa olevista henkilöistä tehdyn direktiiviehdotuksen seurauksena, päättänyt vähentää työntekijöitään.
Ehkä tulkkauksen vuoksi komission jäsen arveli kysymyksen liittyvän vakuutuskustannuksiin. Se liittyi kuitenkin suoraan lisäkustannuksiin, joita aiheutui vuokratyöntekijöiden palkasta ja heidän palkkaamiseensa liittyvästä ylimääräisestä byrokratiasta. Tämän vuoksi tuhannet työntekijät menettävät työpaikkansa. Jos tämä tapahtuu jo yhdessä valtuustossa, se voi tapahtua myös koko Euroopan unionissa.
Pyydän puheenjohtajavaltiota varmistamaan, että koko komissio ymmärtää, miten suuri merkitys kilpailukyvyllä on työpaikkojen luomisessa ja miten tärkeää on edistää kilpailukykyä vanhentuneisiin opinkappaleisiin perustuvien jäykkien työmarkkinoiden sijasta.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtaja Prodi kiinnitti huomiota nykyisen maailmanpoliittisen tilanteen aiheuttamiin jännitteisiin ja korosti YK:n merkitystä näiden jännitteiden ratkaisemisessa. Toivon nykyiselle puheenjohtajavaltiolle menestystä ensi maanantain ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Toivon, että se pystyy laatimaan Euroopan unionin yhteisen kannan tässä erittäin kireässä tilanteessa.
Haluan korostaa komissiolle ja neuvostolle, että huippukokouksessa on tärkeintä vaatia jäsenvaltioita noudattamaan sitä, mitä ne ovat neuvostossa sopineet. Tarkoitan tällä sekä niitä tavoitteita, joista ne ovat sopineet Lissabonin prosessin mukaisesti, että näiden tavoitteiden täytäntöönpanoa, sillä täytäntöönpanoprosessissa on selviä puutteita.
Haluan korostaa uudelleen useiden jäsenten esittämää huomiota. Niin tärkeää kuin vapauttaminen onkin, Lissabonin prosessi ei liity pelkästään siihen. Koko Lissabonin prosessin idea oli kehittää koordinoitu ja tasapainoinen sosiaalinen ja taloudellinen toimintamalli Euroopan sosiaalisen mallin nykyaikaistamiseksi. Jos haluamme säilyttää Euroopan unionin ainutlaatuisuuden, on varmistettava, ettei sosiaalista oikeudenmukaisuutta uhrata tavoiteltaessa vapauttamista ja kilpailukykyä. Tämä on oleellista sekä sosiaalisen oikeudenmukaisuuden että unionin tuotantokyvyn lisäämisen kannalta. On varmistettava, että tuotantoon osallistuvat kokevat työnsä kannattavaksi itselleen ja lapsilleen.
Siksi julkisten palveluiden tärkeää asemaa on puolustettava. Komission ja neuvoston on Eurooppa-neuvoston kokouksessa turvattava yleishyödyllisten palvelujen lisääminen ja kehittäminen ja - käytän seuraavaa ilmaisua varovasti - niiden suojaaminen vapaiden markkinoiden aiheuttamilta tuhoilta.
Lopuksi huomautan, että meidän on asetettava nuorten, varsinkin heikommassa asemassa olevien nuorten, työllistämistä koskevat tavoitteet. He ovat huomispäivän pitkäaikaistyöttömiä.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpano kansallisella tasolla on ehdoton edellytys Lissabonissa asetettujen tavoitteiden saavuttamiselle. Täytäntöönpanovajeen kasvaminen aiheuttaa EU:n markkinoiden sirpaloitumista ja murentaa sisämarkkinoiden tuomia etuja. Jollei esimerkiksi televiestinnästä annettuja direktiivejä panna täytäntöön jäsenvaltioissa, sektorin kehityksestä tulee entistä epäyhtenäisempää.
Kilpailukykymme säilyttämiseksi meidän on välttämätöntä lisätä tutkimuksen ja koulutuksen resursseja. Bulkkituotteilla ja huonosti koulutetulla työvoimalla emme pärjää tulevaisuudessa. Ansiotulojen verotusta sekä työnantajan välillisiä kustannuksia tulee keventää Euroopassa työllisyyden kohentamiseksi sekä erityisesti pk- ja kasvuyritysten työllistämismahdollisuuden helpottamiseksi. Alhaisempi verotus omalta osaltaan edistää eurooppalaista yrittäjyyttä, yhtä kilpailukyvyn peruspilareista. Verotus kuulukoon jatkossakin jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Kannustankin jäsenvaltioita keventämään verotaakkaa Lissabonissa asetettujen tavoitteiden suuntaisesti niin, että ne ottavat huomioon positiivisen ja reilun verokilpailun. EU:n tehtävä tällä saralla on vertailukelpoisten tietojen kerääminen sekä parhaiden käytäntöjen levittäminen.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän neuvoston ja Euroopan komission puheenjohtajia hyvien aikomusten luetteloista, joiden toteuttamiseksi he varmasti tekevät kaikkensa. Omasta puolestani keskityn työllisyyteen ja täystyöllisyyden tavoitteeseen, jonka pitäisi mielestäni olla Euroopan unionin tärkein ellei jopa ainoa tavoite, sillä kaikki muut tavoitteet ovat ainoastaan sen seurausta. Tämä koskee esimerkiksi sukupuolten tasa-arvoa, sosiaalisen yhdenmukaisuuden edistymistä, julkisten palveluiden säilyttämistä ja kehittämistä sekä kestävän kehityksen toteuttamista.
Täystyöllisyys edellyttää, että vakaus- ja kasvusopimusta tarkistetaan, joustavoitetaan ja parannetaan, että työmarkkinaosapuolia kunnioitetaan ja kuullaan, että pelkän voitontavoittelun vuoksi irtisanomisiin ryhtyviä yrityksiä rangaistaan, varsinkin, jos ne ovat saaneet julkista tukea, että Eurooppa-neuvosto ottaa huomattavasti vastuuta ja että tutkimustoimintaa lisätään.
Hyvät kollegat, entiset liberaalit keinot ovat epäonnistuneet, vaikka jotkut ovatkin eri mieltä. Työpaikkoja ei ole syntynyt tarpeeksi, Lissabonin tavoitteita ei ole saavutettu, ja laajentuminen saattaa pahentaa tilannetta viidessätoista jäsenvaltiossa ja kymmenessä uudessa pian unioniin liittyvässä jäsenvaltiossa. Täystyöllisyydestä on siis tehtävä unionin lähestulkoon ainoa tavoite. Olen vilpittömästi sitä mieltä, että se on ratkaisevaa tulevaisuutemme kannalta, ja siksi haluan jälleen korostaa sitä voimakkaasti tänä aamuna.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, vuonna 2000 tehdyt sitoumukset, jotka tunnetaan Lissabonin prosessina, olivat erittäin kunnianhimoisia mutta asettivat hallitusten päämiehet luonnollisesti myös raskaaseen vastuuseen. Kolmen vuoden jälkeen voimme todeta, että kaikki oli vain puhetta ja että tähän mennessä siitä ei ole seurannut mainittavia tekoja. On hyvin ironista todeta, että Euroopan unionista tulee maailman dynaamisin tietoon perustuva talous vuoteen 2010 mennessä, ja olla sen jälkeen tekemättä mitään dynaamista näiden suunnitelmien toteuttamiseksi. Toimimalla näin Euroopan unioni tekee itsensä naurettavaksi eikä neuvosto kanna vastuutaan. Merkittävin syy tähän on, että unioni sallii jäsenvaltioiden laiminlyödä näiden tekemien sitoumusten noudattamisen.
Viime vuosien aikana on käynyt ilmi, että esimerkiksi Ranskalla ei ole aikomustakaan toteuttaa vuonna 2000 tekemiään sitoumuksia. Suurimmalla energian tuottajalla on edelleen monopoliasema, ja kaiken lisäksi tukien avulla tuotettua energiaa viedään jäsenvaltioihin, jotka ovat todella avanneet rajansa. Toimimalla tällä tavoin saavutuksemme ovat kääntyneet juuri päinvastaisiksi kuin oli tarkoitus. Valtioita, jotka ovat vapauttaneet markkinoitaan, rankaistaan siitä, että ne ovat menetelleet oikein.
On huolehdittava siitä, että valtiot noudattavat tekemiään sitoumuksia. Sen sijaan, että asetettaisiin uusia tavoitteita, on noudatettava sitoumuksia. Jos emme halua Lissabonin prosessin epäonnistuvan täydellisesti, on toteutettava päättäväisiä toimia, ja komission on laadittava selkeä aikataulu, jossa ilmoitetaan keinot päämäärien saavuttamiseksi ja määräajat jäsenvaltioiden saattamiseksi vastuuseen velvoitteistaan. On korostettava vakaata taloutta, palvelualan täydellistä vapauttamista, tietoon perustuvan talouden kehittämistä investoimalla tutkimukseen ja kehitykseen sekä lainsäädännön perinpohjaista selkeyttämistä. Tämä merkitsee lainsäädännön yksinkertaistamista ja puitelainsäädännön lisäämistä, jotta tarpeeton byrokratia ei vaikeuta ihmisten toimintaa. Vaakalaudalla ei ole ainoastaan Lissabonin prosessi, vaan koko unionin uskottavuus.
Lopuksi haluan sanoa, että kiinnitin huomiota jäsen Bouwmanin puheenvuoroon, jonka hän käytti Vihreät / Euroopan vapaan allianssi -ryhmän puolesta, mutta haluan lisätä siihen yhden seikan. Hänen mukaansa markkinoilla pitäisi lisätä vähemmän koulutusta vaativia työpaikkoja, eikä ainoastaan niitä, joihin vaaditaan korkeaa koulutusta. Olen samaa mieltä, mutta on ymmärrettävä, että ne ovat toistensa edellytys, ja tähän tarvitsemme kilpailukykyistä Eurooppaa.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, aloitan vastaamalla jäsen Bushill-Matthewsin huomautukseen. Ensinnäkin Birminghamin kaupunginvaltuustoa johtaa työväenpuolue, eivät sosialistit. Merkittävämpää kuitenkin on, että hänen huomautuksensa herättää monia kysymyksiä valtuustojen nykyisistä työllistämiskäytännöistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Monista esimerkiksi pienituloisia edustavilta järjestöiltä saamistamme tiedoista käy ilmi, että nykyisin monet vuokratyöntekijät ovat huonosti palkattuja ja huonosti turvattuja ja että heidän asioitaan hoidetaan erittäin huonosti. Tätä kysymystä on tarkasteltava perusteellisesti. Esimerkiksi koulu, jossa työskentelin, on jälleen palkannut omaa siivoushenkilökuntaa, koska se voi maksaa heille parempaa palkkaa ja koska järjestely tulee halvemmaksi kuin henkilökunnan vuokraaminen. Tilanne on siis edullinen molemmille osapuolille.
Tänä aamuna haluan kuitenkin erityisesti käsitellä neuvoston ja komission kanssa kysymystä, joka liittyy kestävään kehitykseen. Kestävä kehitys ei ole vain jotain ylimääräistä, vaan se on kattava käsite. Haluan Lissabonin lisäksi käsitellä myös Göteborgin asemaa koko prosessissa. Johannesburgin huippukokouksesta alkaen yksityisiä yrityksiä on pidetty keinona toteuttaa hallituksen politiikkaa. Tarkasteltaessa yritysten menettelytapoja uusissa demokratioissa tai valtioissa, joiden tiukkoja järjestelmiä hallitukset usein tukevat takaamalla vientiluottoja, on harkittava uudelleen yritysten sosiaalista vastuuta ja tehokasta lainsäädäntöä sen toteuttamiseksi. Meidän on pyydettävä yrityksiä käsittelemään tätä kysymystä ja arvioimaan, edistääkö nykyinen avoin kilpailu todella kestävää kehitystä, demokratiaa ja avoimuutta niissä lukuisissa järjestelmissä ja valtioissa, joissa nämä yritykset toimivat.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, keskustelemme kevään Eurooppa-neuvoston valmistelusta kireässä kansainvälisessä ilmapiirissä. Puheenjohtaja Prodi totesi tämän ennakoiden tänä iltapäivänä Irakin tilanteesta käytävää keskustelua.
Kevään Eurooppa-neuvoston kokouksen geopoliittinen tausta vaikuttaa paitsi mielialaan myös mitä ilmeisimmin jäsenvaltioiden antamiin tietoihin ja talousennusteisiin. Kireä kansainvälinen ilmapiiri vahingoittaa aina maailmantaloutta, ja jännitteitä aiheuttavat terroristijärjestöt pitävätkin tätä yhtenä tärkeimmistä tavoitteistaan.
Neuvoston kokouksessa arvioidaan pääasiassa Lissabonin tavoitteen saavuttamiseksi toteutettuja toimenpiteitä. Tavoitteena on tehdä unionista maailman dynaamisin tietoon perustuva talous vuoteen 2010 mennessä. Kokouksessa arvioidaan erityisesti toimia, joita jäsenvaltiot ja Euroopan unioni ovat toteuttaneet niin koulutuksen kuin tutkimuksen ja kehityksenkin aloilla. Tiedämme kaikki, että tulokset eivät tähän mennessä vastaa Lissabonin tavoitteita, mutta tätä ei pidä ihmetellä nyt, kun useimpien jäsenvaltioiden hallitusten ainoa vaihtoehto on paikkailla sosialististen edeltäjiensä välinpitämättömyyttä ja varomattomuutta. Sen sijaan että tarvittavat toimet olisi toteutettu silloin, kun kasvuun oli mahdollisuuksia, julkisia varoja kylvettiin ympäriinsä ja käytettiin lyhytnäköisiin valtion avustusohjelmiin.
Brysselin Eurooppa-neuvosto tarjoaa siis jäsenvaltioille hyödyllisen tilaisuuden harkita uudelleen Lissabonin tavoitteita, mukauttaa niitä julkisen talouden taloudellisiin ja sosiaalisiin realiteetteihin sekä tarkastella niitä uudelleen kansainvälisen tilanteen perusteella. Lopuksi haluan kannustaa puheenjohtaja Prodin aloitetta laatia suunnitelma ainakin 90 000-sivuisen yhteisön lainsäädännön selkeyttämiseksi. Aloite on erittäin tervetullut, sillä se helpottaa elinkeinoelämän toimintaa ja lisää samalla unionin kilpailukykyä. Suunnitelman tavoitteena on vähentää yhteisön säännöstöä noin 25 000 sivuun vuoteen 2005 mennessä ja selkeyttää lainsäädäntöehdotusten kieliasua. Uskon, ettei kenelläkään ole mitään tätä vastaan.

Randzio-Plath (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, tuleva kevään Eurooppa-neuvosto on poliittisen psykologian kannalta hyvin tärkeä, koska emme elä kovinkaan ruusuisia aikoja. Tämän Eurooppa-neuvoston on viestitettävä luottamusta, sillä ei voida edistää Euroopan taloutta, eikä näin ollen myöskään kasvua ja työllisyyttä, ellei tällaista luottamusta EU:n jäsenvaltioiden poliittisia johtajia kohtaan saada synnytettyä, tai mikäli sitä jo on, pystytä vahvistamaan sitä. Mielestäni kyse ei kuitenkaan ole ainoastaan luottamuksesta hallituksia kohtaan, vaan merkitystä on myös sillä, että eurooppalainen liiketoiminta myöntää vihdoin vastuunsa kasvun, investointien ja työllisyyden edistämisessä. Valtiot ei yksin pysty luomaan työpaikkoja, joita Eurooppa tarvitsee, jotta sen tuottavuus todella kehittyisi ja jotta siitä tulisi maailman alueista se, jolla on parhaat edellytykset kohdata tulevaisuuden haasteet. Niinpä vetoankin neuvoston puheenjohtajavaltioon Kreikkaan, jotta toimia epäoikeudenmukaisen verokilpailun torjumiseksi jatkettaisiin ja jotta meillä olisi vihdoin mahdollisuus sulkea verosatamat, emmekä jättäisi asioita sikseen sen jälkeen, kun veropaketissa on saavutettu ensimmäinen edistysaskel. Näin voimme yhdessä parantaa jäsenvaltioiden asemaa niiden investointikykyyn vaikuttavien tulojen kannalta.
Tässä vaiheessa haluaisin jälleen kehottaa yksityissektoria lisäämään investointejaan. Sekä julkinen että yksityinen sektori investoivat liian vähän, ja ainoastaan näiden kahden yhteistyöllä Eurooppa voi välttää itseään toteuttavan ennusteen, jonka mukaan vähäistä kasvua - tai joissain valtioissa jäykkyyttä ja inflaatiota - seuraa laskusuhdanne, jota Eurooppa ei todellakaan kaipaa. Osoitan tämän vetoomuksen neuvoston puheenjohtajavaltiolle Kreikalle, koska kasvu Euroopassa on aivan liian heikkoa. Vetoan samalla komissioon ja neuvostoon toimielinten välisen yhteistyön parantamiseksi. Lainsäätäjänä parlamentti tekee työnsä viivyttelemättä, ja olisi hyvä, jos neuvosto pysyisi meidän tahdissamme.
Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Kreikka esitteli vaikuttavan luettelon kaikista kysymyksistä, joiden parissa se työskentelee. Totean asiaankuuluvalla nöyryydellä, että jos talousasioita käsittelevän neuvoston puheenjohtajat esittäisivät parlamentissa luettelon asioista, jotka he todella aikovat toteuttaa, se olisi aivan erilainen. Jos luettelossa on sata ensisijaista tavoitetta, ensisijaisia tavoitteita ei tosiasiassa ole lainkaan! Haluan toistaa, mitä kollegani Randzio-Plath juuri totesi. Olisi piristävää ja jopa oleellista, että talousasioita käsittelevä Eurooppa-neuvosto laatisi 21. maaliskuuta pidettävässä kokouksessaan todelliset ensisijaiset tavoitteensa. Uskon kaikkien kollegoiden olevan samaa mieltä kun muistutan, että ensisijaisten tavoitteidenne on määrä saada aikaan luottamusta ja dynamiikkaa sekä tunne siitä, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden pääministerit ovat päättäneet luoda dynaamiset yhtenäismarkkinat työpaikkojen lisäämiseksi ja talouskasvun vauhdittamiseksi. Arvoisa puheenjohtaja, ellemme saa sijoittajien tukea tälle ajatukselle, miten aiomme toteuttaa kaikki muut pitkän luettelonne sisältämät lupaukset? Se on meidän tehtävämme.
Olisi myös piristävää ja, kuten totesitte, innovatiivista löytää keinoja pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöön panemiseksi. Ei vaatisi paljonkaan innovatiivisuutta kerrankin puhua siitä ja todellakin panna se täytäntöön. Kolmen vuoden toimettomuus riittää osoittamaan, ettei yritysten perustamista unionissa ole suinkaan tehty helpommaksi ja halvemmaksi, vaikka pääministeri on sitoutunut toteuttamaan kyseisen tavoitteen. Toistan jälleen, mitä parlamentin jäsenet ovat sanoneet: jäsenvaltioiden hallitusten on korkea aika ryhtyä lunastamaan lupauksiaan, jotka koskevat patenttia, sisämarkkinoiden toteuttamista, lainsäädännön täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa ja palvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme todistamassa järjetöntä tilannetta, jossa neuvosto estää yksinkertaisen, myynninedistämisen vastavuoroiseen tunnustamiseen liittyvän toimenpiteen. Ilmoittakaa meille aikeistanne, selvittäkää tämä sotku, käykää käsiksi itse asiaan ja ensisijaisiin tavoitteisiin ja tulkaa sen jälkeen takaisin parlamenttiin. Silloin meistä tuntuu, että olette saaneet jotain aikaan. Talousasioita käsittelevän Eurooppa-neuvoston pitkistä tavoiteluetteloista on päästävä eroon!

Flautre (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, mielestäni ne näkökohdat, jotka tietyt kollegani luokittelivat sanoilla leikittelyksi ja verukkeiksi, tuovatkin todellisuudessa esiin aran aiheen: kevään Eurooppa-neuvoston on yhteensovitettava kolme politiikan alaa - talous, sosiaaliset kysymykset ja kestävä kehitys - vaikka perustamissopimuksissa ei määrätä sellaista oikeusperustasta, jonka nojalla olisi mahdollista toteuttaa toimia yhtä aikaa näillä kolmella alalla. Niinpä aikomuksemme todellakin muistuttavat hurskaita toiveita tai vahvistettuja tahdonilmauksia, sillä tiedämme, ettei meillä ole keinoja niiden toteuttamiseen.
Keskustelumme ja parhaillaan valmisteltavan kevään Eurooppa-neuvoston taustalla onkin keskeinen haaste uudistaa perussopimuksia Euroopan unionin uuden perustuslain laatimista silmällä pitäen.
Jos haluamme saada aikaan suunnitelmallisen ratkaisun määrittelemällä, miten nämä kolme politiikan alaa voivat muodostaa vakaan kehityssuunnan Euroopassa, meidän olisi syytä tarkastella lähemmin kehitystä yleishyödyllisten palveluiden alalla. Jos kyseiset kolme tekijää muodostavat kolmion, yleishyödylliset palvelut ovat sen keskipiste.
Pohtikaamme tätä kysymystä ja tarkastelkaamme, miten Euroopan unionin politiikan alat nykyään toimivat.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tuloksia ei synny, jos sisämarkkinat pyritään toteuttamaan nopeammin kilpailun vapauttamiseen ja lopulta yksityistämiseen liittyvillä toimilla ja jos toisaalta yritetään säilyttää tasapaino perustelemalla tällaista toimintaa yleisellä edulla ja sosiaalisella yhteenkuuluvuudella. Velvollisuutemme on arvioida toteutettuja toimia. Arvioinnin avulla voidaan harkita, miten taloudellinen toiminta, jonka odotetaan turvaavan perusoikeudet ja takaavan sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden, voidaan tai tulisi käsittää ja sisällyttää uusiin perustamissopimuksiin. Miksi toimintaa ei ole arvioitu? Missä viipyy yleishyödyllisiä palveluita koskeva puitedirektiivi? Miksi emme ole ehdottaneet perustamissopimuksen 16 artiklan vahvistamista varsinkin näiden yleishyödyllisten palvelujen resursseja ja tehtäviä silmällä pitäen?
Olen sitä mieltä, että jos kykenemme edistymään keskusteluissa turvautumatta valmiisiin opinkappaleisiin, seuraamalla kehitystä ja suunnittelemalla asianmukaisia toimia, myös ratkaisut alkavat hahmottua. Järjen käyttö on tietenkin varsin hyödyllistä, mutta ennen kaikkea asioita on pohdittava yhteisesti, ja se onnistuu parhaiten ottamalla mukaan käyttäjät, työntekijät ja palveluiden tarjoajat sekä vaaleilla valitut edustajat, jotka joutuvat päivittäin toteamaan, mitä kustannuksia julkisten palveluiden lakkauttaminen heidän kotimaassaan aiheuttaa.
Olen vilpittömästi sitä mieltä, että kyse on erittäin tärkeästä indikaattorista, jota on hyödynnettävä tulevia vuosia ajatellen.

Sacconi (PSE).
Arvoisa puhemies, toimeenpanoon liittyvät vaikeudet, samoin kuin Lissabonin strategian mahdollisuudetkin, johtuvat pääasiassa strategian kattavuudesta ja yhtenäisyydestä. Vaikka hienoista edistymistä onkin tapahtunut, perusajatus talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikan yhdistämisestä ei ole edistynyt merkittävästi ja johdonmukaisesti sen paremmin jäsenvaltioissa kuin yhteisössäkään. Mielestäni avointa koordinointimenetelmää on vahvistettava, jos hyväksymme täysin näkemyksen, että sosiaali- ja ympäristöasioiden laatu ei ole sattumanvaraista, vaan osa kasvua ja olennainen tekijä kilpailukyvyn kannalta. Siksi olenkin tyytyväinen siihen, että ajatus tämän menetelmän sisällyttämisestä perustuslakiin näyttää saavan tukea valmistelukunnassa.
Kokemuksesta tiedämme, että niinkin kunnianhimoisia tavoitteita kuin ne, joita kestävään kehitykseen sisältyy, ei voida saavuttaa ilman kaikkien yhteiskunnallisten ja institutionaalisten tahojen voimakasta ja yhteistä ohjausta. On vaikea kuvitella, että ympäristöystävällisemmät tuotanto- ja kulutustottumukset, joihin olemme sitoutuneet myös Johannesburgin huippukokouksen päätelmissä, todella yleistyisivät, jollei etenkin ympäristöpolitiikan alalla laadita kaiken tasoisia suunnitelmia ja kannustimia. Siksi on varmistettava, että kaikki asianosaiset osapuolet suostuvat omaksumaan innovatiivisia ja vastuullisia menettelytapoja ja sisällyttävät ne keskipitkän ja pitkän aikavälin suunnitelmiin.
Tässä yhteydessä on mielestäni vakava puute, ettei parlamentti ole vielä pystynyt laatimaan organisointia ja päätösten tekoa koskevia menettelytapoja valvoakseen, arvioidakseen ja ohjatakseen kestävän kehityksen politiikkaa todella tehokkaasti monialaisilla menetelmillä. On oikeutettua vaatia, että toimielinten välisellä sopimuksella taataan parlamentin tehokas osallistuminen laajojen suuntaviivojen laatimiseen, mutta myös parlamentin on valmisteltava toimintaansa paremmin tavoitteensa saavuttamiseksi.

Pronk (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kaikille on varmasti selvää, ettei Lissabonin prosessia ole vielä saatu päätökseen. Tähän on mielestäni kaksi syytä. Ensimmäinen liittyy itse Lissabonin prosessiin. Tuolloin - kuten nytkin - käytimme lähtökohtana ennusteita, jotka perustuivat liian nopeaan kasvuun. Mielestäni liian moni uskoo kasvun olevan jotain, josta vain kirjoitetaan ja joka sitten tapahtuu. Se ei pidä paikkaansa. Kuten jäsen van Velzen huomautti, kasvun edistämiseksi on sen jälkeen toteutettava satoja toimenpiteitä, eikä niitä voida toteuttaa vain puheita pitämällä.
Lisäksi annettiin luonnollisesti monenlaisia lupauksia, joita ei ole pidetty. Tästäkin on huomautettu jo riittävän monta kertaa. Mitä asialle voidaan siis tässä vaiheessa tehdä? Arvoisa puheenjohtaja Prodi, puhuitte muun muassa julkisia ostotarjouksia koskevasta direktiivistä. Haluaisin mainita sen yhtenä esimerkkinä. Työllisyysvaikutuksista puhutaan paljon. Työllisyys- ja sosiaalivaliokunnassa olemme tarkastelleet julkisia ostotarjouksia koskevan direktiivin mahdollisia työllisyysvaikutuksia. Ne ovat kielteisiä. Komissio ei itse tutkinut niitä. Mielestäni työllistävää vaikutusta olisi myös arvioitava enemmän, ei ainoastaan sosiaalisten toimenpiteiden alalla - mikä on johdonmukaista - vaan myös suhteessa muihin toimenpiteisiin, varsinkin rahoitustoimenpiteisiin. Asiat eivät aina suju odotetulla tavalla.
Toinen asia, johon haluaisin kiinnittää huomiota, on kasvu. Kysymykseeni antamassaan vastauksessa komissio myönsi, ettei Euroopan kasvuvauhtia voida verrata edullisessa valossa Yhdysvaltojen kasvuvauhtiin oletettavasti siksi, että Yhdysvaltojen kasvulukuihin on aina suhtauduttava tietyin varauksin. Mielestäni on järkevää, että emme tarkastele ainoastaan Yhdysvaltoja tai Kiinaa vaan että käytämme kaikissa tapauksissa oikeita lukuja, emmekä seuraa virheellisiä tietoja.
Lisäksi on puhuttu paljon yliopistojen yhteistyöstä. Mielestäni se on erittäin tärkeää. Olen sitä mieltä, että tässä kysymyksessä voidaan tehdä paljon enemmän loukkaamatta jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta. Haluan kuitenkin esittää puheenjohtajavaltiolle yhden kysymyksen. Jos meidän on kiireesti toteutettava yliopistoja koskevia toimia, kuinka on mahdollista, että Kreikassa valtion yliopistoilla on edelleen monopoliasema, minkä vuoksi tuhannet kreikkalaiset opiskelijat opiskelevat Yhdysvalloissa eivätkä muissa Euroopan valtioissa. Eikö tähän tilanteeseen saada muutosta? Tiedän, että asia on Kreikan vastuulla, mutta kysymystä voitaisiin ehkä pohtia puheenjohtajakaudellanne.

Procacci (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Yiannitsis, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, parlamentissa tänään käydyn keskustelun ja komission WTO:ta koskevasta kannasta järjestetyn äänestyksen kannustamana kysyn puheenjohtajavaltio Kreikalta, miten meidän olisi puututtava Välimeren maiden tuotantoa uhkaavaan katastrofiin, kun maataloustuotannolle suunnattua tukea halutaan purkaa vaiheittain. On tietenkin myönteistä, että tuet halutaan lopettaa ja markkinat vapauttaa, mutta miten voimme pyrkiä tähän tavoitteeseen vaiheittain, niin että toisaalta otetaan huomioon kehitysmaiden tarpeet ja toisaalta Välimeren maiden tarpeet? Välimeren maille aiheutuisi vakavia vahinkoja ja mittaamatonta haittaa markkinoiden äkillisestä ja liiallisesta vapauttamisesta sekä tukien lopettamisesta. Mielestäni puheenjohtajuutta hoitavan Välimeren maan tulisi käsitellä tätä aihetta ja kiinnittää siihen erityistä huomiota, koska vuoteen 2010 on enää vähän aikaa ja koska meidän on välttämätöntä osallistua vapaaseen markkina-alueeseen. Valmistelumme sitä varten ovat kuitenkin riittämättömiä. Koko unionissa olisi käynnistettävä laaja keskustelu ja tiedotuskampanja tästä aiheesta.
Esitän lopuksi huomion eurooppalaisesta tutkimusalueesta, jolla on minulle suuri merkitys. Taloutemme on erottamattomasti yhteydessä kykyymme tehostaa tutkimusta, mutta monet pienet ja erittäin pienet yritykset ovat jääneet yhteisön kuudennen tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja esittelyn puiteohjelman ulkopuolelle. Tämä ei johdu ohjelmaan liittyvistä vaatimuksista, vaan siitä, etteivät ne pysty hyödyntämään tätä tilaisuutta yksin. Kehottaisin harkitsemaan pienyritysten yhtymille suunnattuja kannustimia etenkin sellaisissa tapauksissa, joissa niillä on vähän haluja suunnitella ja toteuttaa järjestelyjä yhdessä.

Zorba (PSE).
Haluan kiittää puheenjohtaja Prodia siitä, että hän jälleen kerran, tapansa mukaan, korosti tutkimusta ja koulutusta sekä niiden merkitystä Lissabonin prosessissa. Kiitän häntä myös siitä, että hän toi esiin Irakin kanssa käytävän sodan ongelmat, jotka varjostavat ilmapiiriä ja vaikuttavat suoraan Euroopan poliittiseen ja taloudelliseen tulevaisuuteen.
Aloitimme Lissabonin prosessin suurin toivein. Näyttää kuitenkin siltä, ettei prosessi yllä odotettuihin tuloksiin yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen, tutkimuksen sekä elinikäisen oppimisen aloilla. sijoittaa 3 prosenttia BKT:sta tutkimukseen oli merkittävä, ja komissio ansaitsee kiitoksemme pystyttyään viemään sen läpi. Olemme kuitenkin saavuttaneet tavoitteen ikään kuin kädet selän taakse sidottuna, ja joka vuosi jäämme jälkeen tavoitteista. Koulutuksesta puhutaan paljon, mutta yksityinen sektori sijoittaa koulutukseen vain 2,3 prosenttia, eikä elinikäiseen oppimiseen, koulunsa keskeyttäneisiin ja maahanmuuttajaryhmiin tehtävien sijoitusten lisääntymiskehitys valitettavasti anna aihetta optimismiin.
Tämä tapahtuu olosuhteissa, jotka ovat omiaan lannistamaan tutkijoita ja opettajia, koska päätösten jälkeen ei toteuteta tarvittavia käytännön toimia. Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus eivät valitettavasti ole esityslistan kärjessä, eivät edes Lissabonin esityslistan kärjessä. Mielestämme niiden on kuitenkin oltava keskeisellä sijalla toiminnassa, koska nämä tavoitteet asetettiin jo Lissabonin prosessin suunnitteluvaiheessa.

De Roo (Verts/ALE).
Kestävä kehitys ja ympäristö ovat aivan yhtä tärkeitä kuin talous ja sosiaalinen suorituskykykin. Kevään Eurooppa-neuvoston onkin kiinnitettävä yhtä lailla huomiota kestävään kehitykseen sen sijaan, että se käsittelisi taloutta tuntikausia, sosiaalisia kysymyksiä muutamia minuutteja ja ympäristöpolitiikkaa vain muutamia sekunteja. Euroopan komission olisi laadittava vuosittain kestävää kehitystä koskeva tilannekatsaus, ja yhteisessä päätöslauselmaesityksessä pyydetään Euroopan komissiota tekemään juuri näin. Yhtenä esimerkkinä mainitsen polttokennoajoneuvot, jotka ovat tulevaisuuden ajoneuvoja. Toisin kuin Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa ne ovat jo käytössä, ja niitä on saatavilla. Olemme jääneet jälkeen tällä alalla. Biopolttoaineella kulkevien polttokennoajoneuvojen laajamittainen käyttö merkitsee myös öljystä käytävien sotien jäämistä historiaan. Ympäristö, sosiaaliset kysymykset ja talous ovat yhtä tärkeitä. On häpeällistä, etteivät läheskään kaikki hallitusten päämiehet ole ymmärtäneet tätä.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, emme elä ainoastaan tietoon perustuvassa taloudessa, vaan myös Kioton jälkeisessä hiilitaloudessa. Ne, jotka pystyvät valmistamaan tuotteita aiheuttaen samalla vähiten päästöjä, hyötyvät tästä uudesta taloudesta. Ne pystyvät hyötymään työllisyydestä, taloudellisista näkökohdista ja ympäristönäkökohdista.
Siksi onkin mielestäni erittäin tärkeää, että Euroopan unioni kehittäisi päästökauppajärjestelmän, jonka avulla voisimme vähentää teollisuuden ja energia-alan päästöjä, joita aiheuttavat 50 000 yritystä ja joiden osuus kaikista hiilidioksidipäästöistä on 46 prosenttia. Tämä on erityisen tärkeää, koska se vähentää Euroopalle Kioton pöytäkirjan noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia 35 prosenttia.
Emme kuitenkaan voi ratkaista Kioton pöytäkirjaan liittyviä ongelmia ainoastaan teollisuuden ja energia-alan avulla. Komission on tehtävä liikennettä, maanviljelyä ja energia-alaa koskevia aloitteita. Vaikka Eurooppa elääkin hiilitaloudessa, Kioton pöytäkirjan voimaan astuminen riippuu edelleenkin Venäjän suostumuksesta. Tiedämme myös, että Yhdysvallat kampanjoi parhaillaan Venäjällä Kioton pöytäkirjaa vastaan. Kysynkin neuvostolta ja komissiolta, mitä toimenpiteitä EU suunnittelee saadakseen venäläiset ystävämme ratifioimaan Kioton pöytäkirjan? On ratkaisevan tärkeää, että pöytäkirja tulee voimaan, jotta Euroopan liikeyritykset voivat hyväksyä tulevat toimet hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi Euroopassa, sillä joitakin toimia on muita vaikeampaa toteuttaa.

McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan keskittyä tutkimukseen ja eurooppalaisen tutkimusalueen perustamiseen sekä puiteohjelman että kansallisten toimien yhteensovittamisen avulla. Barcelonassa asetettiin tavoitteeksi sijoittaa tutkimukseen 3 prosenttia BKT:sta, mutta tälle tavoitteelle näyttää käyvän samoin kuin uudenvuodenlupaukselleni - lupasin syödä vähemmän ja liikkua enemmän - eli sitä ei ole pidetty, minkä vuoksi sen pitämiseen on panostettava lujemmin.
Osallistuin Kreikassa mielenkiintoiseen tutkimusta ja tekniikkaa käsitelleeseen vertailevan arvioinnin kokoukseen. Haluan puhua joistakin aloista, joilla jäsenvaltioiden saavutuksia tarkasteltiin perusteellisesti. Mitä tulee esimerkiksi naisten osallistumista tiede-elämään, Espanjassa, Portugalissa ja Italiassa valmistuu erinomaisia naistutkijoita ja -insinöörejä, mutta muut maat menestyvät heikosti. Pohjoismaat onnistuvat hyvin houkuttelemaan nuoria luonnontieteelliselle tai tekniselle alalle, ja ne ovat onnistuneet myös monilla muilla aloilla. Muissa valtioissa ei sen sijaan ole juuri onnistuttu. Tämä kriisi koskee koko Eurooppaa.
Tutkimuksen yhdistäminen aluepolitiikkaan onnistuu Suomelta hyvin ja Irlannilta poikkeuksellisen hyvin, muilta valtioilta taas ei. Koska edustan Cambridgea, olen ilahtunut siitä, että eräät Cambridgen arvostetut tutkimuslaitokset pitävät South Yorkshirea sopivana sijaintipaikkana tutkimusinfrastruktuurille. Jotkut valtiot ovat onnistuneet hyvin tiedeklustereiden perustamisessa. Mitä enemmän hyödynnämme tätä vertailua ja otamme siitä opiksemme, sitä todennäköisemmin pystymme pitämään uudenvuodenlupauksemme. Jos jäsenvaltiot yrittävät lujemmin pitää oman lupauksensa, minäkin yritän lujemmin pitää omani.
Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionia ja kapitalistista järjestelmää tällä hetkellä vaivaavaa kriisiä ei helpoteta kevään Eurooppa-neuvostoa varten ehdotetuilla toimilla. Ne saattavat ainoastaan pahentaa sitä.
Vaikuttaa siltä, että Yhdysvallat on päättänyt, joko Euroopan unionin suoran tai epäsuoran hyväksynnän turvin, toteuttaa uhkauksensa sodasta, jota käytäisiin nyt Irakia vastaan, ja myöhemmin ties ketä vastaan.
Tavoitteena on jakaa markkinat uudelleen ja hallita energiavaroja. Nämä toimet ovat osa Yhdysvaltojen yleissuunnitelmaa maailman hallitsemiseksi.
Vaikka Euroopan unionin viestintäpolitiikka ja jäsenvaltioiden hallitukset yrittävätkin kovasti pitää yllä turhia toiveita tulevaisuudesta, työtä tekevä väestö tuntee päivittäin järjestelmän hyökkäykset ja sen työntekijöitä ja ruohonjuuritason toimintaa vastaan suunnatut toimenpiteet. Jopa Euroopan unioni ja muut kansainväliset taloudelliset järjestöt myöntävät, että niiden liberaali politiikka on epäonnistunut täysin. Taustalla olevaa jäykkyyttä ja tuotannon ja kehityksen hidastumista ei enää voida muuttaa muuksi vakaussopimuksilla. On käynyt nopeasti ilmi, että paljon mainostettu Euroopan unionin sosiaalipolitiikka, joka vähentää työvoimakustannuksia ja supistaa työntekijöiden oikeuksia tai kumoaa ne, ei tue kehitystä eikä ratkaise kapitalistisen järjestelmän kriisiä edes sen omilla ehdoilla. 
Se, ettei Lissabonissa ja Tukholmassa sovittuja työllisyystavoitteita ole onnistuttu saavuttamaan, osoittaa, miten oikeassa olimme sanoessamme, ettei niillä ole tarkoitus puuttua työttömyyteen vaan hyökätä kiivaammin työntekijöiden oikeuksia vastaan ja myöntää uusia etuoikeuksia suuryrityksille. Yksityistämistä ja vapauttamista vaaditaan jopa terveydenhuollon ja koulutuksen aloilla, ja vakuutuskassojen varoja luovutetaan suuryrityksille, jotta ne voivat lisätä voittojaan jopa laskusuhdanteen aikana.
Ainoa keino päästä eteenpäin on innostaa työntekijät muodostamaan kansallisesti ja kansainvälisesti laajempi, massiivisempi ja dynaamisempi monopolien ja imperialismin vastainen liike. Tällä tavoin on mahdollista luoda uusi voimakenttä, joka nostaa talouden lamasta ja valmistaa tietä täysin vastakkaiselle, kansalaistemme etuja ajavalle politiikalle.

Brunetta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka istunkin suoraan teitä vastapäätä, en ole alun alkaenkaan onnistunut kiinnittämään huomiotanne, mutta ei se haittaa.
Kuten olemme kuulleet, Euroopan unioni tarvitsee rakenneuudistuksia. Työmarkkinoiden uudistaminen on rakenneuudistus, jota käsitellään Thessalonikin Eurooppa-neuvostoa edeltävässä kevään Eurooppa-neuvostossa. Arvoisa puhemies, työmarkkinat ja sosiaaliturvajärjestelmä ovat kuitenkin saman kolikon kaksi puolta. Jos työmarkkinat toimivat hyvin, myös sosiaaliturvajärjestelmä toimii, sillä työmarkkinat rahoittavat sosiaaliturvajärjestelmää ja päinvastoin. Jos työmarkkinat eivät toimi, ei myöskään sosiaaliturvajärjestelmä toimi, ja komission jäsen Solbes joutuu vaikeuksiin. Toisaalta, jos työmarkkinat muuttuvat joko lainsäädännöstä tai markkinoista johtuvista syistä tai molemmista, myös sosiaaliturvajärjestelmien on muututtava, sillä niissä on otettava huomioon työmarkkinoilla tapahtuvat muutokset.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Yiannitsis, meidän on näin ollen otettava käyttöön myös sosiaaliturvajärjestelmiä koskeva strategia, samanlainen, jota sovelsimme joitakin vuosia sitten työmarkkinoihin Luxemburgin prosessin mukaisesti. Siihen kuuluivat muun muassa kansalliset suunnitelmat, yhteisistä tavoitteista sopiminen, avoimuus ja niin kutsutut kolme pilaria, mutta sitä ei vielä tuolloin nimitetty avoimeksi koordinointimenetelmäksi kuten nykyään. Nämä kaksi järjestelmää - työmarkkinat ja sosiaaliturva - ja niiden uudistaminen on yhteensovitettava. Mikäli haluamme saavuttaa Lissabonin tavoitteet, kevään Eurooppa-neuvoston on määriteltävä selkeästi avoin koordinointimenetelmä sekä vakaussopimuksen velvoitteet ja arviointi ja kvantifioitava ne.

Puhemies.
 Eräät kollegani ovat todellakin onnistuneet kiinnittämään huomioni, mutta ovat huolissaan siitä, olenko huomannut heidät. Heille toteaisin, että tämä on vain järjestelykysymys. Toivon voivani antaa puheenvuoron kaikille, jotka ovat sitä pyytäneet.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, jo Lissabonin strategiasta päätettäessä oltiin yhtä mieltä siitä, että EU:sta ei voida rakentaa maailman kilpailukykyisintä tietoon perustuvaa taloutta, jollei inhimillisiin voimavaroihin panosteta riittävästi. Siksi onkin tervetullutta, että osaaminen ja innovaatiot nostetaan kevään huippukokouksessa strategian etulinjaan.
Komission tiedonannossa kehotetaan jäsenvaltioita lisäämään investointeja osaamiseen ja innovaatiotoimintaan seuraavan kahdentoista kuukauden aikana. Tämä on hyvä alku, mutta koulutukseen tulee panostaa pitkäjänteisesti. Vahvaa osaamispohjaa ei rakenneta vuodessa. Julkiset koulutusmenot ovat pysyneet lähestulkoon muuttumattomina kaikissa jäsenvaltioissa viimeisten vuosien aikana. Väestön ikääntyessä ja työvoimatarpeen kasvaessa meidän on pidettävä koulutusta sijoituksena tulevaisuuteen eikä vain välttämättömänä pahana.
Yhteiskunnat, joissa tasa-arvoon perustuvalla politiikalla pyritään saamaan käyttöön koko kansan voimavarat, yltävät hienoihin suorituksiin. Voimavarojen käyttöönotossa eivät pelkästään julkiset palvelut riitä, vaan myös yksityisen sektorin on tehtävä osuutensa, erityisesti tarjoamalla työntekijöilleen mahdollisuus kouluttautua työnsä ohessa. Koulutus on tärkein tekijä ihmisten työllistymisen kannalta. Työssäkäyvien osuus väestöstä on viimeisten kymmenen vuoden aikana kasvanut: esimerkiksi vuodesta 1996 alkaen on luotu 12 miljoonaa työpaikkaa. Suurin osa työpaikoista on syntynyt aloille, joilla vaaditaan keski- tai korkeakouluasteen koulutusta.
Koulutuspolitiikka on jäsenvaltioiden vastuulla, mutta EU:n yhteistyöllä voimme tehostaa sitä. Koulutuksesta vastaavat ministerit ovat sopineet yhteisistä koulutusjärjestelmien tavoitteista: vuoteen 2010 mennessä tulisi puolittaa koulunsa keskeyttäneiden määrä ja nostaa toisen asteen koulutuksen saaneiden osuus 25-64-vuotiaiden keskuudessa 80 prosenttiin. Matematiikan, tekniikan ja tieteen aloilla on korjattava miesten ja naisten välistä epätasapainoa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Yiannitsis, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, en ole moneen yöhön pystynyt nukkumaan. Unettomuuteni vuoksi en ole myöskään voinut nähdä unia, ja siksi minun on vaikea esittää äänestysselityksiä, joita yleensä parlamentissa esitän. Rauhoittuakseni käännynkin teidän puoleenne, ja erityisesti puheenjohtaja Prodin puoleen, en pelkästään hänen uskottavan, rauhallisen, vakuuttavan ja melkeinpä isällisen äänensä vuoksi, vaan ennen kaikkea tähän mennessä annettujen julkilausumien takia. Miksi olen huolissani? Koska myös monet eläkeläiset ovat huolissaan, eivätkä pysty nukkumaan. Itseni tavoin he tietävät, että neuvoston puheenjohtajat yrittävät saada tilit tasapainoon taloudellisista syistä ja voivat myös tehdä sen, jopa leikkaamalla eläkkeiden aiheuttamia kustannuksia. Eläkeläiset ovat samaa mieltä siitä, että tilien on oltava tasapainossa - ja hyvin ne ovatkin -mutta jotkut heistä joutuvat tulemaan toimeen pelkällä eläkkeellä. Pelkästään eläkkeen varassa eläviä on Euroopassa suunnilleen alle sata miljoonaa, kun ehdokasmaita ei oteta huomioon, ja kaikki he ovat sitä mieltä, että tilit on pidettävä tasapainossa, mutta heidän mielestään kustannuksia on leikattava jostain muualta kuin eläkkeistä. Joissakin maissa, esimerkiksi Italiassa, on yhä nykyisen hallituksen aikana voimassa edellisten hallitusten antamaa lainsäädäntöä, jonka mukaan 99-prosenttisesti työkyvyttömälle henkilölle, joka on ollut työelämässä muutaman vuoden, myönnetään eläkettä 30 euroa kuukaudessa, ja nuorten miesten leskille 18 euroa kuukaudessa.
Voimmeko olla vakuuttuneita siitä, että kun kustannuksia leikataan - mikä on aivan oikein - se tehdään viisaasti niin, että voimme nukkua yömme rauhassa.

 Puhemies.
Hyvä jäsen Fatuzzo, olen todella pahoillani siitä, että ette saa öisin unta. Kuunneltuani eilen tarkoin äänestysselityksiänne muistan kuitenkin, että olitte varmaankin edellisyönä nukkunut, koska puhelitte Pantalonen ja muiden hahmojen kanssa lentomatkalla Strasbourgiin.

Andersson (PSE).
Arvoisa puhemies, Lissabonin prosessi on saanut osakseen melko paljon arvostelua. Minunkin mielestäni on oikein tarkastella sitä kriittisesti. Emme kuitenkaan saa aliarvioida sitä tosiseikkaa, että se on saanut aikaan myös paljon hyvää. Jos tarkastelemme selviytymistämme nykyisestä laskusuhdanteesta verrattuna siihen, joka oli vallalla 1990-luvun alussa, ero on suuri. Kasvu on hidasta ja työttömyyden lasku on pysähtynyt, mutta selviämme tilanteesta paljon paremmin kuin 1990-luvulla. Voisiko talouden koordinoinnilla ja rahapolitiikalla olla merkitystä? Ainakin minä olen sitä mieltä. Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että Lissabonin prosessia on uudistettava ja että se on koordinoitava paremmin. Prosessin on oltava riittävän johdonmukainen, ja täytäntöönpanoa on korostettava aiempaa enemmän. Tässä yhteydessä on tärkeää, että pidämme prosessin kolmea osaa samanarvoisina. On myös tärkeää, että Lissabonin prosessi on tasapainoinen.
Olen kotoisin Ruotsista, jossa on totuttu panemaan täytäntöön rakenteellisia toimia. Kannatamme avointa taloutta, kilpailua ja rakenneuudistuksia mutta myös korkeita sosiaalisia standardeja eli sosiaaliturvajärjestelmiä, joissa huolehditaan turvasta ja täystyöllisyyden tavoitteesta. Ellei Lissabonin prosessissa löydetä tasapainoa rakenteellisten toimien, työllisyysstrategian ja kestävien sosiaaliturvajärjestelmien välille, se hajoaa ja epäonnistuu. Sen vuoksi tasapainon säilyttäminen on tärkeää.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan kestävästä kehityksestä, joka vaikuttaa koko alueeseen. Siinä on kyse taloudellisesti kestävästä kehityksestä ja kestävistä sosiaaliturvajärjestelmistä, varsinkin kestävistä eläkejärjestelmistä. Ollakseen oikeudenmukaisia niiden on oltava kestäviä sekä taloudelliselta että sosiaaliselta kannalta.
Kestävä kehitys liittyy kuitenkin myös ympäristöön. Tässä yhteydessä strateginen ratkaisu ovat investoinnit, sillä jos sijoitamme uuteen tekniikkaan, jolla tarkoitan kaikkein puhtainta teknologiaa, parannamme myös ympäristöä koko Euroopassa ja lisäämme samalla kasvua ja työpaikkoja.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, hyvät kollegat, on myönnettävä, että olen hieman pettynyt, sillä odotin, että Euroopan unioni olisi todella osoittanut sisällyttävänsä toimintaansa kestävän kehityksen. Näin ei edelleenkään ole tapahtunut.
Göteborgissa unioni kuitenkin edistyi tässä tavoitteessa huomattavasti ilmoittaessaan haluavansa arvioida kestävää kehitystä kevään Eurooppa-neuvostoissa. Puheenvuorojenne jälkeen on pakko jälleen kerran myöntää, että kevään Eurooppa-neuvosto ei saavuta kyseistä tavoitetta. Kestävä kehitys ei kuulu Euroopan unionin suunnitelmiin yhtenä muiden tavoitteiden joukossa, kuten on annettu ymmärtää. Kestävä kehitys edellyttää kaikkia Euroopan unionin politiikan aloja koskevaa uutta toimintamallia, johon kuuluisivat talouden tavoin sosiaalipoliittiset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat.
Kysynkin, oletteko analysoineet unionin politiikan aloja näiden uusien - varsinkin ympäristöön liittyvien - vaatimusten perusteella? Haluaisimme tietää, miten ympäristöön liittyvät ja sosiaaliset kysymykset on otettu huomioon ehdotuksissanne. Mitä seurauksia on sillä, että taloudesta halutaan tehdä maailman kilpailukykyisin? Lisääntyvätkö irtisanomiset edelleen? Jatkuuko ympäristön pilaantuminen? Tiedämme nykyisin, miten kalliiksi sosiaaliset ja ympäristölle aiheutuneet vahingot tulevat. Pyydänkin teitä vaikuttamaan siihen, ettei kevään huippukokouksesta tulisi vain tavanomainen huippukokous vaan että tekisitte siitä innovatiivisen. Euroopan unioni selviytyy nykyisestä kriisistä vain muuttamalla toimintaansa kansalaisten toiveiden mukaisesti, ja vain sosiaalisesti ja ympäristöllisesti kestävällä kehityssuunnitelmalla voidaan palauttaa dynaamisuus, optimismi ja luottamus, jota neuvosto ja komissio niin kipeästi tarvitsevat. Nykyisin Euroopan unionille asettavat haasteita sekä kansainvälinen tilanne - tarkoitan erityisesti Irakin kysymystä, josta vallitsee Euroopassa käsittämättömiä erimielisyyksiä - että Euroopan kansalaiset, jotka vaativat vahvempaa ja parempaa Eurooppaa. Kuka pystyy vastaamaan näihin haasteisiin, ellei Euroopan unioni sitä tee?

Grönfeldt Bergman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kaikki puhuvat kaikesta, eikä kukaan - tai lähestulkoon kukaan - rajoita tehtävien määrää. Useimmat jäsenet lisäävät niihin uusia ulottuvuuksia. Yhä useammista tehtävistä ja politiikan aloista tehdään ensisijaisia tavoitteita. Lopulta ensisijaiset tavoitteet ovat lähes kadonneet, ja niiden sijaan toistellaan poliittisesti korrekteja sanoja ja lauseita, ja Eurooppa on tällä välin melkein pysähtynyt paikoilleen.
Olisi kuitenkin välttämätöntä keskittyä sisämarkkinoiden toteuttamiseen, painostaa jäsenvaltioita panemaan täytäntöön EY:n lainsäädäntöä ja poistamaan täytäntöönpanon esteitä. Lisäksi olisi vähennettävä yritysten verotusta, tehtävä jäykät työmarkkinat joustavammiksi ja poistettava joukoittain kasvun edistämisen kannalta tarpeettomia tehtäviä ja sääntöjä. On keskityttävä koulutukseen, tutkimukseen, kehitykseen, kilpailuun ja pienyrityksiin. Myös valtiontukia on valvottava tiukemmin, ja aluetukia ohjaavia sääntöjä tarkistettava. Luottamusta Euroopan yritysympäristöön heikentää lyhytnäköinen rahoitustuki, joka haittaa kehitystä, aiheuttaa vääristymiä ja estää kilpailua. Kuka uskaltaa tai haluaa tehdä investointeja, jos silloin on vaarana, että koko yritystoiminnalta putoaa pohja, kun naapurivaltioon perustetaan samanlainen tuotantolaitos EU-tukien avulla? On tarkasteltava uudelleen näitä kysymyksiä, rajoitettava valikoiden tehtävien määrää ja toteutettava toimia. Emme tarvitse uusia hienolta kalskahtavia julistuksia. Ne kuulostavat hienoilta, mutta nyt tarvitaan toimintaa.

Lange (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minustakin tuntuu siltä, että tämän vuoden kevään Eurooppa-neuvoston valmisteluissa kestävää kehitystä pidetään vain lisänä yleisen toimintalinjan kehittämiseen. Tämä on hyvin valitettavaa, sillä itse olen sitä mieltä, että yhteiskuntamme tulevaan kehitykseen vaikuttaa hyvin pitkälti se, miten pystymme muovaamaan elämämme osatekijöitä ekologisesti niin, että myös tulevilla sukupolvilla on mahdollisuus elää ihmisarvoista elämää. Jos haluamme toteuttaa tämän tavoitteen, meidän on lisättävä toimiamme kestävän kehityksen alalla, ja osoitankin huomautukseni erityisesti neuvostolle, sillä niin parlamentti kuin komissiokin ovat määritelleet tarkoin, miten kestävä kehitys tulisi toteuttaa.
Göteborgin Eurooppa-neuvoston valmistelujen yhteydessä puheenjohtaja Prodi ilmoitti parlamentille kestävää kehitystä koskevat selkeät indikaattorit ja tavoitteet, ja tuen niitä varauksetta. Keskusteluamme vaikeuttaa mielestäni se, ettei neuvosto ole käsitellyt näitä tavoitteita, ja vaikka laadimmekin suunnitelmallisia tavoitteita monille politiikan aloille, kestävä kehitys ei kuulu niihin. Siksi emme voi asettaa sitovia velvoitteita, emmekä seurata toteutettuja toimia. En halua tässä vaiheessa laatia pitkää toivomuslistaa joulupukille, sillä meidän on keskityttävä tarkastelemaan muutamaa keskeistä tekijää. Tässä suhteessa strategia ilmastonmuutoksen torjumiseksi on varmasti tärkeä ala, ja toinen on liikenne. Tärkeintä on asettaa sitovia tavoitteita, jotka jäsenvaltioiden on saavutettava. Lisäisin vielä, että tämä tukee uusia investointeja ja tuo uusia työpaikkoja. Haluan muistuttaa, että pelkästään sellaisten energiamuotojen kuin tuulivoiman edistäminen on tuonut Euroopan unioniin kymmeniä tuhansia uusia työpaikkoja. Meidän on asetettava selkeät päämäärät, jotka on saavutettava, eikä vain "tehtävä suuria suunnitelmia, ja otettava pieniä askelia", kuten Winston Churchill on asian ilmaissut.

Katiforis (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Euroopan kolmen suuren talouden johtajien, presidentti Chiracin, pääministeri Blairin ja liittokansleri Schröderin, teille lähettämä kirje lisää huomattavasti kevään Eurooppa-neuvoston merkitystä. Se ei ole vain rutiininomainen neuvoston kokous, jossa noudatetaan tavanomaisia menettelytapoja. Kirjeen ansiosta kevään Eurooppa-neuvosto on Euroopan yhtenäisyyden symboli hetkenä, jolloin tätä yhtenäisyyttä koetellaan rajusti, ja ehkä jopa toivon symboli.
Kirje on kiitettävän realistinen, koska siinä korostetaan välttämättömiä asioita: teollisuutta, joka tuottaa 25 prosenttia Euroopan bruttokansantuotteesta ja etenkin työllistää 45 miljoonaa ihmistä. Tällä hetkellä puhutaan paljon palveluista ja tiedosta, mutta on syytä muistaa, että taloudella on paljon käytännönläheisempi ja konkreettisempi perusta. Lisäksi talous asettaa kysymyksen yleishyödyllisistä palveluista oikeaan asemaan. Nämä palvelut ovat talouden välttämätön perusta ja infrastruktuuri, ja ne on säilytettävä eurooppalaisessa muodossa, eikä tavalla, joka voisi johtaa niiden heikentymiseen, kuten on tapahtunut määrätyillä aloilla Yhdysvalloissa.
Lisäksi on kyse markkinoiden uudenaikaistamisesta ja siitä, ettei yritysten toimintaa vaikeuteta lisäämällä byrokratiaa. Tämä on aivan oikein. Eräs erittäin tärkeä kysymys markkinoiden yhdistämisessä on rahoitusmarkkinoiden yhdistäminen. Tässä suhteessa vuosi 2003 on virstanpylväs Lissabonin ohjelmassa. Meidän on saatava valmiiksi myös liikennemarkkinat yhtenäistävä lainsäädäntö. Ehkäpä komissio voisi kertoa meille, onko sen mielestä edes tämä tavoite mahdollista saavuttaa määräaikaan mennessä.
Pääministerit korostavat myös korkean työllisyystason välttämättömyyttä. On syytä muistaa, että Lissabonin tavoitteissa puhutaan täystyöllisyydestä, ei korkeasta työllisyystasosta, ja meidän olisi pysyttävä alkuperäisessä tavoitteessamme. On kyse myös sijoituksista. Arvoisa puhemies, on pohdittava, mistä varoja saadaan nyt, kun osakekurssit laskevat, ja toivon, että Kreikan hallitus, jolla on erinomainen taloushenkilöstö, luo taidoillaan optimistisen ilmapiirin, jota tarvitaan luottamuksen säilyttämisessä ja talouden - ja näin ollen myös Lissabonin prosessin - edistämisessä. Tätä optimismia kaivataan kipeästi.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme kaikki korostaneet, että kevään Eurooppa-neuvosto on erityisen merkittävä heikentyvää kasvua ajatellen, sillä sisämarkkinoita ei vielä ole toteutettu, Lissabonin tavoitteista tulee yhä epämääräisempiä, ja ihmiset uskovat niihin yhä vähemmän.
Mielestäni Lissabonin strategia on Euroopan vastaus globalisaatioon. Lissabonin strategia on meidän sääntelykehyksemme, koska se liittää markkinoihin sosiaalisen vastuun ja ympäristön kestävyyden ulottuvuuden ja erottaa meidät näin Yhdysvalloista ja muista maanosista. Euroopan sääntelymallia kutsutaan ekososiaaliseksi markkinataloudeksi. Meidän on lakattava jakamasta moitteita. Vastuukysymykset on selvitettävä: kuka on vastuussa määrättyjen tavoitteiden saavuttamisesta ja mihin mennessä ne on saavutettava. Tarvitsemme selkeitä tavoitteita, emmekä epämääräisiä julkilausumia. Millä aloilla haluamme olla johtavassa asemassa ja mihin määräaikaan mennessä? On selvitettävä, kenen on saavutettava määrätyt toissijaisuusperiaatteen mukaiset tavoitteet ja mihin määräaikaan mennessä, jotta voidaan toteuttaa yhteisesti määritellyt eurooppalaiset tavoitteet. Kevään Eurooppa-neuvostossa on määriteltävä tarkoin, miten Lissabonin tavoitteet jaetaan maakohtaisesti, ja nämä tavoitteet on liitettävä kaikkiin hallitusten antamiin julkilausumiin ja kaikkiin niiden tekemiin työllisyyttä koskeviin yleissopimuksiin. Vakaus- ja kasvusopimus ja Lissabonin strategia eivät ole ristiriidassa keskenään vaan päinvastoin: Lissabonin strategiaa ei voida toteuttaa ilman kyseistä sopimusta. Näin ollen meidän on edelleen varmistettava, että sisämarkkinoista tulee todelliset sisämarkkinat ja että pienten ja keskisuurten yritysten tarjoamat mahdollisuudet otetaan riittävästi huomioon, sillä ne muodostavat Euroopan talouden rakenteen perustan ja synnyttävät uusia työpaikkoja.

Van den Burg (PSE).
Haluan puhua kirjeestä, jonka kolmen hallituksen päämiehet - Tony Blair, Gerhard Schröder ja Jacques Chirac - ovat laatineet ennen tämän kevään Eurooppa-neuvostoa. Kirjeen tarkoitus on jälleen kerran osoittaa heidän yksimielisyyttään ja ohjata Eurooppa-neuvostossa käytäviä keskusteluja. Tässä periaatteessa ei ole mitään väärää, sillä tämän kaltaisen huippukokouksen ympärille ilmaantuu kaikenlaisia asiakirjoja, ja on hyvä, että niiden joukossa on myös selkeät ohjeet. Näiden kolmen johtajan laatima kirje sukeltaa kuitenkin aivan uudenlaisiin syvyyksiin. Se loukkaa kolme vuotta työstämällemme Lissabonin prosessille ominaista tasapainoa ja syvällisyyttä. Lisäksi se horjuttaa mielestäni kömpelösti Lissabonin tavoitteiden herkkää tasapainoa, sillä siinä jätetään kokonaan pois monia tavoitteita ja korostetaan ainoastaan kaupan ja teollisuuden etuja. Monet näistä näkökohdista on jo mainittu puheenvuoroissa. Vaikuttaa siltä, kuin kirje olisi jäljennetty Ison-Britannian teollisuustyönantajien liitolta (CBI), Saksan teollisuuden keskusliitolta (BDI) ja Ranskan työnantajien keskusjärjestöltä (MEDEF), jotka ovat kyseisten maiden työnantajien etujärjestöjä. Paheksuin erityisesti kohtaa, joka koski Hartz-komiteaa. Euroopan unioniin ehdotetaan samankaltaista, saksalaisen mallin mukaista komiteaa, mutta ilmeisestikään Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan ja Ranskan hallitukset eivät ymmärrä, että Brysselissä käsitellään jo vuokratyövoimaa koskevaa yhteisön direktiiviä, joka on Hartz-komitean kulmakivi. Yhdistynyt kuningaskunta ja Saksa ovat päässeet kyseistä direktiiviä koskevaan erikoiseen sopimukseen ja päättäneet estää kaikki siitä tehdyt päätökset. Sopimus koskee myös toista asiakirjaa, julkisista ostotarjouksista annettua direktiiviä, jota myös käsitellään parhaillaan. On aivan järjetöntä, että tässä samassa, ennen kevään Eurooppa-neuvostoa laaditussa kirjeessä ehdotetaan, että perustettaisiin Hartz-komitean kaltainen komitea käsittelemään uudestaan samoja kysymyksiä sen sijaan, että työskenneltäisiin rakentavasti direktiivin parissa ja tehtäisiin siitä päätös maaliskuussa talous- ja sosiaalineuvostossa.

Puhemies.
Keskustelun catch the eye -osuus on päättynyt.

Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa Euroopan komission puheenjohtaja, Elintärkeää Lissabonin strategia, jota tarvitaan tekemään Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, on ehkä ajankohtaisempi kuin koskaan. Irakiin kohdistuvan sotilaallisen väliintulon sosiaaliset vaikutukset ja sen vaikutukset Euroopan talouteen aiheuttavat suurta huolta.
Mikä sitoo unionin sen ulkopuolella tapahtuvaan kehitykseen? Komission esittämän yhteenvedon mukaan tilanne jäsenvaltioiden välisen avoimen koordinointimenetelmän suhteen ei ole kovinkaan valoisa millään tasolla unionissa. Emme ole edistyneet riittävästi vuonna 2000 asettamissamme tavoitteissa, joiden mukaan on saavutettava kestävä taloudellinen kehitys, enemmän ja parempia työpaikkoja sekä suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus. Jotkut jäsenvaltiot ovat epäonnistuneet täysin työllisyyttä ja kilpailukykyä koskevissa tavoitteissaan sillä seurauksella, että nyt sanotaan, ettemme saavuta unionin Lissabonin strategiassa asettamia tavoitteita. Sen vuoksi on tarkasteltava jo toteutettuja ja vielä toteuttamatta olevia toimia varsinkin niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat jääneet tavoitteissa jälkeen.
Kestävän kehityksen yhteydessä meidän on korjattava epäsuhta, joka vallitsee ympäristön ja kansanterveyden suojelusta antamiemme ilmoitusten ja sitä varten säätämämme lainsäädännön välillä. Lisäksi ympäristökysymykset on yhdenmukaistettava kaikissa unionin politiikoissa. Koska paineita aiheuttavat niin Lissabonin prosessi kuin unionin perustamissopimusten tarkistaminenkin sekä tietenkin globalisaatio, kestävän kehityksen periaatetta on kiireesti toteutettava Euroopan yhdentymisessä.
Haluan kuitenkin vielä kerran korostaa olevani sitä mieltä - enkä vain luule niin - että Euroopan unioni on jäänyt jälkeen tieteessä ja tekniikassa, varsinkin biotekniikassa. Ilman tieteellistä ja teknistä kehitystä sekä innovaatioita emme kykene vastaamaan ravitsemuksellisiin, lääketieteellisiin, ympäristöllisiin ja sosioekonomisiin haasteisiin. Tiede ja tekniikka ovat avainasemassa ratkaistaessa ihmiskunnan suurimpia ongelmia. Tämä on aina kuulunut olennaisesti ihmiselämään, ja kuuluu edelleenkin. Tieteestä, tekniikasta ja niihin liittyvästä tutkimuksesta sekä yleissivistävästä ja ammatillisesta koulutuksesta ei sen vuoksi voida tinkiä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni teidän olisi toteutettava päättäväisiä toimia edistääksenne tieteellistä ja teknistä tutkimusta, kuten komission puheenjohtaja totesi, koska uskon, että siitä voi tulla tärkein väline Lissabonin toimien, strategian ja ohjelman toteuttamiseksi.

Bullmann (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, olen hyvin tietoinen taustasta, jota vasten neuvoston puheenjohtajavaltio Kreikka joutuu valmistelemaan kevään huippukokousta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siitä on tulossa epäilemättä kaikkein vaikein kevätkokous sitten Lissabonin Eurooppa-neuvoston, kun otetaan huomioon maailman taloustilanne ja uhkaava sota, jonka toivomme vielä olevan torjuttavissa. Teillä on tässä tilanteessa suuri vastuu, mutta ainoa ja erittäin vakava virhe, jonka voitte tehdä, olisi lannistua ja menettää rohkeutenne - rohkeuden siirtää kerrankin sivuun lukuisat byrokraattien laatimat julkilausumat, rohkeuden ottaa hieman etäisyyttä aneemisiin lausuntoihin, jotka ovat kaikki täynnä samanlaisia ilmaisuja; rohkeuden aloittaa aito keskustelu olosuhteista, joissa Euroopan unionin kansalaiset todella elävät. Tiedämme edellisten neuvoston puheenjohtajakausien perusteella, että ehkä kaikkein vaikeinta on löytää rohkeus rikkoa perinteiset kaavat. Se ei olekaan yksinkertaista. Esitän nyt kaksi syytä, joiden vuoksi teidän olisi mielestäni rohkaistava itsenne ja tehtävä niin.
Jos tilannetta tarkastellaan kaunistelematta, havaitaan, että sekä yksityiset että julkiset investoinnit ovat Euroopassa hyvin alhaisella tasolla. Meidän on otettava huomioon erityisesti se, että julkisen sektorin investoinnit ovat romahtamassa niissä maissa, joiden taloudesta talouskehityksemme on suurelta osin riippuvainen. Kaavamainen turvautuminen vakaus- ja kasvusopimukseen ei enää riitä. Milloin vihdoin tunnustamme uskomme kultaiseen sääntöön ja annamme raikkaiden tuulten ja uuden vauhdin sysätä Euroopan investoinnit nousuun? Ainakaan minä en halua kuulla enää yhdestäkään parlamentin jäsenestä, joka kaavamaisesti toistelee pienten ja keskisuurten yritysten merkitystä korostamatta samalla yhteyttä julkisiin investointeihin. Tähän kysymykseen on saatava vastaus, ja pian. Te olette asemassa, jossa pystytte sen tekemään.
Toinenkin asia on mielestäni erittäin tärkeä. Työikäisen väestön ikääntymisestä on laadittu mainioita asiakirjoja. Tiedän väestönkehitykseen liittyvän tilanteen ja sen, miten tärkeää on pitää ikääntyvät ihmiset työelämässä, mutta jos kysytte asiaa Euroopan kansalaisilta, saatte huomata, miten vaikeaa on vakuuttaa tehtaassa neljäkymmentä vuotta työskennelleelle, mahdollisesti vuorotyötä tehneelle henkilölle, että hänen olisi jatkettava työntekoa. Vielä vaikeampaa on vakuuttaa yrittäjä siitä, että kyseinen työntekijä on pidettävä töissä pidempään, eikä vakuuttamista ainakaan helpota se, että ihmiset tietävät näiden asiakirjojen olevan sellaisten henkilöiden laatimia, jotka voivat luottaa saavansa ennen kuudenkymmenen vuoden ikää tai jo viisikymppisinä kultaisen kädenpuristuksen. Jos todella haluamme tehdä jotain, meidän on puututtava työpaikkojen terveysohjelmiin, meidän on tehtävä jotain mahdollisuudelle saada osa-aikaista varhaiseläkettä ja meidän on ennen kaikkea kysyttävä itseltämme, miten on mahdollista, että lähes 20 prosenttia nuoristamme päätyy edelleen työmarkkinoille ilman tarvittavaa koulutusta. Nämä ihmiset ovat Euroopan tulevaisuus, ja me pakotamme heidät työttömyyteen. Tämä on kiireellinen ongelma, eikä sitä ole mielestäni käsitelty ollenkaan riittävästi asiakirjoissamme.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän keskustelun aikana on käsitelty monia asioita, ja tässä vaiheessa onkin vaikea lisätä mitään uutta. Korostan siksi näkökohtia, joita Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä pitää tärkeimpinä kevään huippukokouksen valmistelujen yhteydessä.
Ensinnäkin olemme todenneet Lissabonin jälkeen saavutettuja tuloksia arvioidessamme, että edistymisen sijaan - ainakin suhteellisesti ajateltuna - olemme menneet taaksepäin. Jos vertaamme Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen tuotantokykyä, huomaamme, että Euroopan unioni jää toiseksi. Mielestämme se johtuu siitä, että emme ole edistyneet riittävästi yritysten investointialoitteiden kannalta suotuisan toimintakehyksen luomisessa. Näin on käynyt siksi, etteivät jäsenvaltiot ole toimineet riittävän aktiivisesti huolimatta peräjälkeen Lissabonissa, Göteborgissa ja Barcelonassa annetuista neuvoston päätelmistä, joissa ne ovat sitoutuneet tekemään uudistuksia; niistä tärkeimpiä ovat työmarkkinoiden joustavuuden lisääminen ja yhtiöiden perustamiselle suotuisampien olosuhteiden luominen aikana, jona Euroopan unionin kasvuennusteet ovat synkät. Pienet ja keskisuuret yritykset ovat avainasemassa, mutta on osoitettu, että uusien yhtiöiden perustamiselle asetetut byrokraattiset esteet ovat Euroopan unionissa huomattavasti suuremmat kuin Yhdysvalloissa. Tällaiset olosuhteet eivät ole suotuisat yhtiöiden perustamiselle eivätkä pienille ja keskisuurille yrityksille eivätkä varsinkaan suuntaa näyttäville uutta teknologiaa soveltaville yhtiöille. Yhtiöiden perustamista sekä uuden teknologian soveltamista ja kehittämistä koskevan kaksiosaisen tavoitteen toteutuminen on siten viivästynyt merkittävästi, ja voimme jälleen kerran selvästi huomata, ettei toistaiseksi suljettujen energia- ja tietoliikennemarkkinoiden avaamista koskevia Barcelonassa toistettuja sitoumuksia ja juhlallisia julistuksia ole noudatettu.
Toivonkin, että Brysselin huippukokous pitäisi mieluummin lupauksensa kuin antaisi juhlallisia julistuksia.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni on selvää - toisin kuin monet arvoisista kollegoistani ajattelevat - että Lissabonin prosessi tai Lissabonin strategia ei ole ainakaan täydellisesti epäonnistunut. Korkeintaan voisi sanoa, ettei se vain ole edistynyt. On ilmeistä, että se kehittyy ja edistyy liian hitaasti. Yhtälön ulkopuolelle ei voida jättää lamaa, joka on kohdistunut talouteen ja erityisesti niihin uuden talouden aloihin, joihin olemme panneet suoraan sanottuna melko ylioptimistisesti toivomme Lissabonin strategiassa. Kestävän kehityksen toteutuminen on sekin viivästynyt valtavasti. Meidän pitäisi olla jo parhaillaan seuraamassa ja kehittämässä Johannesburgin tuloksia. Näyttää siltä, että koko käsite ja koko kaupunki on unohdettu.
Minun on mainittava myös kolmen päämiehen kirje, johon aiemmassa puheenvuorossa oikeutetusti viitattiin ja joka todella horjuttaa Lissabonin strategiassa tavoitteeksi asetettua tasapainoa. Kirjeessä vaaditaan uudistamista, mutta uudistamista väärään suuntaan. Kirjeessä hylätään täystyöllisyyden käsite ja puhutaan korkeista työllisyysasteista. Siinä sanotaan - mikä on tyrmistyttävää ja mihin toivoisin, että te, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vastaisitte - että me emme saa asettaa uusia rajoituksia yhtiöille ja että meidän on kuunneltava yhtiöiden ja liike-elämän mielipiteitä ensimmäiseksi aina, kun komissio ehdottaa uusia menettelytapoja. Minulla ei ole mitään kuulemista vastaan, mutta mitä aiotte tehdä kemikaalilainsäädännölle? Mitä aiotte tehdä uudelle ympäristövastuusta annettavalle lainsäädännölle? Nämä lainsäädännöthän ovat eräässä mielessä rajoituksia, joita asetetaan kestävän kehityksen ja muun sellaisen nimissä. Jätetäänkö nekin yhtälön ulkopuolelle? Tähän asiaan on mielestäni saatava vastaus - jos ei nyt, niin Eurooppa-neuvostossa käytävissä keskusteluissa. Pääasia on se, että saamme selvän vastauksen.
Sota, tai - älkäämme johtako itseämme harhaan - pikemminkin hyökkäys Irakiin voi tietysti pahentaa tilannetta ja hankaloittaa varsinaisten asioiden käsittelyä ja keskustelua Lissabonin sitoumusten seurantamenettelystä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, joihinkin kysymyksiin on siitä huolimatta saatava vastaus. Oletteko ajatellut käsitellä uudelleen yleistä työajan lyhentämistä, jonka avulla luodaan uusia työpaikkoja? Tai rahoittaa niin kutsutun kolmannen sektorin kehittämistä? Tai saattaa ajan tasalle valkoisen kirjan ajatukset muun muassa Euroopan laajuisista verkoista ja verotuksen muutoksista eli verotuksen kohdentamisesta työllisyyden sijaan luonnonvarojen käyttöön, sillä ne on esitetty silloin, kun asioita pohdittiin Euroopan unionille ominaisella, yhdennetyllä tavalla? Oletteko ajatellut käsitellä kaikkea tätä uudelleen tähänastisten epäonnistumisten valossa? Vai onko tämä kaikki nyt unohdettu?

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, tämän keskustelun sävy on mielestäni liian pessimistinen. Olen sitä mieltä, että meidän olisi juuri nyt aivan erityisesti näytettävä, miten suuresti arvostamme eurooppalaista mallia, ei ainoastaan markkinamallina, vaan ennen kaikkea hyvinvoinnin, kestävän kehityksen, edistyksen ja hyvinvointiin kiinteästi liittyvän vaurauden mallina. Olemme sen vuoksi tehneet tietoisen päätöksen tukea integraatiota vastakkainasettelun sijaan, yhtenäisyyttä moninaisuudessa ja maailman kehittämistä valta-aseman sijaan. Olemme näin mahdollistaneet unionin tulevan laajentumisen, mutta samanaikaisesti joudumme kohtaamaan työttömyyden kasvun. Tarvitsemmekin nyt komissiolta, neuvostolta, parlamentilta, EU:n toimielimiltä ja jäsenvaltioilta johtamistaitoa.
Jäsenvaltiot, alueet, paikallisviranomaiset ja yritysjohtajat eivät kuitenkaan pysty täyttämään lupauksiaan. Ne kaikki istuvat kultakasojensa päällä ja kannattavat varovaisuutta eivätkä tee tarvittavia toimia työttömyyden torjumiseksi. Uskokaa vain: jos me jatkamme Euroopan laajentamista, vaikka työttömyys häälyy uhkaavasti yllämme, päädymme täydelliseen fiaskoon.
Te puhutte tutkimuksesta, mutta me emme ole onnistuneet luomaan todellista eurooppalaista politiikkaa tällä alalla. Kunniatohtorimme käyvät yhä edelleen yliopistoissamme hakemassa kunniatohtorinarvonsa ja palaavat sitten takaisin Yhdysvaltoihin työskentelemään erittäin suorituskykyisissä laboratorioissa. Miksi emme tee enempää; miksi niin monet maat laahaavat jäljessä tutkimuksen alalla? Jos kestävän kehityksen halutaan olevan mahdollista, jokaisen valtion on ponnisteltava nykyistä enemmän, ja meidän on yhdessä ponnisteltava nykyistä enemmän. Meidän on nimittäin myönnettävä, että me pettymykseksemme huomasimme hyvinä aikoinakin - nyt ajat eivät ole kovin hyvät, mutta meidän on käännettävä suunta - että korkean työttömyyden alueet pysyivät korkean työttömyyden alueina senkin jälkeen, kun ne liittyivät unioniin. Kaiken lisäksi Euroopassa esiintyy suhdannetyöttömyyttä. Samanaikaisesti tiedämme, että kaikkialla on puolittain koulutettuja ja ammattitaidottomia työntekijöitä, joilla ei ole työtä, että liian harvat naiset ovat mukana työelämässä, että liian harvat ihmiset tekevät kaiken työn, että yritykset irtisanovat järjestelmällisesti henkilöstön jäseniään, kun nämä täyttävät 52 vuotta, ja että liian monet valtiot hyväksyvät vieläkin tällaiset käytännöt ja myöntävät jopa valtion rahoja niihin. Eikö meille ole jo tarpeeksi kauan tyrkytetty mukavia huippukokouksia ja hienoja puheita? Toivon, että tällä kerralla tuloksena olisi toimintaakin.

Puhemies.
Olipa se vaikeaa.
Hyvät kuulijat siellä lehtereillä, toivotan teidät lämpimästi tervetulleiksi parlamenttiin, mutta minun on pyydettävä, että ette yritä osallistua keskusteluun tai osoita suosiotanne.
Abitbol (EDD).
Arvoisa puhemies, Euroopalla on kaksi olemassaolon tarkoitusta: rauha ja hyvinvointi. Kumpikin on vähintäänkin pahasti järkkynyt.
Rauhan ovat vaarantaneet Maastrichtin sopimuksen allekirjoittajavaltiot Yhdistynyt kuningaskunta, Italia, Espanja, Portugali ja Tanska rikkomalla perussopimuksia uskomattomalla tavalla, enkä jaksa uskoa, että puheenjohtajavaltio Kreikan maanantaiksi koolle kutsuma huippukokous muuttaa asiaa. Todellisuudessa eurooppalainen politiikka on hyvin vähäistä ja sekin hyvin heikkoa. Uutta Eurooppaa ei ole olemassa sen enempää kuin vanhaakaan Eurooppaa. Mitään Eurooppaa ei yksinkertaisesti ole olemassa.
Tämän keskustelun aiheena puolestaan olevan hyvinvoinnin osalta unionin politiikan keskeneräisyys johtuu vanhentuneesta rahapolitiikasta, joka on suunniteltu vanhaa Eurooppaa varten. Euroopan keskuspankin malthusilainen politiikka, josta on tarpeeksi puhuttu tässä parlamentissa, on pääsyy Euroopan paikalleen jämähtämiseen ja lähestyvään taantumaan. Siispä puheenjohtaja Prodi ja puheenjohtajavaltio Kreikan edustaja: jos pidätte kevään huippukokouksen, tehkää siitä nimensä arvoinen! Ohjatkaa Euroopan talous pois rahapoliittisesta talvesta, johon Euroopan keskuspankin politiikka sen on sysännyt. Todisteeksi käy kertomus, jonka itse julkaisitte Euroopan valtioiden kilpailukyvystä Lissabonin huippukokouksen jälkeen. Mitkä kolme maata ovat selvinneet parhaiten ja vallanneet kärkipaikat? Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Tanska eli juuri ne maat, jotka eivät ottaneet euroa käyttöön. Ne tekevät euromaita parempia tuloksia työttömyyden, inflaation, valtion velan ja kilpailukyvyn aloilla. Missä lienee virhe! Olette nyt tyytyväisiä itseenne - kuulin parlamentin jäsenen Goebbelsin tänä aamuna iloitsevan siitä, että euro on vihdoin voitolla - sillä euro on ohittanut dollarin ja pitkäaikainen unelma on toteutunut, mutta olkaa varuillanne, sillä mitä ylemmäs euron arvo nousee, sitä jyrkemmin Euroopan kasvunäkymät heikentyvät. Itsetuntoanne tämä hivelee, mutta tuloksena on 17 000 uutta työtöntä joka kuukausi, niin kuin Ranskassa jälleen viime kuussa.

Berthu (NI).
Komissio kehotti 21. maaliskuuta pidettävälle Eurooppa-neuvoston kokoukselle antamassaan kertomuksessa jäsenvaltioita pyrkimään päättäväisemmin kohti Lissabonissa keväällä 2000 asetettua tavoitetta: maailman kilpailukykyisimmän ja dynaamisimman talouden luomista kymmenen vuoden kuluessa. Kehotus on tarpeellinen, sillä näytämme tällä hetkellä pikemminkin lamaan vaipuvalta vanhalta Euroopalta.
Komissio ja neuvosto ovat tilanteeseen vastatakseen esittäneet hiljattain muutamia kiinnostavia toimintasuunnitelmia, jotka liittyvät muun muassa eurooppalaiseen tutkimusalueeseen ja joiden avulla meidän pitäisi pystyä houkuttelemaan maailman parhaita tutkijoita ja - lisäisin tähän - myös pitämään heidät täällä sellaisen verotusjärjestelmän ansiosta, joka ei aja heitä pois. Päävastuu on kuitenkin jäsenvaltioilla, ja Euroopan unionin on autettava niitä enemmän monilla aloilla.
Ensinnäkin meidän on esimerkiksi taattava, etteivät yhteiset eurooppalaiset säännöt vähennä nykyisten sääntöjen joustavuutta. Yhdenmukaistaminen synnyttää teoriassa säästöjä tiedottamisen ja liiketoimien alalla, mutta käytännössä se aiheuttaa myös monia kustannuksia, sillä yhteinen sääntö saattaa olla sellainen, ettei se sovi hyvin kenellekään. Näin näyttää ilmeisesti käyvän euron kanssa. Tällaisia virheitä ei saisi toistaa kovin usein. Meidän tulisi ennen kaikkea säilyttää joustavuus ja aidosti avoin talouden ja yhteiskunnan koordinointimenetelmä, eikä siis yrittää peitellysti esittää standardiratkaisuja kaikille.
Toiseksi meidän on estettävä Euroopan tulevaisuutta käsittelevää valmistelukuntaa kehittelemästä supervaltiota, joka olisi raskassoutuinen ja rajoittava. Meidän on hylättävä ehdottomasti etenkin yhteiseurooppalainen verotus, joka häämöttää näköpiirissä, sillä se lisäisi entisestään pakollisia maksujamme joko saman tien tai myöhemmin.
Kolmanneksi Euroopan unionin on autettava jäsenvaltioita päästämään maihinsa vain sellaisia maahanmuuttajia, joille on todella käyttöä työmarkkinoilla. Valikoimattomat maahanmuuttajavirrat käyvät liian raskaiksi julkiselle taloudelle ja yhteiskunnan toiminnalle. Kyllä, meidän on lisättävä apuamme maailman köyhimmille ihmisille, mutta se on tehtävä siellä, missä he ovat, ja yhteisen edun mukaisesti. Komission on tässä yhteydessä muutettava politiikkaansa perusteellisesti, niin kuin eilen totesin keskusteltaessa Terrón i Cusín mietinnöstä.
Neljänneksi unionin on puolustettava etujamme voimakkaammin kansainvälisillä kentillä. Olemme kyllästyneet näkemään, että komissio tarjoaa WTO:lle jälleen kerran neuvoston suostumuksella 36 prosentin alennuksen maataloustuotteiden tulleista ja tuhoaa siten taas hieman yhteisön etuuskohtelua. Jos haluamme pikku hiljaa vähentää talousarviosta maksettavaa tukea, meidän olisi päinvastoin samanaikaisesti vahvistettava yhteisön etuuskohtelua. On totta, että jäsenvaltioiden on tehtävä enemmän uudistuksia, mutta unionin tehtävänä on tukea eikä vaikeuttaa niitä.

Puhemies.
Arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huomaatte nyt, miten suuria odotuksia teihin on asetettu tänä aikana, jona Eurooppa on todella vaikeassa taloudellisessa tilanteessa, ja olenkin siksi iloinen voidessani kutsua neuvoston puheenjohtajan Giannitsisin pitämään meille puheen.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, kiitän kaikkia puhujia heidän kommenteistaan, näkemyksistään ja ajatuksistaan, jotka välitetään jäsenvaltioille ja joiden ansiosta jäsenvaltiot ja neuvosto voivat tehdä kevään huippukokouksesta onnistuneen.
Koko keskustelu voidaan nähdäkseni tiivistää kolmeen avainsanaan tai keskeiseen viestiin. Ensimmäinen on luottamus, toinen on toiminta ja kolmas on tasapaino eli eurooppalainen malli. Selitän näkemystäni hieman.
Yleinen mielipide eli se, mitä Euroopan unionin kansalaiset haluavat kevään huippukokouksen kaltaisen Eurooppa-neuvoston, jonka esityslistalla on tärkeitä ja laajoja kysymyksiä, herättävän, on luottamus, eikä vain abstraktissa mielessä, vaan perustuen siihen tosiasiaan, että Euroopan unioni pystyy tekemään päätöksiä kasvusta ja työllisyydestä näinä vaikeina aikoina sekä myös muista kansalaisiamme jokapäiväisessä elämässä huolestuttavista asioista, kuten sosiaalikysymyksistä, eläkkeistä, terveydestä, koulutuksesta ja elämänlaadusta. Tämä näkökohta liittyy mielestäni pääasiassa talous- ja sosiaaliasioihin. Olen kuitenkin sitä mieltä, että luottamusta ei varsinkaan tämänhetkisessä tilanteessa synnytetä pelkästään Lissabonin asioihin liittyvillä päätöksillä. Elämme Tolstoita lainatakseni "sodan ja rauhan" kautta, ja Euroopan luottamus Euroopan unioniin riippuu myös poliittisista päätöksistä. Kaikki odottavat, millaisia päätöksiä me pystymme Euroopan unionina tekemään. Puheenjohtajavaltio Kreikka on kutsunut kokoon yhteisymmärryksessä kumppaneidensa kanssa erityisen poliittisen huippukokouksen ensi maanantaiksi, jotta voitaisiin pohtia, miten voidaan varmistaa Euroopan mukanaolo tapahtumien keskipisteessä ja miten voimme saavuttaa Euroopan kansalaisten luottamuksen tässä asiassa ja osoittaa, että Eurooppa voi edistyä ja kehittyä järjestelmällisellä tavalla ja tehdä päätöksiä. Puheenjohtaja Prodi viittasi tällaisen käsityksen tärkeyteen näissä olosuhteissa, ja puhun itse asiasta lisää iltapäivän Irak-keskustelussa.
Luottamus koskee, Lissabonin asioihin palatakseni, sellaisia asioita, joiden kohdalla ei ole, niin kuin monet puhujat ovat oikeutetusti todenneetkin, institutionaalista perustaa sellaiselle edistykselle, jota saatettaisiin toivoa. Ne ovat kuitenkin asioita, joissa on edistyttävä, ja avoin koordinointimenetelmä, joka on osoittanut ansiokkuutensa näinä Lissabonin jälkeisinä vuosina, on lisännyt yhteisön järjestelmän joustavuutta ja mahdollistanut jonkinlaisen edistymisen. Uskon, että voimme saada Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa käytävän keskustelun tuloksena tehokkaamman toimielinjärjestelmän, jonka ansiosta pystymme tekemään Euroopan kansalaisille tärkeitä päätöksiä sen sijaan, että linnoittautuisimme erillisiin lokeroihimme, jotka estävät Eurooppaa edistymästä monissa päivittäisissä asioissa. Kreikka on - jäsenvaltiona eikä puheenjohtajavaltiona - yksi niistä maista, jotka toivovat meidän kehittyvän tähän suuntaan. 
Toinen asia, jonka havaitsin keskustelussa ja jota haluan korostaa, on todellisen toiminnan tarve. Me emme tarvitse uusia tavoitteita, vaan meidän on toteutettava ne monet asiat, joista on jo päätetty. Kaikki tiedostavat tämän, puheenjohtajavaltio tiedostaa sen ja neuvostokin tiedostaa sen, ja olemme siirtymässä siihen suuntaan. Haluan kuitenkin todeta, että olittepa Lissabonin strategian tähänastisesta edistymisestä mitä mieltä tahansa, on myös hyvä muistaa ja korostaa myönteisiä tuloksia. Mainitsen vain työllisyyden, koska se oli yksi Lissabonin strategian pääkohdista, ja muistutan, että Eurooppa on näinä vaikeina vuosina ja vuoden 2002 lamavuonna onnistunut luomaan 600 000 uutta työpaikkaa ja että Lissabonia edeltävän vuoden 1999 ja vuoden 2003 välillä Euroopassa on luotu arviolta 7 000 000 uutta työpaikkaa. Tiedän, että meillä on myös työttömyysongelma, mutta saavutusten mainitseminen ei tarkoita, että jäljellä olevia ongelmia vähäteltäisiin. Haluan vain korostaa, että meidän on nähtävä niiden asioiden lisäksi, joissa tavoitteeseen ei ole päästy, myös se, mitä on saavutettu asetettuihin tavoitteisiin nähden.
Haluan kommentoida myös toista Lissabonin strategian pääkohtaa eli tasapainoista politiikkaa. Uskon todella, että Lissabonin strategia on yksi Euroopan monista vastauksista globalisaatioon, ja vakavasti otettava vastaus onkin. Se on äärimmäisen tärkeä. Koko Lissabonin strategian ydinajatus pyörii tasapainon ja tasapainoisen politiikan ympärillä. Meidän on tietysti vielä päätettävä, miten kilpailukyvyn vahvistamiseen ja sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamiseen tähtäävät politiikat voidaan saattaa tasapainoon. Nähdäkseni teidän on päätettävä, miten tähän vastataan. Miten vastata tarpeeseen lujittaa markkinajärjestelmää ja poistaa sen viimeisetkin rajat ja samanaikaisesti vahvistaa työllisyyteen, yhteiskuntamalliin tai kasvun käsitteeseen sekä kestävään kehitykseen liittyviä osa-alueita?
Sotienjälkeisen Euroopan menestys perustuu sen kykyyn löytää tyydyttävä vastaus tasapainoisen politiikan haasteeseen. Emme voi verrata Eurooppaa muihin malleihin pohtimatta vertailua hyvin tarkasti ja asettamatta eräitä rajoituksia. Voimme käyttää vertailua kunkin maan kohdalla nähdäksemme, missä olimme ennen ja missä olemme nyt. Voimme käyttää vertailua myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä, mutta Euroopan unionin ja muiden maiden välinen vertailu on eri asia, sillä missään muussa maailman maassa ei esiinny tekijöitä, jotka kuvastavat ja ovat osa sotienjälkeisen Euroopan kehitys- ja yhteiskuntamallia. Missään maassa ei toteuteta yhtäaikaisesti nopeaa kasvua, sosiaaliturvaa, kestävää kehitystä ja ympäristönsuojelua, joten mahdollisen vertailun tulokset ovat vääristyneet. Hyödyllistä vertailu voi olla, kunhan tiedostamme sen tiukat rajat. Tiedämme, mikä on hinta, jos emme välitä kilpailukyvyn asettamista vaatimuksista. Niinpä meidän on edettävä niiden keskeisten tekijöiden suuntaan, jotka nykyisin vahvistavat taloutemme kilpailukykyä. Muutoin emme saavuta mitään. Tiedämme kuitenkin myös, millaisia seurauksia voi olla sillä, että kilpailukyky on ainoa tavoitteemme tai että työllisyys, sosiaaliturva tai ympäristönsuojelu ovat ainoita tavoitteitamme. Käsittääkseni ponnistelujemme keskipisteenä on se, miten voimme turvata tuntemamme Euroopan, enkä tarkoita tällä vanhojen joustamattomien rakenteiden säilyttämistä, vaan perinteisten arvojen ja saavutusten säilyttämistä ja sen ottamista huomioon, että ajat ovat muuttuneet ja että meidän on edistyttävä ajan mukana, jos haluamme nauttia samanlaisesta menestyksestä kuin ennen.
Monet puhujat ottivat oikeutetusti esiin työllisyyteen ja työllistämisratkaisuihin liittyviä asioita. Yksi vaikeimmista ongelmista on se, miten kulkea kapeaa tietä joustavuuden tarpeen sekä kilpailukyvyn ja työpaikkoja koskevien vaatimusten vahvistamisen ja työntekijöiden suojelun tarpeen välillä. Nämä ovat arvoja, joita on aina kunnioitettu Euroopassa ja jotka me haluamme säilyttää. Mikään yksittäinen tavoite ei asetu etusijalle. Niiden kaikkien välillä on hyvin hieno tasapaino, ja siinä onkin koko hankaluus ja huoli. Eurooppa on työstänyt tätä asiaa vuosien ajan ja on onnistunut löytämään oman vastauksensa. Uskomme, että se pystyy löytämään uudenkin vastauksen näihin kysymyksiin tässä uudessa, vaikeassa vaiheessa.
Eräs puhuja korosti, tai oikeastaan arvosteli sitä, ettei ympäristön kestävää kehitystä korosteta erityisesti. Haluaisin muistuttaa teitä ensinnäkin siitä, että Eurooppa on yhdessä nostanut ympäristöasiat etualalle. Me Euroopassa olemme tehneet näin, ja arvostelemme siksi muita maita, jotka eivät ole allekirjoittaneet Kioton sopimusta ja niin edelleen. On toki selvää, että meillä on vielä paljon tehtävää tällä saralla. Me puheenjohtajavaltion edustajat haluamme keskittyä seuraavien kuukausien aikana ympäristöteknologian esteiden poistamiseen, uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävien menettelyjen lujittamiseen, sellaisten lähestymistapojen edistämiseen, joiden kautta liikenneinfrastruktuuri voidaan hinnoitella asianmukaisesti ja saastuttavia energialähteitä verottaa, sekä kevään huippukokoukselle toimitettavan ympäristöraportin tarkastelemiseen. Olemme myös yhtä mieltä siitä, että investoinnit ja Euroopan laajuiset verkot ovat tärkeitä kysymyksiä nykytilanteessa, jossa Euroopan teollinen tuotanto on vähäistä, ja on elintärkeää, että löydämme uusia, innovatiivisia tapoja rahoittaa ja lisätä investointeja sekä yksityiselle että julkiselle sektorille.
Laajentumiseen liittyvät asiat ovat tärkeitä Lissabonin strategian yhteydessä. Lissabonin strategiassa tehdään pohjimmiltaan yhteenveto Euroopan kehitys- ja yhteiskuntamallista, ja jos haluamme laajentumisen olevan todellinen menestys eikä vain päätös laajentaa Euroopan unionia, meidän on löydettävä tapa ulottaa tämän mallin tärkeimmät osa-alueet myös uusiin jäsenvaltioihin, tapa luoda yhteiskunnalliset, taloudelliset ja poliittiset rakenteet useimpiin uusiin jäsenvaltioihin, joilla on vielä melko pitkä matka kuljettavanaan ennen kuin ne täyttävät nykyiset eurooppalaiset vaatimukset, ja tapa siirtää nämä vaatimukset uusiin puitteisiin ja edistää yhdentymistä. Tämä on uusi haaste meille kaikille ja tietysti myös useille puheenjohtajavaltioille, eikä ainoastaan Kreikalle, joka on tämän kevään Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja.
Päätän puheeni viittaamalla jo aiemmin mainittuun kirjeeseen, jonka puheenjohtajavaltio sai kolmelta päämieheltä. Kirje on yksi kannanotto, ja haluamme tarkastella myös sitä. Olemme saaneet myös muilta jäsenvaltioilta kirjoituksia, jotka eivät vain ole saaneet yhtä paljon julkisuutta. Niissä käsitellään monia asioita, joita kevään Eurooppa-neuvostossa tarkastellaan, ja olen samaa mieltä sen parlamentin jäsenen kanssa, joka sanoi, että Euroopan unionin - puheenjohtajavaltiolla ei tietenkään ole taikavoimia eikä se voi päättää viidentoista jäsenvaltion puolesta mitään - eli viidentoista jäsenvaltion on näytettävä maaliskuussa, että huolimatta ilmapiiristä, jossa joudumme toimimaan, olemme pystyneet tekemään päätöksiä, jotka avaavat uusia näkymiä, rakentavat luottamusta ja pohjustavat Euroopan unionin tulevaa hyvinvointia.
Puhemies.
Kiitos, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Käännän katseeni komission puheenjohtajan Prodin puoleen. Minulle on kerrottu, että ette aio puhua tänään. Pitääkö tämä vielä paikkansa vai haluatteko sittenkin sanoa jotakin, arvoisa puheenjohtaja?

Prodi
Esitän vain lyhyen kiitoksen, koska puheenjohtaja Yiannitsis on jo antanut kattavan vastauksen ja olen hänen kanssaan täysin yhtä mieltä. Haluan vain viitata tämän keskustelun sävyyn, joka on mielestäni ollut huomattavan pessimistinen. On toki ilmeistä, etteivät ajat nyt ole kovin hyvät poliittisesti eivätkä taloudellisesti. Meillä on siitä huolimatta periaatteet ja säännöt, joihin olemme kaikki sitoutuneet. Vakuutan teille, että jos etenemme sinnikkäästi näiden periaatteiden ja sääntöjen mukaisesti, saamme vielä nähdä tuloksia. Olemme luoneet maailman suurimman ja mielestäni mahdollisesti kaikkein tehokkaimman markkinajärjestelmän. Olemme asettaneet säännöt, ja tiedämme minne haluamme päästä. Edistyminen on tietysti hidasta, koska se edellyttää toimivallan siirtoja, joita on aina vaikea toteuttaa. Jotkin valtiot etenevät rivakasti, toiset vitkastelevat, mutta muistakaamme, että velvollisuutemme - parlamentin ja komission velvollisuus - on ohjata kaikki takaisin tielle, jota on seurattava, ja matkalle, joka on tehtävä. Takaan, että saamme pian nähdä tuloksia.
Puhemies.
Kiitos, puheenjohtaja Prodi, rohkaisevasta ja optimistisesta viestistänne. Toivomme kaikki, että odotuksenne todella täyttyvät.
Ilmoitan parlamentille, että olen ottanut vastaan kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Chilen tasavalta on muuttanut eläkejärjestelmäänsä eläkerahastoihin sijoittaviin työntekijöihin kohdistettavin harkituin, asianmukaisin ja myönteisin toimenpitein. Vaikka Chilen tasavallan aloitteeseen on suhtauduttu epäuskoisesti, tulos on myönteinen: Chilen eläkejärjestelmän rahoitus on saatu niin hyvään kuntoon, että ehdotan, että myös Euroopan valtiot tutustuvat kyseiseen järjestelmään tarkasti ja harkitsevat, kannattaisiko siitä ottaa esimerkkiä.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Tässä asiakirjassa parlamentin jäseniä kehotetaan antamaan hyväksyntänsä Euroopan unionin ja Chilen valtion väliselle taloussopimukselle. Kaupallisia huolenaiheita kuvaillaan jälleen kerran hyväntekeväisyystoimiksi.
Myönnämme, että tuore assosiaatiosopimus vauhdittaa Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisiä suhteita aikana, jolloin alue on kohdannut vakavia vaikeuksia. Argentiina joutui kuitenkin vaikeuksiin juuri yrityskauppojen avulla markkinoita määrätietoisesti valtaavien eurooppalaisten vuoksi, ja meidät yritetään saada uskomaan, että tällaisilla kauppasuhteilla saavutetaan myönteisiä tuloksia!
Tällaiset kaupat ovat epäilemättä hyödyllisiä suurille eurooppalaisille sijoittajille, mutta kuinka ne vaikuttavat Chilen väestöön? Muutamat merkittävät varakkaat chileläiset suvut ja ne, jotka ovat ansainneet omaisuutensa viininviljelyllä, rikastuvat edelleen. Näiden harvojen ihmisten vaurastuminen ei hyödytä kuitenkaan valtaväestöä mitenkään.
Sopimuksessa ehdotetaan myös terrorismin torjunnan alalla tehtävää yhteistyötä. Suositusluonnoksen hylkääminen on sitäkin perustellumpaa, kun otetaan huomioon, että lähimenneisyyden suurrikollinen Pinochet saa elää Chilessä rauhassa ilman, että tärkeimmät viranomaiset puuttuvat hänen toimiinsa!

Lulling (PPE-DE)
. (DE) Olen iloinen siitä, että Euroopan yhteisö on onnistunut tekemään assosiaatiosopimuksen Chilen kanssa. Viinialan kannalta on hyvin tärkeää, että määritetään selkeät säännöt alkuperänimitysten tunnustamisen ja tuotantomenetelmien kaltaisilla tärkeillä aloilla. Sopimus sisältää muun muassa kattavan luettelon kaikista eurooppalaisista alkuperänimityksistä, joita on suojeltava Chilessä sopimuksen tultua voimaan. Tämä on merkittävä saavutus sen kannalta, että muun muassa kuohuviiniä ei saa myydä Chilessä ?samppanjana?, vaikka todellinen alkuperä olisi ilmoitettu tai vaikka etikettiin olisi merkitty ?méthode champenoise?, eikä ?Champagne?. Lisäksi sopimuksella estetään alkuperänimityksiä koskevan lainsäädännön kiertäminen tavaramerkkien yhteydessä. Esimerkkinä tästä voidaan mainita, että ?Moselle?-viinin tavaramerkkioikeus päättyy viisivuotisen siirtymäkauden loppuessa viennin osalta, koska pullossa oleva viini ei ole peräisin Moselin alueelta, ja kuluttajaa saatettaisiin siten johtaa harhaan.
Olen kuitenkin pahoillani siitä, että erilaiset perinteiset eurooppalaiset termit, kuten ?Chateau?, ?Clos? ja ?Grand Cru?, ovat edelleen sallittuja Chilessä ja että ne laillistetaan kansainvälisesti. Tällaiset nimitykset saattavat antaa kuluttajille väärän käsityksen viinin todellisesta alkuperästä, etenkin, kun nämä nimitykset ovat ranskan-, eivätkä espanjankielisiä.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Meijer (GUE/NGL)
Parlamentin jäsenten Mayol i Raynalin ja McKennan eilisen keskustelun kuluessa esittämät perustelut saivat minut viime kädessä vakuuttuneeksi siitä, ettei Salafranca Sánchez-Neyran mietintöä ole syytä kannattaa. Mietinnössä ei ole kyse ainoastaan Chilen - maan, jossa puhutaan samaa kieltä kuin Espanjassa ja joka ansaitsee tulla tuetuksi diktatuurin kukistuttua - kanssa tehtävästä puolueettomasta sopimuksesta. Vaikuttaa siltä, että kyseessä on jälleen naamioitu kalastussopimus. Lisäksi Chilen nykyinen hallitus ei kiinnitä juurikaan huomiota alkuperäisväestön muodostaneista Amerikan intiaaneista polveutuvaan vähemmistöön, eikä Chile aio ratifioida Haagin kansainvälisen rikostuomioistuimen peruskirjaa senaattinsa vastustuksen vuoksi. Edellä mainituista syistä tämänkaltainen sopimus on mielestäni lievästi sanottuna ennenaikainen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Hyväksyn mietinnön, koska mielestäni se edistää merkittävästi Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämiskomission (CCAMLR) päätösten, joiden osapuoli Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta on, tehokkuutta. Esittelijän ehdotuksilla tiukennetaan tämäntyyppisten kalasaaliiden dokumentointivaatimuksia, minkä ansiosta säilyttämiskomission ehdottamat tavoitteet voidaan saavuttaa käytännössä aiempaa paremmin tarkentamalla kalastusaluksen päällikön vastuuta pyyntialueen ilmoittamisesta, pyyntimääristä, tuotteiden luonteesta ja alusta koskevista tiedoista. Toimenpide on itse asiassa vastaus yleissopimuksen alueen ulkopuolelta ilmoitusten mukaan pyydettyjen saaliiden huomattavaan määrälliseen kasvuun, jonka katsotaan kuitenkin olevan seurausta sopimuksen kattamalla alueella harjoitetusta laittomasta kalastuksesta. Toimenpide yhdessä muiden komission jo hyväksymien toimenpiteiden kanssa kannustaa seuraamaan aiempaa tiiviimmin näiden kaupallisesti hyvin arvokkaiden lajien sääntelemättömän ja ilmoittamattoman laittoman kalastuksen, josta on tullut varsinainen vitsaus, torjuntaa. Tällaisia muita toimenpiteitä ovat muun muassa Dissostichus spp. -lajien pyyntirajoitusten asettaminen sopimusalueella, aluksille määrätty satelliittipaikannusjärjestelmän (VMS) käyttöpakko, saaliiden tarkastukset purku- ja jälleenlaivaussatamissa sekä Dissostichus spp. -lajien kalastusta koskevat lippuvaltion myöntämät luvat ja valtuutukset.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tuen tätä mietintöä, joka on pohjimmiltaan tekninen asiakirja ja joka yhdessä tonnikalaa, miekkakalaa ja isosilmätonnikalaa koskevan yhteisön tilastointijärjestelmän perustamista koskevan neuvoston asetusehdotuksen kanssa on johdonmukaisesti seuraava askel sen jälkeen, kun alueelliset kalastusjärjestöt, joihin Euroopan unioni osallistuu, ovat hyväksyneet erinäisiä ohjelmia näiden kalalajien laittoman, sääntelemättömän ja ilmoittamattoman kalastuksen torjumiseksi. Viittaan kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) ja Intian valtameren tonnikalatoimikunnan (IOTC) tekemiin päätöksiin.
Tätä varsin monisäikeistä syytä lukuun ottamatta hyväksyn mietinnön, koska mielestäni se lisää osaltaan kyseisten markkinoiden avoimuutta, parantaa kurinalaisuutta ja auttaa tehostamaan laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen seurantaa. Tämän tavoitteen saavuttaminen on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon, että FAO:n arvioiden mukaan 30 prosenttia pyydetystä kalasta on peräisin tällaisista lähteistä, millä on erittäin ikäviä vaikutuksia unioniin ja mikä johtaa myös kalojen hintojen huomattavaan laskuun.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) eEurope-ohjelma muodostaa osan Lissabonin strategian tärkeimmästä päämäärästä, ja sen avulla voidaan edistää uuteen tieto- ja viestintätekniikkaan - toisin sanoen ?uuteen? talouteen - sisältyviä mahdollisuuksia. Tämän tietoyhteiskuntaa koskevan yhteiskeskustelun, jonka eräs osa tämä mietintö on, avulla pyritään voimistamaan tätä ?uutta? taloutta uuteen malliin perustuvan näkemyksen ja sen ajattelutavan pohjalta, että tieto- ja viestintätekniikka ovat eräänlainen yleispätevä ratkaisu talouskasvun edistämiseksi, työpaikkojen luomiseksi ja tuottavuuden lisäämiseksi.
Innovaation käsite ja uusi tekniikka synnyttävät lisäksi uusia ongelmia, joita ovat erityisesti tiedon tuotteistaminen ja kaksijakoisen eristyneisyyden/syrjäytyneisyyden luominen erityisesti yhteiskunnan vähäosaisimpien ryhmien keskuudessa ja syrjäisimmillä alueilla sekä alueilla, joilla on erityisiä ongelmia.
Niiden, jotka voivat käyttää uuden tekniikan tarjoamia etuja hyväkseen, ja niiden, jotka eivät voi hyödyntää kyseisiä etuja, välille syntyy siten teknologiakuilu. Tämä koskee myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joiden on vaikeaa hyödyntää uusia mahdollisuuksia täysimääräisesti, koska niiden investoinnit ovat puutteellisia ja koska niillä ei ole riittävää pätevyyttä kilpailupaineiden kasvusta huolimatta.
Tämä voimistamispyrkimys, josta päätetään kevään Eurooppa-neuvostossa ja joka on syntynyt vastaukseksi tämän mallin epäonnistumiseen, osoittaa, ettei uutta tai vanhaa taloutta ole; on vain taloudellista järkevyyttä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Tuin tätä mietintöä, joka liittyy läheisesti Paasilinnan ja van Velzenin mietintöihin, ja olen tyytyväinen tuloksiin, joita Euroopan komissio sai Euroopan taloudellisten toimijoiden keskuudessa toteutetuista tunnusteluista ja näiden tunnustelujen seurantatoimista.
Uuteen tieto- ja viestintätekniikkaan tehtävistä aineellisista ja poliittisista investoinneista on tulossa itse asiassa yhä tärkeämpiä. Näiden investointien olisi katettava yhteiskunta kokonaisuudessaan, ja olen tämän vuoksi iloinen voidessani todeta, että Euroopan komissio on aikeissa ottaa käyttöön menetelmän kaikkien sidosryhmien auttamiseksi ja kuulemiseksi ja että se toteuttaa käytännön toimia kannustaakseen uuden teknologian laajaa käyttöä etenkin pienissä ja keskisuurissa yrityksissä.
Lisäksi pidän erittäin tärkeänä neuvoston esittämää pyyntöä, jossa se kehottaa jäsenvaltioita laatimaan ja kehittämään EU:n standardeja ja menettelysääntöjä, joilla rohkaistaan käytännössä perustamaan avoimia sähköisiä kauppapaikkoja, turvallisia sähköisen liiketoiminnan ratkaisumalleja, sähköisiä allekirjoituksia ja sähköisiä maksujärjestelmiä.
Kaikki alkavat olla yhä tietoisempia siitä, että uuden tieto- ja viestintätekniikan laaja käyttö on täysin sidoksissa siihen, kuinka luottavaisesti sidosryhmät suhtautuvat liiketoimiensa turvallisuuteen ja niiden yhteentoimivuuteen. Tämän vuoksi on ratkaisevan tärkeää tarkastella tätä arkaluonteista alaa entistä lähemmin ja investoida siihen entistä asianmukaisemmin.

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, annan ryhmäni puolesta Caverin mietintöä koskevan äänestysselityksen. Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä pahoittelee sitä, että vaikka Itävallan liittymisestä Euroopan unioniin on kulunut kahdeksan vuotta, vieläkään ei ole löydetty kaikkia osapuolia sekä taloudellisesti että ympäristöperusteiden osalta tyydyttävää ratkaisua tavaroiden kuljettamiseksi Itävallan Alppien läpi.
Pikaisen ratkaisun ja varmemman suunnittelun toivossa ja myöntäen Tanskan ja Kreikan neuvoston puheenjohtajakausien myönteiset ponnistelut pyydämme neuvostoa käyttämään Laekenin ja Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostojen sille myöntämää valtuutusta esittää viipymättä yhteinen kanta neuvoston ja parlamentin yhteispäätösmenettelyyn perustuvan päätöksentekoprosessin nopeuttamiseksi kaikkien asianomaisten osapuolten hyväksymän ratkaisun löytämiseksi.
Kiitän kaikkia tulkkeja heidän erinomaisesta käännöksestään, vaikka teksti ei ole kovin selkeä.

Ebner (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Caveria kohtaan tuntemastani arvostuksesta huolimatta äänestin mietintöä vastaan. Mielestäni tässä tapauksessa olisi ollut parempi, jos parlamentti olisi ottanut Tanskan kompromissin huomioon ja noudattanut sitä. Mielestäni ei ole kovin hyödyllistä omaksua jotain uutta linjaa.
Luotan siihen, että neuvosto toimii jälleen siten kuin ryhmämme johtaja Poettering on juuri ehdottanut ja pyrkii löytämään yhteisen ratkaisun. Itse asiassa jopa luokkaan 4 kuuluvia raskaita tavarankuljetusajoneuvoja koskevaan sääntöön liittyy joitain ongelmallisia näkökohtia, koska säännöllä luodaan sen vaikutuspiiriin kuuluvien alueiden ympäristöön kohdistuvia uusia rasitteita. Meidän on tarjottava pikaista apua ongelmaan, ja tämän haavoittuvan alueen tarpeita on ymmärrettävä nykyistä paremmin.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, luin tätä mietintöä matkustaessani lentokoneella Bergamosta Strasbourgiin päättääkseni, kuinka äänestän. Luin, että ekopistejärjestelmää on tarkoitus laajentaa. Nukahdin jälleen, ja näin unta, että Itävalta voitti vuoden 2006 jalkapallon maailmancupin, koska sillä oli eniten pisteitä. Pisteet ovat siis hyödyllisiä Itävallalle. Jos uneni toteutuu, Itävalta voittaa jalkapallon maailmanmestaruuden vuonna 2006 pisteiden ansiosta - varmaan myös Itävalta toivoo, että niin käy. Myös Caverin mietinnön pisteet hyödyttävät Itävallan kansalaisia, koska niiden avulla voidaan hillitä saastekuormitusta, vaikkakaan ongelmaa ei ole vielä ratkaistu. Tämän vuoksi äänestin mietinnön puolesta.

Raschhofer (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, myös minä ja ryhmäni hylkäsimme mietinnön, ja kerron syyn ratkaisuumme. Kuten totesin eilen, Itävalta ei halua säilyttää ekopistejärjestelmäänsä ikuisesti; sen sijaan haluamme oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun Euroopan liikenneongelmiin. Niin kauan kuin sellaista ratkaisua ei ole näköpiirissä - ja ennen kaikkea niin kauan kuin uutta liikenneinfrastruktuuridirektiiviä ei ole hyväksytty - liikennekysymyksen osalta on noudatettava hyväksyttävissä olevia siirtymäsääntöjä.
Tämän vuoksi emme hyväksyneet tämänpäiväistä Caverin mietintöä. Tuimme tarkistuksia 19, 20 ja 21, koska niissä vaaditaan säilyttämään ekopistejärjestelmä ja rajoittamaan raskailla tavarankuljetusajoneuvoilla suoritettavien matkojen määrää koko Alppien alueen ongelmien kannalta kestävän ratkaisun käyttöönottoon asti. Mielestäni se, ettei Tanskan kompromissiin perustuvasta tarkistuksesta 18 edes äänestetä, antaa hyvin ikävän viestin Itävallan kansalle.

Meijer (GUE/NGL)
. Totesin eilisessä aihetta koskevassa täysistuntokeskustelussa, että mielestäni maantieliikenteen kapasiteetin kaikenlaiseen uudelleenjakoon kaikkialla Itävallassa on suhtauduttava epäilevästi. Tämä johtuu siitä, että Saksan ja Italian maantiekuljetusta harjoittavat yhtiöt painostavat Itävaltaa ankarasti hyväksymään raskaat kuorma-autot, joiden ei anneta ylittää Alppeja naapurimaan Sveitsin kautta. Ilmoitin kuitenkin GUE/NGL-ryhmäni puolesta, että enemmistö meistä hyväksyy todennäköisesti vuotta 2004 koskevan ehdotuksen ainoastaan sen vuoksi, että siinä rajoitetaan liikennettä edelleen. Sen jälkeen kun olin antanut oman lisäni keskusteluun, Itävallan kaikkien eri puolueiden edustajat ja Verts/ALE-ryhmä perustelivat hyvin voimakkaasti Caverin ehdotusten hylkäämistä kokonaisuudessaan sen sijaan, että ehdotuksia ainoastaan tarkistettaisiin. Perusteluksi kyseiset tahot esittivät, että ehdotuksista tulee osa järjestelmää, jonka mukaisesti nykyiset rajoitukset poistetaan muutaman vuoden kuluessa. He saivat minut lopulta vakuuttuneeksi. Koska puolustan ympäristöä ja kansallista itsemääräämisoikeutta, en voi hyväksyä tämänhetkisiä tapahtumia, vaikka arvostankin sitä, että Caverin ehdotuksissa esitetään Alppien muissa osissa vallitsevaa tilannetta kutakuinkin vastaava ratkaisu. Edellä mainituista syistä en voi äänestää Caverin mietinnön puolesta.

Queiró (UEN)
. (PT) Olemme äänestäneet tänään sellaisen ratkaisun puolesta, jonka avulla on tarkoitus saavuttaa tietty tasapaino, mikä on aina vaikeaa tällaisissa tapauksissa, kun halutaan suojella ympäristöä ja noudattaa samalla tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatetta sekä sallia vähäpäästöisimpien kuorma-autojen vapaa liikkuvuus vuosina 2004-2006 ja kannustaa epäsuorasti tällaisten liikennemuotojen korvaamista muilla liikennemuodoilla.
Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta teki oikein siinä, että se tarkasteli Itävallan ongelmaa laajemmalti koko Euroopan kannalta ja koko Alppien aluetta koskevana ongelmana esittäessään yhtenäisen lähestymistavan, jossa otetaan huomioon myös muiden keskeisten Alppi-alueiden ympäristö.
Tämän kompromissin saavuttaminen oli vaikeaa ja valiokunnan pitkällisten neuvottelujen tulos. Näin ollen se sisältää kompromissiratkaisuille ominaiset edut ja haitat. Se on kuitenkin kompromissi, joka on hyväksyttävä lopullista tilannetta edeltävänä siirtymävaiheena. Näistä syistä äänestin tämän mietinnön puolesta.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, van Velzen on esittänyt meille komission ehdotuksen direktiiviksi julkisen sektorin, pääasiallisesti Euroopan parlamentin, asiakirjojen kaupallisesta hyödyntämisestä. Katsoin, että myös äänestysselityksiä voidaan siten käyttää kaupalliseen hyödyntämiseen, ja olen edelleen sitä mieltä. Ensiksikin tästä syystä minun on äänestettävä tämän mietinnön puolesta. Toinen syy on toiveeni, että myös minä voin hyödyntää äänestysselityksiä kaupallisesti näiden viiden vuoden aikana Euroopan parlamentissa. Jos näin saavutetaan voittoja, ne koituvat luonnollisestikin eläkeläisten eduksi, jotka eivät varmasti väheksy edes tällaisessa muodossa tarjottua erittäin vähäistä tukea Euroopan parlamentilta.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Emme aio äänestää julkisiin asiakirjoihin tutustumista koskevaa oikeutta vastaan.
Vaikka Euroopan toimielimet kannattavat avoimuutta, ne puolustavat julkisen sektorin asiakirjoista kaupallisille yhtiöille kertyviä yksityisiä voittoja.
Sellainen ei ole avoimuutta, vaan näin jotkin tahot voivat hyödyntää tietoja samalla kun tietojen saatavuutta rajoitetaan. Tällä alalla pelkkä avoimuus voisi hyödyttää koko väestöä ja pakottaisi suuret yhtiöt antamaan kaikille oikeuden tutustua tileihinsä. Yhtiöiden valmistautuessa sanomaan työntekijöitä irti työtekijät ja asianomaisten alueiden väestö voisivat saada tietoa mahdollisuudesta säilyttää uhanalaiset työpaikat kyseisten yhtiöiden voittojen tai osakkeenomistajien henkilökohtaisen varallisuuden perusteella, mikä auttaisi selvittämään, ovatko irtisanomiset perusteltuja.

Queiró (UEN)
. (PT) Yleinen oikeus käyttää julkisen sektorin tietoja uudelleen vaihtelee tällä hetkellä valtavasti jäsenvaltioittain sekä uudelleenkäytön ehtojen että kustannusten osalta. Alaa on yksinkertaistettava siten, että kaiken (demokraattisen oikeusvaltion periaatteen edellyttämän) perustiedon kaltaisen tiedon on oltava saatavilla ilmaiseksi, ja muista tiedoista on perittävä ainoastaan niiden tuottamisesta aiheutuvat lisäkulut lukuun ottamatta kulttuurialaa, jonka osalta on tietenkin otettava huomioon henkiseen omaisuuteen ja taiteilijoiden tekijänoikeuksiin liittyvät seikat.
Kysymys ei ole yksinkertainen, ja se jakaa ihmiset kahteen ryhmään: niihin, joiden mielestä jäsenvaltioilla ja niiden viranomaisilla on oltava tietynasteinen vapaus tämän alan päätöksenteossa, ja niihin, jotka kannattavat tietojen levittämistä ja uudelleenkäyttöä koskeviin jäsenvaltioille määrättäviin sääntöihin perustuvia yksinkertaisia yhdenmukaistettuja markkinoita.
Pidätyin äänestämästä, koska nämä ongelmat koskettavat minua, ja lisäksi on otettava huomioon aihetta koskevan keskustelun tila maassani.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin eEurope 2002 -toimintasuunnitelmaa koskevan mietinnön puolesta. Mietinnöissä vahvistetaan peräkkäisten Eurooppa-neuvostojen esittämät periaatteet ?tietoyhteiskunta kaikille? -toimintasuunnitelmalle. Telemaattiseen tiedonsiirtoon ja Internetiin perustuvaan tiedonsaantiin liittyvät nykyiset mahdollisuudet pakottavat meidät pysyttelemään kehityksen vauhdissa. Sama koskee demokratian lujittamista ja oikeusvaltion periaatteita.
Olen samaa mieltä esittelijän kanssa hänen ehdotuksestaan, jonka mukaan viranomaisten on edistettävä uusien sisältöpalvelujen kehittämistä, kannustettava hallussaan olevien tietojen uudelleenkäyttöä ja perittävä tiedon tuottamisesta aiheutuvat lisäkulut. Valtioiden hallussa olevien suurten tietomäärien olisi oltava kaikkien käytettävissä, ja strategisesti tai kansallisten etujen kannalta tärkeitä tietoja olisi suojeltava asianmukaisesti ja vallitsevaa käytäntöä koskevien sääntöjen mukaisesti.
Direktiivin avulla ei pyritä yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden järjestelmiä tai jäsenvaltioittain vaihtelevia tietojen saatavuuden perusteita yleisesti saatavilla olevien ja muiden kuin yleisesti saatavilla olevien tietojen osalta. Tämä seikka olisi jätettävä kunkin jäsenvaltion ratkaistavaksi, koska siinä on otettava huomioon kunkin maan erityistilanne. Yksinkertaisenkin päättelyn perusteella vaikuttaa kuitenkin selvältä, että meidän on edistettävä tietojen jakamista Euroopan tasolla ja pyrittävä määrittämään tällaisten tietojen käytettävyyden ehdot sekä veloitusperusteet.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä esitetään näkemys kolmansien maiden kansalaisten maahantulosta ja oleskelusta, jonka tarkoituksena on palkkatyö tai itsenäinen ammatinharjoittaminen. Tapasin lentokentällä kauniita eläkeläisrouvia ja eläkeläismiehiä, jotka olivat edelleen nuorekkaita, ja he sanoivat minulle: ?Miksi teitä Euroopan parlamentin jäseniä kiinnostaa ainoastaan työntekijöiden ja kansalaisten liikkuvuus ja oleskelu yleensä? Ettekö aio tehdä mitään eläkeläisten hyväksi? Mekin haluaisimme matkustaa kaikkialla Euroopassa, vaikka olemme kolmansista maista ja vaikka emme ole työntekijöitä, vaan eläkeläisiä. Annetaanko tulevaisuudessa direktiivi, jolla helpotetaan myös eläkeläisten tuloa Euroopan unioniin ja heidän liikkumistaan ja oleskeluaan siellä?? Vastasin, että varmasti annetaan. Tämän vuoksi minäkin äänestin tämän mietinnön puolesta.

Evans, Robert J.E. (PSE).
Minä ja Labour-puolueeseen kuuluvat brittikollegani äänestimme Terrón i Cusín mietinnön puolesta, koska tuemme päämäärää luoda lailliset kanavat sellaisten henkilöiden maahantuloa varten, jotka hakevat töitä Euroopan unionista.
Yhdistynyt kuningaskunta ei kuitenkaan tukenut tätä mietintöä, koska se haluaa, että maahanpääsyä valvotaan edelleen. Labour-puolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet ovat kuitenkin osallistuneet aktiivisesti mietintöä koskeviin neuvotteluihin sekä oikeudenmukaisten oikeuksien ja velvoitteiden määräämiseksi kolmansien maiden kansalaisille kaikkialla EU:ssa että sen mahdollisuuden varalta, että Yhdistynyt kuningaskunta omaksuu myönteisen kannan tulevaisuudessa.
Tämän vuoksi vastustimme mietinnön tiettyjä kohtia, joista aiheutuu erityisongelmia Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Tarkoitan erityisesti tarkistuksia 2, 55, 27 ja 17, joita vastaan äänestimme.
Muistutamme, että tämän mietinnön osalta sovelletaan kuulemismenettelyä ja että vaikka parlamentin kanta on lainsäädäntöprosessin olennainen osa, näistä kysymyksistä päättää viime kädessä neuvosto.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE)
Valiokuntamme kannattaa joustavuutta, ja suhtaudumme myönteisesti komission ehdotukseen, joka on askel kohti EU:n yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa.
Toimintaperiaatteenamme työvoiman maahanmuuton osalta on, että henkilön, jolle on tarjottu työpaikkaa, olisi voitava saada myös työlupa. Lisäksi viranomaiset eivät voi mielestämme koskaan tietää paremmin kuin työnantajat itse, kuka soveltuu parhaiten johonkin virkaan tai toimeen.
On tärkeää, että työluvan saaneet kolmansien maiden kansalaiset voivat taata toimeentulonsa oleskellessaan yhteisössä.
Koska toissijaisuusperiaatteen ensisijaisuuden säilyttäminen maahanmuuttopolitiikassa on mielestämme ainoastaan oikeudenmukaista, meille on hyvin tärkeää, että jäsenvaltioilla on voitava olla direktiivissä kuvattuja sääntöjä väljempiä sääntöjä. Toissijaisuusperiaatteeseen liittyvistä syistä äänestimme myös sen puolesta, että jäsenvaltioiden on voitava soveltaa kiintiöitä tai enimmäismääriä työvoiman maahanmuuttoa koskevissa kysymyksissä.

Berthu (NI)
. (FR) Olen jo todennut keskustelun aikana, että kolmansien maiden kansalaisten työlupien yhdenmukaistamista koskeva komission ehdotus on vastoin toissijaisuusperiaatetta ja siirtäisi työmarkkinoiden sääntelymahdollisuuksien kannalta jäsenvaltioille hyvin tärkeät valtuudet Brysseliin. Tällaisesta keskittämisestä aiheutuisi hyvin vakavia ongelmia. Se kangistaisi järjestelmää, jonka on säilyttävä joustavana ja joka on voitava mukauttaa kunkin jäsenvaltion paikallisiin tarpeisiin. Jäsenvaltiot joutuisivat sen vuoksi olemaan jatkuvasti puolustuskannalla, kuten keskustelussa lainaamani direktiiviluonnoksen 29 artiklan 4 kohdan säännös osoittaa; kyseisen kohdan mukaan työlupien epäämiselle on oltava perusteet.
Lopuksi todettakoon, että ehdotus olisi sysäys kohti useita muita yhdenmukaistuksia, kuten Euroopan parlamentti hyvin tietää, koska sen tarkistukset tarjoavat enemmän joustavuutta. Myös esittelijä osoitti samansuuntaisia pyrkimyksiä vaatiessaan perustelujensa alussa, että tähän asti laajasti sovelletusta maahanmuuton estämiseen tähtäävästä politiikasta luovutaan. Tällaiset lausunnot ainakin selkiyttävät asiakirjan piilotarkoituksia. Tuomitsemme tällaisen keskittämispolitiikan, jonka vaikutuksesta sanavaltamme heikkenee entisestään, ja äänestimme tietenkin sitä vastaan.

Bonde ja Sandbæk (EDD)
 - (DA) JuniBevægelsen -puolueella on ollut tapana äänestää mahdollisimman tiukkojen vähimmäisvaatimusten puolesta, mutta se on äänestänyt vastaan aina kun Tanskan veroihin perustuva hyvinvointimalli, siihen liittyvät sosiaaliset vapaudet ja kansalaisvapaudet mukaan luettuina, ovat olleet uhattuina.
Pidätyimme äänestämästä kyseisen ristiriidan vuoksi.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Esittelijä ei salaa sitä, että hänen päähuolenaiheenaan palkkatyöhön saapuvien kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytysten osalta on, vastaavatko he ?työmarkkinoiden tarpeisiin?. Hänelle samoin kuin komissiolle on tärkeää toimittaa kapitalistisille yrityksille niiden tarvitsema työvoima - tätä ilmiötä nimitettiin aikaisemmin orjakaupaksi.
Emme äänestäneet mietintöä vastaan, koska eräät ehdotetuista tarkistuksista parantaisivat hieman siirtotyöläisten tilannetta. Emme kuitenkaan hyväksy sitä henkeä, jossa toimet toteutetaan.
Se, että mietinnössä ehdotetaan joustavampaa lähestymistapaa kuin komission kertomuksessa, johtuu siitä, että komission kertomuksessa esitetyt ankarammat säännöt ovat lisärasite verrattuna työnantajien omiin toiveisiin. Muun muassa se, etteivät laittomat työläiset voi laillistaa asemaansa, ja vakituisen työpaikan vaatimus tapauksissa, joissa ajanjakso on riittävän pitkä työluvan saamiseen, muodostavat tällaisia lisärasitteita.
Mietinnössä tarkastellaan varovasti kysymystä laittomien maahanmuuttajien mahdollisuudesta laillistaa asemansa. Tämän kysymyksen osalta toistamme, että kaikkien Euroopan unionin alueella asuvien ja työskentelevien henkilöiden asema on laillistettava pikaisesti ja varauksetta.

Lang (NI)
 - (FR) Meille eilisaamuna esitetyt kolme kertomusta sisältävät monia maahanmuuton kannustimia. Tällaisia kannustimia ovat muun muassa Euroopan unionin alueelle saapuviin mahdollisiin maahanmuuttajiin sovellettavien hallinnollisten ja lainsäädännöllisten rajoitusten määrän vähentäminen, yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten Euroopassa oleskelua koskevien ehtojen laajentaminen ja yksinkertaistaminen sekä ?perheenjäsenten? määritelmän laajentaminen tai mahdollisuus rajalla annettaviin ryhmäviisumeihin.
Tämän kansallisen identiteettimme ja taloutemme kannalta entistäkin tuhoisamman ajattelutavan lisäksi meidän on pidettävä mielessä, että pahin on vielä edessä. Toukokuusta 2004 alkaen turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita sekä vapaata liikkuvuutta koskevissa kysymyksissä ei edellytetä enää neuvoston yksimielisyyttä, vaan niistä päätetään määräenemmistöllä Euroopan parlamentin kanssa yhteispäätösmenettelyä soveltamalla. Tämän Amsterdamin sopimuksessa ilmoitetun uudistuksen vuoksi kansallisvaltiot eivät voi enää tulevaisuudessa valvoa maahanmuuttajavirtojaan eivätkä maahanmuuttopolitiikkaansa. Muut valtiot voivat päättää niiden puolesta ja pakottaa ne toteuttamaan toimia, jotka ovat vastoin niiden omia kansallisia etuja. Tämän johdosta kaikki Euroopan kansat tuhoutuvat vapaaehtoisesti ilman, että Euroopan kansat ja kansojen johtajat reagoivat mitenkään, koska niistä on tullut täysin riippuvaisia Euroopan itsetuhoisesta maahanmuuttopolitiikasta.

Lund ja Thorning-Schmidt (PSE)
 - (DA) Äänestimme tänään kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä palkkatyötä tai itsenäistä ammatinharjoittamista varten koskevan Terrón i Cusin mietinnön (A5-0010/2003) puolesta. Ehdotus sisältää joitain rakentavia osia hakemusmenettelyjen parantamiseksi ja yksinkertaistamiseksi samoin kuin asianomaisten henkilöiden yhdenmukaisten oikeuksien takaamiseksi.
Olemme kuitenkin tietoisia siitä, että tämä ala liittyy Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osaston kattamiin olosuhteisiin ja ettei se koske sen vuoksi Tanskaa (vrt. Tanskan asemaa koskeva pöytäkirja).

Marques (PPE-DE)
. (PT) Euroopan komission ehdottaman direktiivin, josta äänestimme tänään, tarkoituksena on yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden lainsäädäntö, joka koskee työskentelemään tulevia kolmansien maiden kansalaisia. Siinä ehdotetaan yhteisten määritelmien, perusteiden ja menettelyjen käyttöönottoa palkkatyöhön tai itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi tulevien kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa ja oleskelua varten.
Esittelijä toteaa, että ?on selvää, että - - maahanmuuton estäminen on korvattava? toisaalta ?Amsterdamin sopimuksen, joka määrittää yhteisön vastuun turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa?, perusteella ja toisaalta perusteen, jota esittelijä nimittää ?käytännön välttämättömyydeksi?, nojalla.
Olen eri mieltä, ja haluan kohdistaa huomionne parlamentin jäsenen Wuermelingin laatimaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausuntoon, jossa muistutetaan mielestäni varsin asianmukaisesti, että lokakuussa 1999 kokoontunut Tampereen Eurooppa-neuvosto kehotti ainoastaan ?lähentämään? alan kansallista lainsäädäntöä, eikä korvaamaan kansallisia sääntöjä EU:n säännöillä.
Lisäksi yhteisön yhdenmukaistaminen on vastoin toissijaisuusperiaatetta, koska tämän alan säännöt eivät sinänsä edellytä minkäänlaista yhdenmukaistamista. Erilaiset säännöt johtuvat jäsenvaltioiden erilaisista tarpeista ja perinteistä.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Meijer (GUE/NGL)
Euroopasta on tulossa yhä sulkeutuneempi alue pakolaisille, jotka ovat joutuneet jättämään maansa sen vuoksi, että heidän henkensä ja vapautensa olivat uhattuina. Jopa hyvän aseman saavuttaneita henkilöitä karkotetaan vuosien oleskelun jälkeen, koska heitä ei tunnusteta pakolaisiksi, ja he ovat vaarassa joutua uudelleen vakaviin vaikeuksiin palatessaan kotimaahansa. Toisaalta sellaisissa ammateissa toimivien henkilöiden, joista on pulaa Euroopassa, tarve kasvaa jatkuvasti. Esimerkkeinä tästä voidaan mainita Etelä-Afrikasta, Filippiineiltä ja Etelä-Amerikasta lähtöisin oleva hoitohenkilöstö sekä korkeasti koulutetut kemistit, fyysikot ja matemaatikot Intiasta. Tällaisille henkilöille ei myönnetä kansalaisuutta Euroopassa, ja heitä tarvitaan kipeästi kotimaassaan, joka on usein rahoittanut merkittävästi heidän koulutusta maan matalasta elintasosta huolimatta. Ehdotuksessa laajennetaan sellaisten henkilöiden lupia, joita katsomme tarvitsevamme Euroopassa. Meidän olisi sen sijaan kiinnitettävä enemmän huomiota tänne jo sijoittautuneisiin henkilöihin, jotka toivovat voivansa jäädä. Lisäksi oikeutta jäädä ei saisi rajata koskemaan ainoastaan kaikkein koulutetuimpia henkilöitä, koska tällainen ainoastaan lisää kielteistä aivovientiä heidän kotimaissaan.

Miranda (GUE/NGL)
. (PT) Tarkastelemamme direktiiviehdotus antaa täysin selkeän käsityksen yhteisön maahanmuuttopolitiikan taustalla olevasta ajattelutavasta: otamme maahanmuuttajia yhteisön ulkopuolisista maista edelleen ainoastaan, jos ja kun se on Euroopan unionin taloudellisten etujen mukaista. Tämän vuoksi palkkatyöhön saapuvien kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun ehdotetut edellytykset ovat niin rajoittavat ja tiukat, että ainoastaan hyvin harvat maahanmuuttajaehdokkaat voivat täyttää ne.
Tällaista lähestymistapaa on sitäkin vaikeampi hyväksyä, kun otetaan huomioon, että se perustuu yhteisön talousarvioon, jossa kehitysmaille tarkoitettuja varoja leikataan. Lisäksi asian tekee sitäkin ikävämmäksi se, että EU teki Monterreyssä naurettavan sitoumuksen myöntää julkiseen kehitysapuun ainoastaan 0,39 prosenttia BKT:staan vuoteen 2006 mennessä jo kauan sitten kansainvälisesti määritetyn 0,7 prosentin sijaan, ja se, etteivät WTO:ssa määritetyt toimintatavat hyödytä köyhimpiä maita. Tämä on johtanut rikkaimpien ja köyhimpien maiden välisen kuilun kasvuun, niin että köyhimpien maiden väestöön voidaan lukea 100 miljoonaa köyhää aikaisempaa enemmän.
On totta, ettei Euroopan unioni voi vastaanottaa kaikkia maailman köyhiä alueelleen. Toisaalta tämä ei voi olla sen vastaus maailman köyhyysongelmiin sekä rasismin ja muukalaisvihan sävyttämään keskusteluun, joka on ollut viime aikoina vallalla joissain jäsenvaltioissa, mikä on täydellinen vastakohta niille humanistisille arvoille, joihin Euroopan unionin toiminnan pitäisi perustua.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatan täysin mietinnön liitteenä olevassa lausunnossa esitettyä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tulkintaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan a alakohdasta. Pyrkiessään yhdenmukaistamaan kaiken työskentelytarkoituksessa tapahtuvaa maahanmuuttoa koskevan lainsäädäntöaineiston komissio ylittää ehdotuksellaan mielestäni selvästi kaikki näiden sääntöjen kieliopilliset, loogiset, järjestelmälliset tai teleologiset tulkintamahdollisuudet rikkomalla räikeästi toissijaisuusperiaatetta.
Lisäksi sekä komission ehdotuksen että tämän mietinnön mukaan lainsäädännön yhdenmukaistamisen tarve - joka olisi peruste tälle perussopimukset ylittävälle tulkinnalle, mutta joka on samalla ristiriidassa näiden perussopimusten kanssa - perustuu tiettyihin tekijöihin, joihin tässä yhteydessä vedotaan, vaikka niistä ei esitetä minkäänlaisia todisteita.
On itse asiassa epäkäytännöllistä käyttää perusteena Euroopan unionin työvoimatarpeita. Mielestäni kansallisten lainsäädäntöjen väliset eroavuudet ovat täysin hyväksyttäviä, eivätkä ne ole vahingollisia. Pyrkimykset standardoida tätä alaa keinotekoisesti ovat epätarkoituksenmukaisia. Lisäksi on mielestäni vaarallista vedota huolettomasti siihen, että ulkorajat avataan ja yhteisön sisäistä liikkuvuutta helpotetaan. Tällaisessa ajattelutavassa ei oteta huomioon sitä, että turvallisuuden puute on eräs Euroopan unionin kansalaisten suurimmista huolenaiheista.
Näistä syistä äänestin mietintöä vastaan.

Alyssandrakis (GUE/NGL)
Sekä keskustelun että useimpien päätöslauselmaesitysten perusteella on käynyt selvästi ilmi, että Porto Alegre ja Davosin talousfoorumi pyritään rinnastamaan sen perusteella, että kummassakin pyritään löytämään aiempaa parempi globaalin hallinnon menetelmä. Aiheeseen liittyvät tosiseikat poikkeavat toisistaan hyvin paljon. Vaikka jotkut yrittivät vähätellä kapitalistisen globalisaation vastaista liikettä ja saada sen tyytymään järjestelmän hallintaan tai tehdä siitä tarkoituksettoman keskustelukerhon, liike toi imperialistisen sodan ja maailmanlaajuisen sosiaalisen epäoikeudenmukaisuuden vastaisen äänensä esiin selkeästi ja voimakkaasti Porto Alegressa.
Liike ei ilmaantunut tyhjästä; sillä on yhteyksiä työläisten ja työläisluokan kapinaan, ja sen perustana ovat työläisten kokemukset ja heidän sanomansa. Sitä ei voida mitenkään pitää luokkien välisenä yhteistyönä, kuten sosiaalidemokraatit haluaisivat meidän uskovan sen perusteella, ettei sosialismin ja kapitalismin välistä perusjakoa enää ole. Liike ei voi myöskään rajoittua puolustamaan kehitysmaiden oikeuksia nyt, kun rahavallan kohteena ovat teollisuusmaiden ihmiset selvemmin kuin koskaan aikaisemmin. Kapitalistisen yhteiskunnan syöverien syveneminen johtaa väistämättä tavallisen kansan, joka on nyt ja aina yhteiskunnallisten muutosten taustavoima, radikalisoitumiseen edelleen.

Caudron (GUE/NGL)
Äänestin Leftin esittelemän yhteisen päätöslauselman, joka on yhteiskunnallisen liikkeen mukainen ja jossa vastustetaan kohtuutonta globalisaatiota, puolesta.
Päätöslauselmamme hylättiin - mutta vain täpärästi - Porto Alegressa ja Davosissa mieltään osoittaneiden tahojen vaatimuksia vastaan esitetyn liberaalis-konservatiivisen asiakirjan eduksi.
Euroopan parlamentti on jälleen kerran osoittanut, että suurin osa sen jäsenistä on oikeistolaisia. Emme saa unohtaa tätä, kun valmistelemme kesäkuun 2004 Euroopan vaaleja.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Hiv:n ja aidsin sekä muiden vastaavien sairauksien ja kulkutautien leviäminen kehitysmaissa on alkanut johtaa suurten ihmisjoukkojen kuolemiin. Valitettavasti kansainvälinen yhteisö käsittelee ongelmaa edelleen osittain suurten monikansallisten lääkeyhtiöiden näkökulmasta. Euroopan unioni on toteuttanut äskettäin joukon myönteisiä aloitteita WTO:ssa, jotta vähemmän kehittyneet maat voisivat käyttää niin sanottuja geneerisiä lääkkeitä selviytyäkseen näistä kansojen terveyteen kohdistuvista totaalisista hyökkäyksistä. Euroopan parlamentin päätöslauselma edistää tämän tavoitteen saavuttamista.

Berthu (NI)
Äänestin tätä WTO:n maatalousneuvottelujen seuraavaa kierrosta koskevaa Euroopan parlamentin päätöslauselmaa vastaan kahdesta syystä.
Ensiksikin päätöslauselmassa hyväksytään komission yleiset toimet. Komissio on luvannut aloittaa maatalousalaa koskevat maailmanlaajuiset neuvottelut vapauttamisen nopeuttamista silmällä pitäen, vaikka Euroopan YMP:n uudistuksen sisällöstä päätetään vasta myöhemmin. Komissio yrittää toisin sanoen sitoa kätemme. Lisäksi komission Euroopan unionin nimissä esittämässä neuvottelutarjouksessa ehdotetaan vientitukien alentamista (mikä on hyväksyttävää niiden vahinkojen vuoksi, joita kyseisistä tuista voi aiheutua köyhille maille) sekä tuonnilta suojautumisen vähentämistä keskimäärin 36 prosentilla. Antaisimme yhteisön suosituimmuusaseman toisin sanoen heiketä edelleen hieman.
Meidän olisi itse asiassa otettava käyttöön yleinen alueellisten etuoikeuksien periaate, jonka mukaan kullakin maalla tai maaryhmällä on oikeus säilyttää maatalousmallinsa. Tämän toteuttamiseksi meidän olisi poistettava maatalous WTO:n säännöistä. Jälleen kerran komissio pyrkii ohjaamaan meitä, ja voimme ainoastaan pahoitella Ranskan hallituksen yleisten asioiden neuvostossa 27. tammikuuta esittämää hyväksyntää.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) WTO:n maatalousneuvotteluja koskevat komission ehdotukset, jotka hyväksyttiin neuvostossa yksimielisesti, edistävät edelleen maatalouskaupan merkittävää vapauttamista. Maatalouskaupan osalta säilytetään nykyinen malli, joka perustuu viennin edistämiseen ja jossa korostetaan näkemystä, jonka mukaan kaupan vapauttaminen auttaa kehitysmaita. Tältä osin ei oteta huomioon sitä, että tässä lähestymistavassa korostetaan elintarvikeriippuvuutta ja yhden vietävän kasvilajin viljelyyn perustuvaa erikoistumista, jota teollisuusmaiden monikansalliset elintarvikeyhtiöt hallitsevat.
Sen sijaan, että vapauttamista jatketaan edelleen, ehdotuksissa olisi otettava huomioon kansainvälisen kauppajärjestelmän epäkohdat ja vaadittava, että oikeus elintarvikealan suvereniteettiin ja elintarviketurvaan, toisin sanoen kaikkien kansojen oikeus määrittää omat maatalous- ja elintarvikepolitiikkansa, tunnustetaan. Ehdotuksissa olisi lisäksi puolustettava kaikkien valtioiden oikeutta kieltää geneettisesti muunnettujen organismien kauppa.
Ehdotus ylittää Agenda 2000:n asettamat rajat, vaikka siinäkin tehtiin jo liiallisia myönnytyksiä pienten ja keskisuurten perheyritysten kustannuksella. Tämän vuoksi vastustamme kaikkia maatalousneuvotteluja WTO:ssa, joka on lisännyt tuotannon keskittämistä, tehostamista ja vertikalisointia sekä siten nopeuttanut tuhansien pienten ja keskisuurten yritysten katoamista erityisesti Portugalissa. Huomautettakoon, että ehdotuksessa vaaditaan alusta alkaen YMP:n välivaiheen tarkastelua, mikä on osoitus neuvoston eräiden valtuuskuntien tekopyhyydestä.

Mathieu (EDD)
Euroopan unionin ehdotus WTO-neuvotteluja varten ei ole YMP:n tavoitteiden mukainen. Yhteisessä päätöslauselmassa tosin muistutetaan neuvottelijoita tietyistä olennaisista seikoista, joiden osalta he eivät saa tehdä minkäänlaisia myönnytyksiä. Tämän tarkoituksena on asianomaisten valtioiden valinnanvapauden suojeleminen, olipa kyseessä niiden riippumattomuuden takaaminen tarjonnan osalta tai niiden omien maanviljelymallien määrittäminen.
Emme kuitenkaan tue ehdotusta, ensiksikään sen vuoksi, ettei Euroopan parlamentin lausunto ole enää merkityksellinen, kun neuvosto on tehnyt asiaa koskevan päätöksen, ja toiseksi, koska kyseisessä päätöslauselmassa ei kyseenalaisteta päätöksen perustaa. Kuinka voisimme säilyttää maataloustoiminnan kaikilla asianomaisilla alueilla ja suojella alkuperänimityksiä, kun samanaikaisesti vähennämme tukea ja avaamme yhä uusia rajoja, vaikka yhteistyökumppanimme eivät ole osoittaneet mitenkään valmiuttaan hyväksyä ehdotetut korvaukset ja rajoitukset. Maailmanmarkkinahintojen lähentäminen ja laskeminen alle tuotantokustannustason ei hyödytä sen enempää kehitysmaita kuin teollisuusmaitakaan.
On jo havaittavissa, että vaikka tämänhetkinen ehdotus on esitetty meille ilman minkäänlaista arviointia ehdotuksen seurauksista, se pakottaa Euroopan unionin hyväksymään tukien eriyttämisen periaatteen.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, eurooppalaista liikennepolitiikkaa koskevan asiakirjan 66 kohdassa ehdotetaan tieliikenteen turvallisuuden parantamista. Se on erittäin hyvä asia, mutta milloin onnistumme pyrkimyksissämme raivata tiemme sumussa, niin että liikenneonnettomuuksien määrä vähenee todella? Teknisen kehityksen ansiosta nykyään voidaan nähdä jopa pimeässä erityisten infrapunalasien avulla. Miksi emme kohdistaisi osaa Euroopan tutkimusvaroista kaikkien autoilijoiden käytettävissä olevien sumulasien kehittämiseen? Rahoittakaamme myös tällaisia tutkimuksia, joiden tulokset olisivat varmasti myönteisiä, koska voisimme parantaa niiden avulla teidemme turvallisuutta ja eurooppalaista liikennepolitiikkaa niin, että siitä tulisi koko muun maailman kateudenaihe.

Raschhofer (NI).
Arvoisa puhemies, äänestin mietinnön puolesta. Omassa maassani liikennepolitiikkaa käsittelevä valkoinen kirja herättää vilkasta keskustelua. Eurooppalaista liikennepolitiikkaa käsittelevä valkoinen kirja on oikeansuuntainen toimenpide, koska siinä pyritään avaamaan rautatiemarkkinat, tarkistamaan suuntaviivat ja Euroopan laajuiset verkot sekä ottamaan lähes käsillä oleva laajentuminen huomioon liikennealalla.
Eräs valkoisen kirjan ehdotuksista on erittäin tärkeä parhaillaan keskusteltavan Itävallan ekopistejärjestelmän laajentamisen kannalta. Ehdotus puitedirektiiviksi periaatteista, joiden mukaisesti kaikkia rajat ylittäviä kulkuneuvoja voidaan veloittaa infrastruktuurin käytöstä, oli tarkoitus esittää vuonna 2002. Liikenteen infrastruktuurikustannuksia koskevaa direktiiviä, jonka avulla on tarkoitus ainakin helpottaa liikennemuotojen välistä tukea Sveitsin esikuvan mukaisesti ympäristöä säästävien kuljetusvälineiden hyväksi ja maanteiltä rautateille siirtymisen edistämiseksi, ei ole kuitenkaan annettu vieläkään.
Liikenteen infrastruktuurikustannuksia koskeva direktiivi on peruste, jonka pohjalta uskottavuuttamme ja usein huomion kohteena olevaa eurooppalaista liikennepolitiikkaa voidaan arvioida. Tarvitsemme tällaista direktiiviä pikaisesti!

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, liikennepolitiikkaa käsittelevä valkoinen kirja on epäilemättä saavutus, josta saamme kiittää komission jäsentä Loyola de Palaciota, koska ensimmäisen kerran hän ei ole ainoastaan esittänyt markkinasääntöjä, vaan hän ehdottaa, että liikennepolitiikassa pyrittäisiin aktiivisesti edistämään kestävää liikkuvuutta ja suosimaan saastuttamattomia liikennemuotoja.
Pidämme myönteisenä sitä, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen, joita neuvosto ei edistä tällä hetkellä, rahoittamista yhteisön lainalla koskeva ehdotuksemme esitetään mietinnössä. Pidätyimme kuitenkin äänestämästä tästä mietinnöstä lopullisessa äänestyksessä siitä yksinkertaisesta syystä, että mielestämme terve liikennealan kilpailu Euroopassa edellyttää sosiaaliseen ja verotukselliseen lähentämiseen tähtäävää politiikkaa.
Jäsenvaltioiden väliset tämänhetkiset verotukselliset ja sosiaaliset erot erityisesti laajentumisen kynnyksellä johtavat todennäköisesti rekisteröintien siirtämiseen erityisesti tieliikenteen osalta. Tämä vääristää kilpailua, ja markkinoiden avaamiseen ja liikenteen siirtämiseen maanteiltä rautateille tähtäävät toimemme jäävät sen vuoksi tehottomiksi ja tarkoituksettomiksi.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg ja Theorin (PSE)
Me Ruotsin sosiaalidemokraatit annamme seuraavia kohtia koskevan seuraavan äänestysselityksen:
66 kohta:
Tieliikenteen turvallisuutta koskevan yhteistyön lisääminen EU:n jäsenvaltioiden välillä on hyvin tärkeää. Uusi eurooppalainen viranomainen ei saa viedä päätöksentekovaltaa kansallisilta, alueellisilta ja paikallisilta elimiltä, vaan se voisi lujittaa EU:n jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja edistää parhaita käytäntöjä.
79 kohta:
Emme kannata Euroopan liikennerahastoa. Nykyisissä rahastoissa on paljon varoja, joita ei käytetä täysimääräisesti. Kannatamme kuitenkin ehdotusta tutkia uusien menetelmien kehittämistä suurten ja yhteisön edun mukaisten infrastruktuurihankkeiden rahoittamiseksi.
Tarkistus 26:
Tämä ehdotus on aivan liian yksityiskohtainen. Yksityiskohtaisten nopeusmääräysten esittäminen ei kuulu tämän mietinnön soveltamisalaan.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
. (FR) Liikenteen järkiperäistämiseen Euroopan unionissa tähtäävän politiikan tarve on ilmeinen, koska rautateiden ja tärkeimpien maantie- ja jokireittien kansallisen tason organisointi on hyvin vanhentunutta, lentoliikenteestä puhumattakaan. Meidän on kuitenkin tiedettävä, millaisesta politiikasta puhumme. Mietinnön päähuolenaiheena on siirtää aiempaa useammat julkisen liikenteen palvelut yksityissektorille, vaikka ne ovat edelleen julkisia palveluja. Mietinnössä ehdotettu järjestelmä sisältää tukia ja verohelpotuksia, joiden rahoitukseen tarvitaan yksityistä pääomaa.
Emme hyväksy lainkaan tällaista politiikkaa, jossa liikenteen niin sanottu järkiperäinen organisointi on pelkkä juoni. Kilpailun ja mahdollisimman suuren hyödyn tavoittelun asettaminen tämän yhteisön elämän kannalta niin tärkeän alan toimien perustaksi johtaa tuhlaukseen, epäjohdonmukaisuuksiin, käyttäjäturvallisuuden puutteeseen ja mahdollisesti jopa onnettomuuksiin.
Eurooppalaisen liikennepolitiikan pitäisi perustua tärkeimpien joukkoliikennevälineiden tarjoamaan julkiseen palveluun. Kansalaisille ratkaisevan tärkeät julkisen liikenteen peruspalvelut eivät saisi tuottaa yksityisiä voittoja, vaan niiden taustalla olisi oltava tarve.
Näistä syistä äänestimme tätä mietintöä vastaan.

Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Minulla oli eilen illalla tilaisuus ilmaista voimakkaat varaukseni valkoista kirjaa ja mietintöä kohtaan, sillä molemmista käy ilmi haluttujen tavoitteiden ja niiden saavuttamiseksi käytettävien keinojen välinen kuilu, joka on havaittavissa sekä liikennealalla että monilla muilla aloilla Euroopan unionissa.
Tiettyjen, erityisesti GUE-NGL-ryhmän esittämien, tarkistusten mahdolliseen hyväksymiseen liittyi vielä tänään äänestysaikaan jonkinasteinen epävarmuusmarginaali.
Oikeistolaiset ryhmittyivät niitä vastaan hyvin usein sosialistien tuella. Äänestin siis mietintöä vastaan, sillä siinä ei vastata aluesuunnittelua, ympäristökysymyksiä ja sosiaalisia kysymyksiä koskeviin tärkeisiin haasteisiin.

Esclopé (EDD)
 - (FR) Kuulin erään jäsenen puhuvan ?liikennekulttuurin vallankumouksesta?, ja kannatan sitä. Meidän olisi todellakin kannustettava puhtaiden liikennejärjestelmien kehittämistä ja rajoitettava tieliikennettä. Lisäksi eurooppalaisen liikennepolitiikan olisi edistettävä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Emme saa kuitenkaan unohtaa sitä, että valtioiden välillä on todellisia maantieteellisiä ja kulttuurisia eroja, joiden vuoksi niiden liikennejärjestelmät ovat kehittyneet erilaisiksi, eikä Euroopan unioni saisi pyrkiä tasoittamaan näitä eroja.
Esimerkiksi Ranskassa maaston vaihtelu on merkittävää erityisesti vuoristo- ja maaseutualueilla. Mikäli haluamme kohdella kansalaisiamme oikeudenmukaisesti riippumatta siitä, missä päin Ranskaa tai Eurooppaa he ovat, emme saa tehdä komission ehdotuksessa esitetyn kaltaisia ahdasnäköisiä päätelmiä.
Ehdotus ei ole käytännöllinen, eikä siinä oteta liikenneratkaisujen paikallisia eroja riittävästi huomioon. Tiettyjen muutenkin eristyneiden väestöltään harvalukuisten ja hylättyjen maantieteellisten alueiden räikeiden infrastruktuuripuutteiden vuoksi en voi hyväksyä tässä valkoisessa kirjassa, jossa käsitellään edelleen ainoastaan liberaalisia huolenaiheita, esitettyjä suuntaviivoja.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Grossetête (PPE-DE)
 - (FR) Äänestin mietinnön puolesta. Liikennepolitiikka on hyvin tärkeää sekä taloudellisen kehityksen että ympäristönsuojelun ja elinolosuhteidemme kannalta, minkä vuoksi meidän on tarkasteltava kysymystä pitkällä aikavälillä.
Liikenteen laatua voidaan parantaa lisäämällä tieliikenteen vaihtoehtoja, erityisesti tukemalla rautatieliikennettä ja toteuttamalla tehokkaasti pohjoisen ja etelän välisiä yhteyksiä (välillä Rein-Rhône-Välimeri akselilla Frankfurt-Lyon-Perpignan-Barcelona) ja Euroopan sisäisiä yhteyksiä (Lyon-Turin jne.). Hallituksilla ei ole aina riittävästi tämän alan kehittämiseen tarvittavaa poliittista tahtoa.
Liikenteen tehokkuuden parantaminen edellyttää myös, että Euroopan laajuisiin sisävesiväyläverkkoihin kiinnitetään erityistä huomiota. Nämä hankkeet jäävät toteuttamatta aivan liian usein. Liikenneturvallisuuden parantaminen edellyttää myös, ettei teiden anneta tukkeutua ja lentokenttiä jouduta sulkemaan ennakoitavissa olevien huonojen sääolosuhteiden vuoksi. Ihmisiä ei saa jättää oman onnensa nojaan sen vuoksi, ettei tällaisiin tilanteisiin reagoida asianmukaisesti tai koska tarvittavia välineitä tai tehokkaita varoitusjärjestelmiä ei ole, vaikka tarvittava tekniikka olisi olemassa.
Lopuksi totean, etten kannata Euroopan tieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viraston perustamista. Mielestäni emme voi ratkaista nykyisiä ongelmiamme luomalla tällaisia yhä uusia elimiä.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Jensen (ELDR)
 - (DA) Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän jäsenet Euroopan parlamentissa eivät äänestäneet tarkistuksen 19 ensimmäisen osan puolesta eivätkä sitä vastaan. ELDR-ryhmä kannattaa Alpit ylittävän liikenteen osalta ympäristöä säästävää suunnitelmaa; suunnitelman on tuettava ympäristöä säästävän liikenteen kehittämistä. Tätä seikkaa ei korosteta ehdotuksessa.

Korakas (GUE/NGL)
. (EL) Komission ehdotuksessa ja mietinnössä seurataan ja täsmennetään toimintatapoja, joita esitetään liikennemarkkinoiden täydellistä vapauttamista tukevassa kilpailukykyä koskevassa valkoisessa kirjassa.
Perimmäisenä tavoitteena on lisätä pääoman tuottoa. Turvallista liikennettä ja ympäristönsuojelua koskevat julistukset saavat väistyä totaalista säälimätöntä kilpailua koskevan filosofian tieltä.
Mietinnössä pannaan merkille liikenteen vapauttamisen ja kilpailukyvyn alalla tapahtunut merkittävä edistys.
Mietinnössä tuodaan esiin tieliikenteen edut vetoamalla kysyntään sekä keskitytään etelän ja pohjoisen sekä idän ja lännen välisten suuren kapasiteetin liikennekäytävien rakentamiseen. Samanaikaisesti siinä korostetaan tarvetta yksityistää rautatiet, mikä on mietinnön mukaan edellytys sille, että ne voidaan saada tuottamaan voittoa. Lisäksi mietinnössä tuetaan satamapalvelujen markkinoille pääsyä ja korostetaan liikenteen yhdenmukaisen verotuksen ja hinnoittelupolitiikan tarvetta.
Komissio suhtautuu ja mietinnössä suhtaudutaan välinpitämättömästi siihen, kuinka tällaiset toimintatavat vaikuttavat nyt ja tulevaisuudessa liikenteen normeihin, turvallisuuteen ja kustannuksiin suuren yleisön kannalta.
Mietinnössä tuetaan yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa, kansallisten lentotiedotusalueiden (FIR) lakkauttamista ja ilmatilan joustavaa siviili- ja sotilaskäyttöä; yhdessä koko alueen yleisten rajamuutosten kanssa tämä merkitsee vaaraa Kreikan kaltaisten valtioiden turvallisuudelle ja kansalliselle itsenäisyydelle.

Marques (PPE-DE)
. (PT) Onnittelen Izquierdo Colladoa hänen ?Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika? -nimisestä komission valkoisesta kirjasta laatimastaan erinomaisesta mietinnöstä, jolle annan täyden tukeni. Tuen erityisesti mietinnössä esitettyä saarialueita ja syrjäseutualueita koskevaa vaatimusta, jonka mukaan samalla, kun liikennealaa vapautetaan entisestään, tällaisia alueita varten on annettava takuita, niillä on tehtävä investointeja, liikkuvuutta tällaisilla alueilla on edistettävä ja niille on myönnettävä avustuksia ja hintatukia, minkä lisäksi alueiden palvelut on säilytettävä.
Korostan tässä yhteydessä, että koska liikenteellä on suuri merkitys syrjäisimpien alueiden kehittämisessä, Euroopan parlamentin on puolustettava tämän prosessin yhteydessä Amsterdamin sopimuksessa tehtyjä syrjäisimpiä alueita koskevia sitoumuksia ja edistettävä siten taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta Euroopassa.
Haluan lisäksi todeta, että liikenteen tuottavuutta ei saa asettaa sen turvallisuuden edellytykseksi ja että tieliikenteen turvallisuuden osalta kannatan täydellisesti komission asettamaa tavoitetta, jonka mukaan tieliikenteen kuolonuhrien määrä on puolitettava vuoteen 2010 mennessä (20 000 kuollutta), ja tuen ehdotusta näyttöön perustuvien toimien EU:n tason täytäntöönpanosta tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Piscarreta (PPE-DE)
. (PT) Tieliikenteen turvallisuuden korostaminen tuo Portugalin etujen mukaista lisäarvoa. Monia Portugalin ja erityisesti joidenkin Algarven teiden ongelmia voidaan itse asiassa ratkaista tämän mietinnön ansiosta. Mietinnössä ehdotettu Euroopan tieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viraston perustaminen vaikuttaa mielestäni hyvin tärkeältä erityisesti ?tieliikenteen turvallisuuden kehitystyön nopeuttamiseksi ja tieliikenteen turvallisuutta ja parhaita käytäntöjä koskevien tietojen tallettamiseksi ja tarjoamiseksi koko EU:n käyttöön?.
Lisäksi mietinnössä ehdotettu Euroopan liikennerahasto on mielestäni tärkeä pilari maantie-, rautatie-, meri-, joki- ja merisatama- sekä lentokenttäinfrastruktuurien kehittämiseksi asianmukaisesti tasapainoisten ja kestävien infrastruktuurien eurooppalaista verkkoa varten.
Kaikki nämä syyt saavat minut äänestämään tämän asian puolesta. Mietintö perustuu maani kannalta varsin myönteiselle olettamukselle, koska siinä pyritään ottamaan käyttöön uusia aloitteita syrjäisimpien seutujen kulkuyhteyksien parantamiseksi.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) On ehdottoman tärkeää, että omaksumme realistisen lähestymistavan tähän kysymykseen. Se on tärkeää ensiksikin sen vuoksi, että vuosi 2010, komission valkoisessa kirjassa asetettu määräaika, on vielä kaukana, ja toiseksi niiden käytännön vaikeuksien vuoksi, joita hyvin monien toimenpiteiden toteuttamiseen niukoilla resursseilla liittyy. Tämä on hyvä keino antaa liikennepolitiikalle sen tarvitsema kantavuus ja uskottavuus.
Erityisesti rahtiliikenteen osalta olen vaatinut jo kauan, että rautatiekuljetusten kunnostaminen sekä lyhyen matkan merenkulun ja sisävesiliikenteen kehittäminen on asetettava etusijalle, sen sijaan että käytetään jo muutenkin yliruuhkautuneita teitä. Monet esittelijää huolestuttavista ongelmista, kuten tieliikenteen turvallisuus, pullonkaulojen estäminen, liikkuvuus ja ympäristönsuojelu, lievittyvät merkittävästi tämän uuden tasapainon saavuttamiseksi toteutettavien toimien ansiosta pyrittäessä edistämään nykyään kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevia liikennemuotoja. Tilannetta voidaan tältä osin korjata merkittävästi sisällyttämällä ulkoiset kustannukset, kuten ympäristökustannukset, hintoihin, koska tämä on ilmeisesti paras keino saattaa kaikkein saastuttavimmat ja tarpeettomimmat sekä samalla myös kaikkein yleisimmin pullonkauloja aiheuttavat liikennemuodot vastuuseen.
Näistä syistä äänestin mietinnön puolesta.

Sacrédeus (PPE-DE)
Äänestin tätä 406 äänellä hyväksyttyä mietintöä vastaan (95 äänesti vastaan ja 33 tyhjää).
Vastustan sitä, että Euroopan parlamentti äänesti (344 äänellä; 185 äänesti vastaan ja 12 tyhjää) tieliikenteen turvallisuuteen liittyvistä kysymyksistä vastaavan uuden eurooppalaisen viranomaisen perustamista koskevan ehdotuksen puolesta. Tieliikenteen turvallisuudesta vastaaminen on hyvin tärkeä asia. Euroopan teillä menetetään vuosittain monia tuhansia ihmishenkiä. Uuden yhteisön tason viranomaisen perustaminen ei ole kuitenkaan mikään ratkaisu. Tieliikennesäännösten noudattamista on sen sijaan valvottava aikaisempaa tiukemmin.
EU:n rasitteena on raskas byrokratia, joka nielee suuria rahamääriä. Tieliikenteen turvallisuudesta vastaavia kansallisia viranomaisia on jo perustettu - muun muassa Ruotsin tielaitos Borlängessä.
En voi myöskään tukea päätöstä perustaa uusi Euroopan liikennerahasto. Kyseinen ehdotus hyväksyttiin 368 äänellä; 145 äänesti vastaan ja 13 tyhjää.
Ehdotus uhkaa johtaa siihen, että jäsenvaltiot, jotka soveltavat jo nykyään käytännössä tiukkoja tiestandardeja, joutuvat maksamaan valtioille, joiden tiet ovat huonommassa kunnossa kuin niiden omat tiet. Eteläeurooppalaisille uusi liikennerahasto tarjoaisi tilaisuuden anoa rahoitusta huonokuntoisten teiden parantamiseen ajankohtana, jona alue- ja koheesiorahastoista rahoitetaan pikemminkin uusia Itä-Euroopan jäsenvaltioita. Euroopan liikennerahasto voisi helposti johtaa siihen, että valtiot alkavat vähätellä kansallisten tieinvestointien tärkeyttä ja pyytävät varoja teiden kunnostamiseen yhteisön yhteisestä talousarviosta.

Vairinhos (PSE)
. (PT) Liikenne on hyvin tärkeä ala, jonka strateginen merkitys koko Euroopan unionin kestävän kehityksen ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta on kiistaton, koska sen vaikutukset ulottuvat alan taloudellisia ja ammattijärjestöllisiä etuja laajemmalle, ja sen laatu vaikuttaa koko yhteisöön.
Annamme täyden tukemme rautateille Euroopan unionin liikennejärjestelmässä ja vaadimme rautatiejärjestelmän laajentamista, luonnetta ja markkinaolosuhteisiin mukauttamista koskevien ehtojen hyvin pikaista muuttamista. Kannatamme Euroopan rautateiden hallinnoinnin vastuullista vapauttamista.
Tuemme Euroopan liikennerahaston institutionalisoimista.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, eräs kolmannen sukupolven matkaviestinnän toteuttamiseen liittyvistä tärkeimmistä kysymyksistä on lastemme suojeleminen. Heidän mahdollisuutensa suojautua hyväksikäyttäjiä vastaan saattaa heiketä tuntuvasti matkaviestintäalan vallankumouksen myötä. Komission olisi toteutettava voimatoimia ja annettava voimakkaita suosituksia tätä alaa varten.
Ennalta varautumisen periaatteen tärkeyttä ei pitäisi myöskään vähätellä mahdollisten terveysongelmien vuoksi. Kuinka sähkömagneettinen säteily vaikuttaa ihmiskehoon? Alan tieteelliset tutkimukset jatkuvat. Asiantuntijat tutkivat asiaa. On tärkeää, että kuulemme lääketieteellisiä järjestöjä asiassa.
Sijoitettaessa 3G-tukiasemien antenneja ympäristö on otettava asianmukaisesti huomioon. Kolmannen sukupolven järjestelmät edellyttävät 4-16 kertaa enemmän antenneja kuin 2G-järjestelmät. Tämän vuoksi antennien yhteiskäyttö on välttämätöntä, ja komission on lisäksi otettava ympäristönäkökohdat kaikilta osin huomioon ehdotuksissaan.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, alan olla niin nälkäinen, että jätän äänestysselityksen tällä kertaa antamatta.

Caudron (GUE/NGL)
 - (FR) Vaikka tuen Auroin mietintöä ja esittelijämme työtä, olen halunnut koko keskustelun ajan tuoda esiin, että jos noudattaisimme ennalta varautumisen periaatetta matkaviestintäalalla, lopettaisimme matkapuhelinten käytön kokonaan.
Syyt siihen ovat helposti nähtävissä. Pyrkikäämme siis ainakin rajoittamaan tämän tekniikan mahdollisia vaaroja tekemällä asianmukaisia tutkimuksia, ja estäkäämme pikaisesti kaikkein epäilyttävimmät laitteet ja välineet. Meidän on pyrittävä näkemään meitä uhkaavat vaarat ilman, että jäämme odottamaan toista asbestikriisin kaltaista kriisiä.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Kolmannen sukupolven matkaviestintäverkkojen ja -palvelujen täytäntöönpanon mahdollinen viivästyminen on tällä hetkellä merkittävä riskitekijä alalle, joka on heikentynyt tuntuvasti spekulatiivisen kuplan puhjettua USA:ssa. Kuplan puhkeaminen olisi voinut vaikuttaa tieto- ja viestintätekniikan alaan ja siten talouteen yleensä sen vaikutuksen vuoksi, joka tällä alalla on televiestintään ja erityisesti matkaviestintään joissakin jäsenvaltioissa.
Tämä tilanne johtuu suureksi osaksi alan kehitykseen kohdistuvista suurista odotuksista ja eräiden jäsenvaltioiden UMTS-lupien huutokaupoista saamista valtavista rahamääristä. Tämän vuoksi kyseiset jäsenvaltiot harkitsevat nykyään yksipuolisen avun antamista alan vapauttamiseksi huomattavista veloistaan.
Tämän riskitekijän lisäksi meidän on tarkasteltava seuraavia kysymyksiä: kansalaisten yhdenvertaiset mahdollisuudet käyttää kolmannen sukupolven matkaviestinpalveluja, sisältöä koskevat kysymykset, erityisesti julkisten palvelujen tarjoamisen kannalta, alan edelleen vapauttamisen seuraukset ja matkapuhelimista aiheutuvien sähkömagneettisten kenttien vaikutukset, joiden vuoksi alan tieteellistä tutkimusta on hyvin tärkeää jatkaa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en voi pidättyä antamasta tätä äänestysselitystä. Asiakirjan nimenä on ?eEurope 2005: Tietoyhteiskunta kaikille?, mutta koskeeko se todella kaikkia? Italian pääministeri Silvio Berlusconi on julkaissut kirjeen, joka koskee rahan antamista opiskelijoille tietokoneiden hankkimiseksi. Entä eläkeläiset? Mielestäni eläkeläisiä ei pitäisi sivuuttaa tietoyhteiskunnassa. Ehdotan tietokoneen antamista - nimenomaan antamista - eläkeläisille ensimmäisen eläkkeen yhteydessä, jotta myös he voivat nauttia tietotekniikan eduista, ihmeistä ja iloista.

Ó Neachtain (UEN)
. Olemme kaikki tietoisia siitä, että meidän on hyödynnettävä täysimääräisesti uutta tietotekniikkaa, jotta Euroopan unioni säilyisi kilpailukykyisenä.
Laajakaistaverkkojen laaja saatavuus kaikkialla EU:ssa on eEurope 2005 -toimintasuunnitelman keskeinen tavoite. Lisäksi toimintasuunnitelmassa pyritään takaamaan Internetin laaja käyttö sähköistä hallintoa, tietotekniikkaa hyödyntävää opiskelua, sähköistä terveydenhuoltoa ja sähköistä kaupankäyntiä koskevien aloitteiden avulla.
Edustan erästä Euroopan unionin syrjäistä osaa - Irlannin läntisten maakuntien ja rajamaakuntien alueita.
Uuden teknologian etujen ulottuminen tasapuolisesti Euroopan unionin kaikille kaupunki- ja maaseutualueille on säilytettävä EU:n politiikan keskeisenä piirteenä.
Jos tämä uusi tekniikka ei ole käytettävissä, sijoittajat perustavat yrityksiä parhaiten saatavilla olevan tekniikan sijaintipaikkoihin.
Tietotekniikkaan sovelletaan yleisen käytettävyyden periaatetta.
Internetin käyttökustannusten on oltava samat riippumatta siitä, asuuko käyttäjä esimerkiksi Irlannin maaseudulla vai jossain Euroopan unionin pääkaupungissa.
Meidän on edistettävä dynaamista sähköisen liiketoiminnan ympäristöä nykyistä tehokkaammin ja taattava, että pienet ja keskisuuret yritykset hyötyvät täysimääräisesti uudesta kehittyvästä tekniikasta kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi.

Queiró (UEN)
. (PT) Panen tyytyväisenä merkille, että Euroopan parlamentti on paneutunut tärkeään eEurope 2005 -toimintasuunnitelmaan, jotta jäsenvaltiot oppisivat hyödyntämään Internetin tarjoamia mahdollisuuksia entistä tehokkaammin. Tämä koskee muun muassa julkishallintoa, jonka alalla julkiset palvelut on nykyaikaistettava yleisen käytettävyyden takaamiseksi, ja koulutusta, jonka alalla on taattava erityisesti, että kaikilla oppilaitoksilla on käytettävissään laajakaistayhteydet. Lisäksi asia koskee terveyden alaa, jonka osalta on tehostettava terveyspalvelujen tarjoamista väestölle verkossa ja taattava eri terveydenhoitopalvelujen tarjoajien, kuten sairaaloiden ja laboratorioiden, sekä kotien väliset laajakaistaverkot. Lopuksi mainittakoon liiketoiminta ja tietenkin näiden tavoitteiden saavuttamisen edellyttämät tekniset keinot - kaistanleveyden ja kanavien lisääminen - sekä arkaluontoinen tietoturvakysymys.
Vaikka jäsenvaltiot ovat yleisesti ottaen yksimielisiä näistä kysymyksistä, pidän tärkeänä, että mietinnön puolesta antamani ääni kirjataan.

Read (PSE)
. Minä ja Labour-puolueeseen kuuluvat brittikollegani emme tue mitään sellaisia tarkistuksia, joissa suhtaudutaan kriittisesti radiotaajuuksien huutokauppajärjestelmään. Sekä neuvosto että komissio ovat aina antaneet ymmärtää, että jäsenvaltioilla on oikeus valita järjestelmä, jonka mukaan ne jakavat radiotaajuuksia. Yhdistynyt kuningaskunta valitsi huutokauppajärjestelmän täysin asianmukaisesti, emmekä hyväksy näissä kahdessa mietinnössä tämän seikan osalta esitettyä kritiikkiä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän mietinnön puolesta, ja olen näin ollen samaa mieltä asiasta vastaavan parlamentin valiokunnan kanssa sen tekemistä päätelmistä asiasisällön osalta. Tuen ehdottomasti jäsenvaltioiden erityisesti teknisten ja logististen taitojen edistämistä Lissabonin ja Santa Maria da Feiran ja myöhemmin Barcelonan ja Sevillan Eurooppa-neuvostoissa julistetun päämäärän saavuttamiseksi. Kyseisen päämäärän mukaan Euroopan unionista on tultava maailman kilpailukykyisin alue ja maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan edelläkävijä.
Lisäksi mietintö liittyy selvästi van Velzenin ja Khanbhain mietintöihin, koska sen mukaan sisällön laatua alettava edistää aivan uudella tavalla ja jäsenvaltioille on annettava tältä osin erityistä sananvaltaa ja vaikutusmahdollisuuksia.
Tämän vuoksi mietinnössä ehdotettujen painopistealueita koskevien kehysten luominen Internet-taitojen edistämiseksi on mielestäni strategisesti erittäin tärkeää erityisesti seuraavilla aloilla: julkishallinnossa nykyaikaistamalla julkiset palvelut yleisen käytettävyyden takaamiseksi, koulutuksessa erityisesti takaamalla laajakaistayhteydet kaikille oppilaitoksille, terveyden alalla tarjoamalla väestölle terveyspalveluja verkossa ja terveydenhoitopalvelujen tarjoajien, kuten sairaaloiden ja laboratorioiden, sekä kotien välisten laajakaistaverkkojen alalla.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Euroopassa vallitsevasta tilanteesta on valitettavasti vielä pitkä matka Lissabonin näkymien ja odotusten toteutumiseen. Sen lisäksi, ettei Eurooppa ole onnistunut saavuttamaan johtoasemaa tärkeimmillä tekniikanaloilla, sen välimatka Yhdysvaltoihin on yhtä suuri kuin ennenkin, kasvu on hidastunut, työttömyys on lisääntynyt, uusien tieteellisten saavutusten markkinointiedellytykset ovat heikot eikä alueellisia eroja ole onnistuttu poistamaan. Valitettavasti vaikuttaa siltä, ettei Eurooppa-neuvostolla ole koheesio-ohjelmaa tai sitä koskevia ehdotuksia, ja Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan johtajien esittämät ehdotukset koskevat yksinomaan teollisuusalaa. Kevään Eurooppa-neuvoston on määriteltävä uudet ensisijaiset tavoitteet, jotka soveltuvat nykyiseen taloudellisen laman ilmastoon ja kansainvälisesti jännittyneeseen tilanteeseen, muun muassa väljentämällä vakaussopimuksen perusteita, ottamalla käyttöön verohelpotuksia työvaltaisten toimintojen edistämiseksi ja erityisiä kannustimia uuden tekniikan kehityksestä jälkeen jääneiden alueiden auttamiseksi, toteuttamalla yhteisiä toimenpiteitä koulutusjärjestelmän parantamiseksi ja seuraamalla eEurope-ohjelman tavoitteiden täytäntöönpanoa kussakin jäsenvaltiossa.

Bastos (PPE-DE)
. (PT) Tämä kevään 2003 Eurooppa-neuvoston valmistelua koskeva päätöslauselma, jossa tuodaan esiin pikainen tarve palauttaa Lissabonin strategian uskottavuus ja panna se täytäntöön Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen mallin parantamiseksi vuoteen 2010 mennessä, on tuen arvoinen siitä huolimatta, että Euroopan nykyinen poliittinen ja taloudellinen ilmasto ei ole läheskään yhtä suotuisa kuin Lissabonin vuoden 2000 Eurooppa-neuvoston taustalla ollut ilmasto.
Meidän on palautettava luottamus Lissabonin strategiaan ja saavutettava sen tavoitteet. Tätä varten on laadittava toteutusaikataulu strategian seuraamiseksi ja lainsäädännöllisten sitoumusten saattamiseksi joustavasti osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Työllisyyden ja sosiaalisten asioiden osalta on korostettava työmarkkinaosapuolten keskeistä roolia. Lisäksi jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä heikoimmassa asemassa olevien sosiaaliryhmien työmarkkinoille pääsyn helpottamiseksi, koska investoinnit peruskoulutukseen ja jatkuvaan koulutukseen ovat hyvin tärkeä tekijä yksilöiden ja ryhmien kehityksen kannalta. Lisäksi näiden toimenpiteiden avulla on pyrittävä torjumaan laitonta työntekoa, köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä.
Lisäksi meidän on parannettava tutkintotodistusten vastavuoroisen tunnustamisen järjestelmää liikkuvuuden lisäämiseksi ja parantamiseksi.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Berthu (NI)
. (FR) Meille juuri esitelty ensi maaliskuun Eurooppa-neuvoston esityslista sisältää niin monia taloudellisia ja yhteiskunnallisia painopistealueita, että se on omiaan aiheuttamaan sekaannusta. Mielestämme tällä seikalla on erityisesti kolme kielteistä vaikutusta.
Ensiksikin näkyvyys yleisön kannalta puuttuu täysin, erityisesti sen vuoksi, että monet Euroopan tason ensisijaisiksi katsotut tavoitteet ovat kansalaistemme mielestä hyvin merkityksettömiä. Lisäksi mietintö sisältää piiloviestin, jota emme hyväksy, nimittäin, että Euroopan unioni on supervaltio, jolla on sormensa pelissä kaikissa mahdollisissa hankkeissa. Lopuksi ja tärkeimpänä seikkana mainittakoon, että tehottomuus on taattu, koska ensisijaisia tavoitteita on niin paljon, että unionin ja sen jäsenvaltioiden toiminta on väistämättä hajanaista.
Kuten totesin keskustelun kuluessa, monet ehdotetuista toimenpiteistä ovat erittäin kiinnostavia, mutta meidän pitäisi keskittyä tiettyihin keskeisiin teemoihin. Euroopan unionin ei pidä ottaa käyttöön ylimääräistä kankeaa ja rajoittavaa hallinnon tasoa. Euroopan unionin on säilyttävä joustavana ja eriytyneenä. Sen on helpotettava jäsenvaltioiden kansainvälistä elämää auttamalla niitä rajoittamaan maahanmuuttoa ja edistämällä WTO:n neuvotteluissa turvallisuutemme ja yhteiskuntiemme identiteetin säilyttämistä.

Caudron (GUE/NGL)
. (FR) Puhuessani tänä aamuna pyysin, ettei huippukokouksesta tehdä pelkkää hyvien aikeiden luetteloa ja että täystyöllisyyden tavoite kaikkine siihen liittyvine seurauksineen otetaan eräänlaiseksi perustavoitteeksi, josta kaikki muu on johdettavissa.
Päätöslauselma, jonka puolesta oikeiston ja PSE-ryhmän edustajat äänestivät ja jonka he allekirjoittivat, ei ollut hyväksyttävä, etenkään sen vuoksi, että siitä tuli äänestysten myötä entistäkin ?liberaalimpi?.
Tämän vuoksi äänestin sitä vastaan.

Muscardini (UEN)
. (IT) Olemme tyytyväisiä ehdotuksiin ja tulevia tapahtumia koskevaan puheenjohtajavaltion sitoumukseen. Lisäksi haluamme tuoda esiin, että yhteiskunnan kehittyessä nopeasti esiintyy sosiaalista syrjäytymistä yhtä aikaa hyvinvoinnin lisääntymisen kanssa. Huolehtiminen heikoimmista jäsenistä on sivistyneen yhteiskunnan tunnusmerkki, sillä myös heikoimpien tarpeet on täytettävä.
Meidän on säilytettävä perhe ja oikeus arvokkaaseen elämään perusarvoina voimistamalla välineitä yhtäläisten koulutus- ja työskentelymahdollisuuksien takaamiseksi ja estämällä lapsipornografian levittäminen sekä kaikenlainen fyysinen ja henkinen väkivalta.
Meidän on otettava ympäristö, elintarviketurvallisuus ja eläinten oikeudet huomioon aiempaa paremmin, sillä nämä kysymykset liittyvät elämänlaatuun.
Meidän on estettävä naisten sukuelinten silpominen ja muut fyysistä koskemattomuutta ja ihmisarvoa loukkaavat käytännöt.
Tarvitsemme puitesääntöjä, joissa kaikkia valtioita vaaditaan ottamaan käyttöön peruspalkka- ja eläke-, terveys- ja hyvinvointijärjestelmät, joissa otetaan huomioon todelliset elinkustannukset, ja meidän on huolehdittava siitä, että palkansaajat pääsevät todella osallisiksi yritysten tuotoista ja voitoista.

Puhemies. -
Hyvät parlamentin jäsenet, äänestykset ovat päättyneet. Istunto keskeytetään

Puhemies.
Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Irakin tilanteesta.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minun ei tarvitse korostaa sitä, miten ratkaisevia muutamat seuraavat päivät ovat Irakin tilanteen kannalta. Tällä hetkellä tiedostetaan laajalti, että aika on käymässä vähiin. Samaan aikaan esitetään myös näkemys, jonka mukaan poliittisiin päätöksiin vaikuttavat kehitys ja tapahtumat, jotka etenevät omalla painollaan, mikä saattaa hyvinkin johtaa väistämättä avoimeen konfliktiin Irakin kanssa.
Saanen todeta, etten allekirjoita tätä näkemystä. Mikään lopputulos, eikä ainakaan sota, ei mielestäni ole ennalta varma. Aina on mahdollista pysyä rauhallisina ja säilyttää rauha, ja poliitikkojen velvollisuutena on tehdä kaikkensa ja hyödyntää kaikkia mahdollisuuksia ennen sodan aloittamista koskevan päätöksen tekemistä. Te kaikki tunnette Irakin kriisin läpikotaisesti, joten minun ei tarvitse kuvailla sitä yksityiskohtaisesti.
Haluaisin vain koota yhteen muutamia viimeaikaisia tapahtumia. Ensinnäkin on syytä muistaa 27. tammikuuta kokoontuneen yleisten asioiden neuvoston päätelmät, joissa määriteltiin muutamia periaatteita, joihin 15 jäsenvaltion Irakin politiikka perustuu. Toiseksi muistutan puheenjohtajavaltion Irakin Ateenan, Brysselin ja New Yorkin suurlähetystöihin tekemästä virallisesta yhteydenotosta, jossa tehtiin täysin selväksi, että Bagdadin on täytettävä täysimääräisesti, ehdoitta ja välittömästi YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1441 määräykset. Kolmanneksi haluan tuoda esiin Yhdysvaltojen ulkoministerin Colin Powellin YK:n turvallisuusneuvostolle 5. helmikuuta esittämät todisteet, joiden mukaan Irakilla on edelleen hallussaan joukkotuhoaseita ja se jatkaa näiden aseiden piilottelua. Neljänneksi on syytä muistaa presidentti Bushin ilmoitus uudesta turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta, jossa annetaan valtuudet voimankäyttöön. Viidenneksi muistutan Bagdadin äskettäisestä päätöksestä, jolla kansainvälisten asetarkastajien annetaan haastatella muutamia irakilaisia tiedemiehiä ilman todistajia ja jolla sallitaan valvontalennot Irakin ilmatilassa. Lopuksi haluan mainita kansainvälisten asetarkastajien Irakissa tehtävien asetarkastusten edistymistä koskevan uuden raportin, joka on määrä esittää 14. helmikuuta. Nämä esiin nostamani tapahtumat eivät ole erityisen rohkaisevia. Bagdadin viimeisimmät siirrot antavat meille kuitenkin mielestäni aihetta toivoa, että Irak saattaa noudattaa täysimääräisesti päätöslauselmaa 1441 edellyttäen, että kansainvälisen yhteisön viesti on selvä.
Haluan tässä yhteydessä korostaa, että puheenjohtajavaltion keskeisenä tavoitteena on pyrkiä löytämään rauhanomainen ratkaisu tähän kiistaan, ja toivomme, että Yhdistyneiden kansakuntien ponnistelut johtavat myönteisiin tuloksiin. Irakin on mielestämme kunnioitettava ja noudatettava asianmukaisesti turvallisuusneuvoston päätöslauselmia, ja Irakin kriisiä määrittää nähdäksemme kolme perusnäkökohtaa. Näitä ovat ensinnäkin kansainvälisen oikeusjärjestyksen sekä jokaisen valtion alueellisen koskemattomuuden ja suvereniteetin kunnioittaminen, toiseksi ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja kolmanneksi alueen rauhan, vakauden ja turvallisuuden lisääntyminen. Juuri näiden näkökohtien osalta puheenjohtajavaltio toivoo antavansa Euroopalle vahvan ja yhtenäisen äänen. Puheenjohtajavaltio pyrkii myös kaikin keinoin lievittämään kriisiä ja ratkaisemaan sen rauhanomaisesti. Tästä syystä yleisten asioiden neuvosto katsoi aiheelliseksi esittää Euroopan unionin yhteiset Irakin politiikkaa koskevat periaatteet 27. tammikuuta esittämissään päätelmissä. Yleisten asioiden neuvosto korostaa näissä päätelmissä ensinnäkin, että Euroopan unionin tavoitteena on Irakin täydellinen riisuminen joukkotuhoaseista. Toiseksi Irakin viranomaisten on viipymättä annettava asetarkastajille kaikki tarvittavat tiedot ja sitouduttava aktiiviseen yhteistyöhön kansainvälisten asetarkastajien kanssa. Kolmanneksi luotamme kansainvälisten asetarkastajien työhön ja annamme sille täyden tukemme sekä olemme tyytyväisiä siihen, että asetarkastajat aikovat jatkaa ja tehostaa toimintaansa. Neljänneksi tämä on Irakin viimeinen tilaisuus ratkaista kriisi rauhanomaisesti, ja Irakin on noudatettava täysimääräisesti päätöslauselmaa 1441. Viidenneksi YK:n turvallisuusneuvoston vastuuta kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämisessä on kunnioitettava.
Nämä keskeiset päätelmät olivat pääasiallisena liikkeelle panevana voimana virallisessa yhteydenotossamme, jonka teimme Irakin Ateenan, Brysselin ja New Yorkin suurlähetystöihin. Muotoilimme yleisten asioiden neuvoston päätelmissä yhteisen lähestymistavan ja kokosimme yhteen tämän lähestymistavan pääkohdat, joita ovat Irakin täydellinen riisuminen joukkotuhoaseista, kaikkien mahdollisuuksien hyödyntäminen ongelman rauhanomaiseksi ratkaisemiseksi, turvallisuusneuvoston päätöslauselmien täysimääräinen noudattaminen, Irakin aktiivinen yhteistyö, asetarkastajien työn tukeminen ja turvallisuusneuvoston roolin kunnioittaminen. Minun ei ilmeisestikään tarvitse huomauttaa, että jos Irak pyrkii edelleen estämään asetarkastajien työtä, se on vastuussa tällaisen toiminnan seurauksista ja tilanteen myöhemmästä kehittymisestä, kun tiedetään sen harjoittama viivytystaktiikka ja täydellinen piittaamattomuus turvallisuusneuvoston päätöslauselmien noudattamista kohtaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, yksi tässä yhteydessä esille nouseva kysymys koskee kaikkien näiden viimeaikaisten Irakiin liittyvien tapahtumien merkitystä Euroopan unionin sisäiselle ulottuvuudelle. Viittaan tällä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Tästä aiheesta on käyty viime vuosina ja kuukausina erittäin vilkasta keskustelua, jonka yhteydessä tärkeät julkisuuden henkilöt, jäsenvaltioiden hallitukset, Eurooppa, Euroopan parlamentti ja riippumattomat asiantuntijaryhmät ovat esittäneet hyvin monia näkemyksiä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämisen tärkeydestä unionissa. Nyt on tullut aika, jolloin käytännön toimet osoittavat, onko kaikilla näillä kunnianhimoisilla näkemyksillä jonkinlaista todellisuuspohjaa tällä hetkellä vai ei. Toivomme, etteivät nämä näkemykset osoittaudu aivan perusteettomiksi. Olemme myös sitä mieltä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittäminen on vaikea ja tietysti pitkä prosessi. Toisaalta Euroopan on kuitenkin tehtävä nyt useita tätä politiikkaa koskevia päätöksiä. Sen on suojeltava yhtenäisyyttään ja rooliaan kansainvälisessä politiikassa. Tälle roolille ei ole ehkä niinkään tunnusomaista sotilaallinen voima ja korkean profiilin johtajuus, mutta se on saavuttanut merkittäviä tuloksia viimeisten 50 vuoden aikana. Näiden saavutusten aliarvioiminen tarkoittaisi historian väärin tulkitsemista.
Hyvät parlamentin jäsenet, kansainvälisten asetarkastusryhmien johtajat Hans Blix ja Mohamed El Baradei olivat äskettäisten Bagdadissa käymiensä keskustelujen perusteella varovaisen optimistisia. Heidän on määrä esittää seuraava raporttinsa asetarkastusten edistymisestä turvallisuusneuvostolle 14. helmikuuta, ja odotamme tätä raporttia tietysti erittäin suurella mielenkiinnolla. Puheenjohtajavaltio on päättänyt kutsua ensi viikon alussa, 17. helmikuuta, koolle ylimääräisen Eurooppa-neuvoston arvioidakseen tilannetta ja pyrkiäkseen lähentämään jäsenvaltioiden Irakin kriisiä koskevia näkemyksiä. Paljon riippuu siitä, mitä asetarkastajat toteavat raportissaan. Jos raportti on edes hieman myönteinen, tämä saattaa vaikuttaa myönteisesti kokonaistilanteeseen. Jos raportti sen sijaan sisältää edelleen vakavia avoinna olevia kysymyksiä, kansainvälisen yhteisön on pyrittävä ponnekkaasti vakuuttamaan Bagdad siitä, että sen on noudatettava ehdottomasti ja yksiselitteisesti päätöslauselmaa 1441, jos se haluaa välttää sodan. Kummassakin tapauksessa Euroopan unionin on kuitenkin omaksuttava järjestäytynyt lähestymistapa kuvailemaani kehitykseen ja muotoiltava yhteinen kanta, joka vahvistaa unionin uskottavuutta ja antaa sille erittäin keskeisen aseman kriisin ratkaisemisessa. Komission puheenjohtaja Prodi viittasi aamulla tämän prosessin tärkeyteen. Yhteisen kannan muotoileminen ei ole tämänhetkisessä tilanteessa ja tässä nimenomaisessa kriittisessä vaiheessa helppo tehtävä, mutta se on välttämätöntä. Luotan siihen, että meitä yhdistävät yhteiset arvot tekevät yhteisen kannan muotoilemisesta sekä helpompaa että todennäköisempää.
Mitä odotamme 17. helmikuuta kokoontuvalta Eurooppa-neuvostolta? Odotamme, että se arvioi maltillisesti kaikkia esitettyjä arvioita ja harkitsee kaikkien mahdollisten Irakia koskevien päätösten seurauksia. Lisäksi odotamme Eurooppa-neuvostolta vahvistusta sille, ettei Euroopan unioni aio hylätä diplomatiaa ja politiikkaa kansainvälisten kriisien ratkaisuvälineinä ennen kuin kaikki mahdollisuudet on käytetty. Odotamme Eurooppa-neuvostolta myös tukea YK:n asemalle kansainvälisten suhteiden perusinstituutiona ja -järjestelmänä ja päättäväistä kantaa YK:n päätöslauselmien noudattamiseen Irakissa. Odotamme siltä myös rohkeaa päätöstä siitä, ettei eurooppalaista toiminta-ajatusta eikä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme syrjäytetä nyt, kun sen uskottavuutta koetellaan vakavasti ensimmäistä kertaa. Odotamme Eurooppa-neuvostolta samoin päätöstä kaikista mahdollisista aloitteista, jotka saattaisivat auttaa rauhan aikaansaamisessa, kriisin lievittämisessä, Irakin aseistariisumisessa ja tarpeettoman kärsimyksen välttämisessä. Yleisesti ottaen etsimme syytä uskoa siihen, että Eurooppa voi kehittää oman lähestymistapansa kriisiin ja voittaa puolelleen Yhdysvallat, Lähi-idässä asuvat ihmiset ja yleisen mielipiteen. Odotamme Eurooppa-neuvostolta myös vahvistusta sille, että Eurooppa voi murtaa lisääntyvän kansainvälisen jännityksen kehän, joka aiheuttaa turvattomuutta, epävarmuutta ja levottomuutta laajoissa osissa maailmaa.
Hyvät parlamentin jäsenet, päätän puheenvuoroni toteamalla, että meidän on vastattava kysymykseen siitä, pystymmekö saavuttamaan lähentymistä vai emme. Vastaan tähän kysymykseen omasta puolestani toteamalla, etten tiedä, pystymmekö saavuttamaan lähentymistä, mutta meidän on pyrittävä siihen ja löydettävä ratkaisu tähän ongelmaan. Meidän on myös käytettävä kaikkia mahdollisuuksia ratkaistaksemme tämän ongelman. Irakin tapauksessa kyse ei ole vain Irakia koskevista kysymyksistä, joukkotuhoaseiden käytön uhasta tai alueen valtatasapainosta. Kyse on myös Euroopan unionin uskottavuudesta, eduista, asemasta ja tulevaisuudennäkymistä. Puheenjohtajavaltio Kreikka katsoo, että unionin saavutuksia on suojeltava ja lujitettava. Tämä koskee sekä 15:tä nykyistä että 10:tä uutta jäsenvaltiota. Euroopan unionissa tarvitaan yhtenäisyyttä. Yhtenäisyyden lisäksi tai ohella yhtenä unionin toimintaperiaatteena on yhteisvastuullisuus. Yhteisvastuullisuus ei tarkoita pelkästään rakennerahastoja vaan on laaja-alainen käsite. Yhteisvastuullisuuden heikentämisen seuraukset olisivat erittäin vakavia kaikille eurooppalaisille, niin jokaiselle yksittäiselle jäsenvaltiolle kuin koko Euroopan unionillekin.

Nielson
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä tätä tilaisuutta esittää teille näkemyksemme Irakin tilanteesta ja siitä roolista, joka Euroopalla pitäisi tässä kysymyksessä olla. Tämä mahdollisuus on erittäin tervetullut juuri nyt, kun elämme ratkaisevia hetkiä Saddam Husseinin johtaman Irakin hallinnon aseistariisumisen osalta ja kun näyttää yhä uhkaavammin siltä, ettei Saddam Hussein ole edelleenkään täysin ymmärtänyt aseistariisunnan välttämättömyyttä.
On ehdottoman selvää, että Irakin on lisättävä ja tehostettava sekä muodollista että konkreettista yhteistyötään asetarkastajien kanssa, jos sota halutaan välttää. Muutamia rohkaisevia merkkejä Irakin yhteistyöstä saatiin äskettäin, kun Hans Blix ja Mohamed El Baradei vierailivat Bagdadissa viime viikonloppuna. Saamme lisätodisteita Irakin yhteistyön laajuudesta ensi perjantaina, kun asetarkastusryhmien johtajat esittävät raporttinsa turvallisuusneuvostolle.
Meillä on pian käsillä ratkaisevat hetket myös sen osalta, onko Saddam valmis aseistariisuntaan vai ei. Jos sivuutamme kaikki mahdolliset spekulaatiot, on helppo kuvitella, että olemme edelleenkin jokseenkin epäselvässä tilanteessa, jota voidaan tulkita eri tavoin. Meidän on joka tapauksessa pidettävä kiinni asetarkastajien arviosta ja pidettävä mielessä, että sodan on oltava vasta aivan viimeinen keino.
Meidän on yhä pidettävä lähtökohtanamme YK:n turvallisuusneuvoston asemaa ja kansainvälisen lain etusijaisuuden suojelemista, jos haluamme ylläpitää uskottavaa järjestelmää, joka pystyy turvaamaan rauhan ja turvallisuuden. Euroopan parlamentin äskettäin hyväksymä päätöslauselma, jossa parlamentti ilmaisi täyden tukensa monenväliselle lähestymistavalle, oli selkeä viesti tähän suuntaan.
Me kaikki tiedämme, ja myös äskettäiset tapahtumat ovat vahvistaneet sen, että jäsenvaltioilla on melko eriäviä näkemyksiä Irakin kysymyksestä ja että tätä asiaa koskevan yhteisen kannan aikaansaaminen on valtava haaste Euroopan unionille. EU näyttää itse asiassa heikommalta ja jakaantuneemmalta kuin koskaan. Nämä erimielisyydet eivät johdu niistä muutamista vähäisistä institutionaalisista puutteista, joita Euroopan unionin rakenteessa on. Meillä on jo yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja, jolle on uskottu vastuu puhua Euroopan unionin puolesta. Nämä mielipide-erot ovat vilpittömiä ja todellisia ja osoittavat näin ollen, että Euroopassa tarvitaan perusteellista muutosta, jos aiomme saavuttaa todellisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Tämä on totuuden hetki, ja nämä ongelmat voidaan ratkaista vain määräenemmistöpäätösten avulla. Tämä opetus olisi pidettävä mielessä parhaillaan käytävässä unionin toimielimiä ja perustuslakia koskevassa keskustelussa. Joka tapauksessa nyt on ehdottoman välttämätöntä selkiyttää tilannetta unionin sisällä. Pidämmekin tältä osin myönteisenä puheenjohtajavaltion aloitetta kutsua ensi maanantaina koolle ylimääräinen Eurooppa-neuvosto. Tässä ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa yritetään saada jäsenvaltiot puhumaan yhdellä suulla ja pyritään määrittelemään unionin kanta Irakin tilanteeseen viimeisimmät tapahtumat huomioon ottaen.
Euroopan komission tehtävä ei ole spekuloida hypoteettisia mahdollisuuksia tai tulevaa toimintaa. Monet toimintastrategiat ovat edelleen mahdollisia, myös sotilaallisen hyökkäyksen todennäköisyys. Tärkein velvollisuutemme tällä hetkellä on kuitenkin antaa ehdoton tukemme YK:n turvallisuusneuvostolle. Samaan aikaan meidän kaikkien on tietysti pohdittava sitä, mitä teemme siinä tapauksessa, etteivät asiat etene toivomallamme tavalla.
Siirryn nyt käsittelemään Irakin kriisin humanitaarisia näkökohtia. Maan humanitaarinen tilanne on jo valmiiksi huono 20 vuotta jatkuneen taantumisen seurauksena, joka johtuu pitkästä Iranin kanssa käydystä sodasta, sitä seuranneesta Persianlahden sodasta ja 10 vuotta voimassa olleista kansainvälisistä pakotteista. Euroopan komissio on Humanitaarisen avun toimiston ECHO:n kautta Irakin merkittävin ulkoinen avunantaja YK:n öljyä ruoasta -ohjelman ulkopuolella (jota rahoitetaan Irakin varoilla). Viimeisten kymmenen vuoden aikana ECHO on antanut Irakin väestölle humanitaarista apua 156 miljoonan euron arvosta.
Viime vuoden kesäkuussa ECHO hyväksyi 13 miljoonan euron arvoisen maailmanlaajuisen humanitaarisen suunnitelman, jossa keskitytään terveydenhuollon sekä veden ja sanitaation aloille ja jolla täydennetään öljyä ruoasta -ohjelmaa. Näillä varoilla rahoitettavat toimet jatkuvat tämän vuoden kesään saakka.
Tälle vuodelle ECHO on varannut 15 miljoonaa euroa tämän vakiintuneen ja enemmän tai vähemmän "tavanomaisen" humanitaarisen toimintansa jatkamiseen Irakissa. On arvioitu, että yli seitsemän miljoonaa irakilaista hyötyy ECHO:n antamasta avusta.
Mahdollinen Irakin vastainen sotilaallinen toiminta heikentäisi entisestään irakilaisten ja erityisesti kaikkein heikoimmassa asemassa olevien väestöryhmien elinoloja. Sotilaallisella hyökkäyksellä saattaisi olla vaikutuksia koko alueen humanitaariseen tilanteeseen, mikä voisi aikaansaada pakolaisvirtoja, ja hyvin todennäköisesti myös kielteisiä seurauksia Israelin ja Palestiinan väliseen konfliktiin.
Komissio käy parhaillaan läpi erilaisia tutkimuksia ja analyyseja ja tarkastelee varotoimia, joihin voidaan ryhtyä siinä tapauksessa, että konflikti puhkeaa. ECHO ylläpitää erittäin säännöllisiä ja tiiviitä yhteyksiä kaikkiin keskeisiin humanitaarisen avun yhteistyökumppaneihin ja erityisesti YK:n virastoihin, kuten YK:n humanitaarisen avun koordinoinnista vastaavaan toimistoon (OCHA), YK:n lastenjärjestöön (UNICEF), YK:n pakolaisjärjestöön (UNHCR), Maailman terveysjärjestöön (WHO) ja Maailman elintarvikeohjelmaan (WFP). ECHO ylläpitää yhteyksiä myös Punaiseen ristiin, sekä Kansainväliseen Punaiseen Ristiin että Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainväliseen liittoon, sekä alueella toimiviin kansalaisjärjestöihin. On myös tärkeää, että ECHO säilyttää tiiviit yhteydet YK:n ihmisoikeustoimistoon.
ECHO lähetti äskettäin Irakiin ja sen naapurivaltioihin kaksi valtuuskuntaa arvioimaan tämänhetkistä humanitaarista tilannetta ja henkilöstön turvallisuustoimia sekä seuraamaan valmisteluja, joita eri humanitaarisen avun järjestöt tekevät Irakissa puhkeavan konfliktin varalta. Näin pyritään varmistamaan, että pystytään reagoimaan nopeasti kaikkiin humanitaarisessa tilanteessa tapahtuviin muutoksiin. Valtuuskunnat tutustuivat myös avustustyöntekijöitä ja humanitaarisia toimia varten laadittuihin turvallisuustoimiin, kuten evakuointisuunnitelmiin ja muihin hankaliin kysymyksiin.
Sotilaallinen toiminta ja humanitaarinen apu on erotettava edelleen tiukasti toisistaan, jotta varmistetaan, että avun toimittaminen on mahdollista. Humanitaarisella avulla on omat periaatteensa ja tavoitteensa. Se perustuu siviiliväestön tarpeisiin ja sitä annetaan yksinomaan näiden tarpeiden perusteella.
Tasapuolisuus ja puolueettomuus ovat ratkaisevassa asemassa avun toimittamisessa siviiliväestölle ja välttämätön edellytys avustustyöntekijöiden turvallisuudelle. Humanitaarista apua ei ole suotavaa toimittaa sotilasvoimien toimesta tai niiden avustamana. Humanitaarinen apu pitäisi joka tapauksessa yhteensovittaa tiiviisti, ja sitä koskevat päätökset olisi tehtävä humanitaarisissa järjestöissä, joilla on tarvittavat valtuudet, tietotaito ja kokemus. Noudatamme näitä periaatteita humanitaarista apua koskevissa arvioissamme ja mahdollisissa toimissamme, jos konflikti puhkeaa.

Sumberg (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Meillä on edessämme uhka maailmanrauhalle. Irakin tilanne on erittäin vakava. Euroopan parlamentti osoittaa olevansa täysin merkityksetön elin, kun se käy ainoastaan kahden tunnin mittaista keskustelua tästä aiheesta eikä noudata catch the eye -menettelyä, minkä vuoksi vain rajoitetulla määrällä jäseniä on mahdollisuus osallistua keskusteluun.
Jos Euroopan parlamentti haluaa olla merkityksellinen elin, sen on annettava enemmän aikaa kaikkien näkökohtien ilmaisemiseen. On epäoikeudenmukaista, että tämä tilaisuus on annettu vain parlamentin johtaville toimijoille ja ettei tavallisilla jäsenillä ole mahdollisuutta osallistua keskusteluun.

Puhemies.
Muistutan niitä kollegoja, jotka ovat huolissaan tästä asiasta, ensinnäkin siitä, että puheenjohtajakokous, jossa käsitellään esityslistan vahvistamista, on oikea paikka tämäntyyppisten kysymysten esiin ottamiseen. Tämä on toinen merkittävä tästä aiheesta käymämme keskustelu viime viikkojen aikana, eikä se jää myöskään viimeiseksi. Toivon, että keskustelumme ilmentävät parlamentissa vallitsevaa laajaa mielipiteiden kirjoa.

Poettering (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionia ja Natoa uhkaa niiden yhtenäisyyden pirstoutuminen. Vaikka Eurooppa onkin tällä hetkellä surullinen näky, jokaisessa kriisissä piilee mahdollisuus. Meidän ei pitäisikään näin ollen sanoa, ettei yhteisessä eurooppalaisessa ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ole järkeä tai että se on epäonnistunut. Meidän on pikemminkin kaksinkertaistettava ponnistelumme, jotta me kaikki voimme todellakin osallistua yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme.
Kaiken ulko- ja turvallisuuspolitiikan perustana on oltava selkeä analyysi. Tällainen analyysi on Irakin tapauksessa se, että ongelmana on nimenomaan Saddam Hussein, joka johtaa rikoksiin, sortoon ja murhiin perustuvaa hirmuvaltahallintoa. Arvoisa komission jäsen, Irak on tosi asiassa rikas valtio, mutta sen diktaattori on ominut rikkaudet itselleen. Näin ollen kaikki ne, jotka pitävät Yhdysvaltoja ongelmana, sekoittavat syyn ja seurauksen. Ongelmana on nimenomaan Irakin diktaattori.

Ryhmämme on vakuuttunut siitä, että Saddam Husseinin hallussa olevat joukkotuhoaseet ovat uhka alueelle ja vaarantavat maailmanrauhan. Irakin aseistariisumisen on tapahduttava YK:n suojeluksessa. Aseistariisumisen on myös tapahduttava rauhanomaisesti, jos se on vain suinkin mahdollista, ja sotilaallisia keinoja on käytettävä vain, jos rauhanomainen aseistariisunta osoittautuu mahdottomaksi. Vastuussa siitä, tapahtuuko aseistariisunta rauhanomaisesti vai sotilasvoimaa käyttäen, on yksinomaan Irakin diktaattori Saddam Hussein.
(Suosionosoituksia)
Muistelkaammepa vain tapahtumien aikajärjestystä. Euroopan sisäisen sekä Euroopan ja Yhdysvaltojen välisen eripuraisuuden syynä on viime kädessä Saksan eristäytyminen, josta on vastuussa sen nykyinen liittokansleri.
(Suosionosoituksia oikealta, välihuomautuksia)
Saksan liittokansleri helpotti Saddam Husseiniin kohdistuvaa painetta eristämällä Saksan muusta kansainvälisestä yhteisöstä todetessaan liittopäivävaalikampanjan aikana, ettei Saksa aio osallistua mihinkään YK:n Irakia koskeviin toimiin. Syyt tällaiseen menettelyyn eivät ole tiedossani. Liittokansleri toimi näin tehdessään epäeurooppalaisella tavalla, sillä asioista on tapana keskustella ensin muiden eurooppalaisten kanssa ennen kuin näin kauaskantoisia lausuntoja esitetään julkisissa vaalitilaisuuksissa. Hän teki saman uudelleen myös osavaltiovaaleissa, mutta se ei tuonut hänelle menestystä äänten muodossa.
Tulemme seuraavaksi aikajärjestyksessä toiseen tapahtumaan, nimittäin Ranskan ja Saksan Elysée-sopimuksen juhlallisuuksien yhteydessä antamaan yhteiseen julkilausumaan. Haluan todeta erityisesti myös ranskalaisille ystävillemme, että tämän julkilausuman yhteydessä poliittisessa psykologiassa on syntynyt väärä vaikutelma siitä, että Ranskan kanta olisi nyt yhteneväinen Saksan kanssa. Ranska ei ole ollut näkemyksissään koskaan niin yksioikoinen kuin Saksa, mutta tällainen poliittinen vaikutelma tästä julkilausumasta välittyi.
Seuraavaksi oli vuorossa kahdeksan unionin jäsenvaltion antama julkilausuma. Totean ryhmäni puolesta, että pahoittelemme tätä yhteisön päätöksentekoprosessin sivuuttavaa toimintatapaa emmekä voi yhtyä siihen. Hyväksymme kuitenkin julkilausuman sisällön. Julkilausuma oli myös tarpeen, jotta saatoimme lähettää amerikkalaisille kumppaneillemme ystävyyden viestin.
(Suosionosoituksia keskeltä ja oikealta)
Meidän on nyt vastattava kysymykseen siitä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Suosittelen, että mietimme sitä, miten ymmärrämme suhteemme Yhdysvaltoihin. Jos ymmärrämme eurooppalaisen yhtenäisyyden vastakohtana Yhdysvalloille, rakennamme Eurooppaa tyhjän päälle. Haluamme sen sijasta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välistä kumppanuutta, joka perustuu tasavertaisten kumppaneiden väliseen yhteistyöhön ja monenväliseen kumppanuuteen.
Meillä on tietysti myös vaatimuksia amerikkalaisille kumppaneillemme. Meistä ei ole oikein, että presidentti Bushin johtama hallinto näkee Yhdysvaltojen ja Euroopan suhteet mieluiten kahdenvälisinä suhteina, joissa ovat toisin sanoen osapuolina Washington ja Pariisi, Washington ja Lontoo, Washington ja Rooma, Washington ja Madrid, Washington ja Berliini ja niin edelleen. Meidän on määriteltävä Yhdysvaltojen ja Euroopan suhde tavalla, joka mahdollistaa yhteisen eurooppalaisen toiminnan ja jossa eurooppalaiset toimielimet toimivat amerikkalaishallinnon neuvottelukumppanina.
(Suosionosoituksia)
On nimittäin myös Yhdysvaltojen etujen vastaista, jos emme rakenna tätä tasavertaisuuteen perustuvaa kumppanuutta Yhdysvaltojen kanssa. Tämä on nähtävissä juuri nyt, kun unionin sisäinen eripuraisuus heijastuu myös Naton toimintaan. Amerikkalaishallinnon ja presidentti Bushin pitäisi myös tunnustaa Euroopan yhtenäisyyden arvo, koska tämä yhtenäisyys on myös Yhdysvaltojen etujen mukaista.
Sekä minun että ryhmäni mielestä olisi vaarallista, jos me Euroopassa alkaisimme jälleen muodostaa akseleita, kuten kerran teimme. Kuvitelkaapa vain, että Euroopassa olisi, enkä halua puhua tässä yhteydessä akseleista, tavallaan kaksi yhteistä kantaa: toisaalta Pariisin, Berliinin ja Moskovan kanta ja toisaalta Lontoon, Rooman, Madridin ja Washingtonin kanta. Näin tällä hetkellä näyttää olevan tapahtumassa. Jos Eurooppa antaisi itsestään tällaisen kuvan maailmalle, se olisi toki painajaismainen näky. Meidän on siksi toimittava yhteisön kehyksen sisällä. Kaikki asiat, joita teemme nyt, on tehtävä yhteisön pohjalta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ryhmämme tukee siksi päätöstänne kutsua koolle ylimääräinen Eurooppa-neuvosto.
Haluaisin sanoa vielä vain pari sanaa Turkin kysymyksestä. Jos turkkilaiset kumppanimme pyytävät meitä ottamaan heidät mukaan suunnitteluun ja toimittamaan heille aseita puolustusta varten, emme nähdäkseni voi kieltäytyä tällaisesta hartaasta pyynnöstä. Toivon, että pääsemme ratkaisuun myös tässä kysymyksessä.
(Suosionosoituksia)
Toivon neuvoston puheenjohtajavaltiolta, että ensi maanantaisessa Eurooppa-neuvostossa saavutetaan kolme asiaa. Näitä ovat eurooppalainen yhteinen kanta, sillan rakentaminen Euroopan ja Yhdysvaltojen välisen syvän kuilun ylle ja sellaisen viestin lähettäminen Irakin diktaattorille, että hänen on riisuttava maansa aseista. Toivottavasti aseistariisuminen tapahtuu rauhanomaisesti YK:n johdolla!
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Barón Crespo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan yhdentymisen suurin saavutus on se, että puolen vuosisadan ajan olemme onnistuneet estämään sodan syttymisen Euroopassa ja korvanneet sodan rauhalla ja yhteisellä kohtalolla. Eurooppalaiset eivät vain elä yhdessä unionissa, vaan meillä on yhteinen veljeyteen ja molemminpuoliseen suvaitsevaisuuteen perustuva kohtalo. Jatkamme tämän Euroopan rakentamista, vaikka se onkin joskus vaikeaa. Yhdentynyt Eurooppa ei kuitenkaan tarkoita vanhaa Eurooppaa, jolle olivat tunnusomaisia kansakuntien väliset toistuvat sodat, eikä fasismin ja natsismin oppien mukaista uutta Eurooppaa. Meillä on tällä hetkellä paljon useampia yhdistäviä kuin erottavia tekijöitä. Me kaikki haluamme rauhaa, vastustamme verenhimoisia diktaattoreita ja haluamme nähdä joukkotuhoaseiden häviävän.
Perheissä ja myös Euroopan unionissa voi olla hetkiä, jolloin tilanne on jännittynyt, mutta meidän on pystyttävä pääsemään yli tällaisista tilanteista yhteisvastuullisuuden ja molemminpuolisten kompromissien avulla. Lähestymistapa, joka voi yhdistää Euroopan, perustuu YK:n valtuuksiin, kansainvälisen lain kunnioittamiseen ja asetarkastajien työn jatkumiseen. Meitä ei ole tuomittu sotaan, vaan meidän on tehtävä työtä antaaksemme rauhalle mahdollisuus.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tässä yhteydessä Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä tukee ja pitää myönteisenä presidentti Simitiksen oikeaa ja oikea-aikaista aloitetta. Meidän on tehtävä kaikki mahdollinen yhteisen kannan aikaan saamiseksi ja voitettava erimielisyydet neuvoston sisällä ja myös ehdokasvaltioiden kanssa, jotka ovat jo unionin jäseniä.
Haluaisin oikaista jäsen Poetteringin käsityksiä Saksan nykyisen hallituksen eristäytymistä koskevien väitteiden osalta. Haluan muistuttaa häntä siitä, että ensimmäinen saksalainen sodanjälkeinen hallitus, joka on hoitanut täysin velvoitteensa kansainvälisessä politiikassa, on ollut liittokansleri Schröderin johtama sosialistien ja vihreiden hallituskoalitio. Ennen sitä oli pelkästään passiivista politiikkaa harjoittavia hallituksia. Schröderin hallitusta ei ole näin ollen eristetty, vaan se on hyvässä seurassa.

Jos tarkastelemme vastuutamme Euroopan parlamenttina, parlamentti oli huomattavan yhtenäinen tammikuussa antamassamme päätöslauselmassa. Tämä päätöslauselma hyväksyttiin parlamentin suurella enemmistöllä, josta Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä vetäytyi odottamatta viime hetkellä asiasta neuvoteltuaan. Ryhmäni pyytää parlamentin puhemiestä käyttämään tätä päätöslauselmaa ohjenuoranaan puheessa, jonka hän pitää ensi maanantaina. Tässä päätöslauselmassa Euroopan parlamentti kehottaa neuvoston puheenjohtajavaltiota esittämään vakavan vetoomuksen Yhdysvalloille ja korostaa tarvetta soveltaa ja noudattaa täysimääräisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia. Parlamentti vastustaa kaikkia yksipuolisia sotatoimia ja katsoo, että ennaltaehkäisevä isku olisi YK:n peruskirjan vastainen. Parlamentti myös kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita tekemään aloitteen ehdottamalla, että kansainvälinen rikostuomioistuin tutkisi Irakin johtajan syyllisyyttä sotarikoksiin ja ihmisyyden vastaisiin rikoksiin.
Tältä osin on tärkeää huomauttaa, ettemme saa nyt yrittää arvailla sitä, mitä tulevaisuudessa tapahtuu. Sotakoneiston ei saa antaa edetä omalla painollaan, koska se johtaisi meidät sotaan. Sota on edelleen vältettävissä, ja YK järjestönä on edelleen tarpeellinen.
YK:n turvallisuusneuvoston kehyksen ulkopuolella toteutettavilla yksipuolisilla toimilla olisi geopoliittisesti tuhoisia ja ennalta-arvaamattomia seurauksia Irakin lisäksi koko Lähi-idälle. Emme saa unohtaa, että Irak on kaikesta huolimatta edelleen maallinen ja uskonnollisesti moniarvoinen yhteiskunta, mikä on tärkeää, kun otetaan huomioon lisääntyvä uskonnollinen fundamentalismi. Olemme kuulleet komission Irakin humanitaarista tilannetta koskevan selonteon, jossa huomautetaan myös tähän liittyvistä riskeistä ja josta kiitän komission jäsentä Nielsonia.
Meidän on siksi jatkettava asetarkastajien tukemista ja vaadittava, että Irak noudattaa turvallisuusneuvoston päätöslauselmia, emmekä saa antaa sen esittää siinä yhteydessä mitään tekosyitä tai vältteleviä vastauksia. Asetarkastusryhmien johtajat ovat tässä yhteydessä huomauttaneet, että on myönteistä, että Irak on suostunut sallimaan valvontalennot ja tekee yhteistyötä asetarkastajien kanssa. Kansainvälinen yhteisö on pannut tällä hetkellä toivonsa asetarkastajiin. Heidän on jatkettava työtään, ja meidän on tuettava heitä tässä työssä.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin todeta, että olemme syyskuun 11. päivän tapahtumista lähtien korostaneet tarvetta yhteensovittaa toimia Yhdysvaltojen kanssa ja ilmaisseet solidaarisuutemme tälle suurelle maalle taistelussa kansainvälisen terrorismin uhkaa vastaan. Tähän ei ole syynä pelkästään historiallinen kiitollisuutemme ja ystävyytemme, jotka perustuvat Yhdysvaltojen rooliin eurooppalaisen demokratian puolustajana kahdessa maailmansodassa. Nyt ei ole kyse siitä, missä määrin olemme ystäviä Yhdysvaltojen kanssa paperilla. Olemme eri mieltä Yhdysvaltojen kanssa ennaltaehkäisevän sodan opista, ja tämä on myös sanottava ääneen. Vieläkin suurempi erimielisyys vallitsee Yhdysvaltojen puolustusministerin Rumsfeldin Münchenissä viime viikolla esittämistä valitettavista toteamuksista, jotka torjumme täysin. Hän loukkasi lausunnoillaan yhtä Euroopan unionin jäsenvaltiota eikä selittänyt sitä asiaa, joka hänen pitäisi selittää. Hän ei nimittäin selittänyt, miksi hän meni toimiessaan ministerinä Reaganin hallituksessa Bagdadiin antamaan joukkotuhoaseita silloiselle liittolaiselleen, Saddam Husseinille. Tämä asia hänen on selitettävä.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, että olemme Yhdysvaltojen kanssa ystäviä ja liittolaisia, jotka käyttäytyvät todellisten ystävien tavoin, koska sanomme mitä ajattelemme. Olemme Yhdysvaltojen liittolaisia yhteisten historiallisten velvoitteiden ja periaatteiden takia. Meidän on taisteltava antaaksemme rauhalle ja toivolle mahdollisuus. Sota ja joukkotuho eivät ole väistämättömiä, ja pyydämmekin neuvoston puheenjohtajaa Simitistä puhumaan ensi maanantaina yhdellä suulla Euroopan puolesta.
(Suosionosoituksia)

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, on vaikea uskoa, että koko maailmanyhteisön ja erityisesti Euroopan unionin eripuraisuus voisi enää paheta siitä, kun "kahdeksan pääministerin jengi" allekirjoitti harkitsemattoman kirjeensä, jossa tuettiin Yhdysvaltoja Irakin kysymyksessä. Olemme nyt kuitenkin tekemässä julkisen riitelyn uutta pohjanoteerausta, kun erimielisyydet leviävät YK:sta ja EU:sta myös Natoon. Kansainvälisissä instituutioissamme vallitsee anarkia, mikä ainoastaan helpottaa Saddam Husseinin tilannetta.
Jos aiomme estää näitä säröjä muuttumasta todelliseksi poliittiseksi kuiluksi, hallitustemme on lopetettava keskinäinen kiistelynsä, noudatettava jälleen unionin perusperiaatteita ja edettävä sen pohjalta, mikä yhdistää jäsenvaltioita. YK, Nato ja Euroopan yhteisö ovat instituutioina palvelleet meitä hyvin, ja ne ovat liian arvokkaita hylättäväksi niiden erimielisyyksien vuoksi, joita jäsenvaltioilla on tällä hetkellä Irakin tilannetta koskevasta lähestymistavasta.
Jos tämä edellyttää lisäksi Yhdysvalloilta hieman kärsivällisyyttä, se ei ole mikään huono asia. Yleinen mielipide Yhdysvalloissa ei ole niin yhtenäinen kuin presidentti Bush teeskentelee. Yli kolmasosa amerikkalaisista haluaa edelleen, että YK:ssa järjestetään uusi äänestys konfliktin oikeutuksesta, eikä lähes neljäsosa amerikkalaisista halua lähettää Irakiin Yhdysvaltojen joukkoja. Kun maan entinen presidentti pyytää kärsivällisyyttä ja johtava demokraattisenaattori John Kerry toivoo Amerikkaa, jossa maan öljyntarve ei luo varjoaan sotilaallisen mahdin ylle, onko presidentti Bushilla todellakin molempien puolueiden tuki, joka antaa hänen politiikalleen tarvittavan uskottavuuden?
Demokratia voi olla vaikeaa, ja tuen saaminen jollekin näkökannalle vaatii usein aikaa ja hyviä perusteluja. On kuitenkin parempi käyttää aikaa näiden perustelujen esittämiseen ja tehdä asiat oikein kuin ryhtyä toimiin puolella teholla. Liberaalit onnittelevat siksi puheenjohtajavaltio Kreikkaa ensi maanantaisen Eurooppa-neuvoston koollekutsumisesta. Luotamme siihen, että kaikki hallitukset osallistuvat tähän kokoukseen. Niiden pitäisi tulla kokoukseen valmiina kuuntelemaan ja etsimään yhteistä lähestymistapaa eikä pelkästään toistamaan hyvin tunnettuja kantojaan.
Eurooppalaisten johtajienkin olisi pidettävä huoli siitä, etteivät he yliarvioi omia mahdollisuuksiaan. YK:n pakolaisjärjestö UNHCR varautuu jo mahdolliseen pakolaiskriisiin ja noudattaa näin aivan oikein sitä ohjetta, että on pelättävä pahinta ja toivottava parasta. Kollektiivisena puolustusjärjestönä Naton tulisi noudattaa samaa periaatetta, ja jokaisen Nato-maan velvollisuus Naton perustamissopimuksen 4 artiklan nojalla on tukea Turkin avustuspyyntöä.
Kun otetaan huomioon Hans Blixin viime raportissaan esittämät varaukset, perjantaina esitettävällä asetarkastajien raportilla on erityinen merkitys. Asetarkastajien määrän lisäämistä vaativien tahojen pitäisi ottaa huomioon Hans Blixin toteamus siitä, ettei pääasiallisena ongelmana ole asetarkastajien määrä vaan pikemminkin Irakin aktiivinen yhteistyö. Jos asetarkastajat raportoivat Irakin edistymisestä aktiivisen yhteistyön suuntaan, Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian pitäisi antaa YK:n prosessille mahdollisuudet toimia.
Kaiken tämän synkkyyden keskellä voimme ehkä saada lohtua yhdestä toivonsäteestä. Kun asetarkastajat esittävät uuden raporttinsa ensi perjantaina, maailman katseet kohdistuvat jälleen YK:n turvallisuusneuvostoon. Turvallisuusneuvosto on se elin, joka edustaa kansainvälisen yhteisön korkeinta arvovaltaa ja pohtii Irakin kohtaloa. Meidän pitäisi olla tyytyväisiä siihen, että YK, joka on perustettu suojelemaan maailmanrauhaa, on keskeinen toimija tässä prosessissa. Pitäkäämme huoli siitä, että näin on myös vastaisuudessakin.
Wurtz (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on totuuden hetki. EU:n kanta, jonka se ottaa lähiaikoina uuden Persianlahden sodan mahdollisuuteen, on ratkaisevassa asemassa, kun määrittelemme kuvaamme Euroopasta ja käsitystämme maailmasta. EU:n on kannettava vastuunsa olosuhteissa, joissa ei ole mahdollista pyrkiä jälleen sellaiseen hataraan konsensukseen, johon olemme aivan liian usein tottuneet yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ansiosta. Olemme tällä hetkellä tavallaan kahden tulen välissä, kun toisaalta Bushin hallinto painostaa EU:ta osallistumaan Irakin vastaiseen sotilaalliseen toimintaan ja kun toisaalta meihin kohdistuvat sotaa voimakkaasti vastustavan eurooppalaisen yleisen mielipiteen vaatimukset. Tässä tilanteessa ei ole olemassa kultaista keskitietä, vaan joudumme valitsemaan puolemme.
Millainen viesti parlamentin pitäisi näissä olosuhteissa lähettää Eurooppa-neuvostolle? Parlamentin 30. tammikuuta antama päätöslauselma oli selkeä keskeisten Irakia koskevien kysymysten osalta, ja se on edelleen täysin yhdenmukainen tämänhetkisen näkemyksemme kanssa. Saanen lisätä muutamia seikkoja, jotka perustuvat Euroopan parlamentin juuri Irakista palanneen valtuuskunnan vaikuttaviin kokemuksiin. Tämä valtuuskunta koostui yli 30:stä Euroopan parlamentin jäsenestä, jotka edustivat yhtätoista jäsenvaltiota ja neljää poliittista ryhmää.
Ensinnäkin haluan torjua esitetyt salakavalat väitteet, joiden mukaan olisimme kiitollisuudenvelassa Saddam Husseinille. Päinvastoin jopa läsnä olleiden toimittajien mielestä valtuuskuntamme oli riippumattomin alueella viime aikoina vieraillut valtuuskunta. Yhteytemme Bagdadin hallintoa vastustavaan demokraattiseen oppositioon ja ehdottoman torjuva asenteemme Saddam Husseinia kohtaan ovat kuitenkin riittävän tunnettuja, joten minun ei tarvitse tuhlata yhtään enempää aikaa tähän perusteettomaan ja pikkumaiseen syytökseen. Toivon tältä osin, ettei Euroopan parlamentin ad hoc -valtuuskunta Irakiin pysähdy New Yorkiin vaan jatkaa lopulliseen määränpäähänsä Bagdadiin. Meidän valtuuskuntamme jatkaa sitä vastoin pikaisesti New Yorkiin ja Washingtoniin, missä sodanvastainen liike kasvaa päivä päivältä ulottuen jo kongressin ytimeen.
Mitä me sitten näimme ja kuulimme Irakissa ja mitä yhteisiä johtopäätöksiä olemme tästä tehneet? Olemme ensinnäkin keränneet vaikutelmia ja havaintoja Irakin väestön elämästä Bagdadissa ja sen kaikkein köyhimmissä esikaupungeissa, maan eteläosassa sijaitsevassa Basran kaupungissa ja pohjoisirakilaisessa Mosulin kaupungissa, jossa sijaitsee valtava turkkilaisten kurdipakolaisten leiri. Kaikkialla vallitsee valtava köyhyys. Ne, jotka tunsivat Irakin ennen Persianlahden sotaa, sanovat, että maassa on tapahtunut dramaattista yhteiskunnallista taantumista. Tämä taantuminen on ollut vieläkin merkittävämpää, kun Irakin tämänhetkistä tilaa verrataan siihen, millainen maa oli ennen Iranin kanssa käytyä sotaa.
Irakissa ei ole enää toimivaa taloutta lukuun ottamatta öljyä, jonka vienti on vähentynyt puolella investointien puutteen takia. Maaseudulla kaikki toiminnot ovat romahtaneet, aavikoituminen etenee ja väestön muuttoliike kaupunkeihin kiihtyy. YK:n edustajat varoittavat, että kolmasosa väestöstä kärsii kroonisesta aliravitsemuksesta ja että kolmasosa lapsista on vakavasti alipainoisia. Lapsikuolleisuus on kasvanut räjähdysmäisesti viimeisten kymmenen vuoden aikana. Yli 8 000 koulua on rappioitunut ja tarvitsee korjausta, johon ei ole nyt varaa. Opiskelijoilla ei ole kirjoja, ja opettajien palkka vastaa muutamaa euroa kuukaudessa.
Tämänpäiväisessä Irakissa ihmiset eivät elä, vaan he yrittävät ainoastaan pysyä hengissä öljyä ruoasta -ohjelmasta saatavan vähäisen avun turvin. Tätä ohjelmaa rahoitetaan hiilivedystä saatavilla tuloilla, ja se toimii suoraan hallituksen alaisuudessa. Nykytilanne on seurausta kaksitoista vuotta jatkuneesta kauppasaarrosta, ja on ehdottoman välttämätöntä lopettaa tämä sietämätön kollektiivinen rangaistus.
Sodan ihmisten mieliin jättämistä muistoista voi saada kuvan menemällä, kuten me teimme, maan eteläosassa sijaitsevalle niin sanotulle demilitarisoidulle vyöhykkeelle. Siellä lukemattomien tuhoutuneiden panssarivaunujen, autojen, maastoautojen ja linja-autojen romut muistuttavat meitä siitä, että konfliktin viime hetkillä, juuri kun Irakin joukot olivat vetäytymässä, suoritettu viimeinen pommitus vaati yli 30 000 tarpeetonta uhria.
Tätä taustaa vasten ihmisten päällimmäisinä tunteina ovat nyt fatalismi, alistuneisuus ja hiljainen kärsimys. Uusi sota johtaisi epäilemättä ruoan ja veden jakelun tuhoisaan keskeytymiseen, mikä merkitsisi humanitaarista katastrofia. Pelkästään tämä syy riittää mielestämme tekemään kaikenlaisen uuden sodankäynnin Irakissa täysin mahdottomaksi vaihtoehdoksi olosuhteista riippumatta. Sodankäynnistä luopumiseen on kuitenkin myös toinen syy, nimittäin se vaara, että sota lisää koko alueen epävakautta. Tämä vaikuttaisi ensimmäisenä Lähi-itään, missä palestiinalaiset elävät parhaillaan yhtä historiansa pahinta tilannetta.
Toinen vaikuttava kokemus oli mielestämme se, kun tapasimme asetarkastajien edustajan ja YK:n Bagdadissa toimivan asetarkastuskeskuksen johtajan. Heidän näkemyksensä olivat erittäin järkeviä. Ensinnäkin niin kauan kuin asetarkastajat ovat läsnä Irakissa, Saddam Husseinin on vaikea valmistaa kiellettyjä aseita. Toisaalta he kuitenkin totesivat, että on täysin mahdotonta saada tällainen tehtävä päätökseen kahden kuukauden kuluessa. Jos asetarkastajille annetaan kuitenkin aikaa ja voimavaroja ja jos Irakin viranomaiset tekevät yhteistyötä asetarkastajien kanssa, on mahdollista saavuttaa kansainvälisen yhteisön tavoite, joka on sen varmistaminen, ettei Irak ole enää uhka maailmalle.
Totesimme siksi julkisesti Irakissa, että tällä hetkellä Irakin ainoana mahdollisuutena on mielestämme tehdä täydellistä yhteistyötä YK:n asetarkastajien kanssa. Näin ollen myös Ranskan ja Saksan esittämät ehdotukset asetarkastajien voimavarojen vahvistamiseksi ovat mielestämme tällä hetkellä ainoa hyväksyttävä tapa ratkaista tämä kriisi, koska tässä ratkaisumallissa suljetaan pois kaikenlaisen sotilaallisen toiminnan mahdollisuus.
Ryhmämme toivoo, että EU:n jäsenvaltiot omaksuvat tämän kannan. Odotamme tätä erityisesti niiltä jäsenvaltioilta, jotka ovat YK:n turvallisuusneuvoston jäseniä, varsinkin siinä tapauksessa, että näillä mailla on veto-oikeus turvallisuusneuvostossa. Näiden jäsenvaltioiden pitäisi tarvittaessa käyttää veto-oikeutta, jos se on ainoa tapa kieltäytyä antamasta suostumusta niiden maiden häpeällisille toimille, jotka ovat juopuneet vallasta ja vaarantavat tällä hetkellä maailmanrauhan ja tasapainon. Mitä YK:n uskottavuudesta jäisi jäljelle, jos vahvimmalle osapuolelle periksi antamiseen perustuvan politiikan seurauksena kourallinen valtioita rikkoisi näin julkeasti YK:n peruskirjan henkeä?
Ensi lauantaina kaikkialla maailmassa syntyy valtava sodanvastainen kansalaisliike, jollaista ei ole ennen nähty monissa maissa. Toivomme näkevämme mahdollisimman monen Euroopan parlamentin jäsenen osallistuvan näihin mielenosoituksiin, koska Euroopan velvollisuutena on vastustaa imperialistista koneistoa. Uusi strateginen oppi, jonka Bushin hallinto julkisti viime vuoden syyskuun 20. päivänä, kuvastaa tämän imperialistisen koneiston luonnetta ja päämääriä. Tälle koneistolle ovat tunnusomaisia sotilaallisen voiman palvonta, hallitsemisen jano ja väite, jonka mukaan se pystyy tarvittaessa ryhtymään yksin ennaltaehkäiseviin toimiin saavuttaakseen tavoitteet, joilla ei ole mitään tekemistä maailman turvallisuuden kanssa.
Totesimme syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen, että olemme Yhdysvaltojen liittolaisia mutta emme osa sen johtamaa liittoutumaa. Niitä muutamia jäsenvaltioiden johtajia, jotka ovat valmiita jakamaan Euroopan Valkoisen talon merkistä, on muistutettava tästä periaatteesta. Nyt, ennen liittymissopimusten ratifiointia meidän on mielestäni aika sanoa ehdokasvaltioille hyvin suoraan, että meidän on oltava varmoja yhteisestä tavoitteestamme. Emme saa sekoittaa uutta Eurooppaa Naton uudistamiseen.
Meidän on pysyttävä ajan tasalla siitä, mitä mieltä yleinen mielipide eri puolilla Eurooppaa on. Yhä useampien eurooppalaisten silmissä Yhdysvaltojen johtajien messiaaninen ja suuruudenhullu käytös johtaa siihen, että Yhdysvallat menettää luottamuksessa sen, minkä se on saavuttanut vallan avulla. Tämä tilanne asettaa Euroopan unionille historiallisen velvoitteen vastustaa Yhdysvaltojen sijasta niiden tahojen vaarallisia hegemoniapyrkimyksiä, jotka väittävät voivansa antaa maailmalle käskyjä Yhdysvaltojen nimissä mutta jotka johtavat maailman sen sijasta vain kaaokseen.
Kuten aluksi totesin, meillä on totuuden hetki. Historiaa ei ole vielä kirjoitettu. Toivokaamme, että ne, jotka pitävät kortteja käsissään, pystyvät arvioimaan vastuunsa painoa.
Jonckheer (Verts/ALE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, valtaosa yleisestä mielipiteestä kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa vastustaa edelleen ajatusta Irakissa käytävästä sodasta. Jos todellisena tavoitteena on riisua Irak aseista, meidän on vahvistettava asetarkastusohjelmaa. Asetarkastajat ovat sodan vaihtoehto. Jos taas tavoitteena on ensisijaisesti syrjäyttää Irakin hallinto voimakeinoin, meidän on tehtävä tässä ja nyt Yhdysvaltojen hallituksen tapaan se johtopäätös, että asetarkastusohjelmasta on nyt tullut merkityksetön.
Meidän on näin ollen vahvistettava perjantaina kokoontuvassa turvallisuusneuvostossa, että päätöslauselman 1441 ainoana tavoitteena on riisua Irak aseista. Muistuttaisin teitä siitä, että Euroopan parlamentin täysistunnossa 30. tammikuuta annettu päätöslauselma noudattaa selkeästi tätä logiikkaa. Tämä parlamentin omaksuma kanta ei tarkoita mitenkään sitä, että hyväksymme Irakin hallituksen diktatuurin luonteen. Se tarkoittaa päinvastoin sitä, ettemme halua, että hallinnonvaihdos saadaan aikaan sodan avulla. Jäsen Poettering, tämä on Saksan hallituksen kanta, ja tällä kannalla on myös tukijoita. Tämä on myös Ranskan ja Belgian hallituksen kanta, ja toivon, että siitä tulee ensi maanantaina kokoontuvassa Eurooppa-neuvostossa myös kaikkien 15 jäsenvaltion hallitusten yhteinen kanta. Tapahtuu ensi maanantaina sitten mitä tahansa, olen ylpeä näiden eri hallitusten omaksumasta kannasta.

Mainitsin edellä Euroopan yleisen mielipiteen, mutta haluaisin käsitellä puheenvuorossani myös irakilaisten kohtaloa, joskaan en yhtä perusteellisesti kuin jäsen Wurz. Minäkin olin mukana tässä 31 parlamentin jäsenen muodostamassa valtuuskunnassa. Tavattuamme Irakissa sekä YK:n että kansalaisjärjestöjen edustajia tulimme yksimielisesti siihen lopputulokseen, että kahden sodan ja edelleen voimassa olevan kauppasaarron takia Irakin väestö on polvillaan. Uudella Irakissa käytävällä sodalla olisi selvästikin katastrofaalisia humanitaarisia seurauksia, minkä vahvistivat meille kaikki Bagdadissa tapaamamme YK:n työntekijät. Näinkö me todellakin kuvittelemme valmistelevamme irakilaisten tulevaisuutta?
Lopuksi haluan korostaa, kuten olen jo aiemmin tehnyt ja kuten me teimme jo edellisessä täysistunnossa, tarvetta muuttaa kauppasaartoa koskevia järjestelyjä, jotta irakilaisille voidaan antaa edes jonkinlaista toivoa. Ennen syyskuun 11. päivän tapahtumia koko kansainvälinen yhteisö tunnusti, että tällä kauppasaarrolla on kielteisiä vaikutuksia, koska se auttaa Saddam Husseinin diktatuuria, pitää väestön hallinnosta riippuvaisena ja tukahduttaa samaan aikaan maan talouden. Ehdotan, että samalla kun tehostamme asetarkastusohjelmaa, meidän pitäisi myös tarkistaa öljyä ruoasta -ohjelman mandaattia. Tämä antaisi irakilaisille mahdollisuuden ostaa paikallisia tuotteita ja rohkaisisi siten Irakin taloutta aloittamaan alusta sekä siirtäisi myös vastuun ruoka-annosten jakelusta YK:n alaiselle Maailman elintarvikeohjelmalle.
(Suosionosoituksia)

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, tämä on poikkeuksellisen tärkeä keskustelu, sillä jännite kansainvälisessä politiikassa kasvaa jatkuvasti. Jos emme ole varovaisia ja jos tämä kriisi hoidetaan huonosti, sillä on ainoastaan vakavia ja pitkäaikaisia seurauksia meille kaikille monilla aloilla.
Olisi surullista, jos YK:n arvovaltaa heikennettäisiin siinä määrin, että se menettää kansainvälisen uskottavuutensa. Siksi on välttämätöntä taata, että YK osallistuu kaikkiin vaiheisiin siinä prosessissa, jossa Irakin hallitus riisutaan joukkotuhoaseista. Kansainvälistä turvallisuutta palvellaan parhaiten kollektiivisesti YK:n kaltaisten maailmanlaajuisten instituutioiden kautta. Pienempien jäsenvaltioiden kannalta on monella tapaa jopa tärkeämpää, että niiden turvallisuutta suojelee YK:n kaltainen kansainvälinen järjestö.
Tämä on asian ydin. Eurooppalaiset suhtautuvat vilpittömän myönteisesti YK:n työhön, tukevat tätä työtä ja luottavat siihen. Itse asiassa kukaan ei kiistäisi hetkeksikään niiden YK:n virkamiesten ammattitaitoa ja rehellisyyttä, jotka osallistuvat virallisesti asetarkastustehtäviin Irakissa. YK on ollut mukana koko siinä prosessissa, jossa Irakin hallitus pyritään riisumaan joukkotuhoaseista. YK:n on säilyttävä keskeisenä toimijana tässä jatkuvassa aseistariisunnan prosessissa. Kaikenlainen yksipuolinen toiminta tulevina viikkoina vahingoittaisi merkittävästi ja vakavasti YK:n arvovaltaa ja uskottavuutta järjestönä, joka osallistuu kansainvälisen hallinnon ylläpitämiseen maailmassa.
Asetarkastuksia on jatkettava niin kauan kuin asetarkastajat itse ja YK:n turvallisuusneuvosto katsovat, että ne palvelevat hyödyllistä tarkoitusta. Me kaikki haluamme ratkaista tämän kysymyksen rauhanomaisesti takaamalla, että Irakin hallitus noudattaa YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1441. Saddam Husseinin on tunnustettava, että kansainvälinen yhteisö haluaa ratkaista tämän kysymyksen rauhanomaisin keinoin. Saddam Husseinin rauhanomainen aseistariisuminen on ehdottomasti hyväksyttävin ja suositeltavin toimintapa meidän kaikkien kannalta.
EU:n jäsenvaltioiden hallitukset tapaavat ensi maanantaina tarkastellakseen uudelleen poliittista tilannetta. Eurooppa-neuvoston kokous pidetään hetkellä, jolloin Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden välinen jännite kasvaa. Toivon todellakin, että Eurooppa-neuvoston kokousta voidaan käyttää ja käytetään laukaisemaan tämä jännittynyt tilanne, joka ei ole yksinkertaisesti kenenkään etujen mukainen. Eurooppa-neuvoston kokous pidetään vain muutama päivä sen jälkeen, kun YK:n asetarkastajat ovat julkistaneet seuraavan raporttinsa.
Meidän on pyrittävä vastaisuudessakin turvaamaan yhteinen eurooppalainen Irakia koskeva kanta niistä erittäin selvistä mielipide-eroista huolimatta, joita eri jäsenvaltioiden hallitusten välillä on tällä hetkellä Irakin kysymystä koskevan lähestymistavan valinnasta. Meidän kaikkien on pyrittävä tarkastelemaan tätä kysymystä muutamien seuraavien viikkojen aikana kollektiivisesti rauhallisella ja järkevällä tavalla.
Saddam Husseinin ei saa kuitenkaan antaa uhmata YK:n arvovaltaa, kuten hän on pyrkinyt aiemmin tekemään. Emme saa unohtaa, että kyseessä on mies, joka loukkaa karkeasti kansalaistensa ihmisoikeuksia. Hän on muun muassa käyttänyt kemiallisia aseita omia kansalaisiaan vastaan. Hän on hyökännyt Iraniin ja Kuwaitiin sekä pommittanut aiemmin Saudi-Arabiaa ja Israelia. Tämä on varmasti brutaalin sotaisuuden ennätys. Saddam Hussein on riisuttava aseista, ja hänen on ymmärrettävä, että kansainvälinen yhteisö vaatii vastaisuudessakin, että hän todellakin riisuu maansa aseista. YK:n on kuitenkin oltava edelleen se järjestö, joka valvoo YK:n päätöslauselman 1441 tai minkä tahansa sellaisen myöhemmin annettavan päätöslauselman täytäntöönpanoa, josta YK mahdollisesti sopii tässä erittäin tärkeässä ja arkaluonteisessa asiassa.
Belder (EDD).
Atlantin molemmilla puolilla muutamien viime päivien aikana aiheutettu molemminpuolinen vahinko ei ole hyödyttänyt Irakin väestöä eikä kansainvälistä turvallisuutta. Siitä hyötyy itse asiassa ainoastaan Bagdadin nykyinen hirmuvaltahallinto. Irakin kohdalla on kyse myös Euroopan unionin mahdollisesta naapurista, kun otetaan huomioon ehdokasvaltio Turkin asema. Tämä poliittinen mahdollisuus saa minut esittämään pari kysymystä puheenjohtajavaltio Kreikalle. Onko neuvosto alistunut Irakissa vallitsevaan tilanteeseen ja kaikkiin niihin vaarallisiin seurauksiin, joita tällä tilanteella saattaa olla koko kansakunnalle ja alueelle? Vai pyrkiikö neuvosto luomaan Irakille paremmat sisä- ja ulkopoliittiset tulevaisuudennäkymät ottamalla Irakin hyvin kirjava oppositio aktiivisesti mukaan Irakia koskevaan politiikkaansa? Saddam Husseinin vastainen uusi patoamispolitiikka aiheuttaa kansainväliselle yhteisölle ja sitä kautta myös Euroopan unionille ennemmin tai myöhemmin vakavaa vahinkoa.
Toinen kysymykseni koskee Turkin kantaa Pohjois-Irakissa asuviin kurdeihin. Oletan, että myös Turkki on kutsuttu ensi maanantaina pidettävään Irakin kriisiä käsittelevään Eurooppa-neuvoston kokoukseen. Kansainvälisen lehdistön mukaan myös ehdokasvaltiot saavat kutsun kokoukseen. Aikooko neuvosto tässä kokouksessa keskustella Turkin kanssa myös kurdikysymyksestä, joka on erittäin keskeinen tekijä Irakin kriisissä? Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oletan, että neuvosto on yksimielinen Irakin alueellisen koskemattomuuden säilyttämisen osalta!

Bonino (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tällä hetkellä on uskoakseni vain yksi 13 palatsinsa suojiin sulkeutunut henkilö, joka on onnellinen tämänhetkisistä tapahtumista ja tuntee niiden vahvistavan omia asemiaan. Tämä henkilö on Saddam Hussein. En tiedä, johtuuko se hänen pirullisesta nerokkuudestaan vai meidän taikka teidän typeryydestänne, mutta tämä henkilö on onnistunut erittäin lyhyessä ajassa paljastamaan Euroopan unionin ja Naton sisäisen kriisin, josta ei toivoaksemme tule kuitenkaan YK:n sisäistä kriisiä.
Hyvät parlamentin jäsenet, meille demokraateille sodan vaihtoehto ei ole status quo eli se verenhimoinen ja julma diktatuurihallinto, jota monet teistä kuvasivat "rauhaksi". Sodan vaihtoehtona on politiikka, ja poliitikkojen tehtävä on määritellä, millainen rauha, millaiset ehdot ja millaiset säännöt. Poliittisia ehdotuksia ei ole kuitenkaan muutamia latteuksia lukuun ottamatta ehdotettu Irakin kriisin osalta. Piti tämä omahyväinen parlamentti siitä tai ei, ainoassa tällä hetkellä käsiteltävänä olevassa poliittisessa ehdotuksessa esitetään, että vapaata ja demokraattista Irakia hallinnoisi YK:n suojeluksessa toimiva siirtymäajan hallitus, joka toimisi Irakin ja sen väestön demokraattisen muutoksen moottorina. Te pystytte ainoastaan mumisemaan rauhasta. Mitä se oikeastaan tarkoittaa, rukoustako? Rauhaa kenelle? Sorretuille irakilaisilleko? Jos menette miljoonien muiden tapaan osoittamaan mieltänne rauhan puolesta, arabien yleisessä mielipiteessä teidän tulkitaan tukevan Saddam Husseinia, pidittepä siitä tai ette. Jos olisitte ottaneet tunnuslauseeksenne "Vapaa Irak", olisitte heikentäneet ristiriitaisia argumentteja ja luoneet niin vahvan aseman, että jopa Saddam Hussein olisi nähnyt maastapaon edut. Näin ei tapahtunut, ja katsokaa nyt tätä kaaosta.
Toivon, että tämä yksittäinen ehdotus, jonka tuhannet ihmiset ovat nyt allekirjoittaneet, on ainoa kohta, jonka osalta Eurooppa-neuvoston näkemykset lähentyvät toisiaan. Tämän ehdotuksen avulla voimme uskoakseni saada takaisin osan menetetystä arvokkuudestamme.

Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Irakin ongelma on eräänlainen Gordionin solmu, joka on avattava kansainvälisen yhteisön mahdollisimman suuren yksimielisyyden avulla. Terrorismi on vuotava haava, joka saattaa tulehtua, jos toimiin ryhdytään ilman turvallisuusneuvoston tukea. Tämä tarkoittaa ensinnäkin sitä, että Irakin on noudatettava asianmukaisesti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1441. Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja todeta, että olisi hyvä päivä kansainväliselle yhteisölle ja YK:n uskottavuudelle, jos kaikkia YK:n päätöslauselmia noudatettaisiin.
Me kaikki tiedämme, että tämä kansainvälinen kriisi johtuu siitä, ettei Irak ole noudattanut kyseistä päätöslauselmaa. Saddam Husseinin, joka on osoittanut aiemmin vaarallisuutensa käyttämällä avoimesti biologisia ja kemiallisia aseita myös siviilejä vastaan, on näin ollen tehtävä yhteistyötä kansainvälisen yhteisön kanssa ja annettava YK:n asetarkastajille kaikki heidän tarvitsemansa tiedot hallussaan olevista joukkotuhoaseista.
Irakia hallitsee lisäksi diktatuuri, joka ei kunnioita ihmisoikeuksia eikä demokratiaa. Euroopan parlamentti on näyttänyt esimerkkiä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien puolustamisessa eikä voi siten suvaita tätä tilannetta.
Toinen seikka, jonka haluan mainita, on se, että meidän on käytettävä ensin kaikkia rauhanomaisia ja diplomaattisia keinoja saadaksemme Irakin noudattamaan päätöslauselmia. Kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta on suojeltava, eivätkä kansainvälisellä tasolla toteutettavat toimet saa heikentää YK:n tai sen turvallisuusneuvoston uskottavuutta. Irakin vastaisen sotilaallisen toiminnan on oltava tietysti vasta aivan viimeinen keino, ja kansainvälisen yhteisön on annettava siihen valtuudet asetarkastajien raportin perusteella.
Tämä kansainvälinen kriisi korostaa samaan aikaan Euroopan unionin heikkoutta. Puheenjohtajavaltio Kreikan pitäisikin mielestäni kehottaa unionin 15:tä jäsenvaltiota omaksumaan yhteinen tätä asiaa koskeva kanta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa. Kaikkiin yhteisiin kantoihin pitäisi kuitenkin mahdollisuuksien mukaan sisällyttää myös ehdokasvaltiot. On lopetettava toimet, jotka jakavat kansainvälistä yhteisöä eri leireihin ja aiheuttavat eripuraa sen sisällä. Jos jäsenvaltiot eivät nimittäin omaksu yhteistä lähestymistapaa Irakin ongelmaan, se merkitsee kuolettavaa iskua unionin ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uskottavuudelle.

Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuuntelin äsken tarkkaavaisesti neuvoston puheenjohtajan puheenvuoroa, jossa hän selitti, mitä 17. päivänä kokoontuvassa ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa on määrä tehdä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni olisi erittäin hyvä asia, jos pystyisimme todellakin löytämään yhteisen kannan mainitsemienne kysymysten osalta. Nämä kysymykset ovat myös keskeisessä asemassa parlamentin 30. tammikuuta antamassa päätöslauselmassa, johon olette epäilemättä tutustuneet huolellisesti.
Haluaisin tarkastella lähemmin näitä neljää kysymystä. On selvää, että kaikki joukkotuhoaseet on poistettava Irakista. Tästä asiasta me kaikki olemme uskoakseni samaa mieltä. Olemme epäilemättä samaa mieltä myös YK:n asevalvonta- ja tarkastuskomission (UNMOVIC) ja Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA), toisin sanoen asetarkastajien toimien tukemisesta, kun he pyrkivät riisumaan Irakin aseista. YK:n etusijaisuuden säilyttäminen on asia, jossa meillä tulee olemaan vaikeuksia ja jonka osalta on tärkeää selkiyttää unionin kantaa. Tämä kansainvälinen järjestö johtaa aseistariisumisprosessia, ja näin on oltava myös tulevaisuudessa. Vain YK pystyy antamaan legitimiteetin kaikille toimille, jotka osoittautuvat tarpeellisiksi Irakin tapauksessa. Meidän on myös tehtävä selväksi, että vastustamme yksipuolisia toimia ja että torjumme ehdottomasti ennaltaehkäisevän sodan. Lopuksi on todettava, että meidän on yritettävä kaikkia meille yksilöinä ja ryhmänä mieleen tulevia keinoja, joilla voidaan estää tämä sota ja löytää kriisiin rauhanomainen ratkaisu. Tähän on monia mahdollisuuksia. Viimeisimmät Euroopassa esitetyt ehdotukset viittaavat tähän suuntaan.
Haluaisin käsitellä yhtä asiaa ja esittää yhden alustavan huomautuksen selventääkseni jäsen Poetteringin puheenvuoroa. Parlamentti ei ole ehkä tietoinen siitä, että meillä Saksassa oli vaalit viime vuoden syyskuun 22. päivänä. Ne voitti Gerhard Schröder eikä Edmund Stoiber. Tätä jäsen Poettering ei pysty vieläkään sulattamaan, ja hän uskoo pystyvänsä saamaan parlamentissa pitämillään puheilla aikaan Schröderin kukistumisen. Hän voi olla vastaisuudessakin tässä uskossa, mutta en usko parlamentin olevan kovinkaan kiinnostunut tästä asiasta. Parlamentilla on aivan toisenlaisia ongelmia, joita meidän pitäisi käsitellä.
Yksi näistä ongelmista koskee ehdokasvaltioita. Meidän on mielestäni tehtävä Euroopan unionin tuleville jäsenille erittäin selväksi yhteisvastuullisuuden periaatteen merkitys. Tämä periaate on aivan yhtä tärkeä kuin Kööpenhaminan kriteerit ja kaikki muut teknokraattiset kriteerit, joilla niin sanoakseni mitattiin ehdokasvaltioiden valmiutta liittyä unioniin. En pidä hyväksyttävänä sitä, että ehdokasvaltiot ilmaisevat tällaisella hetkellä solidaarisuutensa Yhdysvaltoja kohtaan, vaikka pidänkin solidaarisuutta Yhdysvaltoja kohtaan myönteisenä eikä minulla ole mitään sitä vastaan. Ensisijaisen tärkeää on kuitenkin solidaarisuus Euroopan unionia kohtaan, jonka on määrä hyväksyä ehdokasvaltiot jäsenikseen ja joka on ponnistellut valtavasti tämän aikaansaamiseksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tällä hetkellä puhutaan paljon Euroopan jakautumisesta. Eurooppa ei ole uskoakseni ollut koskaan niin yhtenäinen kansalaistensa tasolla kuin nyt, kun se torjuu tämän Irakin vastaisen sodan. Sotaa vastustaa 80-90 prosenttia kaikkien jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden kansalaisista.

Mietinkin, miten jäsen Poettering, jonka olen tuntenut nyt 20 vuotta, voi esittää näkemyksiä, jotka ovat näin kaukana hänen omien kansalaistensa näkemyksistä.
(Suosionosoituksia)

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, samaan aikaan kun sotarummut kumisevat, Eurooppa kiistelee. Kiistelemme keskenämme ja kiistelemme Yhdysvaltojen kanssa. On uskomattoman surullista nähdä, miten yhteisen eurooppalaisen ulkopolitiikan suurenmoiset tavoitteet murenevat vähitellen.
Naton turvallisuusneuvostossa vallitsevat erimielisyydet ovat erittäin valitettavia nyt, kun meidän on kiistatta niin tärkeää seistä yhtenäisessä rintamassa. Ainoa voittaja näissä erimielisyyksissä on Saddam Hussein. Häviäjiä puolestaan ovat EU, Nato, YK sekä EU:n Yhdysvaltojen-suhteet, jotka ovat heikentyneet merkittävästi. Tällä eripuraisuudella voi olla uskomattoman vakavia seurauksia, eikä unionin eri jäsenvaltioiden pääkaupungeista esitettävistä useista aloitteista ole mitään hyötyä, ellei niitä yhteensoviteta. Kilpailusta ei ole hyötyä näissä olosuhteissa, ja tarvitsemmekin sen sijasta yhteistyötä. Vakaumuksellisena eurooppalaisena minua nolottaa EU:n kykenemättömyys yhtenäiseen toimintaan.
Verkko Saddam Husseinin ympärillä kiristyy, ja maailman kärsivällisyys on loppumassa. Hän ja vain hän voi estää sodan. Irakin eikä YK:n on todistettava, ettei maassa ole joukkotuhoaseita. Päätöslauselma 1441 on erittäin selvä tältä osin.
Hans Blix ja muut asetarkastajat esittävät perjantaina uuden raporttinsa. Edellisessä raportissaan Blix huomauttaa Irakin diktaattorin riittämättömästä yhteistyöhalukkuudesta. Perjantaina esitettävä raportti on siten erittäin tärkeä. Jos Blix ja hänen kollegansa tarvitsevat enemmän aikaa, sitä on annettava heille. Turvallisuusneuvoston on sen jälkeen päätettävä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Saksan liittokanslerin omaksuma YK:n vastainen kanta on erittäin valitettava. Tässä ei ole kyse Saksan sisäpolitiikkaan kuuluvasta asiasta vaan asiasta, joka koskettaa koko Eurooppaa. YK tarvitsee tukeamme näinä vaikeina aikoina. Jäsen Sakellariou, ehdokasvaltioiden haukkumisen sijasta paikallaan olisi pienimuotoinen itsekritiikki.

Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon teille onnea maanantaisessa kokouksessa ja toivon onnea yrityksellenne yhdistää jäsenvaltiot. Nyt saattaa olla jo liian myöhäistä, mutta maanantainen Eurooppa-neuvoston kokous on EU:n viimeinen mahdollisuus puhdistaa sen melko tahriintunut maine. Onnea!

Wyn, Eurig (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin osallistuin Verts/ALE-ryhmän edustajana valtuuskuntaan, joka vieraili Irakissa viime viikolla. Haluaisimme sanoa niille korkea-arvoisille parlamentin jäsenille, jotka kritisoivat tätä vierailua, että se oli tärkeä ja oikea-aikainen rauhanaloite, jonka aikana meillä oli myös tilaisuus arvostella selväsanaisesti Irakin hallitusta ja vaatia Saddam Husseinin eroa.
Irakilaiset toivovat vilpittömästi rauhaa. Kansainvälisen yhteisön pakotteet ovat saattaneet Irakin sekasorron valtaan, irakilaiset opettajat ja yliopistoprofessorit ansaitsevat vain 10 Yhdysvaltain dollaria kuukaudessa ja maassa kuolee 3 000 lasta joka kuukausi aliravitsemukseen ja tärkeiden lääkkeiden puutteeseen. Jos sota lopultakin puhkeaa Irakissa, loppuu myös ainoa ohjelma, jonka avulla maa tällä hetkellä selviää, nimittäin YK:n öljyä ruoasta ---ohjelma, mikä saisi Irakissa aikaan valtavan kaaoksen. Sota loisi 900 000 pakolaista, jotka pakenevat Yhdysvaltojen sijasta Lähi-idän ja Euroopan maihin aiheuttaen näin ennennäkemättömän humanitaarisen avun katastrofin. Mainitsemani luvut eivät ole omia lukujani vaan perustuvat YK:n antamiin tietoihin.
Jos silmiemme edessä kehittyvä humanitaarinen tragedia voidaan ratkaista rauhanomaisesti, se on varmastikin ainoa vaihtoehtomme. Pidän tältä osin rohkaisevana useiden maiden tekemää aloitetta, jossa vaaditaan asetarkastajien määrän lisäämistä sekä lisäajan myöntämistä asetarkastuksia ja YK:n rauhanturvajoukkojen mahdollista väliintuloa varten. Jos asetarkastajat voivat välttää puolen miljoonan siviilin kuoleman, se on varmastikin ainoa järkevä toimintatapa, jota voimme harkita.
Tässä uhkaavassa sodassa on kyse myös Irakin ihmisoikeuksista ja demokratiasta. Vierailin Irakin pohjois-osassa Makhturissa sijaitsevalla kurdien pakolaisleirillä, missä 10 000 Turkista paennutta kurdia on vankeina omassa leirissään. He saavat poistua leiristä vain tiukassa valvonnassa. Yhdysvaltojen ja Turkin tuorein sopimus, jossa Turkille luovutetaan koko Pohjois-Irakissa sijaitsevan kurdien perinteisen asuinalueen valvonta, on painajaismainen suunnitelma, jossa kurdit joutuvat jälleen vainon ja hyökkäysten kohteiksi. Miten kauan kansainvälinen yhteisö voi antaa kurdien kärsimysten jatkua?
Oli Irakin uusi hallinto sitten millainen tahansa, demokratian on koskettava kaikkia sen kansalaisia, niin kurdeja, shiioja, turkkilaisia kuin tietysti irakilaisiakin. Demokratia on kuitenkin saatava aikaan rauhanomaisin keinoin eikä pommituksilla ja tappamalla puoli miljoonaa puolustuskyvytöntä miestä, naista ja lasta.
Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tässä Irakin surullisessa kysymyksessä on monta näkökohtaa. Olemme jo maininneet erittäin monia niistä, mutta minua hämmästyttää tässä vaiheessa propagandan ja erityisesti demonisoinnin uskomaton voima. Kaikkialla maailmassa on tällä hetkellä monia ihmisiä, jotka uskovat luultavasti täysin vilpittömästi, että Saddam Hussein uhkaa maailmanrauhaa tai että hän jopa näännyttää omia kansalaisiaan nälkään, kuten jäsen Poettering juuri äsken totesi. Jos Irakin tilanne ei olisi näin dramaattinen, tällainen väite olisi huvittava. Totuus on kuitenkin juuri päinvastainen ja niin yksinkertainen, että on melkein noloa joutua sanomaan se ääneen. Yhdysvaltojen ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukset ovat ylläpitäneet vuosien ajan hirvittävää kauppasaartoa pakottaen irakilaiset elämään tai pikemminkin pysymään hengissä eräänlaisessa getossa.
Irak on näin ollen maa, jolta on viety elinvoima ja joka on nyt melko kyvytön käymään minkäänlaista sotaa. Karl Ritter, joka johti vuonna 1998 päättyneitä asetarkastuksia, vakuutti meille, että on mahdotonta, että Irak pystyisi kehittämään minkäänlaisia joukkotuhoaseita. Toistan, propagandan on ollut pakko olla erittäin tehokasta, kun se on saanut meidät nielemään selvän valheen toisensa jälkeen.
Toisaalta, vaikka Irak olisikin aseistanut, mikä oikeus meillä olisi viedä siltä kaikki keinot puolustaa itseään? Tämä on toinen asia, joka propagandalla on saavutettu. Meidät on nimittäin saatu unohtamaan yksi maailmanjärjestyksen edellytyksistä, joka on sellaisista suvereeneista valtioista muodostuva maailma, jotka tekevät yhteistyötä toistensa kanssa ja ovat tasapainossa keskenään. Irakin aseistaminen ei ole sen vaarallisempaa kuin muidenkaan maiden ja erityisesti sen naapurivaltioiden aseistaminen, sillä Saudi-Arabian, Iranin ja Syyrian vaikuttimina eivät välttämättä ole parhaimmat aikeet. Uskon aivan yksinkertaisesti siihen, ettei meillä ole oikeutta riisua Irakia aseista sen enempää kuin meillä on oikeus riisua mitään muutakaan maata aseista, kuten kenraali de Gaulle muistutti meitä vuonna 1963 kieltäytyessään allekirjoittamasta ydinsulkusopimusta.
Toiseksi tällä propagandalla on saatu meidät uskomaan, että niin sanotulla kansainvälisellä yhteisöllä on oikeus syrjäyttää jonkin maan hallinto, mikä on ehdottomasti ristiriidassa kansainvälisen lain ja jopa maailmanjärjestyksen perustotuuden, kansojen vapauden kanssa. Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni tähän viimeiseen huomautukseen. Toivon, että oivallamme tämän seikan vähitellen tämän vuosisadan kuluessa.

Le Pen (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, monet ihmiset huomaavat nyt sen sanoinkuvaamattoman kurjuuden, johon kauppasaarto on ajanut Irakin väestön viimeisten kymmenen vuoden aikana. Olemme yrittäneet selittää tätä parlamentille yli 30:ssä julkisissa istunnoissa pidetyssä puheenvuorossa, mutta turhaan. Vielä ei ole kuitenkaan liian myöhäistä pysäyttää tätä helvetinkonetta, joka on ensin saanut aikaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan romahtamisen ja aiheuttanut eripuraa Euroopan unionin ja Naton sisällä ja joka uhkaa nyt maailmanrauhaa. Sivistysvaltiot ja Kansainyhteisö tekivät ihmiskunnan vitsauksesta sodasta laittoman, ja myöhemmin YK otti ensisijaiseksi tavoitteekseen rauhan palauttamisen ja suojelemisen. Ainoastaan laillinen puolustautuminen antaa oikeutuksen aseisiin tarttumiseen.
Kuka voi todellakin uskoa, että Irakin kaltainen pieni maa, jolta on viety elinvoima ja joka on tuhottu, pystyisi uhkaamaan Yhdysvaltoja ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jotka ovat sata tai jopa tuhat kertaa sitä voimakkaampia? Irakia on vaadittu todistamaan syyttömyytensä, mutta tiedämme, että tämä on pirullinen vaatimus, koska lain mukaan syyttäjän on todistettava syyllisyys. Tämän hyökkäyksen oikeuttamiseksi on käytetty halveksittavia ja häpeällisiä toimia. Pääministeri Blair kehtasi esittää Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneelle todisteena asiakirjan, joka oli varastettu opiskelijalta ja päivätty kymmenen vuotta sitten. Myös Colin Powell todisti tämän asiakirjan oikeaksi turvallisuusneuvoston edessä. Vaikka heidän petoksensa paljastui, kumpikaan ei tehnyt ilmeistä johtopäätöstä eikä eronnut. Jos tämä harkittu rikos suoritetaan kansalaisten vastustuksesta huolimatta, sotarikolliset on tuomittava ja Irakin lasten veren on tahrittava heidän kätensä.

Brok (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Le Pen arvioi tilannetta uskoakseni hieman väärin. Jos joku on massamurhaaja, niin Saddam Hussein, se on päivänselvää. Kysymys on siitä, millä keinoilla hänet voidaan riisua aseista. Meidän on tehtävä selväksi, että on välttämätöntä hyödyntää kaikkia mahdollisuuksia rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi, vaikka tällaisen ratkaisun löytäminen saattaakin olla erittäin vaikeaa meillä jäljellä olevan ajan rajoissa.
Olen erittäin kiitollinen siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio Kreikka on kutsunut koolle ylimääräisen Eurooppa-neuvoston monien Euroopan unionin jäsenvaltioiden viime viikkojen ja kuukausien toimista huolimatta. Eurooppa-neuvoston kokous antaa meille tilaisuuden pitää pieni hengähdystauko tässä tilanteessa, jota voitaisiin melkeinpä kutsua jäsenvaltioiden väliseksi yleiseksi tappeluksi, ja miettiä, mikä meitä yhdistää ja miten voimme tulla vielä yhdessä mukaan toimintaan antaaksemme myönteisen panoksemme tähän prosessiin. Toivon, että monet tämän parlamentin jäsenistä tukevat jäsenvaltioiden hallituksia ja että maanantaisessa Eurooppa-neuvostossa saavutetaan sen ansaitsema menestys, jotta Eurooppa ei päädy näyttämään typerältä tämän kiistan yhteydessä.
Mielestäni on tärkeää ymmärtää, ettei tässä yhteydessä saa ryhtyä tunneperäisiin ja refleksinomaisiin toimiin. Vaikka historialliset rinnastukset eivät ole koskaan hyvä ajatus, minusta tuntuu joskus siltä kuin olisimme palanneet vuoden 1914 kesään. Olenkin sitä mieltä, että meidän kaikkien on käynnistettävä uudelleen keskinäiset keskustelumme, jotta me eurooppalaiset voimme pääosin yhtenäisinä osallistua neuvotteluihin YK:n viimeisestä Irakia koskevasta päätöslauselmasta. Tässä päätöslauselmassa on pyrittävä hyödyntämään kaikkia mahdollisuuksia rauhaan ja tehtävä samaan aikaan selväksi, että Saddam Hussein on riisuttava aseista. Jos kyseisessä YK:n päätöslauselmassa annetaan valtuudet siihen, että aseistariisuminen voidaan tehdä tarvittaessa voimakeinoin - mutta vain, jos vältämme yksipuoliset toimet - meillä on mahdollisuus onnistua tässä. Voimankäyttö voidaan kuitenkin välttää vain, jos eurooppalaiset esiintyvät yhtenäisenä rintamana. Kaikki ne, jotka ovat heikentäneet tätä yhtenäisyyttä, ovat myös heittäneet pois Euroopan mahdollisuuden osallistua tämän kiistan ratkaisemiseen.
Menéndez del Valle (PSE).
Arvoisa puhemies, Eurooppa ei ole jakautunut Irakin kysymyksessä. Sen hallitukset ovat jakautuneet, mutta sen yleinen mielipide ei ole.
Kuten me kaikki tiedämme, valtaosa eurooppalaista on yhtynyt vastustamaan sotaa. Tämä näkökohta on näin ollen otettava huomioon, kun keskustellaan Euroopan jakautumisesta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osalta. Euroopan kansalaisten pitäisi muuten myös ottaa tämä huomioon, kun he äänestävät tulevissa vaaleissa.
Tähän asiaan liittyy kuitenkin yksi minua erityisesti huolestuttava näkökohta, nimittäin se, että niin monet ehdokasvaltioiden hallitukset ovat liittyneet toimintaan, jossa tuetaan eurooppalaisten arvojen ja periaatteiden vahvistamisen sijasta Euroopan ulkopuolisen supervallan sotaisaa lähestymistapaa. Tämän supervallan arvot, kuten kuolemanrangaistus ja kansainvälisen rikostuomioistuimen vastustaminen, eivät ole meidän arvojamme. Luotan kuitenkin myös näiden ehdokasvaltioiden yleiseen mielipiteeseen.
Suhtaudun vähemmän optimistisesti siihen kuiluun, joka erottaa meidät Yhdysvalloista ja jota Bushin hallinto pikemminkin syventää päivä päivältä. Pidän huonona merkkinä sitä, että jotkut niin sanotun "liberaalin" lehdistön edustajista Yhdysvalloissa ovat taipuvaisia liittymään sodan kannattajiin ja että ne esittävät tässä yhteydessä lisäksi loukkauksia, jotka eivät oletettavasti ole niiden arvolle sopivia. Näin ollen saatoimme valitettavasti lukea New York Timesista äskettäin seuraavan lauseen: vain vähämielinen tai ehkä ranskalainen voisi olla hyväksymättä Colin Powellin perusteluja. Julistaudun ranskalaiseksi enkä hyväksy Powellin perusteluja.

Tämä Yhdysvaltojen kielteinen suhtautuminen koskee Ranskan lisäksi myös Saksaa. Richard Perle, yksi puolustusministeri Rumsfeldin kovapintaisista neuvonantajista, loukkasi äskettäin Yhdysvaltojen toista vanhaa Eurooppaa edustavaa kumppaniparkaa toteamalla, ettei saksalaisilla ole merkittävää roolia kansainvälisessä päätöksenteossa. Tämän toteamuksen valossa julistaudun saksalaiseksi ja sosiaalidemokraatiksi.
(Suosionosoituksia)
Suurimman ja merkittävimmän kömmähdyksen on kuitenkin mielestäni tehnyt Yhdysvaltojen ulkoministeriön tiedottaja Richard Boucher. Kuten tiedätte, Osama Bin Laden antoi äskettäin erittäin ajankohtaisen lausunnon, jossa hän kehotti kaikkia muslimeja tukemaan irakilaisia parhaillaan valmisteltavan hyökkäyksen edessä siitä huolimatta, että jälkimmäiset ovat sosialisteja ja uskottomia. Päinvastaisen johtopäätöksen tekemisen sijasta Boucher toteaa tämän lausunnon vahvistavan al-Qaidan ja Irakin väliset yhteydet. Hän myös lisää Yhdysvaltojen todenneen jo aiemmin, että tämä on sivistyneen maailman taistelu sivistysvaltioiden suojelemiseksi.
Arvoisa puhemies, hyvät ystävät, nyt siis ilmenee, että Bushin hallinto tukee sivilisaatioiden välistä sotaa.
(Suosionosoituksia)

Nicholson of Winterbourne (ELDR).
Arvoisa puhemies, terrorismin uhka on nyt läsnä kaikkialla. Äkillisen, odottamattoman ja väkivaltaisen kuoleman synkkä ja painostava uhka leijuu yhtä lailla kaikkien jäsenvaltioidemme sotavoimien ja siviilien yllä. Äskettäin paljastui, että al-Qaida-verkoston ja Pohjois-Irakissa asuvia vapaita kurdeja vastaan taistelevien Saddamia tukevien voimien välillä on yhteyksiä. Irakin sisällä on kuitenkin toiminut vuodesta 1986 lähtien paljon paremmin järjestäytynyt ja vanhempi terroristijärjestö, nimittäin MKO tai MEK, jona se tunnetaan Yhdysvalloissa. MKO:lla on tuhansia jäseniä niin Irakin rajojen sisä- kuin ulkopuolellakin. Näitä joukkoja rahoittaa, varustaa, aseistaa ja kouluttaa Irakin armeija, ja ne ovat osallistuneet vuodesta 1986 lähtien täysipainoisesti, ainakin sotilaallisesti, kaikkiin Saddamin monista sodista.
Yhdysvallat jäädytti MKO:n varat vuonna 1994 ja julisti tämän monia peitenimiä käyttävän ryhmän kansainväliseksi terroristijärjestöksi. EU seurasi Yhdysvaltojen esimerkkiä vasta vuonna 2001. New York Times julkaisi kuitenkin viime viikolla MKO:ta koskevan kokosivun ilmoituksen, jossa käytettiin Yhdysvaltojen kongressin jäsenten nimiä ja valokuvia ja väitettiin heidän tukevan tätä järjestöä. Tunnetut MKO:n jäsenet ovat olleet läsnä viimeaikaisissa Irakia koskevissa keskusteluissamme. Nämä ihmiset ovat uhka maailman turvallisuudelle. Heidän järjestönsä iskee hiljaa mutta kuolettavasti. MKO on Saddamin yksityinen kansainvälinen terroristiarmeija, joka toimii meitä kaikkia vastaan. Vaikka olemmekin eri mieltä Irakin tulevasta kohtelusta, pyydän, että MKO:n toiminnan aiheuttamiin turvallisuusnäkökohtiin kiinnitetään paljon suurempaa huomiota kansalaistemme ja maailmanlaajuisen turvallisuuden nimissä. Sillä syttyy Irakin sota tai ei, MKO:n rikolliset tappavat ja tuhoavat jatkuvasti viattomia keskuudessamme.
Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, matkustin viime viikolla parlamentin valtuuskunnan mukana New Yorkiin, missä kävimme todella mieleenpainuvia keskusteluja Hans Blixin ja Kofi Annanin kanssa. Valtuuskuntamme joutui kuitenkin myös todistamaan häpeällistä tapausta, jossa neljän YK:n turvallisuusneuvostossa istuvan EU:n jäsenvaltion edustajat eivät tehneet pienintäkään yritystä salatakseen erimielisyyksiään. Tällainen menettely oli nöyryyttävää, mutta oliko se myös väistämätöntä. Siitä emme ole vielä varmoja. Tiedän, että yhteisymmärryksen saavuttaminen ensi maanantaisessa Eurooppa-neuvostossa on äärimmäisen vaikeaa, mutta kieltäydyn hyväksymästä sitä, että nämä erimielisyydet ovat väistämättömiä. Ranska on ehdottanut asetarkastajien määrän ja valtuuksien lisäämistä. Hans Blix ja Mohamed El Baradei esittävät ensi perjantaina todennäköisesti varovaisen myönteisen raporttinsa, jossa kannatetaan juuri tätä asetarkastajien määrän ja valtuuksien lisäämistä.
Esitän näin ollen Yhdistynen kuningaskunnan, Espanjan ja Italian hallituksille hartaan vetoomuksen, että ne luopuisivat Yhdysvaltoja myötäilevästä roolistaan ja hyödyntäisivät viimeinkin niitä erittäin todellisia mahdollisuuksia, joita meillä on edelleen riisua Irak aseista rauhanomaisin keinoin. Kehotan samaisia hallituksia olemaan kääntämättä selkäänsä Euroopalle. Monet jäsenet ovat jo todenneet tämän iltapäivän aikana, että kaikissa EU:n jäsenvaltioissa tehdyt mielipidetutkimukset viittaavat yhteen asiaan. Eristyksiin eivät ole joutuneet Ranskan, Saksan eikä Belgian hallitus, vaan kosketuksen eurooppalaiseen todellisuuteen ovat menettäneet Tony Blair, José María Aznar ja Silvio Berlusconi. Haluan sanoa yhden asian tässä parlamentissa istuville euroskeptikoille ja myös Yhdysvalloille, jotka ovat erittäin onnellisia tästä EU:n sisäisestä eripuraisuudesta ja pitävät sitä todisteena siitä, ettei yhdestä yhtenäisestä eurooppalaisesta politiikasta tule todennäköisesti koskaan mitään. Tämä parlamentti on eurooppalainen toimielin, joka antoi viimeisimmässä päätöslauselmassaan äänen Euroopan kansalaisten ylivoimaiselle enemmistölle, joka sanoo ei sodalle. Toivon näin ollen vilpittömästi, että tämä Euroopan kansalaisten ylivoimaisen enemmistön ääni kaikuu ensi maanantaina myös Euroopan unionin hallitustenpäämiesten päissä ja sydämissä.
Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, YK:n päätöslauselmaa 1441 on noudatettava. Joidenkin mielestä tämä on yksinomaan Saddam Husseinin vastuulla. He antavat maailman kohtalon luonnevikaisen diktaattorin käsiin. Meilläkin on velvollisuutemme, nimittäin selvittää, miten paljon yhteistyötä tässä ja nyt tarvitaan sodan estämiseksi. Bagdadiin viime viikolla tekemämme vierailun aikana asetarkastajat tekivät erittäin selväksi, että jos he jatkaisivat läsnäoloaan Irakissa, Saddam Hussein ei voisi kehittää uusia eikä käyttää jo hallussaan olevia aseita. Meidän on annettava asetarkastajille enemmän aikaa. Meidän on myös annettava tukemme Ranskan ja Saksan ehdotukselle, ja meidän on toimittava näin osittain humanitaarisista syistä. YK:n pakolaisjärjestö UNHCR on kiinnittänyt huomiota siihen, että 100 000 irakilaista kuolisi sodan ensimmäisten 48 tunnin aikana. Seitsemän miljoonaa ihmistä olisi vailla ruokaa, ja 22 miljoonaa heikkokuntoista irakilaista olisi vailla puhdasta juomavettä. Uhkana olisi sisällissota. Uskallammeko ottaa vastuun tästä kaikesta vaatimalla, että YK:n päätöslauselmia noudatetaan kirjaimellisesti tässä ja nyt? Tämä keskustelu on myös mielestäni liian vakava alistettavaksi sisäpolitiikan välineeksi.
Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, Ranskan, Saksan ja Venäjän viime maanantaina antama yhteinen julkilausuma alkaa virkkeellä, jonka uskon kaikkien hyväksyvän. Nämä kolme maata vahvistavat, että kansainvälisen yhteisön yhteisenä tavoitteena on riisua Irak aseista YK:n asiaa koskevien päätöslauselmien mukaisesti ja että aseistariisuminen pitäisi saattaa päätökseen mahdollisimman nopeasti. Tässä virkkeessä vahvistetaan seuraavat neljä seikkaa: Saddam Hussein on aseistautunut, hän on (oletettavasti) vaarallinen, hänet on riisuttava aseista ja aseistariisumisen pitäisi tapahtua mahdollisimman nopeasti.
Jos aseistariisunnan on määrä tapahtua tehokkaasti, meidän on tehtävä pesäero sellaiseen odotetaan ja katsotaan -politiikkaan sekä kiertelyyn ja kaarteluun, joita olemme nähneet harjoitettavan viimeisten kymmenen vuoden aikana. Jos aiomme kuitenkin tehdä pesäeron tällaiseen politiikkaan, meillä on käytettävissämme vain yksi uusi argumentti, nimittäin aseellisen väliintulon uhka. On ehdottoman välttämätöntä, että tämä argumentti säilyy uskottavana. Emme saa tehdä mitään, mikä tuhoaisi tämän argumentin uskottavuuden, jos haluamme, että keskusteluissa saavutetaan toivomaamme edistystä. Arvoisa puhemies, olen siksi vakaasti sitä mieltä, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen näennäisesti erilaiset strategiat ovat pikemminkin toisiaan täydentäviä kuin ristiriitaisia. Meidän kannattaisi valjastaa tämä täydentävä näkökohta käyttöömme, jos aiomme välttyä pelaamasta Saddam Husseinin peliä.

Galeote Quecedo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olemme iloisia siitä, että Eurooppa-neuvosto on kutsuttu koolle, kuten ryhmäni on vaatinut. Kuvittelisin, että puheenjohtajavaltio Kreikka ylläpitää erittäin tiiviitä yhteyksiä jäsenvaltioihin ehdottaakseen yhteistä kantaa, koska pelkät aikomukset eivät riitä. Ilman tätä kriisiäkin olisi käynyt selväksi, että yksi niistä puutteista, joita sopimusten uudistamisen yhteydessä on käsiteltävä, on se, ettei unionilla ole yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tukemiseen soveltuvia välineitä. Arvoisa komission jäsen Nielson, nyt on kulunut itse asiassa täsmälleen kaksi vuotta ja seitsemän kuukautta siitä, kun komissio sitoutui tekemään aloitteen vastatakseen parlamentin yhteistä eurooppalaista diplomatiaa koskeviin ehdotuksiin. Odotamme aloitettanne edelleen.
Jäsenvaltiot ovat tällä välin ilmaisseet omat kantansa Irakin kysymyksestä. Ranskan ja Saksan muodostama akseli on mielestäni erittäin myönteinen Euroopan yhdentymisen edistämisen kannalta. Viidentoista ja erityisesti 25 jäsenvaltion unionissa kukaan ei voi kuitenkaan olettaa puhuvansa Euroopan unionin puolesta. En myöskään usko joidenkin muiden tapaan, että eurooppalainen identiteetti on määriteltävä vastakohtana Yhdysvalloille.
Tässä vaiheessa eurooppalaisten toimielinten pitäisi tehdä konkreettisia aloitteita, jollaisia en ole vielä nähnyt, Eurooppa-Välimeri-kumppanuuden yhteydessä, koska vaara ei ole peräisin islamista vaan Irakin hallinnosta. Eurooppalaisten toimielinten pitäisi kaikista vaikeuksista huolimatta tehdä myös aloitteita, joilla käynnistetään uudelleen kovia kokenut Lähi-idän rauhanprosessi.
Koska keskustelun kuluessa on viitattu Euroopan historiaan, haluaisin todeta historiamme osoittavan seuraavan seikan. Itsevaltaisten diktaattoreiden ja niille tunnusomaisten laajentumispyrkimysten vastustamista koskevien velvoitteiden laiminlyöminen saattaa olla lyhyellä aikavälillä helpompaa ja myös suositumpaa, vaikkei vuonna 1938 ollutkaan mielipidetutkimuksia kuten nyt. Joudumme kuitenkin ennemmin tai myöhemmin maksamaan tällaisesta politiikasta erittäin kalliin hinnan vapauden ja ihmishenkien muodossa.
Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensi viikon tapahtumissa ei ole varmastikaan kyse siitä, että Eurooppaa yllytettäisiin käymään Yhdysvaltojen kimppuun, vaan kyse on siitä, että Bushin opin vastapainoksi esitetään selkeä eurooppalainen kanta. Bushin oppi perustuu siihen, että Yhdysvaltojen sitoutuminen ennaltaehkäisevään sodankäyntiin antaa sille mahdollisuuden käyttää yksipuolisesti sotilaallista voimaa. Meidän Euroopassa on vahvistettava sitoutumisemme monenväliseen lähestymistapaan, toisin sanoen YK:n toimintaan, ja käytettävä ensin kaikkia ei-sotilaallisia keinoja. Hylkäämme myös teorian mahdollisia uhkatekijöitä vastaan suoritettavista ennaltaehkäisevistä iskuista. Vahvistamme sitoutumisemme tällaisten uhkatekijöiden patoamiseen ennen kaikkea silloin, kun tällä lähestymistavalla on mahdollisuudet menestyä.
Mitä tämä tarkoittaa Irakin tapauksessa? Uskon sen tarkoittavan sitä, että me kaikki inhoamme erittäin syvästi Irakin nykyistä hallintoa ja sen epäinhimillisyyttä. Kaikilla Irakissa asuvilla on oikeus demokraattiseen hallitukseen. Yksikään Turkin kurdien oikeuksien puolestapuhuja, jollaiseksi myös minä luen itseni, ei voi olla ajamatta myös Irakin kurdien oikeuksia. Yksikään maa tai liittouma, oli se sitten vapaaehtoisuuteen tai vastentahtoisuuteen ja keskinäiseen riippuvuuteen perustuva liittouma, ei voi kuitenkaan vaatia itselleen oikeutta hankkiutua yksinkertaisesti eroon epämiellyttävistä hallituksista ja lisäksi käyttää siinä yhteydessä valtavaa voimaa. Tällaista vaatimusta ei voida esittää ennen kaikkea silloin, kun patoamispolitiikalla on menestymisen mahdollisuus.
Kaikilla Irakissa ja sen lähialueilla elävillä on perusteltu intressi varmistaa, etteivät joukkotuhoaseet päädy Saddam Husseinin käsiin. Eikö ole kuitenkaan mahdollista käyttää asetarkastuksia, valvontalentoja ja muita väkivallattomia keinoja, jotta häntä estetään saamasta näitä vaarallisia aseita käsiinsä?
Eurooppa ei voi varmastikaan sallia sitä, että sen tunnusmerkiksi muodostuu vastarinnattomuus- ja myönnytyspolitiikan harjoittaminen uhkaavissa tilanteissa. Voidaanko Euroopalta kuitenkin tästä syystä evätä oikeus kieltäytyä liittymästä sotaan, jota käydään presidentti Bushin ja puolustusministeri Rumsfeldin haluamalla tavalla? Me eurooppalaiset taistelemme arabimaailmassa erityisesti demokratian ja oikeusvaltion puolesta, mutta emme tee sitä aseistautuneina. Myös niin sanottu vanha Eurooppa pyrkii turvaamaan öljy- ja maakaasutoimitukset, mutta onko meillä sen vuoksi oikeus käydä sotaa öljyn vuoksi. Ei ole! Jos lisäksi kyseenalaistetaan selkeä ja yksiselitteinen sitoutumisemme YK:hon ja sen päätöslauselmiin, emmekö me täällä parlamentissa ole sitten tietoisia siitä, miten monia YK:n päätöslauselmia ei ole noudatettu. Emmekö tiedä, että on olemassa yksi tätä aluetta koskeva YK:n päätöslauselma, joka on peräisin vuodelta 1947 ja jota ei ole edelleenkään noudatettu? Tästäkään huolimatta emme ole perustellusti valmiita aloittamaan sotaa!
Olen näin ollen sitä mieltä, että meidän on todellakin autettava YK:ta saamaan se, mihin sillä on oikeus. Meidän on myös pyrittävä takaamaan kaikkien päätöslauselmien noudattaminen. Tämän on kuitenkin koskettava kaikkia YK:n päätöslauselmia, siis niin Irakia kuin Palestiinaakin koskevia. Silloin lähestymistapamme olisi todella eurooppalainen.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Kronberger (NI).
Arvoisa puhemies, sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan jälkeen ihmiset vaativat, että "ei enää koskaan sotaa". Jotta tämä vaatimus voitaisiin täyttää, laadittiin kansainvälinen lainsäädäntö, johon sisältyi nimenomaisesti selkeästi määritelty voimankäyttöä koskeva kielto ja jossa voimankäytöstä tehtiin YK:n alaista. Tässä lainsäädännössä kiellettiin nimenomaisesti kaikenlainen ennaltaehkäisevä hyökkäyssota, jos sillä ei ole YK:n hyväksyntää. Mikä tahansa Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian ennaltaehkäisevä isku Irakia vastaan rikkoisi kiistatta kansainvälistä lakia, ja tällaisella iskulla olisi arvaamattomia seurauksia Lähi-idälle ja arabimaailmalle mutta myös koko maailmanyhteisölle. Jos yksi tai useampi valtio vaatii itselleen etuoikeutta käyttää voimaa ja ottaa laki omiin käsiinsä, se tarkoittaa yksiselitteisesti omankädenoikeutta ja niin sanottua vahvemman oikeutta. Tämän omankädenoikeuden yksi tunnusmerkki on se, että se synnyttää uutta omankädenoikeutta. Kun asioita tarkastellaan tästä näkökulmasta, Euroopan unionin on tehtävä kaikki mahdollinen estääkseen yksipuolisen hyökkäyssodan. Kansalaiset Euroopassa ovat tienneet tämän jo kauan, ja nyt on aika, että myös eurooppalaiset poliitikot ymmärtävät sen.

Tajani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pidän tätä maanantaisen Eurooppa-neuvoston aattona käytävää keskustelua myönteisenä, sillä Euroopan on puhuttava rauhan puolesta ja tuettava kaikkia aloitteita, joilla voidaan estä sota Irakissa. Neuvosto, komissio ja parlamentti voivat yhdessä toimien auttaa muuttamaan Bagdadin tilannetta. Sota voidaan kuitenkin välttää, jos Saddam Hussein poistuu maasta tai jos hän pystyy esittämään konkreettisia todisteita siitä, että on tuhonnut kaikki kielletyt aseet. Irakin diktaattori ei ole toistaiseksi noudattanut YK:n vaatimuksia, jotka on muotoiltu vuonna 1991 annetussa päätöslauselmassa. Jos Irak olisi käyttäytynyt Etelä-Afrikan, Valko-Venäjän tai Kazakstanin tapaan, emme olisi nyt tässä traagisessa tilanteessa.
Bagdadin hallinto on syyllistynyt YK:n tahdon selkeään uhmaamiseen. Irak on käytännössä jättänyt noudattamatta YK:n päätöslauselmia. Mietin, ja jätän teidän harkittavaksenne, onko konfliktin estäminen edelleen mahdollista. Konfliktin estäminen saattaa olla mahdollista, mutta se edellyttää Euroopalta ja kansainväliseltä yhteisöltä yhtenäisyyttä. Irakin hallinto käyttää todellakin kaikenlaista epäyhtenäisyyttä ja jokaista heikkouden merkkiä pyrkiäkseen vahvistamaan omia asemiaan. Unionin on sen vuoksi puhuttava yhdellä suulla, jotta se voi saada aikaan rauhan mutta myös turvata kansalaistensa turvallisuuden. Kansalaisemme ovat edelleen sellaisten terroristijärjestöjen armoilla, jotka uhkaavat käyttää biologisia ja kemiallisia aseita, joita Irakissa saattaa edelleen olla.
Tuen siksi kantaa, jossa unionin toimielimiä ja hallituksia kehotetaan noudattamaan toiminnassaan kolmea suuntaviivaa. Ensinnäkin lujittamaan unionin jäsenvaltioiden välisiä suhteita yhteisen kannan aikaansaamiseksi ja toiseksi estämään Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin väliset ristiriidat. Jälkimmäisen kohdan osalta olen samaa mieltä italialaisen poliitikon kanssa, joka totesi, ettei Euroopan unioni voi toimia, jos se eristäytyy Yhdysvalloista tai toimii päinvastaisella tavalla kuin Yhdysvallat. Kolmanneksi toimielimiä ja hallituksia kehotetaan tekemään kaikkensa suojellakseen Naton ja YK:n kaltaisten monenvälisten järjestöjen uskottavuutta.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että jos Saddam Husseinia ei pakoteta kunnioittamaan YK:n päätöslauselmaa, YK:n turvallisuusneuvostolta viedään käytännössä kaikki arvovalta. Tällaisen kannan on ottanut Italian hallitus, joka toimii neuvoston puheenjohtajavaltiona kuluvan vuoden toisen puoliskon. Tämä on mielestäni toinen syy siihen, miksi meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota Rooman esittämiin rauhaa ylläpitäviin aloitteisiin ja tuettava niitä.
Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, minun on todettava, että olin jokseenkin hämmästynyt kuullessani komission jäsenen Nielsonin avauspuheenvuorossaan esittämät huomautukset. Hän totesi, että Irakin tämänhetkinen köyhyys on seurausta Iranin ja Irakin välisestä sodasta, Persianlahden sodasta ja kymmenen vuotta jatkuneista kansainvälisistä pakotteista. En kuullut hänen mainitsevan kertaakaan sitä, että Saddam Hussein on käyttänyt joukkotuhoaseita tappaakseen satojatuhansia omia kansalaisiaan. Komission jäsen ei myöskään viitannut siihen, että Irakia hallitsee korruptoitunut diktatuuri, joka polkee kansalaistensa vapauksia ja tukahduttaa näiden aloitteet sekä ohjaa omille tileilleen öljyä ruoasta -ohjelmasta saadut rahat, joilla oli tarkoitus hankkia kansalaisille ruokaa ja lääkkeitä mutta joilla Saddam rakentaakin itselleen uusia palatseja. Meidän on tiedostettava, että tämän näytelmän roisto on Saddam Hussein - piste! Tämän kannan kaikenlainen heikentäminen ei vähennä vaan päinvastoin lisää sodan todennäköisyyttä.
Komission jäsen Nielson totesi myös, ettei tämä ole institutionaalinen ongelma, mutta tarjosi meille sitten institutionaalista ratkaisua. Hän totesi, että voisimme ratkaista kaikki nämä ongelmat soveltamalla enemmän määräenemmistöpäätöksiä. Määräenemmistöpäätöksillä ei luoda poliittista tahtoa yhteisen politiikan harjoittamiseen. Tarvitsemme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, emme siis yhtä ainoaa politiikkaa vaan yhteistä politiikkaa.
Meillä kaikilla on omat näkemyksemme siitä, miksi Kööpenhaminassa määritetty yhteinen politiikka on yhtäkkiä vesittynyt. Ranskan presidentti hallitsee erittäin hyvin eurooppalaista yhteistyötä koskevan retoriikan mutta ei yhtä hyvin käytännön näkökohtia. Hän näyttää lisäksi ajattelevan, että yhteiset politiikat koskevat kaikkia muita paitsi häntä. Tarvitsemme kuitenkin yhteistä politiikkaa, se on päivänselvää.
Palauttakaamme mieliin, että päätöslauselmassa 1441 todetaan, että Irak rikkoo tälläkin hetkellä YK:n päätöslauselmia, kuten se on tehnyt jo yli kymmenen vuoden ajan, ja että sen harjoittamalla kaikenlaisella jarrutuspolitiikalla on vakavia seurauksia. Meidän on hyväksyttävä yksimielisesti se, että nämä vakavat seuraukset pannaan myös toimeen. Tämän kannan kaikenlainen horjuttaminen uhkaa heikentää maailmanlaajuista turvallisuutta. Jos aiomme ratkaista tämän tilanteen, tarvitsemme vähemmän nimittelyä ja yhtenäisemmän lähestymistavan.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, 12 vuotta siten, helmikuussa 1991, astui voimaan Kuwaitin vapauttamista seurannut tulitauko. Maaliskuussa 1991 YK:n päätöslauselmassa 686 määriteltiin tämän tulitauon ehdot. Huhtikuussa 1991 annetussa YK:n päätöslauselmassa 687 vaadittiin Irakia hyväksymään kaikkien kemiallisten ja biologisten aseiden, aineiden ja ainesosien kansainvälisessä valvonnassa tapahtuva tuhoaminen, poistaminen tai vaarattomaksi tekeminen. Elokuussa 1991 annetussa YK:n päätöslauselmassa 707 tuomittiin se, ettei Irak ole noudattanut näitä päätöslauselmia.
Saddam Husseinille, joka on 12 vuoden ajan pitänyt YK:n päätöslauselmia pilkkanaan, syyllistynyt sisäiseen sortoon ja kidutuksiin sekä harjoittanut väkivaltaa oman maansa kurdeja ja shiioja vastaan, on nyt annettu viimeinen tilaisuus. Toisin kuin silloin, kun ryhdyimme toimiin pelastaaksemme Falklandin saaret, Kuwaitin ja Bosnian, äänestäjämme ovat tällä kertaa kuitenkin levottomia ja epävarmoja. He eivät näe unionin jäsenvaltioiden hallitusten pyrkivän yhteiseen päämäärään. Unionin kansalaiset näkevät, miten jäsenvaltiot kieltäytyvät noudattamasta Naton jäsenyydestä johtuvaa velvoitettaan suojella Turkkia hyökkäyksen mahdollisuudelta. He ovat saaneet vahvistuksen pelolleen, että eurooppalainen puolustuspolitiikka voisi olla vaarallinen Natolle. Kansalaisemme eivät tiedä, miksi toimia ehdotetaan, mitä niiden jälkeen on määrä tapahtua ja mitkä maat saattaisivat olla seuraavina.
Saddam Husseinin syyllisyyttä pahentaa itse asiassa se, etteivät johtajamme ole onnistuneet selittämään asioita kansalaisilleen. Oman maani pääministerini Blair on epäonnistunut pahasti yrittäessään taivutella Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia. Hän ei pystynyt edes taivuttelemaan ainoatakaan omaa työväenpuoluettaan edustavaa Euroopan parlamentin jäsentä äänestämään politiikkansa puolesta. Toisin kuin Irak, unionin jäsenvaltiot ovat demokratioita. Pääministeri Blair, toisin kuin Saddam, te ette voi aloittaa sotaa ottamatta huomioon kansalaistenne huolenaiheita.
On aika, että esitämme tosiasiat ja tuhoamme myytit. YK:n asetarkastajat eivät ole joukko arkeologeja, jotka kaivavat muinaista Mesopotamiaa esiin hiekasta. Heidän tehtävänsä ei ole leikkiä "piilosta" Saddamin kanssa. Asetarkastajat ovat Irakissa arvioimassa Saddamin todisteita siitä, miten, milloin ja missä hän on tuhonnut tai luovuttanut joukkotuhoaseensa.
Emme tarvitse lisää asetarkastajia, minkä myös Hans Blix on vahvistanut. Tarvitsemme sitä, että Saddam Hussein noudattaa YK:n päätöslauselmia. Missä ovat kemialliset aseet ja ammukset? Missä ovat tuhannet kilot kemialliseen sodankäyntiin tarkoitettuja aineita, esimerkiksi 1,5 tonnia VX-hermokaasua, jonka 10 milligramman annos iholla johtaa nopeaan kuolemaan?
En usko kenenkään meistä haluavan sotaa. Haluamme rauhaa mutta sellaista rauhaa, jota terrorismi ei uhkaa. Saddam Husseinin on ymmärrettävä, että hän joko noudattaa täysimääräisesti YK:n päätöslauselmia tai uhkaa altistaa kansalaisensa jälleen kerran sodan kärsimyksille.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, parlamenttia on pyydetty tänään keskustelemaan tilanteesta, joka on valtava uhka Euroopan yhtenäisyydelle, vaikka Irak sijaitseekin maanosamme rajojen ulkopuolella. Tämä tilanne on myös todellinen testi maidemme kyvylle puolustaa humanistisia arvojaan tällä historiamme ehdottoman kriittisellä hetkellä. En halua vähätellä kansainvälisellä tasolla vallitsevia erimielisyyksiä tai tarvetta päästä, ensin Euroopassa ja sitten YK:ssa, nopeasti yhteisymmärrykseen meitä tällä hetkellä uhkaavien riskien ja niiden diplomaattisten, poliittisten ja sotilaallisten keinojen arvioimisesta, joilla voimme suojautua näiltä vaaroilta. Minusta vaikuttaa siltä, että useimpien tiedotusvälineissä esitettyjen kommenttien tarkoituksena on pikemminkin vedota tunteisiin kuin esittää objektiivinen analyysi tilanteesta.
Koko kansainvälinen yhteisö tuomitsee yksimielisesti Irakin nykyisen hallinnon ja sen, että tämä hallinto halveksii jopa omien kansalaistensa kaikkien perustavimpia ihmisoikeuksia. Kansainvälinen yhteisö tuomitsee myös sen, että Irak on jatkuvasti jättänyt noudattamatta YK:n päätöslauselmia myös silloin, kun se ei yritä tunkeutua suvereenien valtioiden alueelle. Tätä taustaa vasten YK:n jäsenten ja ensisijaisesti turvallisuusneuvoston jäsenten on tehtävä määrätietoisesti työtä sen hyväksi, että YK:ssa päästään yksimielisyyteen parhaasta tavasta ratkaista Irakin kysymys.
Sivistyneessä ja demokraattisessa maailmassa, johon me vetoamme ja jota Irakin nykyinen hallinto mustamaalaa ja pitää pilkkanaan, asianmukainen reaktio tämänkaltaiseen tilanteeseen voisi tietysti olla sotilaallinen, mutta vasta sitten, kun kaikki muut mahdolliset keinot on käytetty. Ennen sotilaallisiin toimiin ryhtymistä pitäisi tutkia ja kokeilla kaikkia järkeviä ratkaisumalleja. Tämä on ainakin se ajatus, jota meillä vapaiden ja demokraattisten maiden edustajina on kunnia ja velvollisuus suositella ja toteuttaa käytännössä. Minusta ei ole järkevää verrata nykytilannetta Euroopassa 1930-luvulla vallinneeseen tilanteeseen eikä karrikoida Yhdysvaltojen kantaa, jota värittävät aivan perustellusti syyskuun 11. päivän tapahtumat. Minusta ei ole myöskään järkevää keskittää huomiota mielipide-eroihin, joita unionin jäsenvaltioilla on Irakin tilanteen ratkaisemisesta. Osa jäsenvaltioista kannattaa tehostettuja diplomaattisia toimia ennen mahdollista hyökkäystä, osa taas välittömästi ja ilman ylimääräisiä viivytyksiä tehtävää sotilaallista hyökkäystä.
Hyvät parlamentin jäsenet, tässä asiassa on kyse sodasta ja rauhasta sekä monien ihmisten elämästä tai kuolemasta. Siitä tässä on kyse, eikä tämä tilanne anna paljonkaan mahdollisuuksia omaksua näkemyksiä, jotka ovat kansaa kiihottavia, harkitsemattomia tai taktisia. Osoittakaamme kaikki yhdessä kylmäpäisyytemme ja kykymme harkita, ja silloin voitamme erimielisyytemme.

Maij-Weggen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sodan häämöttäessä Euroopan unioni osoittaa eripuraisuutta, jota kansalaisemme seuraavat epäuskoisina ja typertyneinä. Tärkein kysymys on tietysti se, onko sota väistämätön. Jokaisen, joka on tarkkaillut Saddam Husseinia edes hieman viimeisten 15 vuoden aikana, on pakko tulla siihen lopputulokseen, että tässä on kyse yhdestä maailman vaarallisimmista hallitsijoista. Kyse on miehestä, joka on omia etuja ajaakseen hyökännyt rauhalliseen naapurivaltioon. Tämä mies on käyttänyt myrkkykaasua kapinoivia kurdikyliä vastaan tappaen tuhansia miehiä, naisia ja lapsia. Tämä mies terrorisoi jatkuvasti maansa eteläosaa ja sen shiioista koostuvaa väestöä. Arvoisa komission jäsen Nielson, tämä on mies, joka on maansa köyhyydestä huolimatta rakentanut valtavan ja erittäin kalliin asearsenaalin, joka koostuu tavanomaisten aseiden lisäksi myös kemiallisista ja biologisista ja mahdollisesti jopa ydinaseista. Näillä aseilla hän uhkaa ja kiristää jatkuvasti muita maita ja vaarantaa maailmanrauhan.
Kenenkään, joka on lukenut tämänpäiväisestä The Wall Street Journal -lehdestä artikkelin, jonka on kirjoittanut Irakin ydinaseohjelman entinen johtaja Khidhir Hamza, ei tarvitse epäillä näiden aseiden olemassaoloa eikä sitä, mitä Saddam Hussein aikoo näillä aseilla tehdä. Tämä mies on kerännyt valtavan omaisuuden kansalaistensa kustannuksella ja on myös edelleen ylpeä siitä, että on suorittanut teloituksia henkilökohtaisesti. Mielestäni on naiivia etsiä aseita tästä suuresta maasta 200 asetarkastajan voimin. Tiedättekö, että viime vuosina 6 000 asetarkastajaa on etsinyt aseita Irakista? Kun otetaan huomioon, että Irakissa on niin monia vaikeakulkuisia vuoristoalueita, eikö tällaisia aseita ole erittäin helppoa piilottaa näihin vuoristoluoliin?
Kannatan toista turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa edellyttäen, ettei ongelman ratkaisua viivytetä enää entisestään. Euroopan leirin toisinajattelijoita edustavien Ranskan, Saksan ja Belgian kanta tähän kysymykseen on erittäin huolestuttava. Miksi neuvosto ei ole ponnistellut kaikin voimin päästäkseen yhteisymmärrykseen yhtenäisestä linjasta? Istukaa yhdessä alas, kuten maatalousministerit tekivät aiemmin, kunnes valkoinen savu nousee piipusta. Mielestäni Eurooppa-neuvoston maanantainen kokous on todellakin erinomainen ajatus, ja toivon vilpittömästi, että eurooppalaiset johtajat pystyvät voittamaan erimielisyytensä ja etteivät he saata eurooppalaisia ja meitä jälleen noloon asemaan.
En koe niinkään tarpeelliseksi etsiä vikoja Yhdysvalloista. Meidän pitäisi olla selvillä siitä, kuka on kaikkien ongelmien todellinen alkuunpanija, ja se on Saddam Hussein eikä George Bush.

Thyssen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, me kaikki olemme tietoisia siitä, että Euroopan kansalaiset tietävät mitä haluavat. He haluavat rauhanomaista ratkaisua Irakin konfliktiin. Oletan, että myös kaikkien jäsenvaltioiden hallitustenpäämiehet pyrkivät tähän. Kysymys, johon eurooppalaiset haluaisivat saada johtajiltaan vastauksen, on sanomattakin selvä. Kyse on siitä, onko kaikki keinot käytetty sodan estämiseksi Irakissa ja/tai onko kaikkia diplomatian keinoja käytetty ennen sotilaallisiin toimiin ryhtymistä koskevan päätöksen tekemistä.
Näinä päivinä on kuultavissa paljon Yhdysvaltoihin kohdistuvaa kritiikkiä, eikä kritiikki ole tietenkään rikos edellyttäen, ettei siinä yhteydessä sekoiteta syytä ja seurausta, kuten ryhmämme johtaja äsken totesi. Yhdysvaltojen kritisoiminen ei kuitenkaan riitä tällä hetkellä Euroopassa. Meidän on myös oltava riittävän rohkeita tehdäksemme jonkinlaista itsetutkiskelua. Meidän on vastattava sen jälkeen kysymykseen siitä, onko Eurooppa tehnyt parhaansa diplomatian hyväksi, kun viisi 15 jäsenvaltiosta tai kahdeksan 25 jäsenvaltiosta on omaksunut muista poikkeavan kannan. Meidän on myös kysyttävä itseltämme, onko diplomaattista suostuttelukykyämme lisännyt se, että kolme jäsenvaltiota tekee päätöksiä, joissa ei edes ennakoida päätöstä sodan aloittamisesta mutta jotka murentavat Naton sisäistä solidaarisuutta. Nämä kaikki ovat vakavia kysymyksiä. Jos kriisit ovat mahdollisuuksia, ja toivokaamme, että näin on, meidän pitäisi mielestäni ehkä odottaa rauhallisesti, että kuulemme, mitä asetarkastajilla on kerrottavanaan perjantaina kokoontuvassa turvallisuusneuvostossa. Meidän pitäisi mielestäni olla onnellisia siitä, että Eurooppa-neuvosto kokoontuu ensi maanantaina. Meidän pitäisi myös rohkaista jäsenvaltioita paitsi keskustelemaan tilanteesta myös tekemään siitä selkeät ja yksiselitteiset johtopäätökset. Meidän pitäisi rohkaista myös turvallisuusneuvostoa tekemään päätökset, joilla toteutetaan tarvittavat toimet Irakissa, mutta siten, ettei lääke ole itse tautia pahempi.
Emme saa menettää toivoamme pitkällä aikavälillä. Meidän on jatkettava sellaisten päätöksentekomekanismien ajamista Eurooppa-valmistelukunnassa, jotka mahdollistavat tehokkaan ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja antavat meille myös sellaista sotilaallista jalansijaa, jonka avulla saamme valtaa ja meistä tulee Yhdysvaltojen arvokas kumppani Natossa ja YK:ssa.

Pacheco Pereira (PPE-DE).
 Arvoisa puhemies, kuten kaikki tietävät, Portugalin pääministeri allekirjoitti Euroopan valtion- ja hallitustenpäämiesten laatiman kirjeen, koska hänen mielestään on erittäin tärkeää varmistaa, että Irak riisutaan aseista ja että se noudattaa päätöslauselmaa 1441. Euroopan kansanpuolueen ryhmän portugalilaiset jäsenet tukevat varauksetta tätä pääministerin näkemystä, koska tätä selkeää kantaa tukee eurooppalaisten demokratioiden poliittinen perinne. Tämä perinne pohjautuu Euroopan transatlanttiseen liittoumaan Yhdysvaltojen mutta myös, kuten meidän pitäisi muistaa, Kanadan, Australian ja monien muiden maailman demokraattisten maiden edustaman demokratian kanssa.
Ei ole yllätys, että tällä lähestymistavalla on nyt Euroopan unionin jäsenvaltioiden, unioniin tulevalla laajentumiskierroksella liittyvien ehdokasvaltioiden sekä myös muiden eurooppalaisten maiden ylivoimaisen enemmistön tuki. Viimeaikaiset tapahtumat, jotka ovat johtaneet Naton sisäiseen kriisiin ja siihen uhkaan, että unionin jäsenvaltiot käyttävät veto-oikeuttaan turvallisuusneuvostossa, ovat kuitenkin vakava uhka Euroopan yhtenäisyydelle.
Näemmekin nyt, ettei yhteinen eurooppalainen ulkopolitiikka voi perustua Yhdysvaltain-vastaisiin ennakkoasenteisiin eikä välinpitämättömyyteen maailmanrauhaa uhkaavien diktaattoreiden, kuten Saddam Husseinin edustamaa uhkaa kohtaan. Meidän olisi siksi pidettävä mielessä muutama näkökohta, jotka eivät saisi unohtua:
ensinnäkin Euroopalla ei ole strategista kapasiteettia puolustautua kansainvälisen terrorismin uusia muotoja vastaan, jotka liittyvät läheisesti terrorismia tukeviin valtioihin;
toiseksi ainoa strateginen puolustuselin, jonka jäseniä eurooppalaiset maat ovat, on Nato. Jos tämä elin ajautuu kriisiin, juuri Eurooppa kärsii eniten vihollistensa käsissä, enemmän kuin esimerkiksi Yhdysvallat, koska Eurooppa ei voi puolustaa itseään. Naton kriisi tekee mahdottomaksi Euroopan unionin kaikenlaisen yhteisen puolustuspolitiikan;
kolmanneksi, kun otetaan huomioon ehdokasvaltioiden äskettäiset kokemukset totalitaarisista hallinnoista, turvallisuusnäkökohdat ovat elintärkeitä ehdokasvaltioiden kannalta. Sisäisen kriisin kehittyminen Natossa vahingoittaa merkittävästi näitä maita ja saa aikaan sen, että ehdokasvaltiot luottavat ainoastaan Euroopan unionin ja Naton kehyksen ulkopuolella muodostettaviin kahdenvälisiin strategisiin liittoutumiin Yhdysvaltojen kanssa. Olisi äärimmäisen ikävää, jos näiden maiden vapaus tehdä poliittisia päätöksiä kärsisi siksi, että ne eivät ole samaa mieltä joidenkin, ja toistan joidenkin, Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa.
Totean lopuksi, että Naton kriisin vaikutus eristää eurooppalaiset ja vahvistaa Yhdysvaltojen taipumusta toimia yksipuolisesti. Jos Yhdysvallat ja sen liittolaiset, myös suurin osa eurooppalaisista maista, ryhtyvät sotilaallisiin toimiin varmistaakseen, että Irak noudattaa päätöslauselmaa 1441, ilman Euroopan unionin nimenomaista tukea ja Naton tämänhetkisessä lukkiutuneessa tilanteessa, tästä eurooppalaisille liittolaisille aiheutuvaa vahinkoa on erittäin vaikea korjata. Tämä on pyyntöni neuvostolle ja komissiolle. Käyttäkää vähäistä käytettävissänne olevaa aikaa estääksenne Yhdysvaltoja ja sen liittolaisia ryhtymästä sotilaallisiin toimiin pakottaakseen Irakin noudattamaan kyseistä päätöslauselmaa ilman Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhtenäistä tukea tällaiselle toiminnalle.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, minulla ei ole paljonkaan lisättävää siihen, mitä sanoin keskustelun alussa. Haluan kiittää poliittisia ryhmiä ja puhujia, jotka tukivat puheenjohtajavaltio Kreikan aloitetta kutsua Eurooppa-neuvosto koolle ensi maanantaina.
Olen pannut erittäin huolellisesti merkille keskustelun kuluessa esitetyt näkökannat, ajatukset, huolenaiheet ja eri kysymykset. Irakin tilanne on tärkeä kysymys, ja jokainen ehdotus on arvokas. Haluaisin todeta, että harkitsemme parhaillaan seuraavaa askeltamme. Kuten kaikki puhujat ovat kiitelleet, tämä askel otetaan ensi perjantaina, kun puheenjohtajavaltio valmistelee maanantaista Eurooppa-neuvoston kokousta, ja tietysti myös maanantaina.
Euroopan unionin ei tule pitää maanantaista Eurooppa-neuvostoa Saddamin viimeisenä tilaisuutena vaan mahdollisuutenamme päättää, mitä teemme seuraavaksi ja miten voimme parhaiten hoitaa ja kantaa vastuumme. Meidän on myös kokouksen lopputuloksesta tai siellä tehtävistä päätöksistä huolimatta tarkasteltava sitä, mitä ongelmia tämä kriisi aiheuttaa humanitaarisella ja taloudellisella alalla. Näillä aloilla saattaa ilmetä vakavia seurauksia, ja meidän on oltava valmiina tähän.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
KIRJALLISET LAUSUMAT (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Maes (Verts/ALE)
Valtaosa turvallisuusneuvoston jäsenistä näyttää haluavan antaa rauhalle toisen mahdollisuuden. He kannattavat Irakin rauhanomaista aseistariisuntaa asetarkastajien avulla. Irakia on painostettava entistä voimakkaammin yhteistyöhön. Parlamentti on tehnyt osuutensa antamalla päätöslauselman, ja useat parlamentin jäsenet ovat matkustaneet Bagdadiin selvittämään kantaamme. Parlamentin enemmistö on samalla aallonpituudella kansalaisten enemmistön kanssa. On huomionarvoista, että joidenkin valtioiden hallitukset omaksuisivat mieluummin Yhdysvaltojen kuin omien kansalaistensa kannan.
Jopa Turkki, joka on ollut perinteisesti Yhdysvaltojen uskollinen tukija, pitää sotaa erittäin arveluttavana. Ja sitten sanotaan, että Ranska, Saksa ja Belgia ovat yksin! Eikö pikemminkin Yhdysvallat ole yksin, jollei se pysty hyödyntämään kaikkia mahdollisia painostuskeinoja?
Ei riitä, että sotilaallinen hyökkäys Irakiin pyritään estämään kaikin tavoin. Irak on rauhanomaisin keinoin saatava paitsi luopumaan aseista myös muuttumaan sekä kunnioittamaan ihmisoikeuksia, oikeutta elämään, Irakin alueella asuvia erilaisia kansoja ja kulttuureja sekä kaikkia alueen kansoja.
(Työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti lyhennetty teksti)

Mayol i Raynal (Verts/ALE)
Nyt näyttää varmistuneen, että Yhdysvaltain hallitus on päättänyt aloittaa Irakin vastaisen sodan, päättipä turvallisuusneuvosto mitä tahansa. Tämä sota ei ole oikeutettu turvallisuusneuvoston valtuutuksella eikä ilman sitä. Meidän on tietenkin toivottava, että järki voittaa turvallisuusneuvostossa ja että jos sota syttyy, se tulkitaan virallisesti kansainvälisen oikeuden vastaiseksi.
Me kolmisenkymmentä juuri Irakissa vieraillutta parlamentin jäsentä näimme omin silmin maan aineellisen ja moraalisen rappiotilan. Irak on loukussa älyttömän ja julman diktatuurin sekä kansainvälisen yhteisön määräämien pakotteiden välissä. Irakin armeija on vain varjo entisestään ja pelottava vain Yhdysvaltain presidentin harhakuvitelmissa. Öljynhimoinen Yhdysvaltain hallitus on tietenkin kiinnostunut mustan kullan hallinnasta eikä joukkotuhoaseista, joita Irakilla ei ole hallussaan, kuten asiantuntijat hyvin tietävät.
Tämä sota on uusi murskaava isku jo nyt suunnattomasti kärsiville ihmisille, esimerkiksi kurdiväestölle. Se synnyttää näiden ihmisten keskuudessa pysyvän ja oikeutetun vihan länsimaita kohtaan ja aiheuttaa lukemattomia murheellisia tapahtumia. Tämä kriisi osoittaa, miten pitkä tie Euroopan on vielä kuljettava, ennen kuin siitä tulee muutakin kuin pelkkä yhtenäinen talousalue.
(Työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti lyhennetty teksti)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan suullisista kysymyksistä neuvostolle ja komissiolle (B5-2/2003 ja ?5-3/2003) vuoden 2002 vuotuisesta keskustelusta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta.

Ludford (ELDR).
Olen erittäin iloinen tästä tilaisuudesta arvioida jokavuotiseen tapaan edistystämme ja saavutuksiamme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella vuonna 2002. Perustamissopimuksen mukaan meidän pitäisi arvioida tarkasti ottaen vain kolmannen pilarin asioita eli rikosoikeudellisia asioita sekä yhteistyötä poliisi- ja oikeusasioissa. Siinä ei ole mitään järkeä, joten annamme itsellemme luvan mennä hieman pitemmälle ja tarkastella myös turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita. Myönnän, että yksi niistä keinotekoisista mutta käytännössä olemassa olevista rajoista, joiden kanssa meidän on elettävä, on syynä siihen, ettei mielikuvani ole laajentunut käsittämään oikeussuojaa koskevia siviilioikeudellisia toimia. Niitä käsittelee parlamentissa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, ja minä edustan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa. Tämä ei ole aivan tyydyttävä tilanne, ja näiden kahden parlamentin valiokunnan pitäisikin tehdä yhteistyötä tämän vuotuisen raportin yhteydessä. Minua kuitenkin rohkaisee se, että oma valiokuntani on erittäin yksimielinen sisä- ja oikeusasioiden edistymiseen kohdistuvassa laajassa arvostelussaan, vaikka olemmekin pitkälti eri mieltä varsinaisesta politiikan sisällöstä.
Neuvostolle ja komissiolle tänään esittämistämme kysymyksistä kuvastuu kolme suurta huolenaihetta - johdonmukaisuus, tasapainottaminen ja demokraattinen vastuu - jotka olemme yksilöineet näiden lähes neljän vuoden aikana, jotka ovat kuluneet Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta, ja näiden kolmen ja puolen vuoden aikana, jotka ovat kuluneet Tampereen huippukokouksesta ja sen päätelmissä hahmotellusta vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toimintasuunnitelmasta.
Olemme ensinnäkin huolissamme siitä, onko työskentely tarpeeksi johdonmukaista, noudatetaanko strategioita ja suunnitelmia sekä otetaanko tulostaulut huomioon. Meistä tuntuu, etteivät jäsenvaltiot ole aloiteoikeuttaan käyttämällä edistäneet toimintaohjelman jatkuvaa kehitystä. Olisi eri asia, jos neuvostossa järjestettäisiin tosiasiallinen kuuleminen ja jos enemmistön mielestä ehdotusta todellakin tarvittaisiin komission työtuloksessa olevan aukon täyttämiseksi. Käytännössä tilanne on kuitenkin se, että yksittäisillä ministereillä, jotka eivät välttämättä edes puhu yhdenmukaisesti hallitustensa puolesta, on nyt pieni sievä mahdollisuus järjestää kotivaltioissaan muutama lehdistötilaisuus.
On ymmärrettävää, että syyskuun 11. päivän kauheiden kokemusten vuoksi terrorismin vastaisia toimia ja eurooppalaista pidätysmääräystä tehostettiin, mutta perusoikeuksien ja kansalaisvapauksien edistämistä koskevista samansuuntaisista tavoitteista poikkeaminen ei sen sijaan ole niinkään ymmärrettävää. Olemme vasta nyt saamassa ehdotuksia, joilla vahvistetaan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja perusoikeuskirjan täytäntöönpanoa. Emme ole vieläkään kehittäneet toimenpiteitä, joilla tietojen yksityisyyttä suojattaisiin sähköpostiviestien, puhelujen ja Internetin käytön vakoilulta.
Turvapaikkapolitiikkakin on selvästi epäjohdonmukaista, sillä kaikkia yhteisen politiikan osatekijöitä ei ole onnistuttu kehittämään nopeasti ja johdonmukaisesti. Emme ole vieläkään sopineet esimerkiksi pakolaisen määritelmästä tai turvapaikkahakemusten käsittelymenettelyistä.
Toinen huolenaiheemme liittyy tasapainottamisen puutteeseen. Tämä näkyy etenkin turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikassa, jossa on painotettu paljon laittoman maahanmuuton torjuntaa - olipa se miten tärkeää hyvänsä - mutta hyvin vähän integroimiseen liittyviä tavoitteita, joita ovat perheiden yhdistäminen ja laillisten oikeuksien myöntäminen pitkäaikaisille maahanmuuttajille.
Viimeinen huolenaiheemme on riittämätön demokraattinen vastuu. Suhtaudumme myönteisesti valmistelukunnan työryhmän X raporttiin. Kannatamme siinä esitettyjä päätelmiä, joissa pyritään poistamaan demokraattisen vastuun ja johdonmukaisen päätöksenteon esteet. Raportissa vaaditaan, että neuvostossa sovelletaan määräenemmistöpäätöksiä ja että Euroopan parlamentin demokraattista valvontaa ja täysimääräistä kumppanuutta vahvistetaan laajentamalla yhteispäätösmenettelyä. Annamme näille vaatimuksille täyden tukemme.
Lisäksi haluamme, että yhteistyötä poliisi- ja oikeusasioissa koskeva kolmannen pilarin järjestelmä poistetaan ja että EU:n ja jäsenvaltioiden välistä toimivaltajakoa yksinkertaistetaan ja selkiytetään. Haluaisimme käydä myös poliittista vuoropuhelua kansallisten parlamenttien kanssa. Pyydämme siksi neuvostoa ja komissiota vastaamaan kysymyksiin, joita olemme esittäneet niille tänään näiden huolenaiheiden, joihin valiokuntamme yhtyy yli puoluerajojen, perusteella. Hieman edistystä on saatu aikaan: vuonna 2002 toteutettiin jonkinlaisia toimia, mutta siitä huolimatta on todettava, että parantamisen varaa on edelleen.

Petsalnikos
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen, että minulla tänään tilaisuus esitellä parlamentille oikeus- ja sisäasioiden neuvoston vuoden 2002 työn tulokset. Puheenjohtajavaltio Kreikalle on erityisen tärkeää edistää Euroopan parlamentin asemaa, käydä sen kanssa vuoropuhelua ja harjoittaa yhteistä politiikkaa meille merkityksellisissä asioissa. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää jäsen Ludfordia, jonka suulliseen kysymykseen tämänpäiväinen keskustelu perustuu.
Neuvosto pyrki vuonna 2002 edistämään järjestelmällisesti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista pääasiassa niiden suuntaviivojen perusteella, jotka asetettiin Tampereen Eurooppa-neuvostossa. Tässä yhteydessä neuvosto hyväksyi useita säädöksiä rikos- ja siviiliasioissa tehtävästä poliisi- ja oikeusasiain yhteistyöstä. Kaiken kaikkiaan hyväksyttiin yli sata säädöstä, jotka olivat muun muassa asetuksia, puitepäätöksiä, päätöksiä ja yhteisiä kantoja, päätöslauselmia ja suosituksia. Parlamentti edisti merkittävästi tätä työtä kuulemismenettelyn ja erinomaisten päätöslauselmiensa avulla.
Hyväksytyistä säädöksistä puheen ollen haluaisin mainita erityisesti Eurojustin, unionin uuden elimen, jonka tehtävänä on tehostaa kaikkein vakavimpien rikollisuuden muotojen torjuntaa, eurooppalaista pidätysmääräystä koskevat puitepäätökset, jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt ja terrorismin torjunnan.
Lisäksi on syytä mainita uusi Euroopan pakolaisrahasto, sormenjälkien vertailemisen mahdollistava uusi Eurodac-järjestelmä, vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat tilapäisen suojelun tarjoamista suurelle määrälle pakolaisia, kokonaissuunnitelma laittoman maahanmuuton ja Euroopan unionissa tapahtuvan henkilöiden laittoman liikkumisen torjumiseksi, ulkorajojemme valvomista koskeva suunnitelma, yhteinen luettelo kolmansista maista, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumia, täydentävä luettelo kolmansista maista, joiden kansalaiset eivät tarvitse viisumia, sekä yhtenäinen lomake kolmansien maiden kansalaisten oleskelulupaa varten. Yksityis- ja kauppaoikeudessa on lisäksi saatu aikaan poliittinen sopimus vanhempien huoltajuutta koskevasta oikeudellisesta avustusjärjestelmästä lapsen etujen suojelemiseksi.
Tämä tuokin minut kysymysten äärelle. Tämä luettelo ei kuitenkaan ole missään nimessä täydellinen. Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alueen on perustuttava avoimuuden ja demokraattisen valvonnan periaatteisiin, ja voin vakuuttaa, että neuvoston toimet perustuvat jatkossakin muiden Euroopan unionin toimielinten kanssa tehtävään mahdollisimman tiiviiseen yhteistyöhön ja kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävään rakentavaan vuoropuheluun. Tässä yhteydessä neuvosto tekee yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa, pyytää siltä lausuntoa työskentelyn varhaisessa vaiheessa ja soveltaa asianmukaisesti kaikkia perustamissopimuksissa määrättyjä kuulemista koskevia sääntöjä. Puheenjohtajavaltio vierailee parlamentissa esitelläkseen työohjelmansa kunkin virkakauden alussa sekä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston kokouksien tulokset. Lisäksi muistutan, että neuvosto vastaa kaikkiin parlamentin jäsenten esittämiin kirjallisiin ja suullisiin kysymyksiin. Samalla vahvistetaan jatkuvasti epävirallisia yhteyksiä erityisesti kansalaisvapausvaliokunnan kokouksissa tai epävirallisissa ministerikokouksissa. Tätä yhteistyötä lujitetaan lisäksi Nizzan sopimuksessa, jonka nojalla yhteispäätösmenettelyä sovelletaan nyt useisiin toimivaltaamme kuuluviin asioihin.
Toiseen kysymykseen vastaan, että neuvoston mielestä arkaluonteisia oikeus- ja sisäasioita koskevien yhteisön säädösten hyväksyminen ei kestä kohtuuttoman kauan. Hyväksyttyjen säädösten määrä ja sisältö on ensinnäkin myönteinen todiste vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämiseksi tekemämme työn määrästä. Nopeuskysymystä tarkasteltaessa on kuitenkin otettava huomioon myös se, miten huolellisesti kutakin asiaa tutkitaan, sekä se, että sovellamme kaikkia menettelyjä, erityisesti kuulemismenettelyä ja tästä lähtien yhteispäätösmenettelyä, jotta neuvosto voi ottaa Euroopan parlamentin lausunnon huomioon. Tämän vuoksi lausuntojen antamiselle asetetaan joskus melko tiukka määräaika, jotta säädökset voidaan hyväksyä neuvostossa mahdollisimman pian.
Vastauksena kolmanteen kysymykseen neuvosto toteaa, että se on noudattanut työssään perussopimusten määräyksiä. Esimerkiksi maahanmuuttoasioita käsitellään Euroopan yhteisön perustamissopimuksen IV osaston yhteydessä, ja laittomassa maahanmuutossa avustaneiden ja sitä edistäneiden henkilöiden tekemiä rikoksia käsitellään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastossa. Asian monimutkaisuuden vuoksi menettelyltä vaaditaan tiettyä nopeutta, mutta se on johdettava perustamissopimuksesta eikä neuvostosta. Kuten tiedätte, neuvostolla ei ole valtuuksia muuttaa perustamissopimusta. Me tietenkin seuraamme Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valtuuskunnan tämän asian parissa tekemää työtä, joka voi hyvinkin avata uusia näkymiä - ainakin toivomme niin. Voin vakuuttaa, että me kaikki neuvoston jäsenet pyrimme tällä välin edistämään yhtenäistä ja järkevää politiikkaa sekä osoittamaan tarvittavaa poliittista tahtoa.
Vastaukseksi neljänteen kysymykseen neuvosto toteaa, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen on käynnissä oleva hanke, jonka tuloksena jäsenvaltiot tekevät toimivaltaansa käyttäessään aiempaa tiiviimpää ja edistyksellisempää yhteistyötä Euroopan unionin toimielinten kanssa. Jäsenvaltioiden tässä yhteydessä joko yksin tai yhdessä tekemät aloitteet nimenomaan osoittavat, kuinka hyödyllistä tämä on. Ajatelkaapa esimerkiksi viiden jäsenvaltion esittämää aloitetta, jonka ansiosta perustettiin Eurojust, yhteisön elin, jolla on tärkeä merkitys vakavien rikollisuuden muotojen torjunnassa. Myös neuvoston puitepäätös uhrin asemasta rikosoikeudenkäyntimenettelyissä tehtiin erään jäsenvaltion aloitteesta. Kahden jäsenvaltion aloitteesta saatiin lopulta aikaan maksukyvyttömyysmenettelyitä koskeva asetus, josta on keskusteltu yhteisössä 30 vuotta. Todisteiden hankkimisesta annettu asetus on myös tällainen menestystarina. Jäsenvaltioiden aloitteet, joista useimmat on hyväksytty, ovat auttaneet tekemään oikeus- ja sisäasioista erityisen dynaamisen alan, ja niillä on täydennetty merkittävästi komission tärkeitä ehdotuksia.
Viidenteen kysymykseen totean, että Amsterdamin sopimuksen mukaan neuvoston on viiden vuoden kuluttua sopimuksen voimaantulosta, siis vuonna 2004, Euroopan parlamenttia kuultuaan tehtävä yksimielinen päätös viisumeja, turvapaikkoja ja maahanmuuttoa koskevasta yhteispäätösmenettelystä sekä siviiliasioissa tehtävästä oikeudellisesta yhteistyöstä. Neuvostolta ei ole vielä pyydetty päätöstä tästä tässä yhteydessä esiin otetusta yksittäisestä asiasta. Neuvostolla on näin ollen mahdollisuus päättää siitä myöhemmin ottaen huomioon Euroopan parlamentin lausunnon. Kuten tiedätte, muilta osin jo voimaan tulleessa Nizzan sopimuksessa määrätään, että yhteispäätösmenettelyä sovelletaan useisiin asioihin, ja neuvosto soveltaa näitä uusia sääntöjä kirjaimellisesti.
Mitä tulee kuudenteen kysymykseen, kuten aikaisemmin totesin, neuvosto on saanut aikaan merkittävää edistystä turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa soveltaessaan Tampereella hyväksyttyä ohjelmaa. Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto otti tärkeitä askelia Tampereen ohjelman täytäntöönpanossa. Mitä tulee ajoitukseen, neuvosto aikoo mahdollisuuksien mukaan pitää kiinni määräajoista, mutta on otettava huomioon, että asia on monimutkainen ja että tapahtumat ovat epäilemättä muuttaneet yleistä käsitystä poliittisesta ja lainsäädännöllisestä ympäristöstä.
Viimeiseen kysymykseen neuvosto toteaa jälleen kerran, että se kunnioittaa ja soveltaa perustamissopimuksessa vahvistettuja periaatteita, joita ovat erityisesti vapaus, demokratia, ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittaminen sekä oikeusvaltion periaate. Perusoikeuskirjan mahdollinen liittäminen uuteen perustamissopimukseen on kuitenkin asia, joka ei perussopimusten mukaan kuulu neuvoston toimivaltaan.
Mitä tulee kysymyksen toiseen osaan, joka koskee yhteisiä sääntöjä syytettyinä oleville annettavista menettelyllisistä takeista, neuvosto tietää, että komissio on julkaissut työasiakirjan ja valmistelee parhaillaan uutta tekstiä. Kun ehdotus toimitetaan meille, tutkimme sen huolellisesti ja pyydämme Euroopan parlamentilta lausuntoa asiasta asianmukaisessa määräajassa. Tämä viimeinen kysymys tarjoaa minulle kuitenkin mahdollisuuden päättää puheenvuoroni muutamiin puheenjohtajavaltio Kreikan ajatuksiin ihmisoikeuksista oikeudellisella alalla. Pidämme kiinni periaatteesta, johon aloitteemmekin perustuvat ja jonka mukaan ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioittaminen on Euroopan unionin kulmakivi ja pohjimmainen peruste kaikille sen toimille. Samalla tarvitsemme tasapainotettuja maailmanlaajuisia menettelytapoja. Nämä kaksi periaatetta kuuluvat erottamattomasti yhteen. Jos perusvapauksien tärkeyttä ei oteta huomioon, politiikastamme on mielestäni selvästi vaarassa tulla hajanaista, yksipuolista ja järjetöntä. Tämä on erityisen tärkeää neuvoston toimialaan kuuluvissa asioissa, joissa vapauden ja turvallisuuden välinen tasapainokysymys tulee esiin päivittäin. Olisi virhe olettaa, että nämä kaksi hienoa tavoitetta ovat vaihtoehtoisia. Olen muistuttanut monta kertaa ja muistutan jälleen kerran, että turvallisuuden lisääntyminen ei merkitse eikä saa merkitä vapauden vähentymistä.
Tällaisin ajatuksin puheenjohtajavaltio Kreikka on saanut aikaan uuden puitepäätöksen rikosasioita koskevien lopullisten päätösten vastavuoroisesta tunnustamisesta jäsenvaltioissa. Emme voi omaksua yksipuolista lähestymistapaa oikeusapuun. Meidän on lisäksi varmistettava, ettei syytettyinä olevia henkilöitä voida syyttää samasta rikoksesta useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa. Sama periaate koskee epäillyille ja syytetyille annettavia vähimmäistakeita. Otamme käyttöön eurooppalaisen pidätysmääräyksen, toteutamme toimenpiteitä rikosoikeuden yhdenmukaistamiseksi, emmekä saa unohtaa kysymystä takeiden antamisesta kaikille näiden toimenpiteiden vaikutuspiiriin kuuluville, erityisesti epäillyille ja syytetyille, minkä vuoksi olemme jo ottaneet epäillyille ja syytetyille annettavia menettelyllisiä vähimmäistakeita koskevan kysymyksen Kreikassa maaliskuun lopussa kokoontuvan epävirallisen neuvoston esityslistalle.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluaisin vielä kerran kiittää teitä tästä tilaisuudesta raportoida Euroopan parlamentille vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämisessä tapahtuneesta edistyksestä ja vakuuttaa teille, että odotan apuanne ja yhteistyötänne, jotta voimme täyttää eurooppalaisen yhteiskunnan ja Euroopan kansalaisten odotukset.
Vitorino
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät parlamentin jäsenet, vuotuinen keskustelu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta liittyy laajempaan kehitykseen, jota on todellakin tapahtunut viime vuonna Espanjan ja Tanskan peräkkäisten puheenjohtajakausien ansiosta. Tämä keskustelu on lisäksi sijoitettava tulevan laajentumisen ja Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työn yhteyteen.
Haluan aluksi onnitella jäsen Ludfordia hänen komissiolle esittämistään erinomaisista kysymyksistä ja vastata niistä ensimmäiseen toteamalla, että komissio on edelleen sitä mieltä, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevaan tulevaan sopimukseen olisi sisällytettävä komission yksinomaisen lainsäädännöllisen aloiteoikeuden periaate. Meistä todellakin tuntuu, että lainsäädäntötyöhön liittyvien näkökohtien siirtäminen suurilta osin yhteispäätösmenettelyyn on johdonmukaista vain, jos säilytämme komission lainsäädännöllisen aloiteoikeuden. Lainsäädännöllisen aloiteoikeuden myöntäminen yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle aiheuttaa aina ongelmia ja sekaannusta yhteisten yhteispäätössääntöjen täytäntöönpanossa. Lisäisin vielä, että komission lainsäädännöllinen aloiteoikeus on tällä hetkellä kaikkein tarkoituksenmukaisin juuri siksi, että sitä käytetään useiden Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston hyväksymien toimielinten välisten ohjelmien yhteydessä.
Toiseen, terrorismin ja laittoman maahanmuuton torjumisen ensisijaisuuteen liittyvään kysymykseen totean, että komission mielestä ne eivät olleet ainoastaan vuoden 2002 vaan myös vuoden 2003 painopistealueita. Euroopan unioni on osoittanut kykynsä vastata terrorismin uhkaan hyväksymällä kaksi tärkeää välinettä: eurooppalaisen pidätysmääräyksen ja puitepäätöksen terrorismin torjumisesta. Komission mielestä näiden kahden lainsäädäntöaloitteen lopullinen teksti varmistaa asianmukaisen tasapainon tutkimusten ja terroristien syytteeseenpanon helpottamiseen liittyvien tavoitteiden ja syytettyjen oikeuksien suojelemisen välillä, mutta palaan tähän hieman myöhemmin.
Sevillan Eurooppa-neuvosto antoi uutta vauhtia vapauteen niiden kaikkien näkökohtien täytäntöönpanoon, jotka sisältyvät turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kehittämistä koskevaan Tampereella hyväksyttyyn ohjelmaan. Uudeksi painopistealueeksi on otettu toimenpiteet, joilla pyritään torjumaan laitonta maahanmuuttoa ja toteuttamaan ulkorajojemme yhteinen valvonta. Sevillan Eurooppa-neuvosto asetti myös tavoitteita ja aikatauluja muiden, Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan alan päätösten hyväksymistä varten.
Komissio reagoi nopeasti tähän uuteen painopistealueeseen esittämällä ehdotuksensa ulkorajojen yhdennetyksi valvontajärjestelmäksi. Neuvosto suhtautui siihen yleisesti ottaen myönteisesti ja liitti sen toimintasuunnitelmaan, jonka neuvosto hyväksyi viime kesäkuussa ja jonka Euroopan parlamenttikin hyväksyi hiljattain viime kuussa äänestetyllä päätöslauselmalla.
Tätä kehitystä arvioitaessa on tietenkin otettava huomioon Tampereella hyväksyttyjen toimenpiteiden aikataulu ja ohjelmat. Kehityksen on lisäksi sovelluttava yhteen sellaisen lähestymistavan kanssa, jossa kolme osatekijää - vapaus, turvallisuus ja oikeus - ovat keskenään tasapainossa. Viimeisimmässä, 16. joulukuuta 2002 julkaistussa tulostaulussa komissio jälleen kerran painotti, että turvapaikka- ja maahanmuuttoalan asioiden täytäntöönpanossa on vieläkin viivytyksiä. Toivomme, että puheenjohtajavaltio Kreikka sitoutuu, kuten ministeri juuri totesi, vauhdittamaan toimia, jotta tämä lainsäädäntö voidaan hyväksyä Sevillan Eurooppa-neuvoston asettamissa puitteissa.
Neljännestä jäsen Ludfordin esiin ottamasta asiasta totean, että puheenjohtajavaltio Kreikka on antanut ohjelmassaan merkittävän sijan perheiden yhdistämistä ja Euroopan unionissa pitkään oleskelleiden maahanmuuttajien asemaa koskevalle keskustelulle sekä parlamentissa eilen käsitellylle direktiiville kolmansien maiden kansalaisten maahantulosta palkkatyötä varten ja direktiiville kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä opiskelua varten. Meillä on näin ollen jatkossa turvapaikkapolitiikassa peruslainsäädäntökehys, josta keskustellaan neuvostossa. Mainitsen lisäksi aloitteen, jonka komissio hyväksyy ensi kuussa ja jossa ehdotetaan sellaisen tiedonannon laatimista, jossa käsitellään kolmansien maiden kansalaisten integroimista vastaanottaviin eurooppalaisiin yhteiskuntiin.
Mitä tulee tuleviin päätöksentekoprosesseihin, komissio suhtautuu myönteisesti oikeus- ja sisäasioita käsittelevän valmistelukunnan työryhmän päätelmiin, koska työryhmä myöntää, että turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa sekä muissa vapaaseen liikkuvuuteen liittyvissä politiikoissa säädökset on hyväksyttävä pääasiassa yhteispäätösmenettelyssä, jossa neuvosto tekee päätökset määräenemmistöllä. Ilahduttavaa on minusta myös se, että valmistelukunnan työryhmä on tehnyt tämän päätelmän laajalla enemmistöllä.
Mitä tulee perustamissopimuksen muutoksiin, komissio rohkaisee valmistelukuntaa hyväksymään aiempaa selkeämpää oikeusperustaa koskevan säännön sellaisen yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän kehittämiseksi, jossa mennään neuvostossa parhaillaan käsiteltäviä pelkkiä yhteisiä vähimmäisvaatimuksia pitemmälle.
Parlamentin jäsenen esiin ottamasta verkostojen hyödyttömyydestä ja tehottomuudesta voin todeta, että komissio haluaa tehdä parlamentille selväksi, että se on tehnyt myönteisen arvion työstä, jota on tehty todellisia operationaalisia tehtäviä hoitavissa verkostoissa, kuten Europolissa, Eurojustissa tai poliisipäälliköiden toimintaryhmän kaltaisissa elimissä sekä siviili- ja rikosasioiden oikeudellisissa verkostoissa. Meidän on siitä huolimatta painotettava, ettei kaikilla verkostoilla ole samanlaista lisäarvoa ja että neuvoston pitäisi olla entistä tarkempi asettaessaan painopisteitä verkostojen perustamiselle.
Komission ja Euroopan parlamentin suhteesta totean, että komissio pyrkii noudattamaan tunnollisesti kyseisten toimielinten 5. heinäkuuta 2000 allekirjoittamaa puitesopimusta. Tässä yhteydessä aion jo ensi viikolla Brysselissä tiedottaa Euroopan parlamentin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnalle niiden neuvottelujen kehityksestä, joita käydään parhaillaan kolmansien maiden kanssa tehtävistä takaisinottosopimuksista.
Mitä tulee sen arvioimiseen, miten puitepäätökset saatetaan osaksi kunkin valtion kansallista oikeusjärjestelmää, komissio muistuttaa parlamentille, että eri puitepäätöksiä arvioidaan erilaisin menetelmin. Meidän mielestämme etusija pitäisi antaa nyt terrorismin torjuntaa koskevalle puitepäätökselle, joka pitäisi panna täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa vuoden 2002 loppuun mennessä. Keräämme tietoja jäsenvaltioiden täytäntöönpanotoimista ja pyrimme esittämään asiasta raportin vuoden 2003 loppuun mennessä. Komissio kiinnittää tavalliseen tapaan erityistä huomiota siihen, että lain ja henkilöiden perusoikeuksien noudattamisen sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjumisen välille luodaan tarvittava tasapaino. Euroopan parlamentin suosituksen mukaisesti komissio on perustanut tätä varten perusoikeuksien asiantuntijaverkoston. Tänä vuonna kyseisestä asiantuntijaverkostosta laaditussa raportissa tarkastellaan erityisesti jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin hyväksymien terrorismin vastaista taistelua ja perusoikeuksien kunnioittamista koskevien toimenpiteiden yhteensoveltuvuutta.
Käsittelen lopuksi kysymyksen esittäjän viimeistä kysymystä, joka koskee oikeudenkäynneissä syytettyinä oleville annettavista menettelyllisistä takeista tehtävää puitepäätöstä. Komissio suhtautuu myönteisesti puheenjohtajavaltio Kreikan aikeeseen ottaa tämä asia mukaan Veriassa maaliskuun lopussa kokoontuvan epävirallisen neuvoston keskusteluihin. Ennen tätä neuvoston kokousta hyväksymme vihreän kirjan yhteisistä säännöistä, jotka koskevat rikoksista epäiltyjen ja syytettyjen etujen turvaamista rikosoikeudenkäynneissä EU:n alueella. Kyseinen vihreä kirja tarjoaa kansalaisyhteiskunnalle ja oikeudellisen alan ammattilaisille sekä nykyisissä että tulevissa jäsenvaltioissa mahdollisuuden osallistua keskusteluun, jonka jälkeen pyrimme esittämään ehdotuksen puitepäätökseksi. Sopiva määräaika olisi mielestämme tämän vuoden loppuun mennessä. Komissio on näin ollen sitoutunut vahvistamaan yhteiset vähimmäisvaatimukset tällä alalla, kuten se totesi esitellessään vuoden 2003 työohjelmaa.
Lopuksi haluaisin ilmoittaa, että parhaillaan valmistellaan myös sitä, että voitaisiin antaa takeet myös yhtäläisestä kohtelusta todisteiden keräämisessä ja käsittelemisessä sekä oikeus vaieta oikeudenkäynnin aikana. Nämä asiat ovat mielestämme erityisen tärkeitä luodessamme yhteistä perustaa ja yhteistä toimintaympäristöä rikosasioissa, joiden avulla voimme lisätä oikeusviranomaisten keskinäistä luottamusta ja yhteistyötä järjestäytyneen rikollisuuden torjumisessa.
Lyhyesti sanoen tällä alalla on epäilemättä edistytty. Edistys ei ole tasapainossa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen kaikkien näkökohtien kanssa, mutta tämän kokemuksen perusteella voimme auttaa Euroopan tulevaisuutta käsittelevää valmistelukuntaa voittamaan suurimmat institutionaaliset ja menettelylliset vaikeudet, joita se kohtaa pyrkiessään varmistamaan, että unionista tulee rauhan, vaurauden, vapauden, yhteenkuuluvuuden, turvallisuuden ja yhteisvastuullisuuden alue.

Von Boetticher (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi haluaisin kiittää jäsen Ludfordia hänen kattavasta kysymyksestään, joka on erittäin osuva.
Mitä tulee turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan, voin vain tukea kysymyksen esittäjän käsityksiä perustuslaista. Neuvostossa on otettava käyttöön määräenemmistöperiaate, parlamentilla on oltava yhteispäätösvaltuudet ja jäsenvaltioiden aloiteoikeutta on rajoitettava, sillä sitä käytetään enimmäkseen sisäpoliittisista syistä, ja siitä on vain harvoin hyötyä unionille. Kysymyksen esittäjä on oikeassa myös päätelleessään, että unioni on vielä kaukana Tampereen päätelmien täytäntöönpanosta. Jäsen Ludford syyttää siitä neuvostoa, mutta minun mielestäni komissiollakin on asiassa suuri vastuu.
Arvoisa komission jäsen Vitorino, vaikka teiltä edellytetään perustamissopimusten perusteella ainoastaan vähimmäisvaatimuksia, te halusitte mennä pitemmälle ja laajentaa suurpiirteisesti sekä pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen että kansallisten oikeussäännösten soveltamisalaa, mutta epäonnistuitte siinä neuvostossa monta kertaa. Teidän olisi parasta alkaa oppia virheistänne. Uuden perheiden yhdistämistä koskevan ehdotuksenne perusteella voimme jo elätellä tämänsuuntaisia toiveita. Jäsen Ludford, vähimmäisvaatimuksethan ovat usein pienin yhteinen nimittäjä. PPE-ryhmän mielestä on myönteistä, että komissio on sitoutunut laittoman maahanmuuton torjuntaan. Arvoisa komission jäsen Vitorino, tämä osoittaa, että näette kolikon molemmat puolet ja että ryhdytte myös toimiin tämän asian suhteen.
Käsittelen seuraavaksi terrorismin torjuntaa, jossa edistyttiin merkittävästi vuonna 2002. Yhteinen terrorismin määritelmä, eurooppalainen pidätysmääräys ja Europolin vahvistaminen olivat tärkeitä merkkipaaluja Euroopan laajuisessa terrorismin torjunnassa. Tässä yhteydessä kehottaisin neuvostoa käyttämään Europolille osoittamamme yli 3 miljoonaa euroa, sillä Euroopan joutuessa yhden tai useamman iskun kohteeksi kukaan ei pysty muuten koordinoimaan järjestyksenpitotehtäviä eikä johtamaan poliisitoimintaa. Kansalaiset eivät missään tapauksessa ymmärrä toimivaltakiistojanne.
Jäsen Ludford katsoo, että terrorismintorjuntamenetelmät ja perusoikeuksien takaaminen ovat epätasapainossa. Minä en ole havainnut sellaista. Meillä on erittäin hyvät kansalliset ja Euroopan laajuiset tietosuojaa koskevat säännökset, kattavat oikeussuoja- ja puolustusjärjestelmät, ja suoria interventiotoimiahan voidaan toteuttaa edelleen vain kansallisella tasolla.
Hän on kuitenkin oikeassa vaatiessaan Europolin ja menestyksekkäästi toimintansa aloittaneen Eurojustin yhteisöllistämistä, sillä vain siten voidaan taata tehokas demokraattinen valvonta ja tuomioistuinvalvonta pitkällä aikavälillä sekä välttää päällekkäiset rakenteet. On ilmiselvää, että jos Eurojust kuuluisi yhteisön toimialaan, se voisi sekä hoitaa OLAFin tehtävät että varmistaa yhteisön taloudellisten etujen suojelun, mutta myös Schengenin sopimus ja siihen kuuluva tietojärjestelmä pitäisi yhteisöllistää. Huomauttaisin vielä sivumennen, että useat tietojärjestelmät toimivat tehokkaasti vain, jos ne yhdistetään ja jos niihin sovelletaan yhtenäistä tietosuojaa koskevaa lainsäädäntöä. Tämän valvonnasta voisi vastata uusi tietosuojavaltuutettu.
Tarvitsemme samalla uuden ulkorajojen koordinointielimen, siis jonkinlaisen "Eurobordin" tai "Euroguardin". Kun sisärajat ovat avoimia, Puolan itärajojen, Italian Adrianmeren vesien ja Gibraltarin salmen turvaaminen on kaikkien jäsenvaltioiden edun mukaista, ja se edellyttää yhteisvastuullisuutta. Unioni on muuten hukannut monta arvokasta vuotta näissä asioissa, jotka liittyvät tiiviisti myös EU:n laajentumiseen. Komission jäsen Verheugen on aivan liian kauan tuuditellut EU:ta uneen ja vakuuttanut, ettei uudistuksia tarvita. SIS-järjestelmän toinen kehitysvaihe on myöhässä, ja yhteiset rajavalvontasuunnitelmat ovat vielä alkuvaiheessa, vaikka unioni laajentuu vuoden päästä! Meidän on siksi tiivistettävä jo nyt ehdokasvaltioiden kanssa näissä asioissa tekemäämme yhteistyötä. Meillä kaikilla on vielä pitkä tie edessämme, ennen kuin voimme esitellä kansalaisillemme vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan Euroopan. Ensimmäiset askeleet on kuitenkin jo otettu, ja arvoisa komission jäsen, olen lisäksi sitä mieltä, että valmistelukunnan pitäisi olla vielä aiempaa rohkeampi.

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää kysymysten esittäjää hänen neuvostolle ja komissiolle osoittamistaan kysymyksistä, joilla ennakoidaan parlamentin päätöslauselmaa ja jotka saavat toivottavasti laajan kannatuksen. Haluaisin kiittää myös neuvostoa ja Euroopan komissiota heidän kattavista vastauksistaan.
Olen ensinnäkin neuvoston ja komission kanssa samaa mieltä siitä, että on perusteltua sanoa, että olemme edistyneet huomattavasti rikosasioissa tehtävässä yhteistyössä. Edistys on ollut niin laajaa, että meidän olisi nyt järkevää - ja toivon kaikkien olevan samaa mieltä tästä - edellyttää ja pyytää, että komission jäsenen täällä useammin kuin kerran esittämät ehdotukset toteutetaan. Ehdotukset liittyvät Euroopan unionin oikeusalan vaatimusten parantamiseen ja sellaisten yhteisten vähimmäisvaatimusten vahvistamiseen, jotka takaavat Euroopan kansalaisille, että rikosasioissa tehtävällä yhteistyöllä lisätään paitsi kyseessä olevien henkiöiden vapautta ja turvallisuutta myös oikeudenkäytön tehokkuutta. Se on minusta todella myönteinen asia.
Mitä tulee tämäntyyppisen rajatylittävän rikollisuuden torjumiseen, haluaisin muistuttaa Brysselissä pidetystä naisten ja lasten kauppaa käsitelleestä konferenssista. Uskon, että kansalaiset odottavat meidän tarkastelevan tätä asiaa yhteisön näkökulmasta. Hyväksyimme julkilausuman, Brysselin julkilausuman, joka sai täyden tukemme, ja meidän pitäisi mielestäni ottaa johtava asema siinä vaadittujen toimenpiteiden täytäntöönpanossa.
Turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa totuus on se, että olen ollut hämilläni koko päivän. En ymmärrä, mitä täällä oikein tapahtuu. Olemme usein todenneet parlamentissa, että hyväksymme Tampereen sopimukset ja että haluamme yhteisen, tasapainoisen ja maailmanlaajuisen maahanmuuttopolitiikan, jota harjoitetaan kaikkien ministereiden, myös PPE-ryhmän edustajien, Tampereella vahvistamalla tavalla.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että komission jäsenen Vitorinon tarkoittama kehys on juuri se, jota tarvitsemme tämän yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikka-alueen luomiseksi komission mainitsemilla ehdoilla ja epäilemättä myös niillä ehdoilla, joista on keskusteltu parlamentissa ja neuvostossa. Nyt näytämme päinvastoin esittävän vain tiettyjä vähimmäisvaatimuksia maahanmuuttoasioissa. En kerta kaikkiaan ymmärrä.
Jäsen von Boetticher, toivon, ettette ole joskus myöhemmin hallituksessa ja ettemme kuule teidän sanovan: "Tämä on eurooppalainen ongelma, jota pitää käsitellä eurooppalaisesta näkökulmasta", kuten niin monet PPE:hen kuuluvat pääministerit perustellusti tekevät.
Toivon, että tämä kehitys jatkuu ja että valmistelukunta antaa komission jäsenen vaatimuksen mukaisesti parlamentille ja neuvostolle yhteispäätösvaltuudet oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvissä asioissa, koska kansalaisten on oltava turvassa tällä alueella. Lisäksi toivon, että komission aloiteoikeus palautetaan, jotta kehitys voi edetä loogisesti ja johdonmukaisesti.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, vuodesta 1999 tuntuu olevan jo pitkä aika. Tuona vuonna Tampereella tehtiin hyvin tuntemamme - itse asiassa meille liiankin tutut - sopimukset uudesta eurooppalaisesta turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikasta. Tämän politiikan kehittämiselle asetettiin jopa määräaika, joka oli viisi vuotta. Nyt on vuosi 2003, eikä juuri mitään ole tapahtunut. En ole siksi kovinkaan innostunut Sevillan huippukokouksen tuloksista, mikä käy ilmi myös kysymyksen esittäjän jäsen Ludfordin näkemyksille antamastamme tuesta.
Puheeni eivät ole tietenkään aivan totta, koska oikeastaan on tapahtunut paljonkin eikä vain neuvoston pölyisissä huoneissa. Vuoden 1999 jälkeen Euroopan unioniin on tullut työskentelemään noin 700 000 laillista maahanmuuttajaa vuodessa. Näiden neljän vuoden aikana Eurooppaan on tullut myös noin kaksi miljoonaa laitonta maahanmuuttajaa. Näin ei tietenkään pitänyt käydä, mutta Euroopan ei voida sanoa olevan täynnä, vaikka joissakin jäsenvaltioissa tuntuukin varmasti siltä, että maahanmuutto on syynä vakaviin yhteiskunnallisiin jännitteisiin ja että vastuun jakautuminen jäsenvaltioiden kesken ei ole ollut lainkaan oikeudenmukaista. Tämä on yksi syy omaksua eurooppalainen lähestymistapa.
Kotimaassani Alankomaissa työn vuoksi tapahtuva maahanmuutto on kaksinkertaistunut vuoden 1998 jälkeen, ja tätä maahanmuuttajien virtaa joudutaan käsittelemään koko ajan vanhenevassa Euroopassa. Alankomaissa 20 prosenttia väestöstä on 20 vuoden kuluttua täyttänyt 65 vuotta, ja Saksassa vastaava luku on jo saavutettu. Niin kutsuttu harmaa aalto tarkoittaa, että vuoteen 2050 mennessä 100:aa työssä käyvää kohden on 80 eläkeläistä. Tällä hetkellä 100:aa työssä käyvää kohden on 40 eläkeläistä. Ei ole vaikeaa kuvitella, miten tämä kehitys vaikuttaa hyvinvointivaltioon ja eläkkeisiin.
Mielestäni neuvosto on ollut lyhytnäköinen. Se on viime vuosina tarkastellut huolestuneena tilannetta ja tehnyt päätöksiä tapauskohtaisesti. Meidän on tultava järkiimme; nyt on aika toimia. Maahanmuuton eri muodot ja väestön ikääntyminen eivät ota huomioon ajan kulkua vaan jatkuvat entiseen tapaan. Ratkaisua ei tuo Eurooppa-linnoitus eikä mikään nuorennuseliksiiri. Ehdotan neuvostolle, että päätämme Euroopan maahanmuuttopolitiikasta Kreikan puheenjohtajakaudella ja lopetamme tämän kiertelyn ja kaartelun.
Parlamentti äänesti tänään direktiivistä, joka koskee Euroopan unioniin työskentelemään tulevien kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa ja oleskelua. Arvoisat neuvoston jäsenet, jos todellakin haluatte merkitä jotakin Euroopan kansalaisille, äänestäkää tämän direktiivin puolesta. Se osoittaisi kaukonäköisyyttä, ja tällä jonkinlaista sinistä henkilökorttia koskevalla aloitteella voisimme tehostaa siirtotyöläisten maahantulon sääntelyä molempien ryhmien, sekä maahanmuuttajien että vastaanottavien valtioiden, hyväksi. Pyydän, ettei neuvosto nyt välttele tätä päätöstä ja että se pitää mielessä, että ne, jotka todella haluavat siirtyä Euroopan korkean raja-aidan tälle puolelle, tuovat mukanaan kaikki siihen liittyvät yhteiskunnalliset jännitteet. Niinpä onkin järkevää avata jonkinlainen portti ja säännellä heidän maahantuloaan.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin hyödyntää tätä vuotuista keskustelua ilmaistakseni huolestuneisuuteni vapaan liikkuvuuden esteistä ja yleisemmin ottaen maahanmuuttopolitiikan rajoituksista unionissa. On myönnettävä, että kutsu terrorismin vastaiseen taisteluun johtaa niin sanottuihin turvatoimiin, jotka sekoittuvat toisinaan perusoikeuksiin, jolloin jo olemassa oleva suuntaus on vaarassa vahvistua. Vaikka valmistelukunnan työryhmän kokouksessa laaditut ehdotukset ovat huomionarvoisia, syyskuun 11. päivän tapahtumilla on perusteltu suoraan yhteisön tiukkaa valvontaa esimerkiksi rajatylittävän rikollisuuden ja turvapaikkapolitiikan alalla tai unionin ulkorajojen valvontaa, eikä näiden asioiden yhdistäminen ole aiheuttanut edes närkästystä.
Ranskassa sisäasianministerin laatimassa "sisäistä turvallisuutta" koskevassa lakiesityksessä ehdotetut lukuisat toimenpiteet kohdistuvat maahantulijoiden laittomaan sijoittamiseen, kokousten pitämiseen kerrostalojen auloissa, hyökkäävään kerjäämiseen ja selvästi ulkomaalaisten prostituoitujen niin kutsuttuun passiiviseen tai aktiiviseen itsensä kaupittelemiseen. Kaikki nämä ovat rikoksia, joista langetetaan ankaria sakkorangaistuksia ja joissakin tapauksissa vankeustuomioita. Tämä on toisin sanoen vain lakiesitys, jossa niputetaan yhteen maahanmuutto, köyhyys ja turvattomuus. Maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan osalta voidaan kiteyttää, että Ranskan tämänhetkisissä ehdotuksissa on kyse kiintiöiden asettamisesta turistiviisumeille, niin kutsuttujen turvallisten maiden luettelon laatimisesta, pakkokotiuttamisesta tai eurooppalaisen rajavartioston perustamisesta. On kuitenkin silkkaa hurskastelua määrätä kiintiöitä tai puhua maahanmuuttajavirtojen hallitsemisesta ja samaan aikaan rekrytoida etelästä työvoimaa sekä ruumiilliseen työhön että aivotyöhön, jotta tätä työvoimaa voidaan hyödyntää "Euroopan markkinoilla". Tämä itse asiassa auttaa peittämään ihmissalakuljettajien verkostot, rohkaisee muuttamaan kurjiin oloihin ja hyväksikäytettäviksi ja jopa leimaamaan maahanmuuttajat rikollisiksi yhtäläisiin oikeuksiin ja vapaaseen liikkuvuuteen perustuvan politiikan vastaisesti.
Sevillan Eurooppa-neuvosto antoi tässä asiassa erittäin huonon esimerkin, koska se sovelsi eurooppalaista lähestymistapaa maahanmuuttoon asettamalla maahantulolle ja oleskelulle entistä tiukempia ehtoja ja hyötyi sen vuoksi jopa taloudellisesta avustuksesta. Miten niin monessa paljon lupauksia antavassa eurooppalaisessa puheessa toitotettua kehitystä voidaan edistää, jos puhutaan enemmän valvonnasta kuin kaupankäynnistä ja enemmän turvattomuudesta kuin vapaudesta, eikä henkilövaihdot ja liikkuvuus toteudu käytännössä? Pohjois-Ranskassa toimineen Sangatten leirin sulkeminen on todiste, jos todisteita tarvitaan, siitä, ettei rajojen sulkeminen vähennä vainoa, konflikteja tai köyhyyttä pakenevien miesten ja naisten kärsimystä. Kaikkein haavoittuvimmat väestönosat ja etniset vähemmistöt kärsivät eniten tästä sortopolitiikasta. Ajattelen romaneja, jotka Euroopan unioni uhkaa karkottaa ja joilta se käytännössä epää pääsyn unioniin. Ajattelen niitä laittomia maahanmuuttajia, jotka aivan oikeutetusti haluavat oleskella Ranskassa laillisesti mutta joilta kuitenkin evätään mahdollisuus sulku-, pidätys- ja karkotustoimilla.
Paljon on kuitenkin vielä tehtävä, jotta voidaan esittää aloitteita, joissa avaudutaan muulle maailmalle ja suhtaudutaan siihen myönteisesti esimerkiksi kehittämällä todellista kehitysyhteistyötä, varmistamalla tasa-arvoisuus sosiaalisissa ja kaupallisissa palveluissa, työllistymisessä sekä kansalaisoikeuksissa. Ajattelen laittomien maahanmuuttajien aseman vakinaistamista tai Madridissa esitettyä vaatimusta asuinpaikkaan perustuvasta kansalaisuudesta, äänioikeuden tunnustamista ja vaalikelpoisuutta kunnallisissa ja Euroopan laajuisissa vaaleissa. Euroopassa tarvitaan siksi uutta maahanmuuttopolitiikkaa.

Flautre (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää jäsen Ludfordia. Hänen asiallisten suullisten kysymystensä ansiosta olemme saaneet aikaan selvästikin erittäin mielenkiintoisen keskustelun. Yhdyn pitkälti hänen tilannearvioonsa. Emme voi mielestäni oikeastaan syyttää neuvostoa tänä vuonna toimettomuudesta. Voitaisiin jopa sanoa, että neuvoston toiminta on ollut jollain tapaa hektistä, mikä johtui ilmeisesti syyskuun 11. päivän tapahtumien luomasta ilmapiiristä, kansalaisten äärimmäisestä turvallisuustietoisuudesta ja vielä selvemmin äänestäjien huolenaiheista. Tämä osoittaa aivan selvästi, että tiettyjen asioiden tutkimisessa olisi hyvä ottaa tasapuolisesti huomioon näkemykset, joita esitetään Euroopan parlamentin kannoissa ja komission aloitteissa. Kun on kyse Euroopan yleisistä eduista, kansallisten egoististen asenteiden summa ei ole mikään laki.
Haluaisin teidän kiinnittävän huomiota parhaillaan tehtävään työhön. Ryhmälläni on ollut ilo saattaa koolle joitakin eri puolilla Eurooppaa asuvia asianosaisia henkilöitä, jotka tutkivat ulkomaalaisten eristämistä Euroopassa. Tällainen eristäminen on aika huolestuttavaa. Maakohtaisesti laaditut analyysit osoittavat, että asiassa on tapahtunut huomattavia muutoksia, jotka ovat erittäin hälyttäviä. Leirit lisääntyvät koko ajan - kaikenmuotoiset ja kaikenlaiset, viralliset tai epäviralliset, avoimet tai suljetut leirit, joissa ulkomaalaisia lajitellaan, vartioidaan, pidetään vankina, rangaistaan ja pidetään valmiina pakkokotiuttamiseen tai mihin hyvänsä. Nämä ilmeiset ihmisoikeuksien riistot ovat mielestäni äärimmäisen huolestuttavia, samoin kuin esimerkiksi se, että ihmisiltä evätään oikeus anoa turvapaikkaa Euroopasta.
Pyytäisin komissiota tutkimaan tarkasti näitä toimia ja - koska ne kuuluvat alun perin jäsenvaltioiden vastuualueeseen - selvittämään, missä määrin eurooppalaisessa politiikassa todennäköisesti harjoitetaan tai edistetään tämänkaltaisia jäsenvaltioiden toimia. Seminaarissa havaitsimme esimerkiksi, että takaisinottosopimuksilla oikeastaan yllytettiin jäsenvaltioita perustamaan leirejä. Loppujen lopuksi kysymys kuuluukin, pitäisikö meidän valmistelukunnan työryhmän mielestäni tyydyttävien tulosten perusteella rohkaista neuvostoa työskentelemään tänä vuonna vai pitäisikö meidän odottaa, että uusien päätöksentekomenetelmien avulla voidaan saavuttaa parempi tasapaino nyt keskustelunaiheena olevan alueen kolmen näkökohdan välillä.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, vuonna 2002 käytiin laaja keskustelu ja annettiin paljon säädöksiä asioista, jotka liittyvät niin kutsuttuun vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseen. Ilmeisistä syistä tuntui välttämättömältä asettaa aiempaa kunnianhimoisempia tavoitteita, jotka liittyivät muun muassa laittomaan maahanmuuttoon, rajavalvontaan, eurooppalaiseen pidätysmääräykseen, turvapaikkoihin sekä yhteistyöhön poliisi- ja oikeusasioissa. Näihin edistysaskeliin on myötävaikuttanut osaltaan epäilemättä myös komission jäsenen Vitorinon dynaamisuus, sillä nämä asiat kuuluvat komissiossa hänen vastuualueeseensa. Haluaisinkin nyt käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kiittää häntä. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että nämä ovat poliittisesti erittäin arkaluonteisia asioita. Puutumme jäsenvaltioiden itsemääräämisvallan perinteisiin rajoihin - tätä tosiasiaa ei voida sivuuttaa eikä vähätellä. Viimeaikaiset kansainväliset tapahtumat ovat selvä muistutus siitä, että Euroopan unioni koostuu edelleen suvereeneista valtioista. Vaakalaudalla ovat kuitenkin nyt myös näiden valtioiden kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet, jotka on tunnustettava ja määriteltävä vastuuntuntoisesti ottamalla huomioon tämänhetkisen monimutkaisen tilanteen meille kaikille asettamat vaatimukset.
Arvoisa puhemies, vielä jäljellä olevan lyhyen puheajan kuluessa keskityn tarkastelemaan uusia terrorismin uhkia, jotka edellyttävät yhteisön toimintaa ja kansainvälistä yhteisvastuullisuutta. Käsittelemme terrorismia itse asiassa nykyään aivan eri tavoin kuin 1970- ja 1980-luvuilla. Tiedämme, että terrorismin uhkaa on nykyään vaikea käsittää ja että sen taustalla ovat muut kuin poliittiset motiivit. Yleensä se on laitonta, toistan, että se on laitonta toimintaa, jota tehdään tietyn sivilisaation nimissä ja jonka tavoitteena on saattaa se ristiriitaan oman sivilisaatiomme kanssa. Terrorismin nykymuoto tunnetaan: sen kohteet valitaan toiminnan tulosten näkyvyyden perusteella, mikä muuten tekee kaikista meistä ja toimielimistämme mahdollisia kohteita. Lisäksi tiedämme, että nykyterrorismi siirtyy nopeasti paikasta toiseen ja että siinä käytetään meidän kaikkien tapaan nykyaikaisia viestintävälineitä. Tiedämme, että sillä on erilaisia rahoituslähteitä ja että tämä rahoitus hankitaan usein näennäisesti kunniallisiin tarkoituksiin. Kuten tiedämme, aivan yhtä tärkeä näkökohta on se, että näillä terroristeilla on tietenkin mahdollisuus käyttää joukkotuhoaseita, etenkin kemiallisia ja biologisia aseita.
Nämä seikat huomioon ottaen meidän on tietenkin reagoitava toimilla, joissa mennään kansallista toiminta-aluetta ja jopa oikeutta ja sisäistä turvallisuutta edistäviä toimia pitemmälle, mikä tietenkin korostaa tämän keskustelumme merkitystä. Nämä uudet terrorismin uhkat edellyttävät epäilemättä yhteisön tason toimintaa. Yksipuolinen kansallinen toiminta ei enää riitä takaamaan kansalaistemme turvallisuutta. Nämä uudet huolenaiheet eivät kuitenkaan tarkoita sitä, että meidän pitäisi loputtomasti laajentaa yhteisön aloitetta ja määräenemmistöä koskevia sääntöjä tällä alalla. Tämä kehitys ei mielestämme välttämättä tarkoita sitä, että kaikki unionin menettelyt on tuotettava tai toteutettava samalla tavalla. Olen varma, että oikeus- ja sisäasioita koskevia päätöksiä voidaan tehdä yksinkertaistamalla pilarien rakennetta ilman, että tämä horjuttaa tarpeellista hallitusten ja kansallisten viranomaisten välistä yhteistyötä ja Euroopan unionissa kehitettyä yhteistä valvontajärjestelmää.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, vuotuisessa keskustelussa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta näytetään keskittyvän pääasiassa tulevaisuuteen eikä vuoteen 2002. Jäsen Ludford painostaa kysymyksellään poistamaan kolmannen pilarin, panemaan täytäntöön yhteispäätösmenettelyn ja liittämään perusoikeuskirjan uuteen perustamissopimukseen.
Tämä tekisi neuvoston päätöksenteosta aiempaa demokraattisempaa ja paremmin jäsenneltyä, koska viime aikoina tyypillistä on ollut todellinen jäsenvaltioiden aloitteiden sekamelska. Turvapaikka- ja maahanmuuttoasioihin liittyvät komission lainsäädäntöaloitteet eivät sitä paitsi etene mihinkään, koska päätöksenteko on pysähtynyt neuvostossa.
Kritiikki on perusteltua. Ongelma voidaan osittain ratkaista parantamalla perustamissopimuksen rakennetta ja panemalla täytäntöön erilaisia päätöksentekomenettelyjä tietyillä aloilla. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että yhteisön tason toimivaltuuksista hössöttäminen ei välttämättä juurikaan paranna tilannetta. Euroopan perustuslakikaan ei tuo lisäarvoa. On vahinko, ettei parlamentti kiinnitä huomiota tiettyihin vuotta 2002 koskeviin asioihin, vaan keskittyy kysymyksissään aina toimivaltuuksiin ja idealistisiin ajatuksiin eurooppalaisesta valtiosta.
Neuvoston on vastaisuudessa jätettävä arvovaltakysymykset aiempaa vähemmälle huomiolle ja keskityttävä työskentelemään tulosten aikaansaamiseksi.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin hyödyntää tämänpäiväistä keskustelua sekä komission jäsenen ja kunnianhimoisen neuvoston puheenjohtajan läsnäoloa kiinnittääkseni huomionne toivottavasti peruuntuvan mutta kuitenkin mahdollisen Irakin-sodan mahdollisesti aiheuttamaan suureen pakolaisvirtaan ja tähän liittyvään kaksi vuotta sitten perustettuun pakolaisrahastoon.
Tämän rahaston ansiosta voimme Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta annetun neuvoston päätöksen 6 artiklan nojalla ryhtyä välittömästi toimiin suuren pakolaisvirran yhteydessä. Ehdotan, että te - komission ja neuvoston edustajina - teette kaikki mahdolliset valmistelut tällaisen tilanteen varalta, jotta valtiot eivät jää yksin ja jotta niitä voidaan tukea päätöksen 6 artiklan mukaisesti. Jopa 80 prosenttia varoista pitäisi asettaa käyttöön, mutta tarvittaviin varotoimiin on ryhdyttävä jo nyt. Valtioita on kehotettava ryhtymään omalta osaltaan tarvittaviin toimiin ja nimittämään viranomaiset, jotka pitävät yhteyttä komissioon.
Lisäksi ehdotan neuvostoa ja komissiota harkitsemaan määrärahojen varaamista sitä varten, että paikan päällä apua tarjoaville kansainvälisille avustusjärjestöjä voitaisiin tarvittaessa tukea, sillä paikan päällä tarjotun avun olisi oltava ensisijaista ja tehokkainta.
Kolmanneksi ehdotan, ettei jäsenvaltioita jätetä yksin tässä mahdollisesti traagisessa tilanteessa vaan että mietitään etukäteen myös vastuun jakoa näiden pakolaisten käsittelyssä, sillä kuten tiedämme, Balkanin kriisissä valtaosa vastuusta jäi muutaman valtion harteille. Meidän pitäisi oppia virheistämme ja välttää niitä jatkossa. Meidän pitäisi siis valmistella eri tahojen välistä vastuunjakoa. Haluaisin todellakin tietää, miten ja missä määrin aiotte toteuttaa nämä ehdotukset.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käytän tässä keskustelussa puheenvuoron, koska haluan esittää kaksi periaatteellista huomautusta parlamentin yhteistyöstä. Kollega von Boetticher muistutti hänen puheeseensa sisältyneissä harvoissa hyvissä kohdissa, että meidän on tehostettava lainsäädäntötyötämme, jos haluamme saavuttaa tavoitteemme, nimittäin sen, että Euroopan unionissa yhteisöllistetään enemmän vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaan alueeseen liittyvään politiikkaan kuuluvia näkökohtia. Enemmistöpäätöksistä ja yhteispäätösmenettelystä pitäisi tehdä sääntö tällä politiikan alalla, jolloin aloiteoikeus olisi jäsenvaltioiden sijaan komissiolla. Oikein hyvä! Kannatan tällaista käytäntöä.
Jos hän kuitenkin ajattelee näin, tänään on tehtävä perinpohjainen selvitys nykytilanteesta, jotta olemme valmiita harjoittamaan järkevää ja toimivaa politiikkaa siinä tapauksessa, että haluamme vastata tulevaisuuden haasteisiin.
Miltä tilanne nyt näyttää? Komission jäsen Vitorino suunnittelee hyviä asioita. Tekemällä ehdotuksia hän täyttää velvollisuutensa, jotka hänelle asetettiin Tampereen huippukokouksen jälkeen julkaistussa tulostaulussa. Neuvoston mielestä ehdotuksissa varmaan mennään liian pitkälle - olettaen, että se lukee ne. Sitten ehdotukset toimitetaan Euroopan parlamenttiin, joka lisää niihin jotakin. Sen jälkeen toimitamme ne takaisin neuvostoon, ja mitä neuvosto tekee? Se heittää paperit roskakoriin. Tällainen on nykypäivän todellisuus. Tarkoitukseni ei ole astua neuvoston varpaille. Puheenjohtajavaltio Kreikan edustajat lukevat varmasti kaikki asiakirjat; olen täysin vakuuttunut siitä. Älkää ottako puheitani liian henkilökohtaisesti.
Jatkossa tarvitsemme kuitenkin toisenlaisen lainsäädäntömenettelyn, sellaisen, jossa voidaan taata kolmen asianosaisen toimielimen tasapainoinen osallistuminen. Kaikkien näiden toimielinten on oltava valmiita tekemään kompromisseja. Komission on oltava valmis kompromisseihin - ja niinhän se onkin, kuten kaikki komission jäsenen Vitorinon tuntevat tietävät, vaikka hänen onkin annettava nuorten, vielä hieman epäkypsien parlamentin jäsenten soimata häntä syyttä Saksan lehdistössä. Neuvoston kompromissivalmius on kyseenalainen, koska neuvoston politiikka ei - ainakaan ensisijaisesti - perustu eurooppalaisiin vaatimuksiin vaan yksittäisten jäsenvaltioiden sisäpoliittisiin tarpeisiin. Se on väärin, ja se on myös koko instituutiomme heikkous.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kollegojen on nyt syytä höristää korviaan. Teen heille nyt tarjouksen, joka tehdään heille tässä muodossa nyt ensimmäistä, mutta toivottavasti ei viimeistä kertaa: ehdotan, että puhumme yhdessä, jotta emme saavuttaisi aina vain pienintä yhteistä nimittäjää vaan että pystyisimme todellakin tekemään lainsäädäntötyötä. Mitkä ovat teidän vaatimuksenne ja mitkä meidän vaatimuksemme? Missä asioissa te olette valmiita tinkimään kannastanne ja missä me olemme valmiita tinkimään omastamme? Missä asioissa voimme saada aikaan kompromisseja, jotka mahdollistavat todellisen lainsäädäntötyön?
Toistaiseksi olemme noudattaneet periaatetta, jonka mukaan jokainen, joka ei ole puolellani, on minua vastaan, enkä voi äänestää samalla tavalla sellaisen kanssa, joka ei tue kantaani sataprosenttisesti. Tämä johtaa siihen, että hyväksymme parlamentissa satunnaisia tekstejä satunnaisilla enemmistöillä. Kutsun teidät kompromissineuvotteluihin siinä tapauksessa, että todella haluamme tehdä lainsäädäntötyötä, mutta teidän on silloin osoitettava myös kompromissivalmiutta ja pantava riveissänne olevat kovan linjan poliitikot aisoihin. Hyvät jäsenet von Boetticher ja Pirker, teidät tuntien tiedän, että te kyllä pystytte siihen.

Schröder, Ilka (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, monet parlamentin kollegat kuvittelevat vieläkin, että Euroopan unioni kuuluu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen ansiosta ihmisoikeusasioiden etuvartioon ja tarjoaa kansalaisilleen mahdollisimman laajan henkilökohtaisen vapauden alueen sekä suojaa valtiolta.
Kehitys - eikä vain viime vuoden kehitys - osoittaa kuitenkin aivan päinvastaista: rankaisutoimia lisätään, Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot tehostavat valvontaa sekä ulkorajoilla että unionin sisällä. Tämän lisäksi henkilötietojen ja vapaan viestinnän valvontaa lisätään. Yksityisyyttä rajoitetaan nyt myös biometrisesti. EU:n rasistista suhtautumistapaa tiukennetaan vielä monilla niin kutsutuilla "ulkomaalaislaeilla". Eurodac-järjestelmän käyttöönotto ja Schengenin tietojärjestelmän uudistus muodostavat tässä vain jäävuoren huipun.
Turvallisuus tarkoittaa valtioiden kannalta siis mahdollisimman hyvää turvallisuuden tasoa. Vapauden lisääminen Euroopan unionissa edellyttäisi sen sijaan aivan toisenlaista politiikkaa - joidenkin mielestä nykyistä kypsempää politiikkaa - jonka tavoitteena olisi tietosuojan tehostaminen, Eurooppa-linnoituksen purkaminen ja rasististen erikoislakien sekä kansalaisuutta koskevan lainsäädännön kumoaminen.
Näin ei kuitenkaan ole. Me nimittäin luomme unionia, joka perustuu valtion turvallisuuteen, valvontaan ja tarkkailuun. Liberaaliryhmään kuuluvan kollegan esittämässä kysymyksessä ei valitettavasti käsitellä mitään näistä asioista.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja muistutti juuri, että vuonna 1999 kokoontuneen Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä, jotka koskivat vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta sekä sisäasioita, julistettiin kansalaisten ihmisoikeuksien suojelemiseksi sovellettavat avoimuutta ja demokraattista valvontaa koskevat periaatteet.
Joseba Arregi, baskilainen poliittinen vanki, kuoli Espanjan kuningaskunnassa 13. helmikuuta 1983, eli 20 vuotta sitten, jouduttuaan poliisin huostaan ja kidutuksen uhriksi. Siitä tulee huomenna kuluneeksi 20 vuotta.
Vuonna 2002 pidätettiin 634 poliittisesti aktiivista henkilöä. Heistä 127 nosti tuomioistuimessa kanteen, jossa he väittivät joutuneensa pahoinpitelyn tai kidutuksen kohteeksi.
Ovatko neuvosto ja komissio saaneet Espanjan hallitukselta selkeitä tietoja tästä asiasta? Katsovatko neuvosto ja komissio, että Espanjan hallitus on kunnioittanut avoimuuden periaatetta? Viime vuonna Espanjan hallitus ehdotti useiden sellaisten yhteiskunnallisten järjestöjen - tiedotus- ja kulttuurialan yhdistysten - kieltämistä, jotka olivat tuominneet baskilaisten toisinajattelijoiden poliittisen sorron. Espanjan aloitteesta Euroopan unioni on laatinut mustan listan sellaisista järjestöistä ja henkilöistä, joita on syytetty nimenomaisesta tai epäsuorasta terrorismin tukemisesta. Syytetyillä ei ole käytössään laillisia puolustautumiskeinoja eikä mahdollisuutta saattaa asiaansa tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Katsovatko neuvosto ja komissio, että demokraattisen valvonnan periaatetta on noudatettu Espanjan tapauksessa? Aikovatko neuvosto ja komissio ehdottaa uusissa teksteissä oikeudellisen välineen laatimista Euroopan unionin mustalla listalla oleville?
Haluaisin kiittää jäsen Ludfordia ja antaa tunnustusta hänen toimistaan tällä tärkeällä alalla.

Hernández Mollar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minua inhottaa, tympäisee ja hämmästyttää, että edellinen puhuja sanoi mitä sanoi sen jälkeen, kun hän on antanut oikeutuksen vapauden, demokratian ja Euroopan murhaajille ja vihollisille sekä autettuaan heitä. Arvoisa puhemies, en aio tuhlata hetkeäkään - vaikka hän niin haluaisi - sillä haluan puolustaa asioita, joita meidän on puolustettava: vapautta, demokratiaa sekä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta. He ovat Euroopan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden vihollisia. Tämä on tehtävä selväksi.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, keskustelunaiheemme innovatiivinen näkökohta on mielestäni se, että suojelemme Euroopan unionissa perus- ja kansalaisoikeuksia. Tämä uudessa perustamissopimuksessa vahvistettava suojelu on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen menestyksen perusedellytys ja unionin legitiimiyden perusta.
Jäsenvaltioiden välinen luottamus voi lisääntyä ja todellisia yhteisiä menettelytapoja voidaan kehittää itse asiassa ainoastaan tehostamalla oikeusvaltion oikeuksia ja periaatteita.
Pitkien viivästysten jälkeen nämä menettelytavat ovat nyt muotoutumassa oikeus-, siviili- ja rikosasioissa tehtäväksi yhteistyöksi ja vähitellen myös viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttoasioissa tehtäväksi yhteistyöksi.
Oikeudellisessa yhteistyössä eurooppalainen pidätysmääräys on mahdollistanut tuomareiden suoran yhteistyön ja murtanut muureja, minkä vuoksi terroristeille ja murhaajille ei esimerkiksi myönnetä turvapaikkaa Euroopasta heidän rikollista ja väkivaltaista toimintaansa varten.
Emme saa myöskään unohtaa Euroopan parlamentin jatkuvia vetoomuksia terrorismin uhrien suojelemiseksi ja tukemiseksi.
Maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa ei ole edistytty aivan tyydyttävällä tavalla. Parlamentti tekee kaikkensa varmistaakseen, että Sevillan Eurooppa-neuvoston asettamia määräaikoja noudatetaan. Jokainen viivästys osoittaisi jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun puutetta ja olisi huono merkki nyt, kun unioni valmistuu historialliseen laajentumiseen. Miten voimme päättää 25 valtion kesken asioista, joista emme kykene päättämään edes 15 valtion kesken?
Viimeinen huomautukseni koskee turhan monimutkaista päätöksentekojärjestelmää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Vuonna 1999 antamassaan päätöslauselmassa parlamentti käsitteli tätä tilannetta, jossa päätökset tehdään ensimmäisen tai kolmannen pilarin yhteydessä. Nyt huomaamme iloksemme, että perustamissopimusten uudistamisesta vastaava valmistelukunta on yhtynyt yksimielisesti perusteluihimme.

Sousa Pinto (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi tietenkin kiitän kysymystemme esittäjää Ludfordia hänen keskustelumme pohjaksi laatimistaan erinomaisista kysymyksistä. Tämä vuotuinen keskustelu vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta tarjoaa parlamentille uuden tilaisuuden ilmaista tyytymättömyytensä ja turhautuneisuutensa kolmannen pilarin lamaannustilaan, joka johtuu jäsenvaltioiden poliittisen tahdon puutteesta ja joka on muodostunut komission jatkuvista ponnisteluista huolimatta.
Sekä ennen syyskuun 11. päivää että sen jälkeen tärkeät komission aloitteet ovat pysähtyneet neuvostoon tai niitä ei ole vieläkään pantu täytäntöön tai ratifioitu jäsenvaltioissa. Esittämällä valtavan määrän ehdotuksia aloiteoikeutensa nojalla valtiot ilmeisesti haluavat hyvittää kyvyttömyyttään kehittää sellaisia menettelytapoja, joilla voitaisiin luoda rakenne vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalle alueelle. Näistä ehdotuksista on tavallisesti hyvin vähän hyötyä ellei jopa haittaa niiden tavoitteiden saavuttamisessa, joita nämä valtiot ovat itse asettaneet toinen toistaan seuraavissa Eurooppa-neuvostoissa.
Parhaillaan on menossa omituisten ehdotusten vyöry - tarkoitan tässä yhteydessä nimenomaan sellaisia ehdotuksia, jotka eivät kuulu mihinkään suunnitelmaan eivätkä komission tulostauluun. Ne ovat sattumanvaraisia ehdotuksia, joiden soveltamisala on suppea tai olematon. Ne ovat epäjohdonmukaisia, joskus kansallisten poliittisten ohjelmien sanelemia ehdotuksia, jotka saattavat kolmannen pilarin kaaokseen laajentamalla sitä joka suuntaan, jolloin tuloksena on oikeudellinen ja byrokraattinen romaani ilman pisteitä. Euroopan parlamentin tehtävänä on arvostella tätä pattitilannetta, joka johtuu neuvoston ja jäsenvaltioiden tähän mennessä osoittamasta poliittisesta kyvyttömyydestä toteuttaa yhtäkään toimenpidettä, joka liittyy komission laatimaan tai alun perin komissiosta tulleeseen ja komission tulostaulussa suunniteltuun terrorismin torjuntapakettiin.
Poliittisten johtajien, erityisesti hallitusten edustajien, puheiden ja käytännön toimien välinen kuilu on saavuttamassa skandaalinomaiset mittasuhteet kansainvälisen rikollisuuden torjumisessa. Myös IV osastoon kuuluvilla aloilla vallitsee jatkuva epätasapaino - mitä kysymysten esittäjä perustellusti arvostelee - kun otetaan huomioon, että maahanmuuton valvonnan rankaisutoimista sopiminen on suhteellisen helppoa, mutta yhteisiä menettelytapoja ei kuitenkaan kyetä kehittämään turvapaikka-asioissa eikä laillisen maahanmuuton sääntelyssä eikä varsinkaan kansalaisoikeuksien alalla ja yhteiskuntaan sopeuttamisessa.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän komission jäsentä António Vitorinoa hänen tehokkuudestaan ja ahkerasta työskentelystään, jotka ovat mahdollistaneet kehityksen, joka on ollut kuuden viime kuukauden aikana erityisen tuntuvaa. Vuosi 2002 oli edellisiä vuosia myönteisempi, ja silloin tehtiin huomattava määrä oikeus- ja sisäasioita koskevia aloitteita.
Esimerkiksi aloitteet eurooppalaiseksi pidätysmääräykseksi ja terrorismia koskevaksi puitepäätökseksi, joihin on jo viitattu, ovat todiste unionin kyvystä panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksessa asetut tavoitteet, kunhan toimintatarve vain yhdistetään toimintahaluun. Huolimatta siitä ja tapahtuneesta kehityksestä totean, kuten jäsen Ludford jo huomautti ja kuten Laekenissakin todettiin, että "eräillä aloilla tarvitaan lisäpontta ja uusia suuntaviivoja viiveiden kuromiseksi umpeen".
Huomattavaa edistystä on saatu aikaan yhtäältä tiivistämällä niiden laitosten välistä yhteistyötä, joiden tehtävänä on panna täytäntöön säädökset, jotka koskevat rikosoikeudellisissa asioissa annettujen tuomioiden vastavuoroista tunnustamista, eurooppalaista pidätysmääräystä sekä rikoslainsäädännön ja terrorismin vastaisen lainsäädännön yhdenmukaistamista. Toisaalta paljon on vielä tehtävä, jotta voidaan saada aikaan käytännöllinen ja tehokas järjestelmä kansalaisoikeuksien turvaamiseksi. Emme voi korostaa tarpeeksi sitä asiaa, jota komission jäsen Vitorinokin korosti, nimittäin että on erittäin tärkeää säilyttää tasapaino niiden saman käsitteen kolmen osatekijän välillä, jotka muodostavat yhdessä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen. Turvallisuus ei voi toisin sanoen toteutua ilman vapautta ja oikeutta.
Kuten useat puhujat ovat tänään todenneet, toinen valitettava asia on, että jäsenvaltiot käyttävät liian usein aloiteoikeuttaan. Jäsenvaltiot ovat tehneet aiempaa enemmän ehdotuksia, jotka Euroopan parlamentti on joutunut hylkäämään, koska ne eivät ole tarpeeksi johdonmukaisia, selkeitä eivätkä edes hyödyllisiä. Ehdotuksilla pyrittiin ainoastaan täyttämään kansallisten politiikkojen vaatimukset tai lepyttämään tiedotusvälineitä. Ensimmäiseen pilariin kuuluvista asioista määrääminen ja kolmannen pilarin mukaisten keinojen käyttöönotto ovat myös aiheuttaneet jatkuvia hankaluuksia. Päätöksiä on tehtävä etenkin tietosuojan kaltaisilla aloilla.
Europolin ja Eurojustin osalta on valitettavaa, että demokraattinen vastuu on yhä vain epäsuora ja hajanainen eikä sitä ole rajoitettu tarpeeksi. Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että myös edelleen vallitseva heikko demokraattinen legitiimiys on valitettavaa. Parlamenttia kuullaan harvoin ja silloinkin usein vain sellaisten poliittisten sopimusten yhteydessä, joista on jo päätetty neuvostossa. Tämä tarkoittaa, että toimittamamme asiakirja on merkityksetön ja hyödytön.

Petsalnikos
Arvoisa puhemies, tämän toisen lyhyen puheenvuoroni aluksi minun on korostettava, että Euroopan parlamentin jäsenten tänään esittämistä näkemyksistä on paljon hyötyä neuvostolle ja minulle itselleni neuvoston puheenjohtajana. Luulen, että juuri nämä seikat huolestuttavat Euroopan kansalaisia. Esitetyissä näkemyksissä kuvastuvat pohjimmiltaan ne asiat, joita Euroopan kansalaiset odottavat meiltä vanhassa ja uudessa Euroopassa. Me kaikki eurooppalaiset toimimme nyt yhdessä.
Panin merkille, että monissa näkemyksissä korostui tarve tasapainottaa Euroopan kansalaisten turvallisuuden varmistamiseksi toteutettavia toimia sekä tarve suojella kansalaisten oikeuksia ja vapauksia. Parlamentin jäsenten esittämät huomautukset vahvistivat omaa käsitystäni siitä, ettei lisääntynyt turvallisuus välttämättä merkitse vapauksien supistamista ja vaarantamista. Yksilönvapaudet ja ihmisoikeudet ovat sitä paitsi osa Eurooppalaista oikeuskulttuuria. Meidän ei pidä muuttaa painopistettä suuntaan eikä toiseen, koska turvallisuus on epäilemättä jokaisen kansalaisen luovuttamaton perusoikeus. Emme kuitenkaan saa myöskään muuttaa painopistettä ja ottaa sitä riskiä, että ihmisoikeuksia ja vapauksia rajoitetaan tai laiminlyödään ja että ne vaarannetaan.
Korostin ja toistan, että pyrimme Kreikan puheenjohtajakaudella luomaan tämän tarvittavan tasapainon, minkä vuoksi, kuten lausunnossani totesin, olemme ottaneet epävirallisen neuvoston esityslistalle myös vapauksiin, mukaan lukien epäiltyjen ja syytettyjen vapauksiin, liittyviä erityiskysymyksiä. Keskustelemme epävirallisessa neuvostossa tietenkin myös asiasta, joka kiinnostaa tällä hetkellä meitä kaikkia: Euroopan tulevaisuudesta ja jatkuvasta keskustelusta Euroopan tulevaisuudesta.
Tämän keskustelun ansiosta toteutuu varmasti meidän kaikkien toivoma muutos: Euroopan parlamentin asema vahvistuu, jolloin se voi osallistua päätöksentekoon aiempaa tiiviimmin.
Erityisen kiinnostavia olivat myös parlamentin jäsenten huomautukset siitä, että on ryhdyttävä rajojen valvomista koskeviin yhteisön tason toimenpiteisiin. Kaikkihan me haluamme löytää keinon suojella, vartioida ja valvoa Euroopan rajoja, joilla tarkoitan Euroopan unionin ulkorajoja. Tämä pätee etenkin kotimaahani, joka toimii puheenjohtajana näiden kuuden kuukauden ajan ja jolla on erityinen merkitys maantieteellisen sijaintinsa ja rajojensa erikoisen koostumuksen vuoksi. Meillä on asiasta siis jonkin verran kokemusta. Yksi keskustelunaihe ja jatkuvasti esillä oleva kysymys on vastuun jakaminen. Meidän on keksittävä, miten vastuu voidaan jakaa oikeudenmukaisesti Euroopassa, jotta voimme tehostaa rajavalvontaamme. Meidän on ehdottomasti pystyttävä estämään laittomien maahanmuuttajien tulva, koska laiton massamuutto pahentaa asioita ja lisää entisestään Euroopan unionin ongelmia. Se jopa vaikeuttaa jo Euroopan unionissa olevien maahanmuuttajien asemaa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettei meidän pitäisi kiinnittää aiempaa enemmän huomiota jo Euroopan unionissa olevien maahanmuuttajien oikeuksiin tai että heidän oikeutensa ovat meille aiempaa merkityksettömämpiä. Euroopalla on jo vuosikymmenten kokemus maahanmuuttajien vastaanottamisesta, ja sen on aika tehdä jotakin parantaakseen valmiuksiaan kotouttaa jo Euroopassa oleskelevat maahanmuuttajat sujuvasti ja entistä nopeammin, eli integroida heidät vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskuntaan.
Lopuksi vastaan lyhyesti kysymykseen siitä, voiko mahdolliset Irakin tapahtumat synnyttää pakolaistulvan. Joka päivä on mielestäni olemassa vaara, että Euroopan unionin ulkopuolisista maista lähtee liikkeelle pakolaistulva, ja tästä keskustellaan parhaillaan asiasta vastaavissa komiteoissa. Tarvitsemme mielestäni yhteisön taloudellista tukea, ja meidän on jaettava vastuu oikeudenmukaisesti Irakin tapahtumista riippumatta. Kaikkihan me tietenkin toivomme, etteivät tulevat tapahtumat saa jälleen liikkeelle Euroopan unioniin suuntautuvaa pakolaistulvaa. Toisin sanoen toivomme, että rauha säilyy ja ettemme joudu hankaliin tilanteisiin, jotka synnyttävät pakolaisaaltoja meidän kaikkien tiedossa olevien muiden kielteisten seurausten ohella.
Vitorino
Arvoisa puhemies, aluksi haluan kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita ja ennen kaikkea jäsen Ludfordia hänen erinomaisesta työstään.
Käsittelen vain joitakin keskustelun aikana esitettyjä kysymyksiä. Aloitan jäsen Schulzin huomautuksesta. Meidän kaikkien pitäisi vastustaa kiusausta ja välttää typistämistä turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita koskevaa keskustelua pelkäksi ideologiseksi keskusteluksi. Se on kieltämättä houkuttelevaa ja erittäin helppoa, kun käytetään tunteisiin vetoavia iskulauseita. Jos kuitenkin rajoitamme keskustelun tällaisiin kannanilmaisuihin, ihmettelen, käsittelemmekö todellakin niitä vakavia ongelmia, joita turvapaikka- ja maahanmuuttoasiat aiheuttavat tuhansille ihmisille eri puolilla maailmaa ja Euroopan unionissa.
Saattaisi olla jopa houkuttelevaa tehdä komissiosta syntipukki. Olen tottunut esittämään erilaisia rooleja, mutta tämä olisi minulle uusi rooli. Komissio on kuitenkin aina pyrkinyt harjoittamaan oikeassa suhteessa tehokasta politiikkaa, jossa torjutaan laitonta maahanmuuttoa ja määritetään samalla ennakoivan ja myönteisen maahanmuuttopolitiikan perusteet. Näin ei tehdä ideologisista syistä. Olemme sitä mieltä, että ellemme onnistu harjoittamaan selkeää, avointa ja koordinoitua laitonta maahanmuuttoa koskevaa politiikkaa, emme onnistu torjumaan ihmiskauppaa emmekä laitonta maahanmuuttoa.
Jos vaikutan liian avokätiseltä, muistutan, että komissio esitti ehdotuksen puitepäätökseksi ihmiskaupan torjumisesta. Komissio esitti laitonta maahanmuuttoa koskevan toimintasuunnitelman, jonka neuvosto hyväksyi. Komissio esitti ulkorajojen valvontaa koskevan toimintasuunnitelman, jonka neuvosto hyväksyi. Komissio esitti ehdotuksen ulkomaalaisten palauttamista koskevaksi toimintaohjelmaksi. Komissio teki uutta Schengenin tietojärjestelmää koskevan ehdotuksen. Komissio ehdotti viisumitietokannan perustamista. Jos tämä on liian avokätistä, myönnän, että minulla ja joillakin parlamentin jäsenillä on hieman erilainen käsitys avokätisyydestä.
Mitä tulee uuteen terrorismin uhkaan, myönnämme, että olemme kohdanneet ilmiön, josta tiedämme toistaiseksi hyvin vähän, kuten jäsen Queiró korosti. Emme ole vielä valmiita kohtaamaan tätä uutta terrorismin muotoa, enkä tarkoita ainoastaan terrori-iskujen mahdollisuutta - sillä meidän on varauduttava kaikkeen, mitä lähitulevaisuudessa voi tapahtua kansainvälisen tilanteen kehityksen vuoksi - vaan myös esiin ottamaanne avainkysymystä, nimittäin terroristiverkostojen rahoitusta.
Siksi toivon, että jäsenvaltiot todellakin saavat aikaan konkreettisia tuloksia vuonna 2003 ja hyväksyvät terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevat säännökset. Niitä on tarkoitus soveltaa paitsi terrorismin laittomaan rahoitukseen myös terrorismin "lailliseen" rahoitukseen Euroopan unionissa ja sen alueella oleviin ulkomaisiin rahoituskeskuksiin.
Haluaisin vahvistaa jäsen Terrón i Cusílle, että komissio aikoo perustaa asiantuntijaverkoston keväällä 2003 Brysselin julkilausuman mukaisesti.
Siirryn nyt käsittelemään jäsen Coelhon esiin tuomaa asiaa. Tiettyjen erityisten ja hyvin arkaluonteisten asioiden käsitteleminen on erittäin vaikeaa ensimmäisen ja kolmannen pilarin välisen jaon vuoksi; tietosuoja on hyvä esimerkki tästä. Meidän on syytä korostaa, että Eurooppa-valmistelukunta on antanut selvästi ymmärtää, etteivät vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvat arvot saa joutua kärsimään pilarien välisestä kahtiajaosta, joka vaikeuttaa jokapäiväistä toimintaamme.
Lopuksi käsittelen jäsen Pirkerin esiin ottamaa erittäin tärkeää seikkaa. Voin vakuuttaa, että valmistaudumme parhaillaan mahdolliseen pakolaistulvaan. En halua ennakoida kansainvälisen tilanteen kehitystä, mutta olemme oppineet paljon Kosovon kokemuksista. Meillä on tilapäistä suojelua koskeva direktiivi. Se on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä Ruotsissa, Suomessa ja Belgiassa, ja muiden jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä on jo säännöksiä, joita sovelletaan maahanmuuttajien ja pakolaisten yllättävän joukoittaisen maahantulon yhteydessä. Kaikkein kiireellisimpien tilanteiden käsittelemiseksi pystymme näin ollen ottamaan hyvinkin nopeasti käyttöön Euroopan pakolaisrahaston varat. Kollegani komission jäsen Nielson tarkastelee yhdessä ECHOn kanssa ja tiiviissä yhteistyössä UNHCR:n kanssa mahdollisuutta tukea alueen pakolaisia. Toivon, että asiat hoituvat tällä kertaa huomattavasti aiempaa paremmin tilapäisessä suojelussa aikaansaadun edistyksen ansiosta.
Haluan ilmaista vilpittömät kunnianosoitukseni parlamentille. Parlamenttia ei ainakaan voida syyttää minkäänlaisesta vitkastelusta, vaikka meillä olisikin tänä vuonna ongelmia asioiden etenemisessä. Parlamentti on antanut lausuntonsa aina ajallaan.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 11. maaliskuuta.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu yhdeksästä neuvostolle ja komissiolle osoitetusta kysymyksestä räjähtämättömien taisteluvälineiden (jalkaväkimiinojen ja rypälepommien) ja köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten haitallisista vaikutuksista.

Van Hecke, Johan (ELDR).
Arvoisa puhemies, mahdollisen Irakin konfliktin - toivomme, että se voidaan vielä estää - kynnyksellä jalkaväkimiinojen ja köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käyttöä koskeva keskustelu on sangen ajankohtainen. Kaiken kaikkiaan on käynyt ilmi, että sotilailla ja siviilihenkilöillä, jotka ovat joutuneet kosketuksiin köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten kanssa aikaisemmissa aseellisissa konflikteissa, kuten Persianlahden sodassa vuonna 1991 ja Kosovossa, on ollut myöhemmin vakavia terveydellisiä ongelmia, joita kutsutaan Persianlahden ja Balkanin syndroomiksi. He kärsivät muistinmenetyksestä, kroonisesta kivusta ja väsymyksestä sekä halvausoireista, ja heillä on tavallista suurempi riski sairastua syöpään. Tunnetussa British Medical Journal -lehdessä julkaistut Yhdistyneiden Kansakuntien tilastot osoittavat, että syöpätapaukset lisääntyivät Etelä-Irakissa seitsemänkertaisiksi vuosina 1989-1994. Jopa Yhdysvaltain armeijan ympäristöpoliittinen instituutti on myöntänyt, että köyhdytetyn uraanin käytöllä voi olla erittäin vakavia terveydellisiä vaikutuksia.
Siviiliväestöä vahingoittavat aseet ja ammukset ovat Geneven sopimuksen ja tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen vastaisia. Viimeksi mainittu sopimus on erittäin selkeä. Siinä kielletään tavanomaisten aseiden käyttö, joiden katsotaan aiheuttavan tarpeettoman vakavia vammoja tai jotka osuvat umpimähkäisesti sekä sotilas- että siviilikohteisiin, tai rajoitetaan niiden käyttöä. Pentagonista vuotaneiden tietojen mukaan ensimmäisessä Irakin vastaisessa hyökkäysaallossa räjäytettiin noin 3 000 ohjattua pommia. On hyvin todennäköistä, että Yhdysvallat käyttävät taas köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia. Parlamentin on varoitettava jatkuvasti tämäntyyppisten ammusten mahdollisista vaaroista. Niiden käytön vaikutuksista paitsi ihmisten terveyteen myös ympäristöön on tehtävä kiireesti riippumaton tieteellinen tutkimus. Köyhdytetyn uraanin käyttö on keskeytettävä tutkimustulosten valmistumiseen asti.
Euroopan unionin on toimittava tässä tiennäyttäjänä samoin kuin se toimi Ottawan yleissopimuksessa vahvistettua jalkaväkimiinojen maailmanlaajuista kieltoa koskevassa kampanjassakin. Arvoisa puhemies, kysymykseni koskevat tätä yleissopimusta, sen ratifiointia ja täytäntöönpanoa. Tarkalleen ottaen haluaisin kysyä neuvostolta, mitä toimenpiteitä suunnitellaan sen varmistamiseksi, että mahdollisimman monet jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot allekirjoittavat yleissopimuksen. Ymmärtänette, että haluaisin todellakin kuulla tämänhetkiseltä neuvoston puheenjohtajalta, miksi Kreikka oikeastaan lykkää tämän tärkeän yleissopimuksen allekirjoittamista. Toivon, että mahdollinen kansainvälinen konflikti voidaan välttää, ja kehotan neuvostoa antamaan selkeän julkilausuman, joka takaa, etteivät Euroopan unionin jäsenvaltiot käytä sellaisia aseita, jotka on kielletty kansainvälisen lainsäädännön nojalla tai jotka katsotaan laittomiksi tässä tai jossakin tulevassa aseellisessa konfliktissa.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Äskeisestä puheesta ei ollut simultaanitulkkausta portugaliksi. Pyytäisin teitä selvittämään tämän asian.

Lannoye (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, köyhdytettyä uraania käytettiin pääasiassa kranaateissa ja panssarintorjunta-ammuksissa, joista monet pudotettiin Persianlahden sodan aikana Irakin alueelle sekä Bosniaan ja Kosovoon.
Uraanin vaikutuksesta totean, että se on hajonnut pieniksi hiukkasiksi, joita ihmiset todennäköisesti hengittävät. Muussa tapauksessa ne leviävät ympäristöön ja kulkevat tuulen mukana, ja niitä saatetaan hengittää myöhemmin.
Nämä hiukkaset aiheuttavat radioaktiivista alfasäteilyä, joka on elävälle kudokselle erittäin haitallista. Elimistöön tunkeuduttuaan köyhdytetyn uraanin hiukkaset voivat aiheuttaa vakavia terveydellisiä ongelmia paitsi sotilaille myös siviilihenkilöille.
Minusta on siksi täysin selvää, että köyhdytettyä uraania sisältävät aseet ja ammukset kuuluvat tiettyjen sellaisten tavanomaisten aseiden käytön kielloista tai rajoituksista, joiden voidaan katsoa aiheuttavan tarpeettoman vakavia vammoja tai olevan vaikutukseltaan umpimähkäisiä, vuonna 1980 tehdyn YK:n yleissopimuksen välittömään soveltamisalaan.
YK:n ihmisoikeuksien alakomitea teki tämän päätelmän monta vuotta sitten, mutta tällaisten aseiden rajoittamiseksi tai kieltämiseksi ei ole ryhdytty toistaiseksi minkäänlaisiin toimiin. Tieteellistä epävarmuutta tällaisten aseiden ja ammusten merkittävistä terveysvaikutuksista käytetään perusteena sille, ettei asian hyväksi tehdä mitään. Ennalta varautumisen periaatteen mukaan vuoden 1980 yleissopimukseen pitäisi kuitenkin liittää lisäpöytäkirja, jossa nimenomaisesti kielletään köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden käyttö. Tämä on ryhmäni tavoitteena.
Olimme viime viikolla Irakissa, ja Basrassa sijaitsevassa sairaalassa näimme kauhuksemme ja suruksemme lapsia, jotka sairastivat syöpää ja kärsivät synnynnäisistä epämuodostumista. Basran yliopiston julkaisemat aluetta koskevat tilastot ovat järkyttäviä. Vuosina 1990-2001 synnynnäiset epämuodostumat lisääntyivät jatkuvasti, ja luvut ovat nyt kasvaneet seitsenkertaisiksi. Tutkijat sanovat tämän johtuvan aivan loogisesti siitä, että vanhemmat ovat saaneet elimistöönsä köyhdytettyä uraania.
Meillä ei ole oikeutta sallia sitä, että tällaisia todellisista sotarikoksista johtuvia tilanteita muodostuu lisää. Vaikka asia kiistetäänkin virallisesti, Afganistanissa käytettiin kuitenkin luultua paljon tehokkaampia aseita, jotka sisälsivät köyhdytettyä uraania tai jopa luonnonuraania. Näitä olivat ohjatut pommit tai risteilyohjukset.
Euroopan unionin on nyt mielestäni tehtävä aloite tämänhetkisen tapahtumakulun pysäyttämiseksi ja sellaisten tavoitteiden asettamiseksi, joissa pyritään lopullisesti kieltämään moraalisesti sopimattomat aseet, kuten rypälepommit ja jalkaväkimiinat.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kansainvälisen oikeusjärjestelmän tarve on mielestäni nyt selvempi kuin koskaan, ja yhä selvempää on myös se, että mikäli on tarkoitus kehittää toimintakykyinen kansainvälinen oikeusjärjestelmä, jota sovelletaan niin suuriin kuin pieniinkin valtioihin, EU:n oltava tässä kehitystyössä ratkaisevassa asemassa ja sen on varmistettava, että niin suuret kuin pienetkin valtiot noudattavat kansainvälisiä perussääntöjä. Myös neuvoston ja komission olisi minusta siksi tärkeää tarkastella erittäin merkityksellistä kysymystä siitä, miten kumppaneille voidaan parhaiten missä tahansa tulevassa tilanteessa korostaa, että jalkaväkimiinat, rypälepommit ja köyhdytettyä uraania sisältävät ammukset ovat vaikutukseltaan umpimähkäisiä aseita, jotka osuvat sekä siviilikohteisiin että muihin kohteisiin, sekä syyttömiin että syyllisiin ja jotka voivat säilyä pitkään räjähtämättä mutta joiden vaikutukset tuntuvat ehkä vasta vuosien kuluttua mahdollisesta sodasta. Nämä aseet ovat ristiriidassa niiden Geneven yleissopimuksen kohtien kanssa, joissa määrätään, miten meidän on kohdeltava toisiamme sotatilanteessa.
Neuvoston ja komission pitäisikin mielestäni ymmärtää, että meidän on ensinnäkin estettävä tämäntyyppiset sotarikokset. Meidän on estettävä näiden aseiden käyttö mahdollisissa tulevissa konflikteissa, ja kaikkihan me tietenkin ajattelemme nykyään tässä yhteydessä Irakia. Maailmassa on kuitenkin muitakin paikkoja, joissa tämä voisi tulla kyseeseen. Tämä oli ensimmäinen näkökohta. Toinen näkökohtana on se, että jo tehtyjä rikoksia pitäisi tutkia. Haluaisin tässä yhteydessä kuulla neuvoston ja komission vastaukset siitä, miten näitä rikoksia tutkitaan ja miten varmistetaan, että ne, joiden aseiden käyttö katsotaan sotarikokseksi, saatetaan kansainväliseen sotarikostuomioistuimeen ja pannaan syytteeseen, sillä pelkkien perussääntöjen olemassaolo ei riitä meille. Meidän on oltava myös valmiita soveltamaan niitä, ja meidän on oltava valmiita soveltamaan tällä hetkellä käytössämme olevia pakotteita.
EU:n on otettava tämä tehtävä vastuulleen. Muuten lopputuloksena on sellainen maailma, jossa ainoastaan vahvat tekevät päätöksiä, jossa ainoastaan vahvat voivat tehdä, niin kuin haluavat, ja jossa heikot valtiot ovat täysin vahvojen armoilla. Odotan kiinnostuneena neuvoston ja komission vastauksia.

Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten kaikki tiedämme, räjähtämättömät ammukset, jalkaväkimiinat ja rypälepommit ovat aseita, jotka voivat aiheuttaa erityisen pahoja vammoja ja silpoutumisia. Ne meistä, jotka ovat käyneet konfliktivaltioissa, tietävät millaisia silpoutumisia ja loukkaantumisia näissä valtioissa tapahtuu. Minulle nämä näyt ovat tuttuja Keski-Amerikasta.
Parlamentti on useissa päätöslauselmissaan vaatinut vuonna 1997, tehdyn jalkaväkimiinojen käytön kieltävän Ottawan yleissopimuksen täytäntöönpanoa. Haluaisin tässä yhteydessä kiittää komissiota siitä erinomaisesta työstä, jota se on tehnyt paitsi miinanraivauksessa myös valistaessaan ihmisiä jalkaväkimiinojen kiellon merkityksestä. Parhaillaan valmistellaan seuraavaa, Ottawan yleissopimuksen tarkistuskonferenssia, joka pidetään ensi syyskuussa Bangkokissa. Toivon todella, että ne Euroopan valtiot, jotka eivät ole vielä ratifioineet kyseistä yleissopimusta, tekevät sen siihen mennessä. Odotan kiinnostuneena neuvoston puheenjohtajan vastausta tähän kysymykseen. Hän voisi mielestäni hyvinkin tuoda parlamentille hyviä uutisia Kreikasta.
Maailmanlaajuinen jalkaväkimiinojen vastainen kampanja on edistynyt jo hienosti. Parhaillaan nähdään paljon vaivaa sen eteen, että myös muut konfliktin osapuolet kuin valtiot allekirjoittaisivat Ottawan yleissopimuksen. Tätä työtä tekee kansalaisjärjestö "Appell de Genève", ja voimme olla mielestäni iloisia, että kansalaisjärjestöt tekevät tällaista työtä, johon valtion elimet eivät pysty. Esimerkiksi Somaliassa 15 valtiosta riippumatonta järjestöä ja konfliktin osapuolta on allekirjoittanut yleissopimuksen.
Toinen erittäin tulenarka ongelma ovat rypälepommit, joiden uhreja ovat myös viattomat siviilihenkilöt. Tällaiset pommit pitäisi ehdottomasti kieltää, koska ne aiheuttavat erittäin pahoja vammoja ja koska niiden vaikutukset ovat täysin umpimähkäisiä. Edelliset puhujat ovat jo käsitelleet asiaa, ja minäkin haluaisin käsitellä sitä lyhyesti. Kuvaukset rypälepommien aiheuttamista karmeista vammoista ovat teille kaikille tuttuja. Erityisen kauhistuttavaa on se, ettei ihmiskehoon jääviä rypälepommin sirpaleita pystytä juuri koskaan poistamaan. Näiden pommien vaikutukset eivät ole umpimähkäisiä ainoastaan siksi, että ne voivat osua sekä siviilihenkilöihin että sotilaisiin, vaan myös siksi, että niiden vaikutusalue on epämääräinen. Jokaisen pudotetun rypälepommin vaikutusalue on noin 350 jalkapallokentän kokoinen. Pommia ei voida näin ollen kohdistaa tarkasti sotilaskohteisiin, joten syyttömien ihmisten loukkaantumisriski kasvaa. Lisäksi näiden pommien ajallinen vaikutus vaihtelee, sillä jos ne eivät räjähdä, ne voivat pysyä valmiustilassa vielä vuosia.
Parlamentti muistutti viimeksi joulukuussa 2001 vuonna 1980 tehdystä tiettyjä tavanomaisia aseita koskevasta YK:n yleissopimuksesta ja vaati rypälepommien käytön välitöntä keskeyttämistä. On selvää, että käytön keskeyttäminen voi olla vain toiseksi paras ratkaisu siihen asti, kunnes näiden epäinhimillisten aseiden kielto tulee voimaan. Käytön keskeyttäminen on kuitenkin mielestäni järkevä ensimmäinen toimenpide. Euroopan unioni voisi näyttää tässä asiassa hyvää esimerkkiä.

Trakatellis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulla ei ole paljon sanottavaa jalkaväkimiinoista. Asia puhuu puolestaan. Olemme kaikki nähneet televisiodokumentin rammoista lapsista, joita viimeksi kuvattiin eri puolilla entistä Jugoslaviaa. Asiani koskee pääasiassa köyhdytettyä uraania.
Luonnonuraanissa on yli 99 prosenttia uraani 238:aa ja hyvin vähän uraani 235:ttä. Uraani 235 soveltuu erinomaisesti ydinreaktorin polttoaineeksi, ja sitä käytetään ydinaseissa. Ainetta rikastetaan siksi uraani 235:llä, ja lopputuloksena on pääasiassa uraani 238:sta koostuva jäännös, jonka tunnemme nimellä köyhdytetty uraani. Köyhdytettyä uraania käytetään pommeissa, koska se on erittäin tiivistä ja läpäisevää; se voi läpäistä esimerkiksi lattian tai panssarivaunun. Sen haittapuolena kuitenkin on, että se höyrystyy räjähtäessään, jolloin se suurimmaksi osaksi hapettuu. Nämä oksidit muuntuvat liukeneviksi uraanisuoloiksi 10-15 kilometrin säteellä, ja ne kulkeutuvat tuulessa usein satojen kilometrien päähän. Ihmiset voivat hengittää niitä, tai ne voivat esimerkiksi joutua vedenjakelujärjestelmään.
Uraani 238:n ongelmana on, että sen alfasäteet ovat erittäin heikkoja. Tämä tarkoittaa sitä, että sitä voi pitää kädessä ilman minkäänlaisia haittavaikutuksia, mutta jos sitä hengittää, säteily kulkeutuu hyvin lähelle soluissa olevaa perintöainesta, koska elimistön syöjäsolut imevät näitä hiukkasia. Tätä pidetään syynä köyhdytetyn uraanin haittavaikutuksiin. Tutkimuksissa ei ole tietenkään pystytty sataprosenttisesti osoittamaan, että näin tapahtuu, mutta tulokset ovat erittäin vakuuttavia, minkä vuoksi meidän on oltava hyvin varovaisia. Parlamentin päätöslauselmaesityksessä (7 kohta) todetaan nimenomaan, että koska köyhdytetty uraani on todennäköisesti kansanterveydellinen riski ja koska sille altistuminen on vaarallista, Euroopan unionin on seurattava tutkimuksia ja köyhdytettyyn uraaniin liittyvää kehitystä sekä myös mahdollista ympäristön vakavaa ja laajamittaista saastumista ja ihmisten terveydelle koituvia pitkäaikaisia haittoja.
On aivan selvää, että Euroopan parlamentin pitäisi tarkastella tällaisia asioita; ne on otettava huomioon, jotta voimme estää tällaisten ammusten käyttöä, koska - toistan vielä - sillä on huomattavia haittoja. Köyhdytetyn uraanin puoliintumisaika on monta tuhatta vuotta. Jos jokin alue saastuu, se saastuu tuhansiksi vuosiksi. Jo pelkästään ennalta varautumisen periaatteen vuoksi meidän pitäisi harkita kahdesti tällaisten ammusten käyttöä, jotka voivat - toistan vielä - saastuttaa alueita tuhansiksi vuosiksi ja aiheuttaa pitkäaikaisia kansanterveydellisiä riskejä.
Kehottaisinkin siksi kollegojani äänestämään tämän päätöslauselmaesityksen puolesta, joka on mielestäni sekä miinojen että köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten osalta asianmukainen reaktio tämänhetkiseen tilanteeseen. Euroopan parlamentin pitäisi mielestäni äänestää päätöslauselmaesityksen puolesta, ja komission pitäisi käsitellä ja seurata asiaa. Luotan siihen, että neuvosto ja puheenjohtajavaltio Kreikka tekevät jotakin Ottawan yleissopimuksen ratifioimiseksi, jotta jalkaväkimiinat saadaan poistettua ja jotta köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käyttö voidaan keskeyttää ja myöhemmin mahdollisesti kieltää kokonaan.

Queiró (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin todeta, että tämänhetkinen kansainvälinen tilanne ei voi estää meitä omaksumasta tarpeeksi puolueetonta kantaa tässä räjähtämättömiä taisteluvälineitä ja köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia koskevassa keskustelussa. Sen vuoksi on helpompaa arvioida kaikkia keskustelun taustalla olevia seikkoja.
Arvoisa puhemies, sota on aina sota, ja sen seuraukset ovat aina kauhistuttavia. On kuitenkin totta, ettemme voi aina välttää sotilaallista väliintuloa tai poistaa sen väistämättömyyttä. Meidän on siksi tarkasteltava tällaisten taisteluvälineiden pitkäaikaisia vaikutuksia erityisesti viattomien uhrien ja usein vasta sotatoimien jälkeen niiden vuoksi kärsivien ihmisten näkökulmasta.
Asianomaiset yhteisöt sekä myös kansalaiset ovat entistä huolestuneempia. Koska köyhdytettyä uraania sisältävistä ammuksista ei ole täsmällistä kliinistä näyttöä, joka selvästi vahvistaisi syy-seuraus-suhteen niiden käytön ja sairauksien esiintymisen välillä, meidän on sijoitettava aiempaa enemmän varoja tämän mahdollisen yhteyden tutkimiseen. Neuvosto saattaisi pystyä merkittävästi edistämään asiaa etenkin tukemalla hallitusten asiantuntijaryhmien työtä sodanaikaisten aseiden, kuten räjähteiden ja panssarimiinojen, parissa ja asettamalla asian ensisijaiseksi.
Lisäksi on erittäin tärkeää, että neuvosto sekä komissio tarkastelevat saatuja ja esitettyjä tuloksia toimivaltansa, käytännön suositusten tai toimien sallimissa rajoissa, auttavat parantamaan ja lisäämään taisteluvälineiden luotettavuutta ja pyrkivät poistamaan niiden aiheuttamat konfliktien jälkeiset hengenvaaralliset seuraukset. Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa sivumennen muutaman sanan niistä ihmisistä, joita tällä keskustelulla pyritään suojelemaan. Ilman ratkaisevia todisteita on omantunnon asia tarjota tehokasta tukea sotilaille tai muille uhreille ja heidän perheilleen, jotka ovat konfliktin jälkeen joutuneet kärsimään mahdollisesti räjähtämättömien taisteluvälineiden tai köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten vuoksi. Tämä ei olisi ensimmäinen tämänkaltainen toimenpide. Portugali on esimerkiksi tehnyt sellaista ennenkin.

Yiannitsis
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on erityisen huolestunut sodanaikaisten räjähteiden päivittäin aiheuttamista kuolemista ja loukkaantumisista. Sen lisäksi, että sodanaikaiset räjähteet tappavat ja haavoittavat siviilihenkilöitä, ne usein vaikeuttavat humanitaarista apua, rauhanturvaamista, konfliktin jälkeistä jälleenrakennusta ja yleensäkin kehitystä, minkä vuoksi unioni on ottanut aktiivisen aseman tiettyjä tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen yhteydessä käytävässä sodanaikaisia räjähteitä koskevassa keskustelussa.
Haluan antaa joitakin esimerkkejä unionin toimista tällä alalla. Kesäkuussa 2001 unioni kierrätti sodanaikaisia räjähteitä koskevaa keskusteluasiakirjaa kokouksessa, jossa käsiteltiin tiettyjä tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen toisen tarkistuskonferenssin valmisteluja.
Yleisten asioiden neuvosto julkaisi 19. marraskuuta 2001 tavanomaisia aseita koskevaa yleissopimusta edistävät päätelmänsä, joissa se kehotti toista tarkistuskonferenssia perustamaan sodanaikaisia räjähteitä käsittelevän työryhmän.
Kolmanneksi, Euroopan unioni toimitti Genevessä joulukuussa 2001 pidettyyn tiettyjä tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen toiseen tarkistuskonferenssiin työasiakirjan, jossa se vaati oikeudellisten välineiden käyttöönottoa sodanaikaisten räjähteiden käsittelemiseksi, jonka avulla pyritään estämään räjähtämättömät ammukset muun muassa sellaisten määräysten avulla, joissa vaaditaan, että ammuksista on suunniteltava aiempaa luotettavampia ja että niissä on oltava itsetuhoutumismekanismi, ja jolla pyritään estämään sodanaikaisten räjähteiden aiheuttamat ruumiilliset vammat.
Unioni toimitti lisäksi sodanaikaisia räjähteitä koskevan asiakirjan toisessa tarkistuskonferenssissa perustetulle hallitusten asiantuntijaryhmälle.
Tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen valtiollisten osapuolten konferenssissa puheenjohtajavaltio korosti Euroopan unionin puolesta, että sodanaikaisia räjähteitä koskevan oikeudellisesti sitovan välineen käyttöönotto yleissopimuksen yhteydessä on unionille ensisijainen asia. Konferenssi yhtyi hallitusten asiantuntijaryhmän suositukseen siitä, että pitäisi aloittaa neuvottelut tällaisia räjähteitä koskevasta oikeudellisesta välineestä. Neuvoston toimivaltainen työryhmä keskustelee unionin jatkotoimista tällä alalla.
Haluaisin huomauttaa neuvoston puolesta, etteivät unionin jäsenvaltiot kannata yksimielisesti kaikentyyppisten rypälepommien käytön välitöntä keskeyttämistä. Neuvosto ei ole saanut raporttia yhdeltäkään rypälepommeja käyttävältä Naton jäseneltä. Marraskuussa 1997 hyväksytyn unionin yhteisen toiminnan kolmessa ensimmäisessä artiklassa käsiteltiin miinojen kieltoa koskevan sopimuksen maailmanlaajuista soveltamista; kyseisessä sopimuksessa unionin jäsenvaltiot asettivat tavoitteeksi jalkaväkimiinojen täydellisen poistamisen koko maailmasta. Yhteisessä toiminnassa puheenjohtajavaltio valtuutettiin ryhtymään tarkoituksenmukaisiin toimiin. Nämä toimenpiteet ovat toistaiseksi kohdistuneet sellaisiin valtioihin, myös assosioituneisiin maihin, jotka eivät ole vielä allekirjoittaneet yleissopimusta. Yhteisessä toiminnassa lisäksi suositettiin, että kirkot allekirjoittaisivat yleissopimuksen. Puheenjohtajavaltio toteuttaa parhaillaan näitä toimenpiteitä.
Unioni on lisäksi edistänyt yleissopimuksen maailmanlaajuista soveltamista kaikilla tarkoitukseen soveltuvilla foorumeilla, erityisesti Yhdistyneissä Kansakunnissa. Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat tukeneet yksimielisesti yleissopimuksen soveltamista koskevia yleiskokouksen päätöslauselmia. Lisäksi jalkaväkimiinojen vastaisesta toiminnasta kehitysmaissa 23. päivänä heinäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen sekä jalkaväkimiinojen vastaisesta toiminnasta muissa kolmansissa maissa kuin kehitysmaissa 23. päivänä heinäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen 3 artiklassa todetaan, että unionin rahoittamia jalkaväkimiinojen vastaisia toimia toteutetaan pääsääntöisesti niissä maissa, jotka ovat jalkaväkimiinat kieltävän yleissopimuksen osapuolia. Poikkeuksia voidaan tehdä vain humanitaarisissa hätätilanteissa. Tämä unionin kanta on kannustanut merkittävästi valtioita allekirjoittamaan jalkaväkimiinat kieltävän yleissopimuksen.
Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat jalkaväkimiinojen vastaisten toimien tärkein kansainvälinen rahoittaja, mikä on sinänsä tärkeä tapa edistää yleissopimuksen noudattamista.
Lisäksi haluaisin huomauttaa, ettei neuvostolle ole toimitettu minkäänlaisia raportteja, jotka koskevat Yhdysvaltojen tai Yhdistyneen kuningaskunnan joukkojen köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käyttöä Afganistanin sotatoimien aikana. Neuvosto ei ole tarkastellut tiettyjä tavanomaisia aseita koskevaan yleissopimukseen liitetyn, havaitsemattomia sirpaleita koskevan pöytäkirjan soveltamista. Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan.
Neuvosto ei ole myöskään keskustellut Yhdistyneiden Kansakuntien tämänhetkisistä toimista tällä alalla.
Lopuksi totean, ettei neuvostolla ole tällä hetkellä käytössään luetteloa köyhdytettyä uraania sisältävistä ammuksista. Jäsenvaltiot päättävät erityyppisten ammusten käytöstä kansallisen itsemääräämisoikeuden nojalla. Kaikki jäsenvaltiot ovat Geneven yleissopimusten osapuolia. Neuvosto ei ole myöskään saanut tietoja köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käytöstä T?etseniassa, eikä se ole keskustellut siitä, voidaanko rypälepommien tai köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käyttöä pitää kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännössä määriteltynä sotarikoksena.

Byrne
Aluksi totean, että luotettavat tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, ettei köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten haitallisista terveysvaikutuksista tarvitse olla huolissaan. Komission näkökulmasta haluan viitata erityisesti Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun asiantuntijaryhmän lausuntoon. Asiantuntijaryhmä kokoontui vuoden 2001 alussa, ja siihen osallistui jäsenvaltioiden asiantuntijoiden lisäksi UNEPin, IAEA:n, WHO:n ja Naton edustajia.
Asiantuntijaryhmä käsitteli köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käytön aiheuttamaa pitkäaikaista saastumista Balkanilla sekä paikallisväestön ja kansainvälisten apujoukkojen mahdollista altistumista sodan jälkeisen säteilyn aiheuttamalle terveysriskille.
Asiantuntijaryhmä ei tarkastellut kyseisellä alueella toimineille sotilaille aiheutuneita todellisia terveysvaikutuksia, koska asia ei kuulu yhteisön vastuualueeseen ja koska sitä käsitellään muilla foorumeilla, esimerkiksi Natossa. Muistutan parlamenttia taas sen omasta toukokuussa 2001 julkaistusta STOA-raportista, jossa se esitti pitkälti samanlaiset päätelmät.
Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun asiantuntijaryhmän lausunto annettiin lehdistölle 6. maaliskuuta 2001. Lyhyesti sanottuna siinä todettiin, ettei ole aihetta suureen huoleen siitä, että säteily aiheuttaisi lyhyellä aikavälillä syöpää tai että sillä olisi laajoja ympäristövaikutuksia. Lausunnossa ei katsottu tarpeelliseksi toteuttaa alueella laajoja interventiotoimia.
Samanlaisia päätelmiä on esitetty muissakin raporteissa, kuten 13. maaliskuuta 2001 julkaistussa UNEPin raportissa, 1. toukokuuta 2002 julkaistussa WHO:n raportissa ja 12. maaliskuuta 2002 julkaistussa Yhdistyneen kuningaskunnan Royal Societyn raportissa. Kahdessa viimeksi mainitussa raportissa käsitellään lisäksi uraanin kemiallista myrkyllisyyttä ja todetaan, etteivät haitalliset vaikutukset munuaisiin ja muihin elimiin ole todennäköisiä.
Maaliskuun 2001 lopussa kollegani komission jäsen Wallström totesi, ettemme näytä tarvitsevan lisätoimia sellaisten perustavanlaatuisten turvallisuusvaatimusten soveltamiseksi, jotka koskevat työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemista ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta. Kuten edellä mainittiin, komission jäsenen Wallströmin raportissa käsittelemättä jäänyttä kemiallista myrkyllisyyttä koskevia lisätutkimuksia on sittemmin analysoitu WHO:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan Royal Societyn raporteissa.
Vaikka Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa tarkoitettu asiantuntijaryhmä totesi, ettei alueelle lähetettyjen komission omien työntekijöiden ja urakoitsijoiden yksilöllinen seuranta ole tarpeellista, komission lääkintäyksikkö kuitenkin ehdotti asianosaisten työntekijöiden lääkärintarkastuksia ja virtsa-analyyseja sisältävää ohjelmaa.
Köyhdytetyn uraanin ei ole havaittu aiheuttaneen minkäänlaisia terveydellisiä vaikutuksia.
Tarkastelen seuraavaksi jalkaväkimiinoja koskevia komission toimia, jotka perustuvat Euroopan parlamentin ja komission asetuksiin (EY) N:o 1724/2001 ja N:o 1725/2001, joissa käsitellään Euroopan unionin jalkaväkimiinojen vastaisen toiminnan lujittamista. Euroopan unioni on ottanut johtavan aseman ohjelmien koordinoinnin edistämisessä sekä tapahtumapaikalla olevien kumppaneiden yhteistyön vauhdittamisessa, tehostamisessa ja sen odotuksenmukaisuuden lisäämisessä. Euroopan yhteisö tukee näin erittäin voimakkaasti miinojen käytön kieltävän sopimuksen, eli Ottawan yleissopimuksen, täytäntöönpanoa. Sen mukaan kaikki jalkaväkimiinat pitäisi poistaa vuoteen 2009 mennessä.
Yhteisön tason koordinoinnille nimenomaisen oikeusperustan tarjoavan uuden jalkaväkimiinoja koskevan asetuksen nojalla yhteisön talousarviosta myönnettiin miinanraivaustoimintaan 30 miljoonaa euroa vuonna 2001. Käyttämällä eri yhteisön välineitä, kuten maantieteellistä aluetta, ECHO-ohjelmaa, jalkaväkimiinoja ja nopean toiminnan järjestelmää koskevia budjettikohtia yhtenäisenä kokonaisuutena Euroopan komissio on tukenut pääasiassa tutkimuksia, miinanraivausta, uhrien avustusta sekä miinoista raivattujen alueiden ja asuinseudultaan siirtymään joutuneen väestön taloudellisen ja yhteiskunnallisen aseman palauttamista.
Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden panos oli kaiken kaikkiaan 143 miljoonaa euroa. Euroopan unioni on näin ollen Yhdysvaltojen ohella päärahoittaja jalkaväkimiinojen vastaisessa toiminnassa, joka käsittää myös miinavarastojen tuhoamisen ja paikallisten valmiuksien kehittämisen.
Varmistaakseen toimien kestävyyden komissio hyväksyi joulukuussa 2002 miinoja koskevan Euroopan komission toimintastrategian ja ohjeellisen monivuotisen ohjelmasuunnittelun vuosiksi 2002-2004. Tämän asiakirjan valmistelu perustui tehokkaaseen koordinointiin jäsenvaltioiden, Yhdistyneiden Kansakuntien, Yhdysvaltojen ja muun miinojen vastaiseen toimintaan osallistuvan yhteisön kanssa. Komissio tekee tulevina viikkoina tarvittavat järjestelyt tämän strategian esittelemiseksi Euroopan parlamentin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnalle.
Rypälepommeista ja muuntyyppisistä räjähtämättömistä taisteluvälineistä totean, että tavanomaisia aseita koskeva yleissopimus on tämänhetkinen kansainvälinen kehys, jonka perusteella kielletään ja hävitetään sellaiset aseet, jotka ovat vaikutukseltaan umpimähkäisiä tai jotka aiheuttavat tarpeettoman vakavia vammoja ja kohtuutonta kärsimystä.
Useimmat EU:n jäsenvaltiot ovat tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen osapuolia ja valmistelevat tällä hetkellä sen tarkistamista, jonka yhteydessä on tarkoitus kieltää tietyntyyppiset aseet, kuten räjähtämättömät ammukset ja sellaiset laitteet, joita ei voida purkaa, ja vahvistaa sytyttimen herkkyyttä ja itsetuhoutumis- tai itseneutralointimekanismilla varustettuja asetyyppejä koskevat yhteiset periaatteet. Jos nämä periaatteet hyväksytään, niitä sovelletaan panssarimiinoihin ja tytärammuksiin - tai ammuksiin, jotka laukaisee kaukolaukaisin, kuten esimerkiksi lentokone, ohjus tai miinanlaukaisin.
Tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen tarkistusprosessi on vielä työryhmien tasolla: toinen ryhmä käsittelee panssarimiinoja ja toinen tytärammuksia. Komissio seuraa tiiviisti molempien ryhmien keskusteluja. Tarkistuksen yhteydessä on tarkoitus laatia uusi, tavanomaisia aseita koskevaan yleissopimukseen liitettävä pöytäkirja, jossa käsitellään sodanaikaisten räjähteiden, näin ollen myös rypälepommien ja tytärammusten, aiheuttamia ongelmia. Tällaiset aseet on oltava havaittavissa, ja niissä on oltava itsetuhoutumismekanismi.
EU tukee voimakkaasti uuden pöytäkirjan valmistelua yhteisen kannan muodossa ja useiden sellaisten yhteisten vetoomusten muodossa, joissa vaaditaan käytännön toimia asian käsittelemiseksi tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen yhteydessä. Parhaillaan tutkitaan mahdollisuutta valmistella esitetyistä ehdotuksista uusi yhteinen kanta.
Lopuksi haluaisin huomauttaa, että sen lisäksi, että komissio on osallistunut tavanomaisia aseita koskevan yleissopimuksen kansainväliseen toimintakehykseen, se auttaa jo jalkaväkimiinoihin liittyvillä toimillaan käytännön ja toiminnan tasolla torjumaan epäsuorasti mutta tuntuvasti rypälepommien ja muiden räjähtämättömien taisteluvälineiden uhkaa. Miinanraivaus käsittää muiden räjähtämättömien taisteluvälineiden oikeudellisen ja tosiasiallisen raivauksen, vaikka ne eivät olekaan erityisesti tytärammusvälineitä.
Olemme jo osallistuneet tällaisiin laajoihin miinanraivaustoimiin esimerkiksi Laosissa, Kosovossa ja Afganistanissa, joissa jalkaväkimiinaongelma liittyy erottamattomasti räjähtämättömien taisteluvälineiden aiheuttamaan saastumiseen.

Morillon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, kiitän äsken antamastanne tärkeästä selvityksestä, joka on osoitus komission työn vakavuudesta. Kerrankin tekniikan asiantuntija puhuu parlamentissa ja nyt erityisesti köyhdytettyä uraania sisältävistä aseista. On äärimmäisen tärkeää, ettei meillä - kansalaisilla tai, kuten olen huomannut, Euroopan parlamentin jäsenillä -ole tarkoituksellisesti tai vahingossa epäselvyyttä köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden ja ydinaseiden käytöstä. Annoitte meille siitä erittäin tärkeitä tietoja, ja haluan vain täydentää niitä omalla tietämykselläni.
Köyhdytettyä uraania sisältävät aseet kehitettiin läpäisemään uudentyyppisiä panssareita. Kemiallista energiaa voimanlähteenä käyttävät ontelopanoksin varustetut kranaatit läpäisivät toisessa maailmansodassa käytetyn panssarin. Uudentyyppisiä panssareita voidaan kuitenkin läpäistä vain liike-energiasta voimansa saavilla aseilla. Niitä kutsutaan nuoliammuksiksi. Ne tarvitsevat suuren lähtövauhdin, ja niissä on oltava myös kova sisus. Tämän vuoksi niissä käytetään köyhdytettyä uraania. Tässä yhteydessä on painotettava, että aiemmin mainitsemani epäselvyys ei ole tahatonta. Kuulin jäsentemme Irakin-vierailua käsittelevän televisiotoimittajan mainitsevan rikastetun uraanin näiden aseiden yhteydessä ja vieläpä kahdesti, joten se ei voinut olla pelkkä lipsahdus.
Osallistuin tutkimukseen, jonka tulosten perustella nämä aseet kehitettiin maa-aseiden teknisellä osastolla, jossa meillä on erittäin voimakkaita työntekijöitämme ja insinöörejämme suojelevia ammattiyhdistyksiä. Voin siksi kertoa teille, että jos tosiasiassa olisi havaittu pieninkin riski, tällaiset aseet olisi järjestelmällisesti hylätty Ranskan aseteollisuudessa noudatettavan ennalta varautumisen periaatteen nojalla.

Linkohr (PSE).
Arvoisa puhemies, voin hyvin kuvitella komission jäsenen olevan oikeassa köyhdytetystä uraanista. Minun tietääkseni - jos muistan oikein - sitä on jopa siviilikäytössä, mutta asia pitäisi tarkistaa. Koska emme kuitenkaan tiedä mitään hajonneen materiaalin pitkäaikaisvaikutuksista, saatamme kokea vielä yllätyksiä.
Haluaisin sanoa jotakin jalkaväkimiinoista. On syytä tietää, että monissa maissa on tällä hetkellä varastoituna noin 230 miljoonaa jalkaväkimiinaa. Eri puolille maailmaa on sijoitettu 70-100 jalkaväkimiinaa. Lisäksi on valitettavaa, että uusia miinoja asetetaan koko ajan, joten erityisen merkityksellistä on se, miten nämä jalkaväkimiinat paikannetaan ja hävitetään ja miten ne hävitetään ennen kaikkea inhimillisesti, jotta ihmiset eivät joudu kärsimään, mutta myös taloudellisesti, jotta kustannukset voidaan pitää alhaisina. Haluaisin rohkaista komissiota käyttämään oikein tutkimukseen osoittamamme talousarviovarat. Viime vuosina olemme myöntäneet jatkuvasti lisää määrärahoja tutkimuksen puiteohjelmaan, jossa on tarkoitus tutkia uusia jalkaväkimiinojen paikannustekniikkoja, joten varat pitäisi myös käyttää tähän tarkoitukseen. Edistystä on saatu aikaan, ja haluan esittää siitä suuret kiitokset. Nämä asiat ovat kuitenkin hyvin monimutkaisia, ja haluaisin taas rohkaista teitä edistämään kenties jonkinlaisen monitoimisen paikannuslaitteen kehittämistä.
Viimeinen huomautukseni koskee aseistariisuntaa. On muitakin aseita, kuten joukkotuhoaseet, jotka on hävitettävä. Talousarviostamme osoitetaan vuosittaan noin 100 miljoonaa euroa kemiallisten, biologisten ja ydinaseiden hävittämiseen entisen Neuvostoliiton muodostaneissa valtioissa. Haluaisin, että laaditte asiasta kertomuksen ja että parlamentti keskustelee siitä tai antaa siitä lausunnon. Kyseessä on kaiken kaikkiaan suuri rahamäärä ja ennen kaikkea erittäin ajankohtainen aihe.

Van den Bos (ELDR).
Jalkaväkimiinojen ja rypälepommien kaltaiset aseet ovat oikea painajainen. Sen lisäksi, että ne osuvat umpimähkäisesti sekä sotilaisiin että viattomiin siviilihenkilöihin, ne tappavat ihmisiä vielä vuosien kuluttua sodasta. Nämä aseet on poistettava asevarastoista lopullisesti. Toisin kuin rypälepommit, jalkaväkimiinoille on langetettu kansainvälinen kielto. On osittain Euroopan unionin ansiota, että jalkaväkimiinojen käyttö ja tuotanto on supistumassa, että jalkaväkimiinoilla ei käydä enää kauppaa ja että uhrien määrä on vähentynyt. Maailmassa on kuitenkin jalkaväkimiinoja niin kauan kun kieltoprosessiin ei osallistu muita kuin valtioita.
Tämän vuoksi on tärkeää, että Euroopan unioni kohdistaa politiikkansa myös näihin ryhmiin ja huolehtii siitä, että aihe otetaan seuraavan Ottawan yleissopimusta koskevan kokouksen asialistalle. On hyvä, että Euroopan komissio kehittää nyt jalkaväkimiinoista hankkimansa kokemuksen perusteella myös sodanaikaisia räjähteitä koskevia strategioita ja ohjelmia. Tätä uutta toimintaa ei saa kuitenkaan harjoittaa jalkaväkimiinojen vastaisen kampanjan kustannuksella; siihen on myönnettävä erilliset määrärahat. Monet lisäksi luulevat, että köyhdytettyä uraania sisältävät aseet ovat kansanterveydellinen riski. Komission jäsen mainitsi tutkimuksesta, jonka mukaan tosiasiassa ei ole syytä huoleen, mutta yhdyn useiden kollegojemme epäilyihin siitä, voidaanko pelkästään tämän perusteella päätellä, että näitä aseita voidaan käyttää edelleen. En ole vielä vakuuttunut siitä. Meidän on joka tapauksessa vihdoin suhtauduttava kriittisesti rypälepommeihin ja herättävä painajaisestamme.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, eri puolilla Eurooppaa asuvat ihmiset ovat epäuskoisia ja kiukkuisia kuullessaan väitteen, ettei köyhdytettyä uraania sisältävistä aseista tarvitse olla huolissaan. Tässä yhteydessä lainataan usein Euratomin komissiota, joka nimenomaan pyrkii edistämään ydintekniikkaa ja joka määritti säteilyturvatason 1950-luvulla alun perin siten, että ilmakehäkokeet ovat mahdollista. Olemme onneksi kieltäytyneet tällaisista kokeista.
Kansalaisten suuttumus on perusteltua, ja se lisääntyy koko ajan, koska jopa matala-aktiivisella alfasäteilyllä voi olla kohtalokkaita vaikutuksia lapsiin. Kokeiden perusteella tiedämme, että näissä aseissa on plutoniummolekyylejä, jotka ovat isoloituneet mutta joilla voi ihmisen elimistöön joutuessaan olla äärimmäisen vakavia vaikutuksia. Lähellä Afganistanin pommituskohteita asuneista kuudesta siviilihenkilöstä otetut näytteet osoittivat, että heidän elimistönsä uraanipitoisuus - köyhdytetyn uraanin aiheuttama kontaminaatio - oli satakertainen normaalitasoon verrattuna. Afganistanilaiset lääkärit ovat maininneet kuolemista, jotka ovat johtuneet sisäisistä sairauksista, kuten verenvuodosta, keuhkojen supistumisesta ja oksentelusta. Nämä kaikki johtuvat säteilyn aiheuttamasta kontaminaatiosta.
Liittoutuneiden joukot myönsivät käyttäneensä Persianlahden sodan aikana yli 300 tonnia köyhdytettyä uraania. Sen epäillään olevan pääsyy synnynnäisten vikojen, leukemian ja syövän normaalia runsaampaan esiintymiseen Irakissa. Bosnian kaltaisen kostean maaperän ja Irakin ja Afganistanin kaltaisten aavikko-olojen välillä on eroja. Tämä on erittäin vakava asia. Arvoisa komission jäsen, en toivo, että kärsitte omantunnontuskia näiden lasten kuolemista, mutta pyydän teitä suhtautumaan aiempaa inhimillisemmin ja vakavammin tähän todella kauhistuttavaan tilanteeseen.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, sodan ja oikeuden suhde on jännittynyt, ellei suorastaan ristiriitainen. Voidaanko sotaa käydä loukkaamatta ihmisoikeuksia? Sodassa taistelevien on aina mietittävä sitä, että ihmisoikeuksien ja velvollisuuksien liiallinen kunnioittaminen voi johtaa tappioon, varsinkin jos on syytä epäillä, ettei toinen osapuoli kunnioita sodankäynnin periaatteita. Nämä tosiasiat eivät saa heikentää inhimillisen sotaoikeuden soveltamiselle ja sen kehittämiselle antamaa tukeamme. Suhtaudun siksi myönteisesti sodanaikaisia räjähteitä koskeviin neuvotteluihin. Ennen kaikkea on selvitettävä pudotettuihin räjähtämättömiin pommeihin liittyvä vastuukysymys. Räjähtämättömät pommit ja raketit aiheuttavat nimittäin vammoja monille ihmisille vielä pitkään aseellisen konfliktin päätyttyäkin.
Euroopan komission ensisijaisena tehtävänä on mielestäni koordinoida, tiedottaa ja tarvittaessa tukea jäsenvaltioita. Vallan keskittyminen aiheuttaa monesti pikemminkin sekaannusta kuin auttaa uhreja käytännössä.
Toisaalta oikeuden ja todellisuuden välisen jännitteen pitäisi saada meidät varovaisiksi. Kansainvälisten sopimusten kunnioittaminen ei saa johtaa tämän alan lainsäädännön väärinkäyttöön poliittisissa tarkoituksissa. Liian pinnallinen arvostelu heikentää viime kädessä sodankäynnin periaatteiden tukemista. Tästä syystä en kannata Vihreiden ryhmän jättämiä tarkistuksia. Niissä arvostellaan vain yksipuolisesti yhtä kansakuntaa, vaikka monien valtioiden toiminta on hyvin arveluttavaa aseellisiin konflikteihin sovellettavan kansainvälisen humanitaarisen oikeuden perusteella.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, huomautukseni koskee päätöslauselmaesitystä. Se on jonkinlainen tunteiden sekamelska, jossa sotketaan kolme eri asiaa: panssarimiinat, rypälepommit ja köyhdytettyä uraania sisältävät ammukset. Siinä ei oivalleta sen työn luonnetta, jota hallitusten asiantuntijaryhmä tekee sodanaikaisten räjähteiden parissa - kyseessä on järkevä elin, joka tietää, että tiettyjä aseita tarkasteltaessa humanitaariset näkökohdat ja sotilaallinen hyöty on otettava huomioon oikeassa suhteessa. Sekä omien valtioidemme että Naton liittolaistemme armeijat tietävät varsin hyvin, että on suojeltava siviiliväestöä, vältettävä vahinkoja ja minimoitava omille joukoillemme aiheutuvat riskit.
Jalkaväkimiinoista totean, että minulla on ollut kunnia osallistua aktiivisesti jalkaväkimiinojen kieltämiseksi tehtävään työhön sekä auttaa edistämään miinojen uhreille ja miinanraivaustoimintaan myönnettävää laajaa rahoitusta. Kiitän komissiota sen tällä alalla tekemästä jatkuvasta työstä. Aseelliset joukkomme olivat samaa mieltä siitä, että ne pystyvät toimimaan ilman jalkaväkimiinoja. Ajoneuvo- tai panssarimiinat ovat eri asia. Niiden humanitaariset seuraukset ovat kaiken kaikkiaan vähäisemmät, ja ne ovat välttämättömiä sota-aseita niin kauan kun taistelukentällä on panssarivaunuja. Räjähtämättömät taisteluvälineet aiheuttavat ongelmia sodan jälkeen, ja itsetuhoutumismekanismilla varustettuja ammuksia ja ammusten havaitsemista on kehitettävä aiempaa aktiivisemmin.
Pelkät sanat "köyhdytetty uraani" tuovat mieleen kaikenlaisia säteilyyn liittyviä pelkoja ja ajatuksia, jotka näyttävät olevan aivan vääriä. On myönnetty, että myrkyllinen pöly voi aiheuttaa vähäisen riskin työskenneltäessä suojaamattomana sellaisen välineen välittömässä läheisyydessä, johon köyhdytettyä uraania sisältävä ammus on osunut. Olen ennakkoluuloton, mutta tällä hetkellä ei ole luotettavaa lääketieteellistä näyttöä siitä, että köyhdytetyllä uraanilla ja sotilaiden tai paikallisväestön terveysongelmien välillä olisi yhteyksiä.
Päätöslauselmassa ei oikeastaan käsitellä mitään näistä asioista. Siinä vain lietsotaan kauhua. Siinä vaaditaan sellaisten ammusten käytön välitöntä keskeyttämistä, jotka ovat Persianlahdelle parhaillaan sijoitettavien liittoutuman ilma- ja panssarivoimien avainaseita. Ei liene pelkkää sattumaa, että päätöslauselmassa seurataan Irakin viime lokakuussa YK:ssa esittämää ehdotusta, jossa köyhdytettyä uraania sisältävät ammukset pyrittiin luokittelemaan joukkotuhoaseiksi. Tämä katala juoni romutettiin täysin YK:ssa, ja nyt se esitetään uudestaan Euroopan parlamentissa. Toivon, että parlamentin jäsenet toimivat arvostelukykyisesti äänestäessään huomenna tästä päätöslauselmasta.

Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, minun on tunnustettava, että olen aika huolestunut ja hämmästynyt komission jäsenen puheenvuoroista. Olemme sodan kynnyksellä, ja tämä sota perustuu todennäköisesti ainoastaan omiin epäilyihimme, jotka liittyvät kemiallisten aseiden mahdolliseen olemassaoloon. Minua huolestuttaa ja hämmästyttää, miten helposti epäilymme haihtuvat - tarkoitan epäilyjä siitä, että köyhdytettyä uraania on saatettu käyttää useissa konflikteissa ja että sillä on voinut olla vakavia seurauksia siviiliväestön terveyteen.
Otan esiin vain kolme asiaa. Nato ei ole ensinnäkään kieltänyt köyhdytettyä uraania sisältäviä aseita, ja juuri tämä tosiasia saa meidät pelkäämään ja uskomaan, että niitä on käytetty, ja vieläpä kenties useammin kuin kerran. Toiseksi Yhdysvaltain puolustusministeri huomautti viime vuoden tammikuussa antamassaan lausunnossa, että köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden aiheuttamat säteilypäästöt ovat lisääntyneet Afganistanissa. Kolmanneksi useat lääketieteelliset testit, joita eräs kanadalainen kansalaisjärjestö on tehnyt tilanteen vuoksi äärimmäisen vaikeissa oloissa Afganistanissa, ovat osoittaneet, että uraanipitoisuudet ovat satakertaisia normaalitasoon verrattuna, mikä johtuu - erittäin todennäköisesti - köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden käytöstä.
Kaiken tämän perusteella näyttäisi olevan liian helppoa ja harkitsematonta väittää, ettei meillä ole tarpeeksi tietoa, jotta uskaltaisimme korottaa äänemme ja vaatia näiden aseiden käytön kieltämistä kaikissa konflikteissa ja etenkin sen varmistamista, ettei tällaisia aseita käytetä Irakissa. Tämä on päätöslauselmamme ydin, mutta jatkossa neuvoston ja komission on ei pidä sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tämä vaara vältettäisiin kokonaan, vaan niiden on vaadittava, että niin tehdään.

Lucas (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, juuri tähän aikaan viime viikolla olin parlamentin valtuuskunnan kollegojeni kanssa Basrassa, Etelä-Irakissa. Meille näytettiin siellä lapsia, joilla oli todella järkyttäviä synnynnäisiä epämuodostumia. Ne johtuivat säteilystä, joka oli peräisin edellisestä Persianlahden sodasta, jossa liittoutuneiden joukot käyttivät köyhdytettyä uraania sisältäviä taistelukärkiä.
Toivon, että Tony Blair ja George Bush olisivat käyneet siinä sairaalassa. Silloin he ehkä lopettaisivat puheet siitä, että tämä laiton ja moraaliton sota, jonka he aikovat aloittaa Irakia vastaan, on jollain lailla Irakin kansan edun mukaista. Irakin väestö kärsii vieläkin edellisen sodan aiheuttamista syöpä- ja leukemiatapauksista ja kuolemista. Toivon, että komission jäsen Byrnekin olisi vieraillut tässä sairaalassa. Tosiasiat ovat näkyvissä. Jos niitä ei pystytä selittämään hänen mainitsemiensa menetelmien avulla, sanoisin, että hänen menetelmänsä ovat vääriä. Yhä useammat tutkijat itse asiassa osoittavat, että matala-aktiivisen säteilyn vaikutuksia on aliarvioitu. Näissä menetelmissä on puutteita. Ne eivät ole oikeita menetelmiä. Jos kiellämme tämän, teemme Irakin kansalle kaksinkertaisen karhunpalveluksen, ja kuolemat vain jatkuvat.

Yiannitsis
Kiitos, arvoisa puhemies. Esitän vain yhden huomautuksen, koska esiin tuli Kreikkaan ja jalkaväkimiinoja koskevaan yleissopimukseen liittyvä kysymys. Totean, että Kreikan hallitus on allekirjoittanut kyseisen sopimuksen. Kreikan parlamentti on ratifioinut sen, enkä ymmärtänyt, mitä nämä kaksi puhujaa oikein vihjailivat tai yrittivät sanoa.

Byrne
Arvoisa puhemies, käsittelisin joitakin puheeksi otettuja asioita, erityisesti terveyskysymyksiä.
Kuten aikaisemmin todettiin, tätä asiaa ei ole käsitellyt ainoastaan komissio eikä ainoastaan ministerineuvosto vaan myös parlamentti. Kuten aikaisemmin mainitsin, toukokuussa 2001 julkaistussa STOA-raportissa muun muassa todettiin, että epidemiologisissa tutkimuksissa on tutkittu Irakissa ja Balkanilla köyhdytetylle uraanille altistuneita henkilöitä, eikä Persianlahden sodassa selvästi köyhdytetylle uraanille altistuneen suhteellisen pienen sotilasryhmän keskuudessa todettu köyhdytetyn uraanin aiheuttamia terveysongelmia. Brittiläisten Myöskään Persianlahden sodan veteraanien kuolleisuusasteessa ja tiettyjen syövän kaltaisten kuolinsyiden esiintymisessä ei ole merkittäviä eroja vertailuryhmään verrattuna. Tutkimuksissa ei havaittu, että Persianlahden sodan veteraanien terveysongelmat, eli Persianlahden syndrooma, ja epäilty köyhdytetylle uraanille altistuminen olisivat yhteydessä keskenään.
Kosovossa köyhdytetylle uraanille mahdollisesti altistuneiden saksalaisten KFOR-joukkojen tapauksessa pystyttiin osoittamaan, ettei köyhdytettyä uraania ollut hengitetty merkittävissä määrin. Lääketieteen asiantuntijoiden alustavat tulokset osoittavat, etteivät leukemiatapaukset ole merkittävästi yleisempiä Italian KFOR-joukkojen keskuudessa kuin vertailuryhmässä.
Näin ollen voidaan päätellä, ettei toistaiseksi ole tieteellistä näyttöä armeijan henkilöstön tai siviilihenkilöjen terveyshaitoista, jotka johtuisivat köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käytöstä Persianlahden sodassa tai Balkanin sodassa.
Kiistellyt tiedot ja raportit köyhdytetyn uraanin kohtalokkaista terveysvaikutuksista Irakin ja Jugoslavian armeijan ja asianosaisten alueiden siviiliväestön keskuudessa eivät kestä vertaisarviointia. Tarkasteltuaan näitä asioita ja tutkimuksia komissio teki aivan saman päätelmän, samoin kuin neuvostokin. STOA-raportissa todetaan edelleen, että kun on tutkittu ja vertailtu laajasti luotettavana pidettävää alan tieteellistä kirjallisuutta, erityisesti lääketieteellistä kirjallisuutta, kun otetaan huomioon uraaniteollisuuden työntekijöiden vuosikymmeniä jatkunut lääketieteellinen seuranta sekä eläinkokeiden tulokset ja kun otetaan huomioon Irakissa ja Balkanilla tehtyjen viimeisimpien tutkimusten tulokset köyhdytetyn uraanin käytön vaikutuksista ihmiseen ja ympäristöön, voidaan päätellä, että köyhdytettyä uraania sisältävien ammusten käyttö Irakissa ja Balkanilla ei ole aiheuttanut vakavaa ja laajamittaista ympäristön saastumista eikä se ole akuutti tai arvioitavissa oleva pitkäaikainen haitta ihmisen terveydelle.
Tämän jälkeen raportissa annetaan suosituksia, joista yksikään ei ole yhtäpitävä tänä iltana puhuneiden pääasiassa parlamentin Vihreiden ryhmän edustajien näkemysten kanssa.
Sanoisin, että kaikkien näiden tieteellisten tutkimusten, tehdyn työn vakavuuden ja laajuuden - myös parlamentin, neuvoston ja komission tekemän työn - perusteella minusta tuntuu, että niillä meistä, jotka ovat hyväksyneet omaksumamme lähestymistavan, on varmasti puhdas omatunto - totean tämän vastauksena jäsen Ahernille. Samaa ei luultavasti voida sanoa niistä, jotka syyttävät perusteettomasti ihmisiä, jotka tekevät parhaansa antaakseen asianmukaisia vastauksia kysymyksiin.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Ilmoitan parlamentille, että olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Encarnación Redondo Jiménezin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0022/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi metsien ja ympäristövuorovaikutusten seurannasta yhteisössä (Forest Focus).
Nielson
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Redondoa hänen mietinnöstään, jossa käsitellään komission asetusehdotusta metsien ja ympäristövaikutusten seurannasta yhteisössä (Forest Focus). 
Ehdotuksella pyritään edistämään metsien suojelua yhteisössä seurannan keinoin. Ehdotus perustuu niiden kahden asetuksen saavutuksiin, jotka koskevat metsien suojelua ilmansaasteilta ja metsäpaloilta yhteisössä ja joiden voimassaolo päättyi viime vuoden lopulla. Komission asetusehdotuksessa soveltamisalaa kuitenkin laajennetaan muihinkin ympäristökysymyksiin, kuten biologista monimuotoisuutta, ilmastonmuutosta, hiilen sitomista ja maaperää koskeviin kysymyksiin.
Metsien suojelu ja metsien monitahoisen tehtävän vahvistaminen ovat erityisen tärkeitä ja kiireellisiä kysymyksiä unionille. Yhteisö ja jäsenvaltiot ovat sitoutuneet panemaan täytäntöön kansainvälisesti sovittuja toimia ja perustamaan valvonta- ja raportointijärjestelmiä. Kestävien poliittisten päätösten on perustuttava luotettaviin tietoihin. 
Kaipaamme yhteisöön yhdenmukaista ja kattavaa pitkäaikaista metsien seurantaa koskevaa toimintasuunnitelmaa. Tämä on välttämätöntä, jotta metsien tilan ajallisista ja alueellisista muutoksista saadaan tietoja. Metsien seurantaa koskevasta aiemmasta toimintasuunnitelmasta saadun kokemuksen perusteella voidaan sanoa, että tietojenkeruun yhdenmukaistaminen on hyvin tärkeä tehtävä.
Kaksi tärkeää kysymystä ansaitsee erityishuomion. Ensimmäinen koskee komitologiaa. Mietinnössä pohditaan toissijaisuusperiaatteen vahvistamisen tarpeellisuutta Forest Focus -toimintasuunnitelman yhteydessä ja esitetään jäsenvaltioiden roolin vahvistamista ehdotetussa seurantasuunnitelmassa.
Yhteisön edellisestä toimintasuunnitelmasta saatu kokemus osoittaa, että tehokkaan seurantasuunnitelman laatimiseen tosiaankin tarvitaan komission ja jäsenvaltioiden välistä tiivistä yhteistyötä. Sen vuoksi komissio on esittänyt komitologiaa koskevien järjestelyjen tehostamista sääntelykomitean perustamisen avulla. Tällainen lähestymistapa tasapainottaisi jäsenvaltioiden tiiviimmän osallistumisen tarvetta ja vastaisi toimintasuunnitelmaa, joka on yhteisön mittapuulla arvioituna melko vaatimaton. Meidän mielestämme esitetyn toimintasuunnitelman sisältö täyttää tarkoin ne kriteerit, jotka komitologiaa koskevassa neuvoston päätöksessä on sääntelykomiteoille asetettu. 
Toiseksi haluaisin käsitellä metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden tärkeää näkökohtaa. Metsäpalot ovat koetelleet metsiä monilla yhteisön alueilla, mutta etenkin eteläosissa. Komissio suhtautuu tähän ongelmaan vakavasti ja aikoo varmistaa, että kaikki metsäpaloihin liittyvät toimenpiteet, jotka sisältyvät neuvoston asetukseen (ETY) N:o 2158/92, jonka voimassaolo on nyt päättynyt, sisällytetään vastaisuudessa yhteisön lainsäädäntöön. Forest Focusia koskeva ehdotus ja maaseudun kehittämistä koskeva asetus täyttävät yhdessä nämä vaatimukset. Maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen säännösten ulkopuolelle jääneitä toimia, kuten erityistutkimuksia ja metsäpalojen tiedotusjärjestelmää, käsitellään nyt Forest Focusin yhteydessä. Komissio ymmärtää täysin parlamentin huolenaiheet, jotka näkyvät metsäpalojen ehkäisytoimenpiteitä koskevista tarkistuksista.
Komissio kuitenkin pahoittelee sitä, ettei se voi hyväksyä metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden sisällyttämistä Forest Focusia koskevaan ehdotukseen. Molemmat toimielimet ovat yhtä mieltä metsäpalojen ennaltaehkäisyn tavoitteesta, mutta maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen jo kattamien toimien toistaminen johtaisi oikeudellisesti ja talousarvion kannalta epävarmaan tilanteeseen, joka saattaisi estää meitä saavuttamasta näitä tavoitteita. Vakuutan jäsenille, että komission esittämä lähestymistapa mahdollistaa metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden jatkuvuuden.
Komissio on jo kehottanut jäsenvaltioita sisällyttämään kaikki tarpeelliset tarkistukset niiden kansallisiin tai alueellisiin maaseudun kehittämisohjelmiin. Määrärahojen lisäämistä koskeva kysymys liittyy metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden ongelmaan. Näin ollen komissio ei kannata ehdotuksessa sen enempää ylimääräisiä metsäpalojen ehkäisytoimenpiteitä kuin ehdotettua määrärahojen lisäämistä.
Redondo Jiménez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten komission jäsen hetki sitten totesi, käsittelemme nyt mietintöä, josta äänestämme huomenna ja joka on jo hyväksytty ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa, joka on antanut yleisen tuen esittelijän mietinnölle. Forest Focus korvaa kaksi asetusta, jotka olivat voimassa joulukuuhun 2002 asti ja joiden oikeusperustaa, jota muutettiin entisestä 130 artiklasta nykyiseen 175 artiklaan, muutettiin 25. helmikuuta. Toisin sanoen hyväksyntä saatiin yhteispäätösmenettelyssä. Tässä mietinnössä tarkasteltiin sekä metsäpalojen että ilmansaasteiden torjuntaa, ja nyt siihen ollaan sisällyttämässä biologista monimuotoisuutta, ilmastonmuutosta ja hiilen sitomista koskevia toimia. Komissio ja yhteisö ovat velvollisia panemaan täytäntöön nämä ympäristöalan toimia koskevaan kuudenteen puiteohjelmaan sisältyvät toimet. Asetusehdotuksella kuitenkin korvataan suurin osa aiempaan asetukseen (ETY) N:o 2158/92 sisältyvistä metsäpalojen ehkäisytoimenpiteistä. 
Komission jäsen kertoikin meille hetki sitten, että kyseiset toimenpiteet on sisällytetty hänen mainitsemiinsa maaseudun kehittämistä ja aluekehitystä koskeviin ohjelmiin. Minun on sanottava hänelle, että jäsenvaltiot ovat jo esitelleet vuonna 2000 hyväksyttyä maaseudun kehittämistä koskevaa asetusta koskevat suunnitelmansa, mutta ne eivät ole kuitenkaan voineet ottaa huomioon metsäpalojen ehkäisysuunnitelmia. Näin ollen ei ollut järkevää, että jäsenvaltiot joutuivat ennakoimaan, että vuonna 2003 tai vuoden 2002 lopulla, kuten olisi pitänyt, parlamentti ja komissio aikoisivat kenties keskustella asetuksen korvaamisesta ja sen siirtämisestä maaseudun kehittämisohjelmaan kaiken kukkuraksi naurettavan pienellä 5 miljoonan euron budjetilla, sillä tätä summaa ei esitetä maaseudun kehittämisohjelmassa. Näin ollen se olisi esitettävä siinä vuoden 2002 talousarvion tasapainottamiseksi. Kyse on siis 18 miljoonasta eurosta vuodessa. 
Arvoisa komission jäsen, nyt me kulutamme tuon 18 miljoonaa euroa vuodessa. Tämä tasapainotus ja vahvistus tehtiin vuonna 2002. Komission esitys on 13 miljoonaa euroa. On järjetöntä, että haluamme toteuttaa samat toimenpiteet ja kaiken lisäksi biologista monimuotoisuutta, ilmastonmuutosta ja hiilen sitomista koskevia toimenpiteitä, vaikka budjetti on näin paljon pienempi.
Minusta sekä neuvosto että parlamentti ovat ponnistelleet lujasti päästäkseen kompromissisopimukseen, joka sisältää vuonna 2006 päättyvät kompromissitoimet. Komissio ei näköjään ole päässyt tähän sopimukseen. Arvoisa komission jäsen, anteeksi nyt vain, mutta tästä asetuksesta on päätetty parlamentin yhteispäätösmenettelyssä, joten esittelijä on käsittääkseni peruuttanut alun perin käsiteltävänä olleen esityksen tarkistuksessa 44, jotta voisimme kaikki keskustella siitä tasavertaisesti. Mielestäni meidän kaikkien, ei pelkästään parlamentin, on tehtävä seuraava siirto.
Esittelijä hyväksyy PSE-ryhmän käsiteltäväksi jättämistä tarkistuksista tarkistuksen 48. Tarkistusta 47 ei sen sijaan voida hyväksyä, sillä se olisi mietinnön hengen vastainen. Esittelijä on jättänyt käsiteltäväksi myös muita tarkistuksia: kaksi niistä ovat luonteeltaan oikeudellisia, ja kolmannessa vaadimme ainoastaan, että jo johdanto-osan kappaleissa esitetty ajatus Euroopan metsätalouden tietojärjestelmän soveltamisalan laajentamisesta sisällytettäisiin artikloihin. 
Olisin halunnut, että mukaan olisi otettu uusissa malleissa esitettyjen ajatusten lisäksi muitakin ajatuksia, kuten ajatus joidenkin menetelmiä koskevien hankkeiden ensisijaisuudesta ja "vanhojen toimien" edistämisestä tuota termiä käyttääkseni.
Minusta sopivin kesto olisi yksi vuosi, ja olisi hyvä ottaa käyttöön kokeiluajanjakso, jonka kuluessa otettaisiin huomioon asiantuntijoiden tiivis yhteistyö. Arvoisa komission jäsen, näiden kysymysten siirtäminen maaseudun kehittämisohjelmaan ei ole minusta hyvä ajatus, sillä se merkitsisi sen ainoan asetuksen sivuuttamista, jolla voimme suojella metsiämme ja jota käsitellään parhaillaan yhteispäätösmenettelyssä. Sanoisin täysistunnossa melko epätyypillistä sanamuotoa käyttäen, että tämä olisi sama kuin jos makeisen jättäisi koulun ovelle.
Arvoisa komission jäsen, meillä on aikaa sekä määrärahojen että näiden asetusten yhteensopivuuden selventämiseen, johon meillä on mielestäni velvollisuus.
Virrankoski (ELDR)
Arvoisa puhemies, rouva Redondo Jiménez on laatinut hyvän ja kattavan mietinnön metsien ja ympäristön vuorovaikutuksen seurannasta, siitä parhaat kiitokset. Komission ehdotuksessa yhdistetään kaksi aikaisempaa asetusta, joista toinen koskee metsien suojelua ilmansaasteilta ja toinen metsäpalojen torjuntaa.
Budjettivaliokunta on antanut asiasta lausunnon. Ensimmäisessä lausunnossaan se totesi, että komission ehdotuksen rahoitusselvitys on rahoitusnäkymien otsakkeen 3 ylärajan mukainen ja ettei se rajoita muita toimia vuosina 2003-2006. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta kuitenkin korotti tätä 52 miljoonan euron rahoituskehystä 67 miljoonaan euroon. Tällöin budjettivaliokunta totesi, että kehys on otsakkeen 3 ylärajan mukainen, tarvittaessa tekemällä leikkauksia muilla politiikan aloilla tai turvautumalla toimielinten välisen sopimuksen määräyksiin. Käytännössä budjettivaliokunta varoittaa, että muilla politiikan aloilla on tehtävä leikkauksia tai turvauduttava rahoitusnäkymien korotuksiin, mikä on poliittisesti erittäin vaikeaa.
Budjettivaliokunnan lausunto perustuu parlamentin työjärjestyksen uuteen 63 a artiklaan, joka velvoittaa valiokunnan ottamaan kantaa ehdotetun lainsäädännön yhteensopivuuteen rahoitusnäkymien kanssa. Tämä on tarkoitettu ohjeeksi täysistunnolle, joka on luonnollisesti vapaa tekemään omat päätöksensä. Tällä viikolla 63 a artiklaa sovelletaan paitsi tähän mietintöön myös muun muassa Sandbækin mietintöön. On huomattava, että jos asiasta vastaava valiokunta korottaa käsittelyssä olevaa rahoituskehystä, sen on pyydettävä uudelleen lausunto budjettivaliokunnalta. Yhteensopivuuden tarkistaminen ei ole missään tapauksessa kannanotto siitä, onko asiasta vastaavan valiokunnan esitys suuremmasta rahoituskehyksestä tarkoituksenmukainen ja järkevä. Toivottavasti tämä menettely tulee automaattiseksi ja luontevaksi.
Täysistunnon on saatava tieto rahoituskehyksen yhteensopivuudesta rahoitusnäkymien kanssa, jotta se voi tehdä päätöksensä. Menettely lisää asiasta vastaavien valiokuntien vastuuta kulloinkin käsiteltävänä olevasta lainsäädäntöesityksestä. Samaan päämäärään tähtää myös jo toteutettu toimintoperusteinen budjetointi. Rahoituksen yhteensopivuuden tarkistaminen 63 a artiklan mukaisesti palvelee siis ennen kaikkea asiasta vastaavan valiokunnan etua.

Pesälä (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission edustaja, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan valmistelijana haluan kiittää Teitä, rouva Redondo Jiménez, asian hyväotteisesta valmistelusta ja tekemästänne työstä. Otitte lausuntomme keskeisen sisällön jo valmisteluvaiheessa huomioon omaa valmisteluanne tehdessänne. Siitä Teille lämmin kiitos.
Suurimmat huolenaiheemme valmistelussa liittyivät kahteen asiaan: komissio olisi halunnut ottaa itselleen jäsenvaltioille kuuluvaa valtaa metsäasioissa ja toiseksi se olisi vaatinut jäsenvaltioilta epärealistista tiedonkeruuta ilman, että sitä olisi järkevää saati mahdollista toteuttaa käytännössä. Epärealistisuus näkyi erityisesti biologisen monimuotoisuuden mittaustavoitteissa eli lajien esiintymistiheyden laskemisessa.
Kun otetaan huomioon kustannukset, ei ole tarkoituksenmukaista edetä laajempiin toimiin kuin mitä nykyisin tehdään kansainvälisesti FAO-yhteistyön puitteissa. On viisasta selvittää ensin ja sitten katsoa. Tekemillämme muutoksilla takaamme, että metsäpolitiikka pysyy kansallisissa ja osaksi jäsenvaltioiden edustaman pysyvän metsäkomitean käsissä. EU:ssa tulevaisuudessa kerättävällä tiedolla on merkitystä metsäekosysteemin kehityksen seuraamisessa, mutta sen varaan ei voida perustaa metsäpolitiikkaa, metsien hoitoa ja käyttöä koskevia EU:n linjauksia.
Korostan tässä yhteydessä, että metsät ovat hyvin erilaisia EU:n eri osissa ja metsät ja puu merkitsevät hyvin erilaisia asioita eri valtioissa. Tästä erilaisuudesta johtuen suhtaudun erittäin varauksellisesti siihen, että metsäpolitiikkaa johdettaisiin Brysselistä käsin.

Grossetête (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan ensimmäiseksi antaa tukeni esittelijä Redondo Jiménezin mietinnölle. Metsillä on eittämättä elintärkeä tehtävä, joka on hyvin monimuotoinen. Olen Pilat'n alueellisen luonnonpuiston puheenjohtajana erityisen kiinnostunut luonnonalueiden ja etenkin metsien suojelua koskevista eri toimista. Metsät ovat meille elintärkeitä muun muassa ilmastonmuutoksen ehkäisijänä. Metsiä ei kuitenkaan pidä ajatella vain Euroopan keuhkoina. Kyse ei ole yksistään viheralueesta, vaan metsät tarjoavat lisäksi huomattavia taloudelliseen, yhteiskunnalliseen ja matkailualan toimintaan liittyviä mahdollisuuksia.
Yhteisössä on ehdottomasti ryhdyttävä vertailemaan keskenään jäsenvaltioissa suoritettuja erilaisia kokeiluja tietojenvaihdon edistämiseksi ja tehokkaan vertailevan arviointijärjestelmän käyttöön ottamiseksi. Meidän ei pidä koskaan unohtaa, että metsäperinnön vaaliminen onnistuu nyt ja tulevaisuudessa parhaiten paikallisella tasolla, lähellä metsiä. Näin ollen metsien seuranta ei voi olla yksistään Euroopan unionin vastuulla. Toissijaisuusperiaate on elintärkeä, ja kyse onkin yhteisestä toimivallasta unionin ja jäsenvaltioiden, unionin ja paikallisyhteisöjen sekä unionin ja Euroopan metsien ja korkintuotannon neuvoa-antavan komitean sekä pysyvän metsäkomitean paikallisten toimijoiden välillä.
Unionin velvollisuutena on päättää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa laajoista toimintalinjoista ja päätavoitteista sekä varmistaa riittävä rahoitus tavoitteiden saavuttamiseksi. Neuvostolla on oma vastuunsa tässä asiassa. Komissio on esittänyt metsäpalojen korjaamiseen pyrkivien toimenpiteiden tehostamista. Kannatan täysin näitä tärkeitä toimenpiteitä, mutta vaadin myös metsäpalojen syiden tutkimisen tehostamista. Pitkäaikaisen metsienhoidon ainoana tavoitteena ei pidä olla metsäpalojen aiheuttamien tuhojen korjaaminen. Kansalaisten valistaminen on tärkeää metsiemme suojelun yhteydessä, sillä metsät ovat ennen kaikkea kansalaisten omaisuutta. Näin ollen meidän on Euroopan parlamentin jäseninä edustettava Euroopan kansalaisia. Tämän vuoksi minusta metsäkysymysten olisi ehdottomasti kuuluttava yhteispäätösmenettelyn piiriin.

Myller (PSE).
Arvoisa puhemies, meidän on tärkeää pitää huolta Euroopan metsistä. Sitoutuminen biologisen monimuotoisuuden, ilmastonmuutoksen, hiilen sitomisen ja maaperän seurantaan vaatii monitahoisia toimia. Tällä alueella on tehtäviä, joita voidaan hoitaa yhdessä Euroopan unionin tasolla. Tällaisia tehtäviä ovat muun muassa yhteisen tietoperustan kehittäminen metsien ekologisen seurannan pohjaksi, jotta metsien tilasta saadaan todelliseen tietoon perustuvaa informaatiota.
Toimenpiteiden kehittelyssä meidän on kuitenkin muistettava, että metsien merkitys Euroopan eri osissa on hyvin erilainen. Myös metsät ovat erilaisia. Tästä syystä läheisyysperiaatetta tulee pitää perustana metsäkysymyksessä. Meidän ei tule myöskään kehittää uusia toimielimiä, vaan EU:n metsäalan toimintasuunnitelman sisältämiä tehtäviä tulee hoitaa nykyisten järjestelmien yhteydessä käyttäen hyväksi olemassa olevia seurantamenetelmiä.
Unionin tasolla vastuun tulee olla komissiolla ja Euroopan ympäristötoimistolla. Komission tulee toimia myös läheisessä yhteistyössä pysyvän metsäkomitean kanssa.
Haluan kiittää ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan esittelijää Redondo Jiménezia siitä, että hän on omassa työssään vienyt komission ehdotusta tähän suuntaan eli hän on ottanut toissijaisuusperiaatteen keskeiseksi omassa työssään. Sen sijaan pidän ongelmallisena sitä, että esittelijä on sisällyttänyt metsäpalon torjuntatoimet tähän asetukseen. PSE-ryhmä on samaa mieltä siitä, että metsäpalojen torjunta on tärkeä osa eurooppalaista yhteistoimintaa ja yhteistä solidaarisuutta vaativa kysymys. Erimielisyyttä liittyy kuitenkin siihen, miten tämä olisi rahoitettava. Kuulimme komission puheenvuorosta, että komissio on omassa ehdotuksessaan lähtenyt siitä, että metsäpalojen torjuntaan varaudutaan maaseudun kehittämisrahaston kautta.
PSE-ryhmä on tehnyt tarkistuksen 47, jolla pyritään takaamaan se, että kaikki toimintalohkot otetaan yhtä lailla huomioon tässä asetuksessa. PSE-ryhmä ei myöskään tue ympäristövaliokunnan hyväksymää Forest Focus -toimintasuunnitelmaan suunnattujen määrärahojen kasvattamista. Meidän on ensin selvitettävä, mitä toimenpiteitä lankeaa Euroopan unionin vastuulle ja mitä taas on viisaampaa ja taloudellisempaa tehdä olemassa olevien järjestelmien yhteydessä. Vasta tällaisen selvityksen jälkeen voimme päättää, millaisia määrärahojen korotuksia tarvitaan. Tässä vaiheessa tulemme vastustamaan edellä mainittua määrärahojen korotusta.

Sánchez García (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, aloittaisin eräällä ajankohtaisella ja asiaan liittyvällä sanonnalla, jonka mukaan ihmisten sivistystä mitataan sillä, kuinka paljon he välittävät metsistään. Toivoisin, että Euroopan unionin kansat osoittaisivat välittävänsä metsistään.
Metsät ovat yksi maapallon tärkeimmistä ekosysteemeistä, kun otetaan huomioon metsien tuoma rikkaus ja niiden merkitys kansainväliselle yhteisölle sekä tuotannossa mitattuna että niiden tarjoaman suojan ansiosta.
Eurooppa vastaa tyypillistä mielikuvaa pohjoisen pallonpuoliskon mantereesta, jossa on runsaasti erilaisia havupuita ja muita puulajeja, jotka ovat tyypillisiä vanhan Manner-Euroopan biologiselle monimuotoisuudelle ja monipuoliselle ilmastolle.
Meidän on kaiken edellä mainitun vuoksi tunnustettava Redondo Jiménezin mietinnön merkitys Euroopan unionin nykyiselle luonnolle. Minusta se on merkittävä useastakin syystä. Ensinnäkin mietinnössä käsitellään yleisellä tasolla niitä yleisluonteisia toimia, jotka ovat tarpeen ilmansaasteiden aiheuttaman metsien pilaantumisen ehkäisemiseksi yhteisössä, ja vaaditaan toteuttamaan erityistä metsäpalojen torjuntapolitiikkaa Euroopan unionissa, sillä metsäpalot ovat yksi metsien säilymistä uhkaavista tekijöistä. Mietinnössä myös erityisesti tunnustetaan tiettyjen Euroopan alueiden, kuten niin sanottujen syrjäisimpien alueiden, ekologinen rikkaus. Näillä alueilla tietyt metsäekosysteemit säilyvät hengissä, sellaiset, jotka muodostavat toisinaan todellisia luonnon "kasvitieteellisiä museoita", kuten Kanariansaaret, joilta itse olen kotoisin. Näille ainutlaatuisille Makaronesian saarille olisi syytä perustaa metsien seurantakeskuksia, ja ne kuuluvat Maailman luonnonsuojeluliiton (IUCN) tunnustamiin biologisiin ja maantieteellisiin, biologisesti hyvin monimuotoisiin Euroopan unionin alueisiin. Kaikki tämä voi kuitenkin valua tyhjiin, jos komissio ei myönnä rahoitusta, jota tarvitaan sellaisten toimien toteuttamiseksi, jotka ovat välttämättömiä asianmukaisen eurooppalaisen metsäpolitiikan luomiseksi. 
Kiitän esittelijää metsäongelman herkkävaistoisesta käsittelystä ja rohkeudesta ajaa metsien asiaa yhteisössä.
Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa on tärkeää muistaa niiden toimien merkitys, joihin on ryhdytty metsäpalojen torjunnasta yhteisössä annetun asetuksen (ETY) N:o 2158/92 nojalla, sillä tällä täydentävällä toiminnalla on voitu edistää ja tehdä mahdolliseksi monia eri hankkeita, joilla on pyritty saamaan aikaan ennaltaehkäisyä metsäpalojen ja niiden syiden torjuntatoimien avulla, sillä metsäpalot ovat todellinen vitsaus monilla alueilla etenkin Portugalissa.
Kuudessa maassa, Saksassa, Kreikassa, Espanjassa, Ranskassa, Italiassa ja Portugalissa, rahoitettiin vuosina 1992-2002 noin 800:aa hanketta ja 18:aa kansallista ohjelmaa, joiden yhteisbudjetti oli noin 123,6 miljoonaa euroa. Tämä on osoitus kyseisen asetuksen merkityksestä. Näin ollen kun otetaan huomioon ohjelman tehokkuusaste ja sen talousarvion täytäntöönpano - joka on aina kaivannut lisää resursseja - on tärkeää jatkaa metsänsuojelutoimia (sekä ilmansaasteiden että metsäpalojen torjuntatoimia), jotka sisältyvät samaan asetukseen ja näin noudattaa niitä sitoumuksia, jotka käyvät tarpeettomaksi nykyisen asetuksen tullessa voimaan.
Meidän on otettava huomioon, että kun ilmansaasteet vaivaavat enemmän Pohjois-Eurooppaa, metsäpalot ovat Etelä-Euroopan vitsaus, joten komission ehdotus metsäpalojen torjuntatoimien jättämisestä asetuksen ulkopuolelle ei ole järkevä etenkään, kun otetaan huomioon, että asetukseen (ETY) N:o 2158/1992 sisältyvät metsäpalojen ehkäisytoimenpiteet käsittävät toimia, jotka eivät kuitenkaan sisälly maaseudun kehittämisestä annettuun asetukseen. Jälkimmäisellä asetuksella metsille ja metsätaloudelle asetetaan eri tavoitteita, vaikka komission jäsen toista väittääkin.
Epäonnistuminen näiden ehkäisytoimien sisällyttämisessä tähän asetukseen merkitsee metsätoimien torjuntaan suunnattujen varojen supistumista ja useiden sellaisten jo käynnissä olevien hankkeiden vaarantumista, jotka ovat jo osoittaneet tuovansa lisäarvoa yhteisön toimille. Näin ollen hyväksyn esittelijän käsiteltäväksi jättämät tarkistukset, joilla pyritään näiden ehkäisytoimien puoltamiseen.
Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää esittelijä Redondo Jiménezia tästä mietinnöstä. Verts/ALE-ryhmämme voi antaa varauksettoman tukensa koko mietinnölle. Vaikka minusta on erittäin myönteistä, että olemme vihdoinkin ottaneet vastuun metsistä Euroopassa, yhdyn jäsen Figueiredon näkemykseen siitä, että meidän on keskityttävä nykyistä enemmän biologiseen monimuotoisuuteen, ilmastonmuutoksiin ja seurantaan käytettäviin tietokantoihin, joten metsäpalot olisi kenties jätettävä vähemmälle huomiolle. Meidän on oltava täysin tietoisia siitä, että myös tämä on ympäristökysymys, joten meidän olisi tuettava tätä tärkeää toimenpidettä. Toivomme, että mietintö hyväksyttäisiin mahdollisimman pian ja että se saisi parlamentin laajan kannatuksen jo ensimmäisessä käsittelyvaiheessa, jotta voisimme ryhtyä toteuttamaan tätä ohjelmaa pikimmiten ja jotta jäsenvaltioilla olisi varoja, joilla ne voisivat vihdoinkin panna tämän ohjelman täytäntöön käytännössä.
Tänään ensimmäistä kertaa minun ei ole tarvinnut käyttää koko puheaikaani, sillä uskon, että me kaikki olemme yhtä mieltä siitä, että meidän on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota Euroopan metsiin siten, että suhtaudumme niihin elintärkeänä elinympäristönä ja teemme selväksi, että ilmastonmuutoksia on seurattava. Olemme varmasti yhtä mieltä myös siitä, että komission lähestymistapaa on laajennettava huomattavasti biologisen monimuotoisuuden huomioon ottamiseksi. Näin ollen annamme mietinnölle täyden tukemme ja toivomme, että jäsenvaltiot pääsevät työhön käsiksi mahdollisimman pian. Kiitän vielä kerran kaikkia tukensa antaneita jäseniä.
Piscarreta (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, Portugalin metsät kärsivät vuosittain jatkuvasti yleistyvistä metsäpaloista, jotka muuttuvat yhä rajummiksi ja tuhoisammiksi. Jokainen kesä tuo tullessaan tämän kansallisen vitsauksen, jolla on traagiset taloudelliset, ekologiset, yhteiskunnalliset ja inhimilliset seuraukset. Metsäperintömme palaa vähitellen maan tasalle ja häviää kokonaan.
Kestävä metsienhoito monimutkaistuu ja teknistyy koko ajan. Metsäpaloja lukuun ottamatta metsiä uhkaavat tätä nykyä myös muut, ilmansaasteiden ja ilmastonmuutosten aiheuttamat uhat. On aina syytä muistuttaa kollegoja ja saada heidät tietoiseksi metsien ja niiden tarjoamien luonnonvarojen tärkeydestä. Tässä tarkoituksessa riittänee, kun sanon, että unionin alueesta noin 40 prosenttia on metsien peitossa, ja osuus tulee kasvamaan laajentumisprosessin loppuun saattamisen jälkeen. 
Näin ollen olen erittäin tyytyväinen Forest Focus -ohjelmaan, tähän yhteisöaloitteeseen, jolla autetaan suojelemaan ja arvostamaan Portugalin ja koko yhteisön alueen metsiä. Euroopan unionin politiikka sopii täydellisesti siihen yhteistyöhön, jota jäsenvaltiot harjoittavat keskenään tietojenkeruussa sekä kokemuksen ja tietojen vaihdossa.
Komission aloitteessa otetaan huomioon voimassa oleva oikeudellinen kehys metsäpalojen ja ilmansaasteiden torjumiseksi ja esitetään uusi yhteisömenetelmä metsien ja ympäristövuorovaikutusten pitkäaikaista seurantaa varten. Ohjelman rahoitukseen on päätetty myöntää monivuotisesta rahoituskehyksestä yhteensä 67 miljoonaa euroa vuosiksi 2003-2008. 
Seuranta on ehdotuksen avainsana. Tuen näin ollen täysin esittelijä Redondo Jiménezin näkemystä siitä, että on hyvin järkevää jatkaa metsäpalojen torjuntaa ja maaseudun kehittämistä koskevia erityistoimia.
Olen samaa mieltä myös siitä, että tämän asetusehdotuksen on katettava ilmastonmuutosta koskevassa puitesopimuksessa tehdyt sitoumukset. Tuossa puitesopimuksessa metsiä luonnehditaan kasvihuonekaasujen täyttämiksi hiilinieluiksi. Lopuksi minun on todettava olevani pahoillani siitä, että komission esityksessä rikotaan toissijaisuusperiaatetta ja annetaan jäsenvaltioille melko passiivinen rooli, vaikka kyse on niiden omista metsätuhoista. Vielä vakavampaa on, ettei komission esitys kata metsäpalojen ehkäisytoimenpiteitä, jotka aiemmin rahoitettiin asetuksen (ETY) N:o 2158/92 nojalla. Tämän vuoksi kannatan kaikkia niitä asetusehdotukseen tehtyjä tarkistuksia, joilla pyritään lisäämään jäsenvaltioiden osallistumista.

Savary (PSE).
Arvoisa puhemies, yhdyn kollegojeni enemmistön näkemykseen siitä, että metsienhoito on pohjimmiltaan paikallinen ja kansallinen kysymys, sillä metsät ja metsätyypit vaihtelevat suuresti eri puolilla Eurooppaa. Sitä vastoin minusta on täysin luonnollista, että Euroopassa kannetaan huolta koko Euroopan metsäperinnön tilasta, sillä ilmansaasteet, kasvitaudit ja jopa luonnonkatastrofit tai -onnettomuudet eivät tunne rajoja. Näin ollen paras ratkaisu olisi epäilemättä ottaa metsäkysymyksissä käyttöön jäsen Grossetêten ehdottama yhteispäätösmenettely tai siirtyä sitä kohti. 
Vaikka Forest Focus -ohjelma hyväksyttäisiinkin, olen kuitenkin sitä mieltä, että se vahingoittaa hyvin arvostettua ja hyvin toiminutta politiikkaa. Viittaan tällä monen jäsenen mainitsemaan asetukseen (ETY) N:o 2158/92. Olen kotoisin Etelä-Ranskan alueelta, jolla on panostettu huomattavasti metsäpalojen ennaltaehkäisyyn. Se, mitä nyt on tapahtumassa, on erittäin valitettavaa, sillä kyse on eräänlaisesta silmänkääntötempusta: Forest Focus -ohjelman vuoksi ensinnäkin lakkautetaan se rahoituslähde, jota hallinnoitiin yhteispäätösmenettelyssä, ja siirretään se takaisin jäsenvaltioiden päätäntävaltaan maaseudun kehittämistä koskevan otsakkeen alle, vaikka, kuten jäsen Figueiredo hetki sitten totesi, meillä on eri oikeusperusta, vaikka rahoituksemme luultavasti vaihtelee ja vaikka emme kykene rahoittamaan samantyyppisiä investointeja. Olen harmissani siitä, että hyvin toiminutta politiikkaa on menty muuttamaan, sillä kyse on myös turvallisuudesta. Vaikka kaikkialla Euroopassa ponnistellaan nykyään merenkulun, lentoliikenteen ja rautatieliikenteen tai elintarvikkeiden turvallisuuden parantamiseksi, komissio esittää meille nyt metsiä koskevan ennaltaehkäisy- ja turvallisuuspolitiikan lakkauttamista, vaikka kysymys on kaikkien Etelä-Euroopan maiden kannalta äärimmäisen arkaluontoinen. Minusta tämä on valitettava askel taaksepäin. Pelkään pahoin, että kansalaiset syyttävät meitä Euroopan eteläosassa jonakin päivänä mahdollisesti sattuvista luonnonkatastrofeista.
Sanomme jatkuvasti, että haluamme lähemmäksi Euroopan kansalaisia, että Euroopasta olisi löydyttävä solidaarisuutta ja että Euroopan olisi pidettävä kansalaistensa puolia. Euroopasta ollaan nyt tekemässä "näkymätöntä" tässä äärimmäisen arkaluontoisessa kysymyksessä, jossa edellä mainitsemani menettely toimi erittäin hyvin ja jota pidettiin erittäin hyvänä. Eurooppa on nyt poistamassa tuota menettelyä politiikastaan, ja sitä ollaan jälleenkansallistamassa osana hyvin riskialtista maaseudun kehittämispolitiikkaa. Tästä syystä kannatan kollegamme Redondo Jiménezin merkittävää työtä ja etenkin hänen esittämiään tarkistuksia 17-21 sekä Euroopan sosialistipuolueen esittämää tarkistusta 47. Arvoisa komission jäsen, toivon, että harkitsisitte uudelleen alkuperäisiä ehdotuksianne ja toteaisitte, ettei komissio aio tukea niitä.
Wachtmeister (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegaamme Redondo Jiménezia hänen erinomaisesta työstään. Haluan ensinnäkin sanoa, ettei minulla ole mitään metsäpaloja ja ilmansaasteita koskevia mietinnön osia vastaan, sillä metsäpalot ja ilmansaasteet eivät noudata maiden rajoja, vaan vahingoittavat kaikkia maita samalla tavoin. Emme voi kuitenkaan tukea mietinnön kolmatta osaa, jossa käsitellään biologisen monimuotoisuuden yhteistä seurantaa. Miksemme voi? Syy on siinä, että tämä kysymys koskee ainoastaan yksittäisiä jäsenvaltioita, sillä Pohjois-Skandinavian maiden biologista monimuotoisuutta ei voida verrata Etelä-Espanjan biologiseen monimuotoisuuteen, eikä Kreikan saariston biologista monimuotoisuutta voida verrata Länsi-Irlannin rannikon biologiseen monimuotoisuuteen. Kukaan ei sitä paitsi voi nykyään sanoa, mitä biologisella monimuotoisuudella tarkoitetaan Euroopan näkökulmasta tarkasteltuna.
Jos komissiolta kysytään, millaista yhteistä metsäpolitiikkaa Euroopassa harjoitetaan, vastaus on, ettei metsäpolitiikkaa ole olemassakaan. Jos komissio toistuvasti ottaa käyttöön uusia seurantavälineitä tällä alalla, kyse on politiikan luomisesta salaa, mikä ei ole hyväksyttävää. Kyse on myös omistajuudesta. Jos politiikassa pitäisi ajatella, että biologinen monimuotoisuus jollakin tietyllä maatilkulla tai alueella on niin tärkeä, että se on säilytettävä tulevaisuudessa - tässä yhteydessä mainittiin hetki sitten eräät saaret - kuka maksaisi tällöin korvauksia maaomaisuutensa menettäneille? Korvauskysymystä pohditaan parhaillaan kussakin jäsenvaltiossa. Missä on tämän koko päätöksen logiikka?
Sornosa Martínez (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää Redondoa hänen upeasta työstään mietintönsä parissa. Meistä kaikista on varmasti hyvin tärkeää edelleen parantaa ja edistää näitä toimenpiteitä Euroopan unionin metsien pilaantumista lisäävien tekijöiden, kuten metsäpalojen ja happosateen, torjumiseksi. Näihin toimenpiteisiin voidaan nyt lisätä komission esitys biologisen monimuotoisuuden edistämisestä. Kun otetaan huomioon, että metsien pilaantuminen on tosiasia, Redondon ehdotuksiin olisi mielestäni suhtauduttava myönteisesti.
Yksi parhaiten tuntemistani kysymyksistä, joka on mielestäni äärimmäisen ajankohtainen, koskee Euroopan eteläisiä alueita, jotka ovat hyvin alttiita metsäpaloille, kuten tiedätte. Meidän on edelleen kehitettävä ja laajennettava näihin alueisiin sovellettavaa erityistä politiikkaa sekä torjuttava metsäpaloja.
Vaikka Välimeren alueen metsiin voidaan soveltaa hyvin erilaisia kuivuuden torjuntastrategioita, nämä strategiat aiheuttavat kuitenkin samalla sen, että metsät voivat syttyä helposti tuleen. Kuiva ja karu ilmasto sekä tahallisesti tai tahattomasti aiheutetut onnettomuudet tekevät haavoittuviksi nämä ekosysteemit, jotka ovat kovan paineen alaisina ja tarvitsevat paljon tukea säilyäkseen.
Aiomme näin ollen antaa tukemme Redondon mietinnölle ja kehottaa komissiota suhtautumaan myönteisesti hänen tarkistuksiinsa. Kannatamme myös suureksi osaksi niiden puhujien puheenvuoroja, jotka haluavat antaa tukensa Redondon mietinnölle. Ennaltaehkäisy ja turvallisuus ovat hyvin tärkeitä Euroopan kaikkien metsien säilymisen kannalta etenkin, kun otetaan huomioon Etelä-Euroopan metsien erityispiirteet. On tärkeää, että komissio ottaisi huomioon tämän mietinnön ja metsien puolustuspuheenvuoromme ja suhtautuisi niihin myönteisesti.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, on tuskin tarpeen puhua metsien merkityksestä Euroopan unionille, kun otetaan huomioon, että ne peittävät 40 prosenttia unionin alueesta ja tarjoavat 2,5 miljoonaa työpaikkaa puhumattakaan niiden merkityksestä ympäristölle, kuten Kioton pöytäkirjassa äskettäin tunnustettiin. 
Näin ollen on vaikea ymmärtää, miksi tästä komission esityksestä puuttuu metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden yhteisrahoitus. Nämä toimenpiteet rahoitettiin aiemmin asetuksen (ETY) N:o 2158/92 nojalla. Kuten moni puhuja on jo todennut, Euroopan unionin eteläosiin kohdistuu suurin aavikoitumisen vaara niiden kuuman ja kuivan ilmaston takia, joka altistaa alueen metsät metsäpaloille. Jos siis haluamme todella suojella Etelä-Euroopan metsiä, meidän on järjestettävä metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden rahoitus.
Ellei neuvosto hyväksy parlamentin tarkistuksia rahoituksen mahdollistamiseksi, Etelä-Euroopan valtioilla ei ole välineitä niiden toimien jatkamiseen, joihin ne ovat ryhtyneet metsäpalojen torjumiseksi ja joita ei voida niiden luonteensa takia erottaa seurantatoimista, jotka edellä mainitussa asetuksessa sivumennen sanoen otetaan huomioon.
Ellei metsiä suojella metsäpaloilta, on turha puhua biologisesta monimuotoisuudesta, sillä jos metsäpalo syttyy, se polttaa kaiken maan tasalle. Tällöin sekä kasvit että eläimet tuhoutuvat. Portugalissa ja muissa Välimeren maissa palaa maan tasalle kymmeniätuhansia hehtaareita metsää joka vuosi. Parlamentti on kiinnittänyt huomiota tähän vitsaukseen ja ehdottanut siten tarkistuksia, jotka se toivoakseni myös hyväksyy ja jotka meille on esittänyt esittelijä Redondo Jiménez.
Ellei neuvosto ymmärrä tätä, voidaan edelleen epäillä sen kykyä ymmärtää Euroopan metsien todellista tilannetta. Kiitän ja onnittelen Redondo Jiménezia, joka opasti meidät tässä kysymyksessä perille äärimmäisen taitavasti sekä suurta taidokkuutta ja määrätietoisuutta osoittaen.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin olen vilpittömän kiitollinen esittelijä Redondolle. Annan varauksettoman tukeni sille, että tässä uudessa Forest Focus -ehdotuksessa yhdistyvät kaksi vanhaa vaatimusta, joiden mukaan metsiä on suojeltava ympäristösaasteilta ja metsäpaloilta. Arvoisa komission jäsen, tiedän, mistä puhun, koska olen toiminut pitkään metsäalalla, tosin Pohjois-Euroopan maassa.
Haluan korostaa vahvasti periaatetta, jonka mukaan metsäpolitiikan on kuuluttava jatkossakin jäsenvaltioiden päätäntävaltaan, ja haluan jälleen muistuttaa komissiota toissijaisuusperiaatteesta. Vaikuttaako Forest Focus suotuisasti metsiin ja metsänomistajiin, vai onko kyse jälleen yhdestä keinosta työllistää uusi byrokraattijoukko ja turvata sen toimeentulo? Minun on sanottava, että Saksan Nordrhein-Westfalenin osavaltion edustajana minulla on sellainen käsitys, ettei Brysselissä kiinnitetä vähääkään huomiota eurooppalaisen metsätalouden todelliseen tilaan.
Euroopan unionissa 65 prosenttia metsistä on 12 miljoonan metsänomistajan hallussa ja hoidossa. Tämä maatalouden osa-alue aiheuttaa heille vakavia kannattavuusongelmia. Brysselissä järjestettiin kaksi vuotta sitten konferenssi tästä aiheesta. Arvoisa komission jäsen, kotimaassani nuoret viljelijät eivät enää tunne minkäänlaista mielenkiintoa metsiä tai metsätaloutta kohtaan. Metsänomistajien omistusoikeuksia kavennetaan jatkuvasti. Miksi metsänhoitajan pitäisi antaa kaikkensa saamatta siitä rahallista korvausta, kun yhteiskunta ei usein edes tunnusta hänen panostaan?
Jos näytämme vihreää valoa Forest Focus -toimintasuunnitelmalle, sen on katettava yhteiskunnalliset, taloudelliset ja ekologiset kysymykset Euroopassa. Biologinen monimuotoisuus ja seuranta kuulostavat hienoilta, mutta ne eivät tuo metsänhoitajille minkäänlaista taloudellista korvausta heidän työstään.
Sanoisin puheenvuoroni lopuksi, että metsistä jatkuvasti puhuvat eivät ole niitä, jotka ovat sitoutuneet huolehtimaan luonnosta ja sen suojelusta. Haluan sanoa, että jollemme onnistu tekemään metsätaloudesta nykyistä kannattavampaa vaihtoehtoa maataloudelle yleensä, kotimaani nuoret yksinkertaisesti luovuttavat. Nytkään he eivät ole enää valmiita korjaamaan myrskytuhoja, koska he katsovat, että kyse on ylellisyydestä, johon heillä ei ole varaa. Meidän on varottava asettamasta heille jatkuvasti uusia vaatimuksia. Meidän on autettava puhdistamaan ilmakehää ja myönnettävä korvauksia, jotta maaperää voidaan lannoittaa ja kalkita. Asioista on puhuttava käytännön kokemuksen perusteella sellaisten tyhjien sanojen sijasta, jotka todella koettelevat kärsivällisyyttäni näin myöhään illalla.
Nielson
Arvoisa puhemies, haluan aluksi tarkentaa tarkistuksista tekemiäni huomioita. Voin todeta tyytyväisenä, että 31 tarkistusta ovat sellaisia, jotka komissio voi hyväksyä joko osittain tai periaatteessa. Sitä vastoin komissio ei voi tukea tarkistuksia 1, 3, 8-11, 14, 21, 31, 35, 40-42, 45, 46 ja 48-49.
Mitä tulee keskusteluun 5 miljoonan euron rahoituskysymyksestä, ilmansaasteita ja metsäpaloja koskeviin asetuksiin varattu budjettiotsake kattoi myös Euroopan metsätalouden tieto- ja viestintäjärjestelmän (EFICS). Saatavilla olevia varoja ei ole koskaan käytetty tässä järjestelmässä, eivätkä jäsenvaltiot ole aiemmin pyrkineet hyödyntämään kyseisen asetuksen säännöksiä. 
Esitys perustuu 16 miljoonan euron summaan, joka vastasi vuodeksi 2001 varattuja määrärahoja sen jälkeen, kun molempia asetuksia koskevan vastuun siirrosta oli sovittu lopullisesti maataloudesta ja ympäristöasioista vastaavien pääosastojen kesken. Tämä summa on jaettu uudelleen Forest Focusin ja EFICS:n kesken siten, että edelliselle myönnettiin 13 miljoonaa euroa ja jälkimmäiselle 3 miljoonaa euroa. Summat kattavat metsien hoidon valvontatarpeet.
Maaseudun kehittämiseen osoitetut määrärahat kattavat metsäpalojen ehkäisytoimenpiteet, joten ei ole katsottu tarpeelliseksi siirtää lisää varoja maaseudun kehittämistä koskevan asetuksen hyväksi. Siirrolla ei voida taata, etteikö saatavilla olevia varoja osoitettaisi vain niille jäsenvaltioille, jotka ovat saaneet aiemmin rahoitusta metsäpalojen torjunnasta annetun asetuksen nojalla. Olen pannut tarkoin merkille keskustelussa esitetyt mielipiteet, mutta minun on pitäydyttävä aiemmissa huomautuksissani komission kannasta näihin kysymyksiin.

Redondo Jiménez (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen meille antamistaan selvityksistä, vaikka hän varmaan ymmärtää, että tarkistuspaketin myötä komissio hylkää? Parlamentti äänestää huomenna mietinnöstä, ja sen jälkeen meidän on jatkettava työtämme, jotta voisimme jossakin vaiheessa löytää sellaisen yhteisen kannan, jonka parlamentti voi hyväksyä.
Arvoisa komission jäsen, tuo yhteinen kanta on vielä kaukana, joten minusta nyt on komission vuoro ponnistella sen hyväksi. Komissio on juuri ilmoittanut meille, että metsäpalojen torjunta on jo otettu huomioon. Arvoisa komission jäsen, kysyisin nyt, että otettu huomioon missä? Olemme keskustelleet tästä useita kertoja, ja EFICS on aihe, jota on edelleen käsitelty ja josta ei ole kovinkaan paljoa erimielisyyttä. Komissiolta loppuivat juuri vastaväitteet. Sen ja meidän kaikkien olisi pohdittava tätä kysymystä sellaisen yhteisen kannan löytämiseksi, joka olisi myönteinen Euroopan metsien kannalta ja joka on välttämätön, kuten olemme huomanneet, ja jota tämä parlamentti voisi tukea.
Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA 
(TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Folias (PPE-DE)
Metsät ovat ympäristöllinen, taloudellinen ja kansallinen mittaamattoman arvokas voimavara ja myös koko maailman, koko Euroopan ja kaikkien yksittäisten maiden terveyden lähde, joten jollemme halua köyhtyä vuosi vuodelta, komission ja jäsenvaltioiden hallitusten olisi kohdeltava niitä sellaisena.
Näin ollen minusta komission ehdottamassa Forest Focus -toimintasuunnitelmassa korostetaan oikeita asioita. Minun on kuitenkin huomautettava, että ehdotuksesta on jätetty pois metsäpalojen ehkäisytoimenpiteet, joista säädetään asetuksessa (ETY) N:o 2158/92 mutta joita ei sisällytetty asetukseen (EY) N:o 1257/99. Tämä johti hyvin hölmöön tilanteeseen, jossa meillä on nyt enemmän rahaa metsien seurantaan ja vähemmän rahaa metsäpalojen ehkäisyyn. Jos metsäpaloja ei saada ehkäistyksi, mitä järkeä metsien seurannasta on? Näin ollen esittäisin huomion kiinnittämistä metsäpalojen ehkäisytoimenpiteiden rahoituksen jatkamiseen ja lisäämiseen.
Naapurimaiden on työskenneltävä yhdessä voidakseen ehkäistä ja torjua tehokkaasti metsäpaloja, sillä useimmiten metsäpalot ulottuvat maiden rajojen yli. 
Jos meidän on kyettävä toteuttamaan kunnianhimoinen ohjelma, vuosiksi 2003-2006 varattuja 52 miljoonan euron määrärahoja on lisättävä 67 miljoonaan euroon. Lisäksi on varattava mahdollisuus suhteelliseen lisäykseen laajentumisen jälkeen.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Sandbækin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0020/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi avusta lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskeviin oikeuksiin liittyville politiikoille ja toimille kehitysmaissa (KOM(2002) 120 - C5-0114/2002 - 2002/0052(COD)).
Nielson
Haluan kiittää esittelijä Sandbækia siitä, että hän pyrkii varmistamaan mietinnön hyväksymisen ensimmäisessä käsittelyssä. Asetusehdotuksemme avusta lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen ja lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskeviin oikeuksiin liittyville politiikoille ja toimille kehitysmaissa on hyvin tärkeä siinä mielessä, että sillä pyritään parantamaan terveystilannetta ja saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet. 
Edellä sanottua viestiä tukee karu totuus: äitiyskuolleisuus Afrikassa on pysynyt suhteellisen korkeana kymmenen vuoden ajan, ja se koettelee eniten köyhiä naisia. Joissakin maissa, kuten Malawissa, äitiyskuolleisuus on kasvussa. Tätä emme voi mielestäni hyväksyä, joten meidän on eurooppalaisina osoitettava, että haluamme saada aikaan parannuksen tähän tilanteeseen.
Asetusehdotuksessa käsitellään naisten kohtuuttoman korkeata kuolleisuus- ja sairastavuustasoa ja annetaan meille välineitä, joilla voitaisiin toteuttaa Kairossa vuonna 1994 pidetyssä kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa hyväksytyssä toimintaohjelmassa sovitut periaatteet ja toimintamenetelmät sekä viisi vuotta myöhemmin hyväksytyt avaintoimet.
Tärkeimpiä periaatteita ovat ihmisten perusoikeus turvata lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevat oikeutensa, oikeus terveydenhuollon, terveyspalvelujen ja terveystuotteiden yleiseen saatavuuteen sekä yksilöiden oikeus päättää vapaasti lastensa lukumäärästä ja synnytysten tiheydestä. 
Asetusehdotuksen turvin olisi voitava rahoittaa sellaisia innovatiivisia toimia, jotka ovat kustannusvaikuttavia ja joita voidaan toteuttaa myös muilla aloilla tai joita voidaan lisätä muiden rahoituslähteiden avulla. Sen avulla voitaisiin kehittää paikallisia kumppanuuksia eri toimijoiden kanssa ja tarvittaessa edistää alueellisia tai yleismaailmallisia aloitteita.
Sandbæk (EDD)
Aluksi haluan kiittää molempia varjoesittelijöitä, Martensia ja Sauquilloa, heidän erinomaisesta yhteistyöstään. Kiitän myös komissiota, neuvostoa ja sihteeristöä. 
Tämä asetus korvaa edellisen, jonka voimassaolo päättyi viime vuoden joulukuussa. Oli välttämätöntä pyrkiä sen läpiviemiseen jo ensimmäisessä käsittelyssä. Se ei olisi ollut mahdollista ilman kaikkien edellä mainittujen toimijoiden yhteistyötä. Samasta syystä näiden toimijoiden kesken sovitut tarkistukset olisi välttämättä voitava hyväksyä. Kuten komission jäsen Nielson totesi, kyse on hyvin tärkeästä asetuksesta. Jokaisen päivän jokaisena minuuttina 380 naista tulee raskaaksi, ja yksi heistä kuolee. Näistä naisista 190:n raskaus ei ole toivottu, 110 heistä kohtaa raskauteen liittyviä ongelmia ja 40 päätyy aborttiin vaarallisissa oloissa. 
Totuus on, että raskaus ja synnytys ovat kehitysmaiden naisten yleisimmät kuolinsyyt ja vammautumisen syyt. Vuosittain noin 600 000 naista kuolee raskauden suoranaisesti aiheuttamiin ongelmiin. Lisäksi arviolta 30-40 prosenttia naisista kärsii vakavista komplikaatioista. Luvut ovat pöyristyttäviä etenkin, kun ainakin 75 prosenttia kaikista kuolemista ja vammautumisista olisi estettävissä kohtuuhintaisten lisääntymisterveyttä koskevien perushoitotoimenpiteiden avulla. 
Lisääntymisterveydessä ja lisääntymisterveyttä koskevissa oikeuksissa on nimenomaan kyse naisten hengen pelastamisesta. Asetusehdotuksella pyritään tarjoamaan kehitysmaiden naisille tärkeimmät, meille itsestään selvät perusterveydenhuoltopalvelut, ja sisällyttämään näihin palveluihin mahdollisuus valita turvallinen abortti silloin kuin abortti on laillinen.
Asetusehdotuksessa korostetaan nimenomaan, ettei aborttia pidä koskaan käyttää ehkäisymenetelmänä. Lisäksi siinä korostetaan, että olisi tehtävä kaikki mahdollinen aborttien välttämiseksi. On nimittäin käynyt toteen, että niissä maissa, joissa lisääntymisterveydenhuolto on otettu käyttöön, aborttien määrä on pudonnut välittömästi 25 prosenttia. Näin on käynyt esimerkiksi Venäjällä. 
Mietintöä vastaan on esitetty useita väitteitä. Siitä on ollut liikkeellä virheellisiä, sekavia, moraalittomia ja harhaanjohtavia tietoja. On väitetty muun muassa, että kehottaminen seksuaaliseen pidättäytymiseen Yhdysvalloissa on johtanut teiniraskauksien vähentymiseen, vaikka päinvastoin on näytetty toteen, että tehokas sukupuolivalistus, tiedotus ja neuvonta ovat vähentäneet teiniraskauksia. On väitetty, että tämä asetus mahdollistaisi aborttien käytön ehkäisyyn tai jopa syntyvyyden säännöstelyyn. On jopa väitetty sellaista, että asetusta voitaisiin käyttää köyhien ihmisten lukumäärän pitämiseen alhaisena. Kondomien käyttöä on verrattu venäläisen ruletin pelaamiseen. Tässä vain muutama esimerkki siitä, millaisia syytöksiä tähän asetusehdotukseen on kohdistettu. 
Kaikki edellä mainitut väitteet ovat luonnollisesti täysin perättömiä. Komission jäsen on jo todennut, että kyse on kaikkien jäsenvaltioiden allekirjoittaman Kairon toimintaohjelman seurannasta, ja tämä pitää täysin paikkansa. Lisäksi mietinnöstä tuli hyvin tasapainoinen. Mietinnön painopiste on seksuaalivalistuksessa ja neuvonnassa. Kukaan mietintöön perehtynyt ei voi väittää, että siinä kannatettaisiin abortteja. Päinvastoin siinä todetaan, että on tehtävä kaikki mahdollinen aborttien välttämiseksi, mutta että jos on kyse kehitysmaan naisesta, jonka raskaus ei ole toivottu, häneltä ei pidä riistää meillä täällä Euroopassa nauttimaamme oikeutta turvalliseen aborttiin. Kolmansien maiden naisia ei voida jättää kuolemaan ei-toivotun raskauden tähden. Se olisi moraalitonta.
Olen kiertänyt laajalti ympäri Afrikkaa. Kaikissa kohteissa olen vieraillut myös lisääntymisterveydestä ja lisääntymisterveyttä koskevista oikeuksista vastaavilla pienillä klinikoilla. Klinikat ovat ainoita paikkoja, missä ihmisillä on mahdollisuus käydä aids-testeissä. Jos he tulevat sinne lastensa kanssa, he saavat hoitoa myös moniin muihin sairauksiin, kuten malariaan. Nämä klinikat ovat heille äärimmäisen tärkeitä. 
Hi-virusta ja aidsia koskeva kysymys on yksi syy siihen, että olemme vaatineet määrärahojen lisäämistä edelliseen asetukseen verrattuna. On hyvin tärkeää, että naisilla on mahdollisuus aids-testeihin. On myös hyvin tärkeää, että naisille neuvotaan, miten he voivat suojautua hi-virukselta ja aidsilta.
Köyhyyttä ei voida torjua ilman lisääntymis- ja seksuaaliterveyspalveluja. Olen hyvin iloinen määrärahojen lisäämisestä edelliseen asetukseen verrattuna. Olen hyvin iloinen myös siitä, että olemme nyt turvanneet niin vaivalloisesti YK:n konferenssissa Kairossa saavutetun yksimielisyyden. Tuosta konferenssistahan on pian kulunut kymmenen vuotta, ja pian järjestetään sen kymmenvuotisseurantakokous, joten tuo yksimielisyys on hyvin tärkeä viesti. Annamme täällä Euroopassa, täällä Euroopan parlamentissa, tukemme Kairossa saavutetulle yksimielisyydelle.
Herranz García (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, tätä mietintöä koskevan budjettivaliokunnan lausunnon valmistelijana minun on todettava, että annoimme lausuntomme viime kesäkuussa tarpeeksi nopeasti, jotta vuodet 2003-2006 kattava monivuotinen ohjelma voitaisiin panna täytäntöön suunnitellussa aikataulussa, mutta siitä ei ollut hyötyä, sillä ohjelmaa ei ole selvästikään pantu täytäntöön, kun otetaan huomioon käsittelyssämme olevat päivämäärät. 
Menemättä mietinnön pääasian arviointiin, joka on luonnollisesti kehitysyhteistyövaliokunnan tehtävä, toteaisin kuitenkin talousarvion kannalta, että komission esittämä ohjelman uusi rahoituskehys merkitsee 78 prosentin lisäystä verrattuna edelliseen ohjelmaan, jonka voimassaolo päättyi 31. joulukuuta 2002. Tämä on osoitus siitä, että yhteisössä kiinnitetään huomiota tähän ohjelmaan, jolla pyritään parantamaan vailla riittäviä varoja olevien kehitysmaiden ihmisten lisääntymisterveyttä.
Rahoituskehys, josta äänestimme budjettivaliokunnassa, oli sama, joka sisältyi komission alustavaan talousarvioesitykseen ja joka ratifioitiin lopulta vuoden 2003 talousarviossa. Ehdotettua määrää ei voida nostaa vähentämättä samaan budjettiotsakkeeseen kuuluviin muihin politiikkoihin varattuja määrärahoja, sillä rahoituskatto on jo saavutettu.
Parlamentin uusi työjärjestys on jo tullut voimaan. Näin ollen meillä on nyt uusi 63 a artikla, jossa todetaan seuraavaa: "Jos asiasta vastaava valiokunta muuttaa käsiteltävänä olevan säädöksen rahoitusmäärää, se pyytää talousarvioasioista vastaavalta valiokunnalta lausunnon asiasta." Tämä ei ole vähäpätöinen artikla.
Kehitysyhteistyövaliokunta on kuitenkin lisännyt rahoitusmäärää pyytämättä budjettivaliokunnan lausuntoa. Budjettivaliokunnan koordinaattoreiden kokouksessa vuorostaan sovittiin siitä, että tämän valiokunnan puolesta lainsäädäntöehdotukseen esitetään tarkistus, jolla pyritään selventämään asiaa ja palauttamaan mietinnössäni alun perin esitetty tarkistus.
Olen tietoinen asiasta vastaavan valiokunnan ponnisteluista mietinnön hyväksi sellaisen konsensuksen saavuttamiseksi, joka mahdollistaisi sen läpimenon ensimmäisessä käsittelyssä, joten onnittelen sitä tästä työstä. Olen tietoinen myös budjettivaliokunnan epäkiitollisesta tehtävästä tässä kysymyksessä, sillä tämä tehtävä tekee valiokunnasta lopullisen tuomarin sellaisissa hankalissa ohjelmissa, joista päätetään yksinomaan budjettikehyksen perusteella. Olen jo todennut, etten ryhdy arvioimaan mietinnön perussisältöä. 
Meidän on oltava mielestäni johdonmukaisia tässä uudessa asetuksessa hyväksyttävien näkökohtien suhteen, ja meidän on hyödynnettävä sitä, sillä tämä erottaa meidät jostain kouluneuvoston kokouksesta.
Arvoisat parlamentin jäsenet, täten kehottaisin teitä vastuullisen ja johdonmukaisen parlamentaarisen työn tähden äänestämään budjettivaliokunnan nimissä esitettyjen tarkistusten puolesta.
Sartori (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, myös me naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnassa olemme keskustelleet tästä asetuksesta. Meillä on ollut siihen paljon aikaa, sillä lausunto annettiin käsittääkseni viime syyskuussa. Olimme todellakin tietoisia siitä, että oli tärkeää estää se, ettei uuden asetuksen antamisen ja entisen umpeutumisen väliin jäänyt rakoa.
Päätimme naisten oikeuksien valiokunnassa korostaa ennen kaikkea tarvetta täydentää tätä politiikkaa ohjelmalla, jolla vähennetään lukutaidottomuutta ja kannustetaan koulunkäyntiä, koulutusta, tiedonhankintaa sekä kulttuuria, ja antaa perustiedot tarttuvista taudeista, hygieniasta, terveydestä ja ihmisoikeuksista. Tähän näkökohtaan kiinnitettiin suurta huomiota ja sille annettiin suurta arvoa juuri sen vuoksi, että mielestämme kaikkiin neuvoteltaviin sopimuksiin olisi lisättävä vaatimus ihmisoikeuksien tinkimättömästä noudattamisesta sekä erityisesti selkeä vaatimus sukupuolten välisen tasa-arvopolitiikan toteutumisesta ennakkoehtona kaikkien kyseisiin maihin sovellettavien politiikkojen toteuttamiselle..
Olemme vakuuttuneita siitä, että lisääntymisterveyttä koskevilla ongelmilla on suora yhteys köyhyyteen ja alhaiseen kehitystasoon. Näin ollen katsomme, että nämä ongelmat voidaan ratkaista vain nykylinjaa jatkamalla. On luonnollisesti olemassa hyvin kiireellinen ongelma, jonka aiomme ratkaista ennen kaikkea raskauteen ja synnyttämiseen liittyvillä ennaltaehkäisy- ja tukitoimilla, mutta myös torjumalla äidistä lapseen tarttuvia sairauksia.
Martens (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, käymme keskustelua tärkeästä aiheesta. Joka vuosi 100 000 naista menehtyy raskauden aikaisiin tai jälkeisiin komplikaatioihin, ja valtaosa heistä kehitysmaissa. Luvut ovat vielä paljon suuremmat, kun niihin lisätään HIV/aidsin kaltaisista sukupuolitaudeista kärsivät ihmiset. Tässä ohjelmassa on kyse monenlaisista ongelmista. EU haluaa tehdä tälle hälyttävälle tilanteelle jotakin. 
Näin ollen ohjelmassa keskitytään sairauksien ja infektioiden ehkäisyyn ja hoitoon, äitiyskuolleisuuden vähentämiseen ja aborttien ennaltaehkäisyyn. Mietinnön tekstistä voidaan lukea, että - lainaan nyt tuota tekstiä - "tämän asetuksen nojalla ei anneta tukea aloitteille, joilla kannustetaan sterilointiin tai raskauden keskeytykseen, eikä ehkäisymenetelmien epäasianmukaiselle testaamiselle kehitysmaissa". Komission jäsen Nielson takasi jälleen kerran kirjeessä komissiolle, etteivät nämä aloitteet sisälly komission politiikkaan. Jotkut pelkäävät ohjelman väärinkäyttöä, mutta itse en näe mietinnön kannustavan abortteihin. Lienee mahdotonta antaa ehdotonta takuuta siitä, ettei näin koskaan tapahtuisi, mutta varmuudella voidaan sanoa, että asetuksella pyritään ehkäisyyn - sukupuolitautien, ei-toivottujen raskauksien ja aborttien ehkäisyyn. Aihe on arka, ja mielipiteet ovat jakautuneet jopa ryhmämme sisällä, joten laadittu teksti on kompromissi. Se ei vastaa täysin sitä, mihin ryhmämme itse olisi päätynyt, mutta pääsimme kohtuulliseen kompromissiin, joka perustuu kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden Kairossa allekirjoittamiin toimintaohjelmiin.
Ongelman tarkastelu osoittaa selvästi, ettei sitä voida ratkaista vain korostamalla oikeuksia, toimenpiteitä ja resursseja. Tärkeä osa ratkaisua ovat myös asenteet ja vastuunkanto, joten olen iloinen siitä, että ryhmämme näkökanta on saanut paljon suuremman sijan tekstissä, josta äänestetään huomenna. Tällä tarkoitan, että tekstissä korostetaan enemmän koulutuksen, tiedotuksen, neuvonnan ja henkilökohtaisen vastuun merkitystä sekä perheiden erityisasemaa. Tekstistä ilmenee selkeästi, ettei sterilisaatiota tai aborttia tueta. Olemme pyrkineet pääsemään neuvotteluteitse pikaiseen ratkaisuun, jottei ohjelmia tarvitsisi keskeyttää turhaan. On valitettavaa, että komissio antoi esityksensä melko myöhään, minkä vuoksi meidän täytyi viedä koko prosessi niin pikaisesti päätökseen, mikä ei helpottanut asiaa.
Määrärahojen osalta voin sanoa olevani tyytyväinen tarkistuksia koskevaan kompromissiin ja toivon, että ne voidaan myös hyväksyä huomenna, jotta budjettivallan käyttäjä saa viimeisen sanan. Oletan, että voimme luottaa neuvoston ja komission täyteen tukeen tämän pitkän neuvotteluprosessin jälkeen. Haluan kiittää kaikkia, jotka ovat tehneet kanssamme rakentavaa yhteistyötä.
Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Sandbækia hänen mietinnöstään, jonka ansiosta tästä kiistanalaisesta aiheesta on onnistuttu pääsemään laajaan yksimielisyyteen.
Lisääntymisterveys on yksi kehityksen peruspilareista, ja se koskettaa pääasiassa kehitysmaita, mutta myös muuta maailmaa. Raskaus ja synnytys ovat näissä maissa naisten yleisimmät kuolemaan ja sairastumiseen johtavat syyt, kuten täällä on jo aiemmin todettu. Näin ollen PSE-ryhmä antaa kiistatta tukensa tätä kysymystä koskevalle aktiiviselle Euroopan unionin politiikalle, joka ei sisällä moraalista kannanottoa, vaan jossa on kyse lähinnä yleismaailmallisesta eettisestä välttämättömyydestä, ihmisoikeuksista ja kehityksestä, joten tuemme asetusta, josta keskustelemme tänään.
Tämä asetusehdotus esitetään Euroopan unionin kannalta hyvin otolliseen aikaan, sillä nyt unioni voi osoittaa päättäväisyyttään kysymyksessä, jossa monet muut rahoittajamaat, kuten Yhdysvallat, vaativat Kairon väestö- ja kehityskonferenssissa vuonna 1994 tehtyjen sitoumusten tarkistamista. Kairon konferenssi merkitsi suurta edistystä siinä mielessä, että siellä onnistuttiin korjaamaan perinteisesti väestötavoitteisiin keskittynyttä väestöpolitiikkaa, jossa painopiste on sen jälkeen siirtynyt naisten oikeuksiin. Jopa 179 maata hyväksyi toimintasuunnitelman tältä uudelta pohjalta.
Bangkokissa viime joulukuussa pidetyssä Aasian ja Tyynenmeren maiden viidennessä väestökonferenssissa kuitenkin esitettiin toive siitä, että kaikki viittaukset lisääntymistä ja lisääntymisterveyspalveluja koskeviin oikeuksiin poistettaisiin Yhdysvaltojen tuen säilyttämiseksi. Yhdysvallat on nimittäin kieltäytynyt rahoittamasta perhesuunnittelua edistäviä järjestöjä, myös YK:n väestörahastoa.
Lisääntymisterveyteen liittyviä oikeuksia ehdottomasti vastustavien henkilöiden rauhoittelemiseksi meidän on tehtävä selväksi, että perhesuunnittelulla, tiedottamisella ja lisääntymisterveyspalvelujen tarjoamisella voidaan ehkäistä abortteja, ja vaikka aborttiin päädyttäisiinkin, on parempi, että se suoritetaan turvallisissa ja hygieenisissä oloissa, jotta voidaan estää vaarallisissa oloissa suoritetuista aborteista joka vuosi aiheutuvat 78 000 kuolemantapausta.
Tässä mietinnössä ja tässä asetuksessa ei ole kysymys aborteista, vaan Euroopan unionin panoksesta sosiaaliseen kehitykseen, väestön tietojensaantiin, ehkäisymahdollisuuksiin, raskauden- ja synnytyksenaikaiseen terveydenhoitoon sekä vastuulliseen seksuaalisuuteen. 
Euroopan unionin on oltava avokätinen. Näin ollen PSE-ryhmä tekee kaikkensa lisätäkseen tähän asetukseen varattua rahoitusta rahoitusnäkymien asettamissa rajoissa ja budjettivallan käyttäjän päätösten mukaisesti.
Äänestämme huomenna rahoitusta koskevien tarkistusten puolesta sekä sellaisia tarkistuksia vastaan, jotka saattavat heikentää tämän mietinnön sisältöä.
Sanders-ten Holte (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, minäkin haluan aluksi kiittää vilpittömästi esittelijä Sandbækia hänen erinomaisesta työstään, jolla hän on ajanut tärkeää asiaa eli naisten oikeutta päättää vapaasti omasta ruumiistaan eli oikeutta olla "oman vatsansa pomo", kuten meillä Alankomaissa on tapana sanoa. Haluan kiittää häntä myös ennaltaehkäisyn ja koulutuksen merkityksen korostamisesta. Haluan ottaa esille kaksi kysymystä.
Ensimmäinen liittyy rahoitukseen. Suurimpana ongelmana on, että rahoitus on kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa asetetuista tavoitteista jäljessä. Tämän lisäksi presidentti Bush on leikannut tukia, emmekä ole päässeet tavoitteeseen, jonka mukaan 0,7 prosenttia bruttokansantuotteesta pitäisi antaa kehitysyhteistyöhön. Kaikki edellä mainittu tarkoittaa, että monet ohjelmat jäävät toteuttamatta. Arvoisa komission jäsen, tämän vuoksi rahoitusta koskeva ehdotuksen osa on äärimmäisen tärkeä. Nyt haluaisinkin kuulla teiltä, tuetteko te tarkistusta 46, jossa käsitellään määrärahojen määrää, mutta myös lupausta, jonka budjettivallan käyttäjä hyväksyy. Vielä tärkeämpi kysymys kuuluu, hyväksyykö neuvosto tämän ehdotuksen? Meistä on hyvin tärkeää, että sopimukseen päästäisiin ensimmäisessä käsittelyssä, mutta tämä tarkistus saattaa vaarantaa siihen pääsemisen. 
Toinen kysymys koskee abortinvastaisia toimia, joita on toteutettu tämän kysymyksen yhteydessä. Yhdysvalloissa toimiva lobbausryhmä on nostanut kovan metelin, koska ryhmän jäsenet väittävät asetuksen edistävän abortteja. He väittävät, että se asetuksessa tuetaan Kiinan pakkoaborttipolitiikkaa väestönkasvun hillitsemiseksi. Kaikki tämä on pötypuhetta, ja haluan osoittaa sen julkisesti vääräksi. On selvää, että vastustamme Kiinan käytäntöä aivan kuin vastustimme Intiassa Gandhin aikana harjoitettua miesten pakkosterilointia. Naisten on voitava tehdä aborttipäätös vapaasti, mutta aborttia ei pidä nähdä asianmukaisten ehkäisykeinojen vaihtoehtona. Vaikean päätöksen tehtyään - voin sanoa, että päätös on todella vaikea - naisella on oltava mahdollisuus tehdä abortti vastuullisella tavalla joutumatta turvautumaan laittomaan aborttiin, jolla on usein kaameat seuraukset. Meille esitetyssä muodossaan ehdotus on myös täysin Kairossa vuonna 1994 omaksuttujen periaatteiden mukainen. Odotan innokkaasti vastaustanne.

Boudjenah (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kukaan ei voi enää nykyään kieltää, että köyhyys on sidoksissa lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevien oikeuksien täydelliseen puuttumiseen. Kukaan ei voi myöskään enää vedota tietämättömyyteen siitä, millä tavoilla joissakin maissa rikotaan näitä naisten oikeuksia vastaan. Tämäniltaisessa keskustelussa voimme tuoda esiin, miten kiireesti olisi myönnettävä varoja kaikkein vaikeimmassa asemassa oleville väestönosille suunnatun infrastruktuurin kehittämiseen, tiedottamiseen, perusterveydenhoitoon ja ehkäisykeinoihin.
Kairossa pidetyssä kansainvälisessä väestö- ja kehityskonferenssissa tehdyt sitoumukset on pidettävä voimassa ja niitä on noudatettava. Kun otetaan huomioon, että kehitysmaissa kuolee vuosittain yli 10 miljoonaa lasta parannettavissa oleviin sairauksiin ja että niin ikään kehitysmaissa elää 40 miljoonaa aidsiin sairastunutta ja hiv-positiivista ihmistä, Euroopan unionin aloitteet ovat sitäkin tärkeämpiä, kun Yhdysvallat pyrkii nyt sisällyttämään - tosin se on siinä onneksi toistaiseksi epäonnistunut - Bangkokissa äskettäin hyväksyttyyn toimintaohjelmaan uskollisena pysymisen ja siveyden edistämisen ainoana keinona suojautua sukupuolitaudeilta tai aidsilta.
Meidän on säilytettävä tämä keskustelu vakavana, ja kiitänkin esittelijämme ponnisteluja tältä osin. Yhteiskunta, joka määrittelee niin sanotun ihanteellisen perhemallin, on pakosti moralistinen ja ahdasmielinen, ja sen uhreja ovat aina etupäässä naiset, joiden oikeudet ovat liian usein riippuvaisia miesten - isien, aviomiesten tai veljien - hyvästä tahdosta. Millaista yhteiskuntaa nyt oikein ollaan luomassa, kun yhtäältä esimerkiksi Washington D.C.:ssä avioliiton ulkopuoliset sukupuolisuhteet ovat edelleen lain mukaan rikos ja toisaalta Nigeriassa naiset kivitetään kuoliaaksi samoista syistä?
Naisten vapautuminen ja kaikkien mahdollisuus kokonaisvaltaiseen kehittymiseen edellyttää oikeuksia ja toimia. Tällöin naisilla on oltava luovuttamaton oikeus päättää vapaasti ja rajoituksitta omasta ruumiistaan ja valita niin ikään vapaasti äidiksi tulemisen ajankohta. Aborttioikeudesta sanoisin, että sitä on vielä ajettava, sillä se puuttuu vielä joiltakin naisilta myös Euroopassa. Haluankin tältä osin kiinnittää Puolan naisasia- ja feministiyhdistysten kehottamana komission ja neuvoston huomion yhteen todelliseen ja ajankohtaiseen uhkaan. Puolan hallitus vaatii nyt ilmeisesti, että liittymissopimukseen, jonka allekirjoittamiseen unionin kanssa se valmistautuu parhaillaan, sisällytetään viittaus moraaliin, sivistykseen ja elämän edistämiseen, mikä antaisi laillisen oikeutuksen Puolan nykyiselle tiukalle aborttilainsäädännölle. Kuten se 60 prosenttia Puolan kansasta, joka vastustaa tätä lakia, minäkin yhdyn vetoomukseen, jossa vastustetaan tällaisen viittauksen sisällyttämistä liittymissopimukseen. Komissio ja jäsenvaltiot antaisivat siten todella kielteisen viestin niille henkilöille, etenkin naisille, jotka uskovat eurooppalaisten yhteiskuntiemme arvoihin, ihmisarvoon ja vapauteen.
Lopuksi toteaisin, että terveydenhuoltoon ja koulutukseen suunnattuja kehitysapumäärärahoja olisi vihdoinkin lisättävä. Näin ollen tuen esittelijä Sandbaekin mietinnössään esittämää rahoitusmäärää.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, on todella hämmästyttävää, että kuulemme tänä iltana täällä istuntosalissa vain samanmielisiä puheenvuoroja, vaikka kulissien takana niin monet epämääräiset tahot yrittävät horjuttaa tätä asetusta ja sen rahoitusta. Tämä liittyy siihen tosiasiaan, ettei oikeutta määrätä omasta ruumiistaan, oikeutta päättää omasta hedelmällisyydestään ja lisääntymisestään, ole koskaan täysin hyväksytty. Tiettyihin piireihin kuuluvat ihmiset eivät nähtävästi vieläkään ymmärrä, ettei naisilta voida viedä tätä oikeutta. Ei sitä voida viedä miehiltäkään, mutta miehet ovat aina aiemmin saaneet naisia enemmän myötätuntoa. 
Kun tarkastelemme tilannetta nykyään, voimme havaita suuria eroja teorian ja käytännön välillä. Euroopan unionia tarkasteltaessa huomataan, että jotkin kysymykset on sivuutettu tämänpäiväisessä keskustelussa ja ettei miesten, eikä varsinkaan naisten, lastensaantitoiveita voida useinkaan täyttää, koska perhe-elämän yhteensovittaminen vaativaan työelämään ja kiireiseen elämänrytmiin yleensä on niin vaikeaa. Toistaiseksi tätä ei ole nähty kollektiivisena ongelmana. Joka tapauksessa tiedämme kuitenkin, että lukuisat naiset haluaisivat hankkia enemmän lapsia kuin esimerkiksi Belgiassa keskimäärin, eli 1,4 lasta perhettä kohti. 
Kolmannessa maailmassa tilanne on yleensä päinvastainen. Naisten hedelmällisyys on toki siunaus myös kehitysmaissa, mutta se on myös kirous, sillä naiset synnyttävät usein enemmän lapsia kuin haluaisivat, eikä heillä ole mahdollisuuksia antaa heille kaikille kunnollista kasvatusta. Tämä johtuu luonnollisesti siitä köyhyydestä, jossa naiset ja lapset, ja toki myös miehet, joutuvat elämään, mutta yksin lastensa kasvatuksesta vastaamaan joutuvien naisten määrä kehitysmaissa kasvaa koko ajan. Tilanne on hyvin vakava. Kenian vaalien aikaan eräs Nairobin slummissa työskentelevä sosiaalityöntekijä kertoi minulle, että naisten mielestä lasten kasvattaminen on niin vaikeaa, että he kieltäytyvät avioliitoista, sillä tällöin heillä olisi yksi huolehdittava lisää, sellainen, joka lyö heitä. Köyhyys vaikeuttaa perhe-elämää niin suuresti, että naiset haluavat ennemmin pärjätä omillaan. Lapsilla voi tietenkin olla eri isät, jotka eivät välitä vaimoistaan tai lapsistaan. Emme ole alkuunkaan tehneet selväksi tämän ohjelman tarpeellisuutta, sillä jos olisimme niin tehneet, olisimme asettaneet kaikki budjettiongelmat syrjään ja myöntäneet ohjelmalle paljon enemmän varoja.
Olin kuitenkin puhumassa yhteiskunnallisista vaikutuksista. Euroopan unionin jäsenvaltioissa ja muissa rikkaissa maissa vaikutukset liittyvät väestön ikääntymiseen, kun taas köyhissä maissa ongelmana ovat ylikansoittuminen ja usein rakenteellinen köyhyys. Asetuksenne ei kuitenkaan ole missään nimessä kohdistettu näihin laaja-alaisiin yhteiskunnallisiin ilmiöihin. Tämä on itse asiassa yksinkertaista, se apu ja ne mahdollisuudet, jotka naisten ja miesten, mutta eritoten naisten, on saatava voidakseen välttyä ei-toivotun raskauden kaameilta seurauksilta, raiskauksen kaameilta seurauksilta ja myös muissa yhteisöissä ilmeneviltä onnettomilta seurauksilta. Kuulin tapauksesta, jossa romaninaisia pakkosteriloitiin synnytyksen yhteydessä. Heistä siis tehtiin hedelmättömiä heidän tietämättään. Kaikki tämä johtuu toki tietämättömyydestä, mutta se on lähinnä jäytävän köyhyyden syytä. Näin ollen tuemme komission jäsentä ja esittelijää sekä tarkistusten esittäjiä voidaksemme vastustaa maailmassa niitä, jotka vastarinnallaan pyrkivät vahingoittamaan näitä asetuksia, resursseja ja niitä ihmisiä, jotka ponnistelevat lujasti lisääntymisterveyden parantamiseksi. Teemme kaikkemme rahoituksen lisäämiseksi tulevaisuudessa ja sen asianmukaisen käytön varmistamiseksi. Aidsin leviämisen vuoksi on todettava, että kaikki resurssimme ovat toistaiseksi riittämättömät. Onneksi virallisessa politiikassa on tällä välin tiedostettu tämä ongelma, mutta vielä muutama vuosi sitten Keniassa ei kerrottu raskaana oleville hi-virustartunnan saaneille naisille heidän tartunnastaan, koska sille ei voitu tehdä mitään. Nykyään on onneksi keinoja torjua tämän kauhean taudin siirtyminen äidistä lapseen. Se, että 36 miljoonan ihmisen on elettävä hi-viruksen kanssa ja että miljoonia ihmisiä kuolee siihen vuosittain, vaikuttaa varmasti niihin, jotka välittävät vain syntymättömistä elämistä ja jättävät syntyneet kärsimään ja kuolemaan.
Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan sanoa muutaman sanan esitelläkseni ryhmäni käsiteltäväksi jättämät tarkistukset ja pyytääkseni niille parlamentin tukea.
Neljä noista tarkistuksista, jotka ovat jäsen Montfortin ja jäsen Mauron jättämiä, koskevat erityistä ja tärkeää kysymystä tarpeesta antaa erityisiä säännöksiä sellaisten palvelujen laajan saannin mahdollistamiseksi, joilla vaikeissa olosuhteissa eläviä tulevia äitejä autetaan ja tuetaan heidän raskautensa ajan.
Jos äitiyden tukemista ja vaikeissa olosuhteissa eläville äideille tarjottavaa erityistä huolenpitoa ei oteta asianmukaisesti huomioon kehitysmaiden naisten lisääntymisterveyttä koskevassa asetuksessa, on vaikea ymmärtää, mihin politiikoillamme pyritään.
Toinen erityisen hankala kysymys, jota on pohdittava selväsanaisesti, koskee sitä, aikooko Euroopan unioni rahoittaa abortteja maailmanlaajuisesti. Tämä on tärkeä näkökohta tekstissä, josta aiomme äänestää. Tiedän, että näkemyksemme eroavat pääkohdiltaan toisistaan ja että lainsäädäntö vaihtelee jäsenvaltioiden välillä. En halua aloittaa keskustelua aiheesta, joka ei kuulu unionin toimivaltuuksiin. 
Emme voi kuitenkaan hyväksyä, että Euroopan unionin varoja käytettäisiin abortteihin tähtääviin toimiin. Ongelma kaipaa lisäselvennystä. EU:n virallisen politiikan on oltava avointa ja selkeätajuista kaikille, ei peiteltyä. Epäselvyys olisi tässä paha virhe. Tarkistuksillamme 49 ja 53 pyritään selkiyttämiseen. 
Olin mielissäni voidessani kuulla komission jäsen Nielsonia valiokunnassa sinä päivänä, jolloin mietintö hyväksyttiin. Hän vakuutti meille, ettei ole totta, että EU yrittäisi kehittää aborttimyönteistä politiikkaa ja että tällaisia väitteitä esittävät ovat joko saaneet vääriä tietoja tai haluavat vääristellä totuutta. Olisin vieläkin tyytyväisempi, jos minulle osoitettaisiin näiden väitteiden paikkansapitämättömyys tänä iltana. EU:n ei pidä tukea abortteja. 
Jotkin yksityiskohdat antavat aihetta huoleen. Esimerkiksi komission virallisilla kehitysyhteistyötä koskevilla verkkosivuilla sana "väestö" määritellään alkuperäisessä englanninkielisessä tekstissä seuraavasti: "Kattotermi, jota nykyisin käytetään kuvaamaan väestönkasvuun sekä lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen ja -oikeuksiin liittyviä kysymyksiä, joihin voivat kuulua myös abortin kaltaiset kysymykset". Tämä antaa aihetta huoleen. Kuka komissiossa on antanut näin yksioikoisen ja vääristyneen määritelmän, ja mitä seurauksia sillä mahtaa olla? 
Ei ole mikään salaisuus, että Marie Stopes International -niminen kansalaisjärjestö työskenteli aktiivisesti parlamentin kanssa tämän lainsäädännön valmistelemiseksi. Minulla on tässä edessäni usealle parlamentin jäsenelle muutama päivä sitten lähetetty viesti, jossa todetaan, että Marie Stopes työskenteli väestökysymyksistä vastaavan Euroopan parlamentin työryhmän sihteeristössä. Koska tämä asia on nyt tullut julki, sen ei pitäisi olla mikään ongelma, vaikka se onkin vähän kiusallinen. Eurooppalaisten seksuaaliterveyden alan kansalaisjärjestöjen yhteistyöelimen EuroNGO:n julkaisemassa selvityksessä Marie Stopesin edustaja kuitenkin toteaa, että järjestö on merkittävä aborttien toimittaja Vietnamissa ja muissa maissa, joissa abortti on laiton. Tämä on hyvin huolestuttavaa. Marie Stopes Internationalin ilmeisen aktiivinen osallistuminen tämän lainsäädännön valmisteluun tekee keskustelustamme ja asetustekstin selkeyttämisestä aiempaakin tarpeellisemman. Tätä me vaadimme tarkistuksissa 49 ja 53.
Belder (EDD).
Vaikka Sandbaekin mietinnöllä pyritään parantamaan seksuaalisuuteen ja perhesuunnitteluun liittyvää terveydenhuoltoa kehitysmaissa, asetus todennäköisesti pahentaisi tilannetta, sillä aborttien tukemista ei ole suljettu pois. Ensinnäkään aborttikysymys ei kuulu yhteisön toimivaltuuksiin, ja se on aivan liian kaukana kehitysyhteistyötavoitteista voidakseen koskaan olla osa yhteisön toimivaltuuksia kehitysyhteistyön kautta. Toinen syy siihen, miksei aborttikysymys voi olla osa yhteisön politiikkaa, on tämän politiikan täydentävä luonne. Emme ole oikeutettuja jonkin jäsenvaltion aborttipolitiikan korvaamiseen, mihin abortin tukeminen johtaisi ottaen huomioon, että abortti on rangaistava teko jossakin jäsenvaltiossa ja monessa ehdokasvaltiossa.
Mietintö ei myöskään ole tarpeeksi selkeä, sillä siinä ei määritellä lisääntymisterveyttä. Onko Maailman terveysjärjestön määritelmä voimassa? Se käsittää raskauden keskeytyksen ja siten abortin! Tarkistukset 49 ja 53 ansaitsevat voimakkaan tuen, sillä niissä suljetaan pois selvin sanoin abortin mahdollisuus. Yhteisön toimien toteuttamisesta vastaavat organisaatiot eivät myöskään ole johdonmukaisia aborttien vähentämiseen pyrkivässä toiminnassaan. Niiden yhtenä tavoitteena on nimittäin niin sanottu "turvallinen abortti". Terveyttä ei kuitenkaan paranneta parhaiten aborteilla vaan ihan muilla keinoin. Mietinnössä todetaan, että 13 prosenttia kaikista äitiyteen liittyvistä kuolemista johtuu vaarallisissa oloissa suoritetuista aborteista, ihan kuin abortti voisi muka olla turvallinen. Näin ollen 87 prosenttia kuolemista johtuu muista syistä. Täten raskaudenajan terveydenhoidon parantaminen ja terveydenhoidon parantaminen yleensä vähentäisi huomattavasti äitiyskuolleisuutta. Myös 13 prosentin osuutta kuolemista, joka johtuu niin sanotuissa vaarallisissa oloissa suoritetuista aborteista, voidaan alentaa antamalla entistä myötätuntoisempaa neuvontaa naisille, joiden raskaus ei ole toivottu.
Lisäksi mietinnössä esitetty määrärahaosuus on epätasapainoinen. 20 miljoonan euron vuosibudjetti on kaksi kertaa viime vuonna kulutetun määrän suuruinen. Tämä olisi pois muista budjettiotsakkeista. YK:n väestörahaston toimittamista luvuista ilmenee, että kautta maailman ehkäisyvälineitä on paremmin saatavilla kuin puhdasta vettä. Asettamamme ensisijaiset tavoitteet ovat siis vääriä.
Lopuksi toteaisin, että toiveikasta kehitystä on nähtävissä monissa Afrikan maissa, joissa sukupuolitauteja vähennetään antamalla koulutusta, jossa painotetaan aviollista uskollisuutta ja pidättäytymistä. Onko komissio tietoinen näistä myönteisistä tuloksista? Kysyn tätä jälleen, sillä komissio ei vastannut tähän kysymykseen keskustelussa, jota käytiin nälästä, kaupasta ja HIV/aidsin roolista tässä yhteydessä. Viittaan nyt Ugandaan ja Sambiaan. Etelä-Afrikassa on niin ikään tunnustettu nämä myönteiset vaikutukset. Aviollinen uskollisuus ja pidättäytyminen tuovat parempia tuloksia kuin Euroopan nykyinen moraaliton toiminta! Odotan malttamattomana komission jäsenen Nielsonin vastausta.
Montfort (NI).
Arvoisa puhemies, esittelijä Sandbækin mietintö tuesta, jota Euroopan unioni voi antaa lisääntymis- ja seksuaaliterveyden ja niitä koskevien oikeuksien alalla kehitysmaissa, pohjautuu hyvään tarkoitukseen.
Meillä eurooppalaisilla naisilla on onnea, sillä meillä on mahdollisuus viedä raskaus loppuun asti, saada tietoja ja sovittaa yhteen perhe- ja työelämä. Miten voimme hyväksyä, että niin monet naiset kokevat vaikeuksia, joilta me säästymme täällä Euroopassa? On kuitenkin varottava asettamasta tukemme ehdoksi perhesuunnittelua. Olisi järjetöntä tuputtaa kehitysmaiden naisille omaa malliamme. Kehitysmaiden naisia on ehdottomasti autettava rakentamaan omaa yhteiskuntaansa, saattamaan omat elämänsä kuntoon naisina ja äiteinä, ja tämän on tapahduttava heidän omien perinteidensä, arvojensa ja kulttuurinsa mukaisesti. 
Naisten oikeuksia koskevia kysymyksiä ei myöskään voida rajata vain lisääntymiseen ja seksuaalisuuteen. Naiset ovat kehitysmaissa yhteiskuntansa tukipilareita. Näin ollen on parannettava heidän mahdollisuuksiaan saada koulutusta ja tietoja, ja heidän on voitava siirtää lapsilleen kaikki se tieto ja kokemus, joiden perusteella heidän maassaan saataisiin aikaan todellista kehitystä, jossa terveydenhoitomahdollisuudet ja tietojensaanti ovat oikealla sijalla. 
Vaikka raskaus ja synnytys ovat kehitysmaiden naisten yleisimmät kuolinsyyt tai vammautumisen syyt ja vaikka sukupuolitaudit ovat yleisempiä kehitysmaissa kuin muualla, näitä ongelmia ei todellakaan ratkaista raskauden keskeytyksillä. Pelkkien seurauksien sijasta on nimittäin hoidettava syitä parantamalla tiedonsaantia, kuten jo totesin, ja toimittamalla lääkkeitä, etenkin geneerisiä lääkkeitä, kuten totesimme maanantai-iltana, jotta terveydenhoito ei olisi vain teollisuusmaiden ylellisyyttä.
Arvoisa esittelijä Sandbaek, totesitte, ettei aborttia pidä koskaan käyttää ehkäisykeinona. Tekstinne olisi pitänyt olla tältä osin nykyistä selkeämpi, jotta olisimme vakuuttuneet näkökannastanne. Valiokunnan käsiteltäväksi jättämilleni tarkistuksille olisi pitänyt saada kannatusta, niille, joissa tarjottiin vaihtoehtoa abortille, eli vastaanottokeskuksen perustamista naisille, jotka valitsevat äitiyden vaikeasta elämäntilanteestaan huolimatta. Kiitän kollegaani Ribeiro e Castroa, joka hyväksyi tarkistukseni, sillä lisääntymis- ja seksuaaliterveys sekä lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevat oikeudet ovat aina sidoksissa yksilön vapauteen ja vastuuseen. Näin ollen toivon, että kehitysmaiden naiset voisivat kantaa vastuunsa täysin vapaasti ilman painetta omaksua länsimaista perhemalliamme.

Corrie (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lisääntymis- ja seksuaaliterveys sekä niihin liittyvät oikeudet ovat hyvin tärkeitä kysymyksiä kehitysmaissa, joissa voitaisiin tehdä paljonkin äitiyskuolleisuuden vähentämiseksi ja laittomista aborteista johtuvien terveysongelmien lievittämiseksi.
Terveydenhuoltoa kaivataan kipeästi. Kuten tämä sähköpostivyöry osoittaa, kyse on kuitenkin hyvin arkaluonteisesta aiheesta, johon kummankin ääripään edustajien on suhtauduttava kunnioittavasti. Sen vuoksi haluankin kiittää ensin esittelijä Sandbækia niistä pitkistä neuvotteluista, joita hän kävi ensin neuvoston ja komission edustajien ja myöhemmin koordinaattoreiden, parlamentin poliittisten puolueiden edustajien, kanssa. 
Näin arkaluonteisessa kysymyksessä ei voida koskaan saavuttaa täydellistä tyytyväisyyttä. Sen vuoksi uskon vilpittömästi, että - vaikka suhtaudunkin tähän kysymykseen hyvin tunnepitoisesti - kehitysyhteistyövaliokunnassa saavutettu kompromissi tarjoaa meille paketin, joka parlamentin olisi syytä hyväksyä.
Olen tietoinen määrärahoja koskevasta mietinnön ongelmasta, mutta toivon, että käsiteltäväksi jätetyt tarkistukset voitaisiin hyväksyä, jotta tämä mietintö saisi selvän enemmistön tuen ensimmäisessä käsittelyssä. Olisi todella surullista kehitysmaiden sairastuneiden naisten kannalta, jos mietinnön hyväksymistä lykättäisiin millään tavalla vain määrärahoja koskevien muotoseikkojen vuoksi. Tosiasiat puhuvat puolestaan, nimittäin ainakin 75 prosenttia kaikista äitiyskuolemista ja vammautumisista olisi ja pitäisi olla estettävissä lisääntymisterveydenhuollon avulla. Lisääntymisterveys kattaa tässä mietinnössä kaikki kysymykset, jotka liittyvät lisääntymiseen ja siihen liittyviin sairauksiin, kuten HIV/aidsiin.
Pitkäkestoisilla investoinneilla lisääntymisterveystarvikkeisiin ja -palveluihin sekä oikeanlaiseen neuvontaan voidaan tehdä paljon ei-toivottujen raskauksien estämiseksi ja sukupuolitautien leviämisen hillitsemiseksi. Toivon todella, että parlamentin jäsenet antaisivat tukensa tälle mietinnölle.
Valenciano Martínez-Orozco (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Sandbækia hänen työstään ja toiseksi haluan sanoa olevani suivaantunut siitä häirinnästä - jonka myös tuomitsen - jonka kohteeksi tätä mietintöä alusta asti tukeneet jäsenet ovat jälleen joutuneet.
Meitä on viime päivinä jälleen pommitettu lukuisilla sähköpostiviesteillä, jotka - näin muuten tapahtui myös valiokuntamenettelyssä sekä täällä parlamentissa Van Lanckerin mietinnön tapauksessa - kaikki ovat olleet uhkailevia, hyökkääviä, herjaavia ja poikkeuksetta vailla perusteluja tai kunnollista arviointia mietinnön sisällöstä, ja niissä on vain haluttu tuputtaa joukkosterilointeja. Luen nyt katkelman yhdestä saamastani sähköpostiviestistä: "Jos tämä mietintö hyväksytään, Euroopan unionista tulee yksi merkittävimmistä abortin ja kuoleman tukijoista. Mietinnön hyväksyminen tarkoittaisi köyhien ihmisten tuhoamisen hyväksymistä."
Jos kerran parlamentin väitetään haluavan köyhien tuhoa, vähin, mitä voin tehdä, on kumota täysin sellaiset kannat ja vihamieliset ilmaukset, joilla pyritään peittämään perustelujen täydellinen puuttuminen, sillä nämä meitä kiusaavat ryhmittymät, jotka väittävät puoltavansa elämää uskonnolliseen vakaumukseensa vedoten, ovat juuri niitä, jotka tuomitsevat köyhät naiset sairauteen ja kuolemaan jälkeläisten synnyttämiseen liittyvän tehtävänsä tähden.
On syytä korostaa eräitä mietinnön keskeisiä näkökohtia, jotta voidaan tuoda esille sen hyväksymisen todellinen merkitys ja tärkeys. Yhtäältä on korostettava naisten merkitystä terveyden tärkeimpinä vaalijoina ja toisaalta sen ajatuksen hyväksymistä, ettei - kuten täällä on jo todettu - sosiaalista kehitystä voi tapahtua ilman tervettä yhteiskuntaa ja että naisten terveys on suoraan sidoksissa heidän tehtäväänsä jälkeläisten synnyttäjinä. 
Maailman väestöstä 20 prosenttia on tätä nykyä hedelmällisessä iässä, joten on ratkaisevan tärkeää, että tälle väestönosalle voidaan tarjota tietoa sen seksuaalisuudesta ja lisääntymiskyvystä sen varmistamiseksi, että näitä ihmisiä voidaan suojella ei-toivotuilta raskauksilta ja sukupuolitaudeilta. Naisten lisääntymisoikeuksien sivuuttaminen ja heidän valinnanvapautensa kieltäminen tarkoittaa heidän sekä heidän perheittensä ja perheyhteisöjensä tuomitsemista sairauteen ja köyhyyteen, sillä meidän on muistettava, että terveys on kiistatta ratkaiseva tekijä köyhyyden torjumisessa, jota Euroopan unioni ajaa ja johon se on sitoutunut.
Kansainvälisen yhteisön jo vuosikausia sitten tekemää sitoumusta on vahvistettava nyt, kun jotkin hallitukset, jotka ovat omaksuneet väärän ja tekopyhän moraalisen asenteen elämää kohtaan, ovat vähentämässä lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen suunnattuja varoja. Ei voida samaan aikaan puolustaa elämää ja kieltää kehitysmaiden naisilta heidän oikeutensa saada tietoja ja määrätä itse seksuaalisuudesta ja lisääntymiskyvystään. Kehitysmaissa raskauteen ja synnytykseen kuolee naisia 33 kertaa enemmän kuin teollisuusmaissa.
Lisääntymisterveyspalvelut ovat osa niitä indikaattoreita, joiden perusteella arvioidaan vuosituhannen kehitystavoitteita. Lisääntymisterveyden parantuminen vähentää raskauksia ja riippuvuutta. Heikko terveydenhuolto lisää raskauksien mahdollisuuksia ja ajaa perheet köyhyyteen.
Vuoteen 2015 mennessä noin 742 miljoonan ihmisen arvioidaan tarvitsevan lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen liittyviä palveluja tai tarvikkeita. Naisella on oikeus määrätä itse seksuaalisuudestaan, mutta tämä oikeus tunnustetaan vain rikkaissa maissa. Köyhien maiden naisten sairaudet ja niiden seuraukset liittyvät lähinnä heidän tehtäväänsä jälkeläisten synnyttäjänä. Naisten terveydellä on keskeinen merkitys köyhien maiden kehityksen kannalta.
Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämä on todellakin äärimmäisen tärkeä kysymys. Köyhyyden ja alhaisen kehitystason sekä lisääntymis- ja seksuaaliterveyden välinen yhteys on hyvin tiivis ja pakottaa meidät toteuttamaan toimenpiteitä, joilla voisimme tehdä lopun tältä osin äärimmäisen huolestuttavasta nykytilanteesta, joka valitettavasti on pahenemassa, tai edes lieventää sitä.
Näin ollen tämä asetusehdotus ja Sandbaekin mietintö ovat tärkeitä. Mietinnön osalta haluan tuoda esiin esittelijän pyrkimykset edistää kompromissin pääsyä jo ensimmäisessä käsittelyssä. Nämä pyrkimykset mahdollistivat laajan yksimielisyyden ehdotuksista, joita tarkastelemme tänään, ja niiden merkitystä lisäävät kaikenlaiset epämääräiset epäilyt sekä epäonnistuneet yritykset sisällyttää kyseisiin suuntaviivoihin aiheettomia perusteluja. Onneksi esittelijä, puolueryhmät, muut mietinnön valmistelussa mukana olleet valiokunnat sekä komission jäsen Poul Nielson ja kaikki tämän kysymyksen parissa työskennelleet henkilöt ymmärsivät keskittyä olennaiseen, ja olen varma, että täysistunnossa omaksutaan samanlainen asenne. 
Olennainen piilee siinä, mikä on myönnetty eri väestö- ja kehityskonferensseissa, eli sen ymmärtäminen, että lisääntymis- ja seksuaaliterveyspalvelujen saatavuus on tärkeä osa taistelua kehityksen puolesta ja köyhyyttä vastaan ja siten aidsin kaltaisten tarttuvien tautien ehkäisyä. Tässä yhteydessä ei pidä lakaista maton alle myöskään sitä, että raskaus ja synnytys ovat kehitysmaiden naisten yleisimmät kuolemaan ja vammautumiseen johtavat syyt. On lisäksi muistettava, että valtaosa äitiyteen liittyvistä kuolemista kehitysmaissa liittyy läheisesti vaarallisissa oloissa tehtyihin abortteihin. Nämä ovat kiistattomia ja vakavia tosiseikkoja, joista on tehtävä loppu asianmukaisten toimenpiteiden avulla, kuten niiden, joita täällä on nyt vastuuntuntoisesti esitetty. 
Edellä mainitun vuoksi toimia varten tarvitaan myös varoja, mutta toistaiseksi niitä on ollut selvästi liian vähän. Näin ollen on tärkeää ponnistella eteenpäin Euroopan unionin näyttäessä tietä. Tämän vuoksi minusta olisi tärkeää, että parlamentti varaisi toimivaltuuksiensa ja vastuunsa mukaisesti sekä yksimielisessä ja tasapainoisessa hengessä sen rahoituksen, jota tähän tarkoitukseen on esitetty.

Ó Neachtain (UEN).
Arvoisa puhemies, olemme kaikki syvästi huolestuneita kehitysmaiden naisten ahdingosta. Lukuisat heistä kärsivät todellisesta nälänhädästä, sairauksista ja sotatoimista. Annan täyden tukeni Euroopan unionin toimille kehitysmaiden naisten terveys- ja hygieniaolojen parantamiseksi.
Satoja naisia eri puolilla kehitysmaita, etenkin kaikkein köyhimmissä maissa, menehtyy synnytykseen sen vuoksi, etteivät näiden maiden terveydenhoitojärjestelmät kykene tarjoamaan kunnollista sairaanhoitoa tai asianmukaisia terveydenhuoltopalveluja. Sen vuoksi on hyvin tärkeää, että Euroopan unioni auttaa näitä maita kehittämään terveydenhoitopalvelujaan.
Haluan ilmoittaa julkisesti tukevani täysin Kairon väestö- ja kehityskonferenssissa vuonna 1994 tehtyä sopimusta, joka saatettiin ajan tasalle vuonna 1999. Tuossa Kairon sopimuksessa todetaan, ettei aborttia voida edistää perhesuunnittelukeinona ja että kukin maa päättää aborttilainsäädännöstään itse. Olen täysin tyytyväinen siihen, että tämä luonnos asetukseksi lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevista oikeuksista on täysin Kairon sopimuksessa asetettujen vaatimusten mukainen. Aion seurata kyseisen lainsäädännön hyväksymisen kaikkia vaiheita hyvin tarkkaan sen varmistamiseksi, että se on täysin Kairon sopimuksen määräysten mukainen. 
Tiedän, että Irlannin hallitus seuraa tarkoin asetusehdotuksen sanamuotoa. Minäkin haluan mahdollisimman selväsanaisesti tuoda esiin, että olen sitoutunut vahvasti puolustamaan sekä lasten että syntymättömien lasten oikeuksia. Euroopan unionilla ei ole minkäänlaisia valtuuksia käsitellä aborttikysymystä, sillä se kuuluu aivan perustellusti edelleen jäsenvaltioiden yksinomaiseen päätäntävaltaan. Mietinnön avulla ei voida millään muotoa ehdottaa tämän oikeusaseman muuttamista.
Kinnock, Glenys (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä hänen sanoistaan sekä esittelijä Sandbækia hänen hyvin selkeästä perustelustaan sille, miksi kyse on niin tärkeästä ja kiireellisestä asetuksesta, josta meidän on määrä keskustella huomenna.
Maailman terveysjärjestön WHO:n arvioiden mukaan 88-98 prosenttia kaikista äitiyskuolemista on estettävissä, jos naisille voidaan tarjota asianmukaiset lisääntymis- ja synnytysterveyspalvelut. Käydessäni hiljattain Ruandassa sain kuulla, että kohti 100 000:tta sellaista synnytystä, jossa lapsi syntyy elävänä, naisia menehtyy 2 000. Kotimaassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa vastaava luku on 7.
Kehitysmaiden äitiyskuolleisuus kasvaa jatkuvasti. Äitejä kuolee verenvuotoon, tulehduksiin, korkeaan verenpaineeseen ja synnytystukoksiin. Naisia kuolee myös vaarallisissa oloissa tehtyjen aborttien vuoksi. Edellinen puhuja mainitsi hallitusten valinnanoikeuksista. Haluan korostaa, että myös naisilla on näissä tilanteissa valinnanoikeus. Jos kotimaani naisilla on valinnanoikeus, niin minusta myös naisilla, jotka haluavat eri olosuhteissa tehdä valintansa, olisi oltava siihen oikeus. Lisääntymisterveydestä huolehtiminen ei ole mikään aborttipalvelujen peiteilmaus. Naisilla on oikeus luotettaviin tietoihin ja myötätuntoiseen neuvontaan.
Meidän on kaikin tavoin vältettävä keskustelua, jossa vain pohdimme Yhdysvaltain omaa politiikkaa. Totuus on, että ellei äänestystulos ole huomenna myönteinen, emme saa luotua budjettiotsaketta. Tällöin ummistamme silmämme niiltä äitien tekemiltä murhilta, joita olemme nähneet kehitysmaissa tapahtuvan. Tämäkö on se viesti, jonka haluamme parlamentin välittävän kehitysmaiden kärsiville naisille?
Euroopan unionin - ja korostan, että myös eteläisten maiden hallitusten - on tehtävä nykyistä enemmän äitiyskuolleisuuden, HIV:n, lisääntymisterveyden ja syntyvyyden säännöstelyn parissa. Pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon on toimittava yhteistyössä alkaen niistä maakohtaisista strategia-asiakirjoista, joita laadimme kehitysmaiden kanssa, ja ulottuen sukupuolten tasa-arvoisuutta koskevien kysymysten sekä lisääntymisterveyden ja sitä koskevien oikeuksien asettamiseen etusijalle.
Lopuksi haluan todeta, että on hyvin tärkeää nähdä sukupuolten tasa-arvoisuutta ja lisääntymistä koskevat oikeudet hyvin monialaisena kysymyksenä. Meidän on panostettava entistä enemmän resursseihin ja osoitettava entistä suurempaa mielenkiintoa sen varmistamiseksi, että naiset voivat synnyttää turvallisissa oloissa ja tehdä synnyttämistä, sen ajankohtaa ja synnytysten tiheyttä koskevat päätökset vapaasti. 
(Suosionosoituksia vasemmalta)

Cauquil (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön perusteluosa merkitsee todellista tuomiota nykyistä talous- ja yhteiskuntajärjestystä kohtaan, järjestystä, joka nyt vallitsee lisääntymis- ja seksuaaliterveyden sekä lisääntymistä ja seksuaalisuutta koskevien oikeuksien osalta. On nimittäin pöyristyttävää, että raskaus ja synnytys ovat kehitysmaiden naisten yleisimmät kuolinsyyt ja vammautumisen syyt. Niistä noin 600 000 kuolemantapauksesta, jotka johtuvat suoraan raskaudesta, 99 prosenttia sattuu kehitysmaissa. Tähän hälyttävään lukuun on lisättävä vielä ne noin 50 miljoonaa naista, jotka kärsivät vakavista komplikaatioista. 
Aivan yhtä pöyristyttävää on havaita, että aids ja sukupuolitaudit ylipäätään koettelevat huomattavasti enemmän köyhiä kuin kehittyneitä maita. Näin ollen esitetyt ehdotukset vaikuttavat täysin riittämättömiltä nykytilanteessa. Kaiken lisäksi ehdotuksissa esiin tulleet puutteet eivät koske ainoastaan niiden varojen vähäisyyttä, joita on esitetty köyhien maiden terveyspolitiikan täytäntöön panemiseksi. Vielä vakavampaa on kyvyttömyytemme syyttää lääkealan yhtymiä, jotka etujensa varjelemiseksi vastustavat jo pelkkää ajatusta geneeristen lääkkeiden markkinoinnista. Teollisuus- ja rahoitusalan ryhmittymien yhteiskunnan kaikilla osa-alueilla harjoittamalla sietämättömällä "yksinvaltiudella" on vakavat seuraukset kaikilla aloilla, jotka liittyvät yksilöiden terveyteen ja fyysiseen koskemattomuuteen. Kaikki nämä ehdotukset lähinnä vain paljastavat Euroopan toimielinten voimattomuuden tätä yksinvaltiutta kohtaan aina, kun on kyse naisten ja miesten elämään liittyvistä kysymyksistä.
Aiomme edellä esitetystä huolimatta äänestää niiden tarkistusten puolesta, jotka saattavat johtaa jonkinasteiseen parannukseen tai jotka edes vahvistavat joitakin inhimillisiä periaatteita, myös oikeutta ehkäisyyn ja aborttiin.

Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, itseään sivistysyhteiskuntana pitävän ja ihmisoikeuksien puolustamisella kerskuvan yhteiskunnan ei pitäisi nielemättä hyväksyä kehitysmaiden korkeita äitiys- ja lapsikuolleisuuslukuja ja lukuisten naisten kärsimyksiä.
Näin ollen lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen liittyvät näkökohdat vaativat erityistä huomiota yleisen köyhyydentorjuntapolitiikan yhteydessä. Tämän vuoksi tarvitaan tämänpäiväisen keskustelun kohteena olevaa asetusehdotusta, kunhan ymmärrämme, että puhuttaessa oikeudesta lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen on kyse oikeudesta saada sellaisia terveyspalveluja, joilla varmistetaan turvallinen raskaus ja synnytys sekä naisille että lapsille.
Kyse on oikeudesta saada tietoja ja ohjausta kaikkien kannalta turvallisista ja hyväksyttävistä perhesuunnittelutavoista, oikeudesta koulutukseen, jonka yhteydessä ihmisiä opetetaan toteuttamaan seksuaalisuuttaan vastuullisesti ja torjumaan sukupuolitauteja, etenkin aidsia.
Tämä asetus ei saa missään nimessä mahdollistaa - tämä on mielipiteeni - abortteihin turvautumista kehitysmaissa, enkä sano tätä uskonnollisista tai moraalisista syistä, ja vielä vähemmän suvaitsemattomuuden takia. Kyse on siitä, että etusijalle asetetaan oikeus elämään, etenkin kaikkein heikoimpien ihmisten elämään, sillä tämä oikeus on kaikkia muita tärkeämpi sekä se pohja ja periaate, jolle kaikki muut oikeudet perustuvat.
Näin ollen on hyvin tärkeää, että yhteisö sitoutuisi köyhyyden torjunnan yhteydessä lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen liittyvien toimien toteuttamiseen Sandbækin mietinnön ehdotusten mukaisesti, sillä nämä toimet tarjoavat välineet äitiys- ja lapsikuolleisuuden huomattavaan vähentämiseen ja siten aborttien käytön estämiseen, sillä näillä välineillä voidaan myös suojella oikeutta elämään ja terveyteen. Arvoisa komission jäsen, toivon, että myös te omaksutte tämän kannan. 
Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijä Sandbækia sekä myös komission jäsentä Nielsonia, joka omaksui selkeän poliittisen kannan tässä kysymyksessä. Nielsonin tekemä hyvin tärkeä päätös korvata YK:n väestörahaston UNFPA:n kautta myönnettävä rahoitus, jonka Bushin hallinto epäoikeudenmukaisesti peruutti, on yksi merkittävimmistä saavutuksista tämän kehitysyhteistyöstä vastaavan komission jäsenen ansioluettelossa.
Euroopan unioni ja parlamentti ovat olleet tällä viikolla periaatteellisesti harhaanjohtavan käytäväpolitiikan ja julkisuusmyllyn kohteina tämän asetusehdotuksen tarkoituksen osalta. Esimerkiksi tässä edessäni olevassa sähköpostiviestissä, jonka on lähettänyt eräs valitsijani Cambridgen vaalipiiristä, väitetään, että me pakotamme EU:n jäsenvaltiot rahoittamaan abortteja. Kaiken kukkuraksi siinä käytetään ilmauksia "hullua", "järjetöntä" ja "poliittisesti epäkorrektia".
Kuten kollegat eri puolueryhmistä ovat tehneet selväksi, asetukseen on selväsanaisesti sisällytetty Kairon sopimus, jossa nimenomaan kielletään aborttiin turvautuminen perhesuunnittelukeinona. Sen sijaan nämä henkilöt, joita ikävä kyllä jotkut ovat täällä parlamentissa tänä iltana tukeneet, haluavat kieltää kehitysmaiden naisilta mahdollisuuden hyvään lisääntymisterveyteen, vaikka kehitysmaissa kuolee edelleen täysin turhaan vuosittain 600 000 naista synnytykseen. Tämä on aivan välttämätöntä myös HIV/aidsin leviämisen pysäyttämiseksi, sillä siihen menehtyy nykyään 8 000 ihmistä joka vuosi. 
Kyse on ihmishenkien pelastamisesta, ei niiden menettämisestä.
Niin miesten kuin naistenkin on otettava vastuu seksuaaliterveydestä. Sen vuoksi tuin miespuolisena edustajana budjettiesittelijän roolissani parlamentin muita mies- ja naisjäseniä pyrkimyksissä saada tänä vuonna lisää rahoitusta lisääntymisterveysohjelmaan. On muistettava, että 160 jäsentä esti määräenemmistön, minkä vuoksi menetimme 6 miljoonaa euroa. Tällä rahalla olisi voitu tarjota yli kahdelle miljoonalle naiselle ympäri maailman turvallinen raskausaika ja synnytys. Toivon, että saamme tuon rahoituksen huomenna takaisin, mikä edellyttää talousarvion parissa työskentelevien kollegoideni suostumusta.
Oman kumppanini on määrä synnyttää toinen lapsemme huhtikuussa. Toivon ja rukoilen, että synnytys tapahtuisi turvallisesti, tietäen kuitenkin, että meillä Euroopassa on parhaat sairaalaolot, koulutettu henkilökunta ja sellaiset terveydenhoitopalvelut, joilla voidaan minimoida äitiin ja lapseen kohdistuvat riskitekijät. En näe mitään syytä sille, miksei kaikilla äideillä ympäri maailman voisi olla oikeutta samaan turvaan. 
Äänestän mietinnön puolesta edellä mainitsemistani syistä ja kehotan muitakin samaan.
Liese (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio ja esittelijä Sandbæk saavat tukeni ehdotukselleen, jonka mukaan Euroopan unionin olisi osallistuttava tiiviimmin ehkäisyn tehostamiseen, sukupuolitautien torjuntaan ja gynekologisten palvelujen parantamiseen kehitysmaissa.
Olen itse työskennellyt jonkin aikaa lääkärinä Guatemalassa, köyhässä kehitysmassa, jossa saatoin todeta tällaisen avun välttämättömyyden. Olen koko tämän keskustelun ajan nähnyt sielujeni silmillä erään naisen, joka oli tuolloin yksi potilaistani ja saanut juuri kahdeksannen lapsensa 24-vuotiaana. Minusta meidän velvollisuutenamme on kertoa näille naisille ehkäisymenetelmävaihtoehdoista. Olemme myös velvollisia esimerkiksi parantamaan kondomien saantia.
Arvoisa komission jäsen, haluan muistuttaa siitä, miten PSE-ryhmän jäsen Schmid esitti jo kaksi vuotta sitten, että Afrikkaan pitäisi perustaa kondomeja valmistava tehdas, jotta niitä voitaisiin myydä siellä halvalla. Kehottaisin komission jäsentä harkitsemaan tätä uudelleen.
Katson myös, etteivät "ehkäisy ja syntyvyyden säännöstely" ole yksistään naisille kuuluvia asioita. Minusta meidän on lisättävä tukea miesten ehkäisykeinoja koskevaan tutkimukseen. Yksi kansainvälinen yritysryhmittymä on jättänyt tällaista tutkimusta koskevan hakemuksen kuudenteen tutkimuksen puiteohjelmaan, mutta valitettavasti komissio ei ole vielä käsitellyt sitä. Yksi osoitus siitä, miksi tämä on minusta tärkeää, on se lääketieteellinen tosiasia, että moni nainen on yliherkkä ehkäisypillereille, joten vaihtoehtoja on oltava. Nämä ovat kysymyksiä, joissa miehet eivät enää voi pysyä jatkuvasti taka-alalla.
Meidän on kuitenkin tehtävä mielestäni hyvin selkeä ero aborttikysymyksen ja syntyvyyden säännöstelyn välille sekä muiden mietinnössä esiin otettujen kysymysten välille. Aborttikysymys on täysin ymmärrettävästi arka aihe. Minusta on huono ajatus, että Euroopan unioni myöntäisi tämänkaltaiseen kohteeseen niitä jo ennestään rajallisia varojamme, jotka on tarkoitettu kehitysmaiden ihmisten auttamiseen.
Toimiessani viiden vuoden ajan kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenenä kuulin jatkuvasti komission sanovan, etteivät varat riitä. Tämän vuoksi komissio hylkäsi monia kansalaisjärjestöjen meille esittämiä hankkeita, joista ei ollut pienintäkään erimielisyyttä ja joita meidän olisi kaikkien mielestä pitänyt tukea. Näin ollen olisin halunnut, että tässä mietinnössä olisi ilmaistu nykyistä selkeämmin, että tuemme monia sellaisia asioita, joita parlamentti ei pidä kiistanalaisina, mutta että emme tue aborttia. Minusta tarkistuksessa 53 tämä ilmaistaan hyvin osuvasti. 
Olen iloinen siitä, että tässä mietinnössä on onnistuttu keskittymään ei-toivottujen raskauksien ehkäisyyn ja kehitysmaiden naisten todelliseen auttamiseen. Haluan ennen kaikkea kiittää Martensia hänen suurenmoisesta panoksestaan. Toivoin kuitenkin hiukan lisää täsmällisyyttä - kenties huomenna onnistumme tässä - jotta voisimme todella hyväksyä yhteisrintamassa tämän ohjelman ja tämän mietinnön.

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että jäsen Scallon on tänään läsnä täällä parlamentissa ja että hän on puhujaluettelossa. Haluaisin hänen pyytävän anteeksi parlamentilta niitä hävyttömiä valheita, joita hän kertoi Irlannin tiedotusvälineille tästä mietinnöstä. Hän nimittäin väitti, että Irlannin kalastajilta olisi viety 50 miljoonaa euroa aborttien kannattamiseksi ympäri maailman. Hän väitti, että Irlannin veronmaksajien rahoja käytettäisiin abortin edistämiseen maailmassa. Nämä ovat hävyttömiä valheita, jotka on peruttava. Odotamme tänä iltana jäsen Scallonin pyytävän näiden perättömien väitteiden levittämistä anteeksi. 
Kannatan valinnanvapautta. Minusta jokaisen miehen ja naisen on voitava valita haluamiensa lasten lukumäärä ja lasten saantitiheys. Tuo päätös ei kuulu minulle eikä jäsen Scallonille, vaan kyse on yksilöiden päätöksestä. Jos törmäisin hukkumaisillaan olevaan raskaana olevaan naiseen, en kysyisi häneltä ennen pelastusköyden heittämistä, onko hän raskaana, onko hän joskus tehnyt abortin vai haluaisiko hän kenties keskeyttää raskautensa. Tänäkin vuonna 600 000 naista menehtyy raskauteen liittyviin ongelmiin. Heillä on todennäköisesti muita lapsia ja tietenkin vanhempia, rakastettuja tai aviomiehiä, jotka haluavat heidän jäävän eloon. Nyt meitä vaaditaan viemään heiltä oikeus elämään.

Valitettavasti emme anna ohjelmaan tarpeeksi varoja kaikkien naisten pelastamiseksi, mutta meillä on vähintäänkin oikeus ja velvollisuus tarjota se, mitä olemme esittäneet, eikä meidän pidä uskotella voivamme pelastaa ihmishenkiä vastustamalla tätä ohjelmaa.
Jäsen Scallonin ja presidentti Bushin asenteet perustuvat tunteettomaan ja teologiseen saivarteluun, jolla ei ole mitään tekemistä elämän kanssa. Meidän on nostettava tämä asia esille täällä parlamentissa ja tehtävä selväksi, että puolustamme elämää, puolustamme niiden 600 000 naisen elämää, jotka menehtyvät joka ikinen vuosi. 
(Suosionosoituksia vasemmalta)

Scallon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia niitä, jotka ovat työskennelleet niin uutterasti myönteisen kompromissin saavuttamiseksi. Mielipiteet parlamentin sisällä saattavat vaihdella, mutta kenenkään ei tarvitse epäillä sitä, etteivät kaikki läsnä olevat jäsenet haluaisi vilpittömästi tarjota parhaan mahdollisen tuen köyhien maiden naisille.
Kuten illan mittaan käytetyistä puheenvuoroista on käynyt selvästi ilmi, meillä on yksi suuri ongelma, joka on se, että osa asetusehdotukseen sisältyvistä määritelmistä on liian epätarkkoja. On jokaisen edun mukaista selventää tämän naisille, äideille ja lapsille tarjottavaa hoivaa koskevan, erittäin tärkeän ja kipeästi kaivatun asetuksen sanamuotojen merkitystä. 
Jotta tuo selvennys voitaisiin tehdä niin hyvin kuin osaamme, meidän olisi annettava tukemme etenkin tarkistukselle 53. Tämän tarkistuksen sanamuodossa ei ole ristiriitaa. Se vastaa saavutettua kompromissia sekä komission ja neuvoston ilmaisemaa kantaa. 
Euroopan parlamentti on monesti ennenkin päättänyt juuri samanlaisen sanamuodon puolesta. Sillä voidaan epäilemättä puolustaa Irlannin perustuslaillista kantaa ja tukea Irlannin hallitusta sekä rauhoitella niitä ehdokasvaltioiden poliitikkoja ja vähiten kehittyneiden maiden edustajia, jotka ovat ottaneet yhteyttä moniin Euroopan toimielinten jäseniin ja ilmaisseet syvän huolensa asetuksen eräiden termien mahdollisesta tulkinnasta.
Kuten me kaikki tiedämme, Euroopan unionilla ei ole laillisia valtuuksia päättää aborttien rahoituksesta tai rahoittaa niitä jäsenvaltioissa. Sillä ei ole siihen laillista oikeutusta myöskään maailman köyhimmissä maissa, mutta tämä ei poista naisilta heidän oikeuttaan mahdollisimman korkeatasoiseen sairaalahoitoon äitiyskuolleisuuden ja sairauksien ehkäisemiseksi. Tätä kannatan ehdottomasti.
Tämän tarkistuksen sanamuodossa ei ole ristiriitaa. Se selventää parlamentin, komission ja neuvoston aikeita siten, ettei epäilyille jää sijaa. Näistä syistä pyytäisin tukea tarkistukselle 53.

Nielson
Arvoisa puhemies, olen varma, että jos tämä asetus hyväksytään, kuten kehitysyhteistyövaliokunnassa on sovittu, parlamentti antaa meille mahdollisuuden rahoittaa toimia sekä virastoja, jotka pyrkivät täyttämään kansainvälisiä kehitystavoitteita naisten vaikutusmahdollisuuksien lisäämiseksi sekä imeväisten, lasten ja äitien kuolleisuuden vähentämiseksi. 
Kehitysyhteistyövaliokunnan äänestyksessä hyväksytyt tarkistukset ovat saaneet laajan tuen, ja ne parantavat ja selventävät asetustekstiä muuttamatta sen päätavoitteita. Näin ollen komissio antaa niille tukensa. 
Minun ei ole mahdollista ilmoittaa komission virallista kantaa rahoitusesitystä koskeviin tarkistuksiin 46 ja 47, koska laajemmat määrärahoja koskevat neuvottelut ovat vielä kesken. Tämä ei kuitenkaan käsittääkseni anna aihetta toiseen käsittelyyn. Uskon, että löydämme jonkin ratkaisun.

Täysistunnossa käsiteltäväksi jätetyt uudet tarkistukset 48, 49, 50, 51, 52 ja 53 vääristävät asetuksen kohdetta ja sisältöä, joten komissio ei voi hyväksyä niitä. 
Jäsen Ribeiro e Castro ja muutamat muut jäsenet ovat huomauttaneet, että lainsäädäntö vaihtelee jäsenvaltioiden välillä. He puhuivat myös Euroopan unionin toimivaltuuksista näissä kysymyksissä. Olemme tukevalla pohjalla sen suhteen, mitä nyt on tapahtumassa. Emme keskustele jäsenvaltioiden aborttipolitiikasta, vaan kehitysyhteistyöpolitiikasta, ja esittämämme toimet ovat selkeästi kansainvälisten sopimusten mukaisia. Tähän pyritään kaikessa. Varoitan muuttamasta näitä keskusteluja joksikin aivan muuksi.
Jäsen Ribeiro e Castro totesi, että tarkistuksella 49 pyritään selkiyttämiseen. Olen eri mieltä, sillä se muuttaisi tuon kohdan sisältöä. Vaikka emme pidäkään tätä kokousta täyden päivänvalon aikaan, valoa on kuitenkin riittävästi seuraavan huomautuksen tekemiseen.
Nykyisessä asetustekstissä todetaan, ettei tukea anneta aloitteille, joilla kannustetaan sterilointiin tai raskauden keskeytykseen. Tarkistuksessa 49 todetaan, että "tämän asetuksen nojalla ei anneta tukea sterilointiin tai raskauden keskeytykseen". Tämä ei ole mikään selvennys, vaan muutos sisältöön. Asioista on puhuttava oikeilla nimillä. 
Vastauksena jäsen Ribeiro e Castron muihin huomautuksiin varoittaisin viljelemästä lainauksia, joita on hyvin vaikea vahvistaa. Tässä keskustelussa on jo ihan liikaa esitetty tällaisia lainauksia.
Yksi vahva syy pitäytyä kehitysyhteistyövaliokunnan päätöksessä, kuten jäsen Corrie ja muut - joiden kanssa olen yhtä mieltä - ovat todenneet, on se, että se yksinkertaisesti vastaa Kairossa saavutettua yksimielisyyttä. Jäsen Ó Neachtainille sanoisin, että voin yhtyä hänen huomautuksiinsa, jotka antavat tarkan kuvan kysymyksen luonteesta ja muotoseikoista, kuten on jo todettu. 
Kaikki muu, mikä eroaa kehitysyhteistyövaliokunnan yksimielisestä kannasta, poikkeaa Kairossa sovitusta, ja mitään tällaista en voi hyväksyä. Kehottaisin jatkamaan nykyisellä tiellä. Näistä kysymyksistä viime vuosina käytyjä kansainvälisiä keskusteluja seurattaessa on voitu toistuvasti havaita, että kaikki ehdotukset tai pyrkimykset taantua Kairon tavoitteista tai edetä siellä sovittua pidemmälle ovat olleet turhia. Tässä toinen hyvä syy siihen, miksi Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin on jatkettava nykyisellä tiellä. Toivon siis, että onnistumme jatkamaan entiseen malliin tässä kysymyksessä.
(Suosionosoituksia)

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, haluan puolustaa kunniaani. En usko, että komission jäsen halusi loukata minua. Koska monet kuitenkin tutustuvat pöytäkirjaan ja koska komission jäsen otti esille esittämäni lainaukset, haluan huomauttaa, ettei minulla ollut rajallisen puheaikamme vuoksi mahdollisuutta lukea ääneen kaikkea, mitä olisin halunnut.
Haluaisin sanoa julkisesti, että toimitan mielelläni komission jäsenelle asiakirjat, joita lainasin puheenvuorossani. Siten komissio voi tutustua niihin kokonaisuudessaan, mihin minulla ei täällä täysistunnossa ollut tietenkään mahdollisuutta.

Nielson
Näin voidaan minusta aivan hyvin tehdä, mutta kyse ei ole siitä, lainasiko jäsen Ribeiro e Castro noita kohtia oikein, vaan kyseisten lainausten oikeellisuudesta. Muistutin hetki sitten, että olemme maininneet tässä keskustelussa melkoisesti sellaista, joka antaa aihetta vahvoihin epäilyksiin. Tämän pyrin tuomaan esiin hyvää tarkoittavalla varoituksellani.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA 
(TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Gemelli (PPE-DE)
. (IT) Olemme tyytyväisiä kollegojen Sandbaek, Martens ja Ferrer työhön, kun otetaan huomioon erot lähtöasetelmien välillä.
Meidän pitäisi aina tiedostaa kykymme laatia sellaisia tekstejä, joissa ihmisoikeuksien, yksilön koskemattomuuden, itsemääräämisoikeuden ja yksilön vastuun kunnioittaminen ovat ensisijaisia vaatimuksia. Näin ollen julma abortti yleisenä perhesuunnittelun välineenä on suljettava pois. Asetus, jonka tavoitteena on terveyden suojelu, ei voi kääntyä itseään vastaan ja vastustaa elämää, joka on jokaisen ihmisen perusoikeus hedelmöityksestä asti. 
Toinen yleinen huomio koskee jäsenvaltioiden suhtautumista näihin keinoihin, jotka kuvastavat sitä vastuuta, jota jokaisen valtion, jokaisen yhteisön ja jokaisen yksilön on kannettava elämän suojelemiseksi. Kehitysmaiden hallitusten on yhdessä rahoittajamaiden tukemana vastattava tiedottamisesta, koulutuksesta ja sopivista välineistä sekä kannustettava yksilöitä ottamaan vastuuta, jotta kansat saataisiin vapautettua tietämättömyydestä, tabuista, taikauskoista ja alhaiselle kehitystasolle tyypillisistä vanhakantaisista tavoista. 
Viimeinen huomioni koskee naisten alistumista miesten valtaan. Vallankäytön hierarkiaan perustuva kulttuuri olisi saatava lopullisesti kitketyksi koko maailmasta nyt kolmannella vuosituhannella. Kolmannelle vuosituhannelle on ominaista tietoon ja tietämykseen perustuva kulttuuri, joten nyt olisi taattava mahdollisuudet vapaaseen ajatustenvaihtoon. Naisten on voitava käydä vuoropuhelua miesten kanssa ilman minkäänlaista seksismiä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Harbourin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0026/2003) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Sisämarkkinoiden strategian katsaus vuodeksi 2002 - Lupauksista toimintaan (KOM(2002) 171 - C5-0283/2002 - 2002/2143(COS)).
Harbour (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minulle on suuri ilo voida esitellä mietintöni, vaikka jo toista kertaa peräkkäin puhun päivän viimeisessä keskustelussa. Haluan esittää valiokunnan kaikkien kollegoideni puolesta istuntopalvelulle toiveen siitä, että se antaisi vastaisuudessa sisämarkkinoita koskeville kysymyksille huomattavasti näkyvämmän sijan.
Kuten totesitte johdantopuheenvuorossanne, mietintöni koskee sisämarkkinoita koskevaa komission strategiaa ja siirtymistä lupauksista toimintaan. Tämä on puheenvuoroni pääaiheena. Haluan kuitenkin muistuttaa, että olen ollut käsittelemässä myös lukuisia muita asiakirjoja, jotka komission jäsen on meille viime kuukausina toimittanut. Olen ollut mukana käsittelemässä myös toista kaksivuotiskertomusta vastavuoroisen tunnustamisen periaatteesta, kertomusta palvelujen sisämarkkinatilanteesta sekä komission työasiakirjaa N:o 11 sisämarkkinoiden tulostaulusta. Viimeksi mainittu on hyvin värikäs asiakirja, johon te kaikki olette varmasti tutustuneet. 
Ennen kuin ryhdyn puhumaan mietinnön sisällöstä, sanoisin vain, että minulle on suuria kunnia seurata erittäin hyvää ystävääni Palaciota valiokunnan esittelijänä sisämarkkinastrategiaa koskevassa kysymyksessä. Palacio hoiti erinomaisesti valiokunnan puheenjohtajan tehtäviä ja teki valtavasti työtä sisämarkkinoiden eteen. Nyt hän on ottanut hoitaakseen hieman korkeamman viran Espanjan ulkoministerinä. 
Minulla on ollut kunnia työskennellä tämän mietinnön parissa onnellisen sattuman ansiosta ajankohtana, jona sisämarkkinoiden luomisesta on kulunut kymmenen vuotta. Olimme hyvin tyytyväisiä voidessamme vastaanottaa komission jäsenen Bolkesteinin sekä kilpailukykyä käsittelevän neuvoston puheenjohtajan Bensonin parlamenttiin viime vuoden marraskuussa. Haluan kiittää heitä molempia siitä, että he ovat niin antaumuksellisesti edistäneet sisämarkkinoiden asiaa tuona aikana. Komission jäsen Bolkestein kehotti meitä silloisessa puheenvuorossaan laatimaan kunnianhimoisen ja tehokkaan mietinnön. Olen mielestäni onnistunut siinä, mutta en olisi kyennyt siihen ilman kollegojeni laajaa tukea. Olen varma, että mietintö saa huomenna parlamentin suuren enemmistön tuen, tulette sen näkemään. Haluan kiittää erityisesti varjoesittelijä McCarthya, joka teki monia arvokkaita ehdotuksia, jotka sisällytimme mietintöön, ja kollegaani, entistä puhemiestä Gil-Robles Gil-Delgadoa, joka teki niin ikään arvokkaita ehdotuksia. Esitän kiitokseni myös talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijalle David Martinille, joka teki monia huomautuksia, jotka sisällytimme mietintöön. Toivon, että hänen mielestään olemme tehneet oikeutta myös hänen panokselleen. 
Olen hieman pettynyt siihen, että liberaalien tuolit ovat tänään tyhjät. Toivottavasti heidän poissaolonsa on merkki siitä, että he ovat tyytyväisiä työhömme. Arvoisa komission jäsen, koska he kuitenkin kuuluvat samaan puolueryhmään kanssanne, toivon, että mainitsette tästä heille huomenna.
Painottaisin seuraavaksi eräitä mietinnön kohtia. Mietinnön ajoittaminen tähän hetkeen ei ole mikään sattuma, kun olemme valmistautumassa talousalan huippukokoukseen ja käyneet tämänaamuista keskustelua. Keskeinen suosituksemme on, että - arvoisa komission jäsen, toivomme teidän puhuvan tästä tuossa huippukokouksessa, jotta neuvosto kiinnittäisi siihen huomiota - sisämarkkinoiden loppuun saattamisesta tehtäisiin ensisijainen tavoite vuoden 2003 talousalan huippukokouksessa. Sanojen ja tekojen välinen epäsuhta, kuten te osuvasti totesitte, arvoisa komission jäsen, on saatava korjattua. Haluamme, että kilpailukykyä käsittelevä uusi neuvosto käsittelisi näitä kysymyksiä perusteellisesti ja saisi aikaan muutoksen. Toki haluamme myös korjausta tulostauluissanne paljastuneisiin puutteisiin, jotka koskevat sisämarkkinalainsäädännön saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. Vaadimme lisäksi entistä ripeämpiä ja tehokkaampia toimia silloin, kun sääntöjä laiminlyödään. Sisämarkkinoita koskevien asetusten tarpeettoman pitkälle viedyn soveltamisen ongelmia on pohdittava osana sääntelyn parantamiseen pyrkivää aloitetta. Myös kysymys yhteensopivuudesta sisämarkkinoiden kanssa on sisällytettävä arviointiprosessiin. 
Kehotamme etenemään ripeästi palvelujen sisämarkkinoita koskevassa strategiassa. On selvää, että tästä prosessista tulee vaikea, mutta se on elintärkeä. Se käsittää vastavuoroista tunnustamista koskevia tärkeitä näkökohtia yhdenmukaistamiskysymyksen rinnalla. Jäsenvaltioiden olisi omaksuttava nykyistä paljon kypsempi asenne vastavuoroisen tunnustamisen hyödyntämiseen muiden välineiden rinnalla sisämarkkinoiden toteuttamisessa. Valiokuntamme on täysin tyrmistynyt siitä, että myynninedistämistä koskeva asetus, joka olisi ihanteellinen vastavuoroisen tunnustamisen väline sisämarkkinoilla, on jäänyt jumiin neuvoston käsittelyyn. Toivomme teidän välittävän myös tämän viestin. 
Lopetan puheenvuoroni ottamalla esille kaksi tärkeää kohtaa. Ensinnäkin toivomme, arvoisa komission jäsen, että ottaisitte kanssamme osaa sisämarkkinoita käsittelevän toisen, ennen vuoden 2003 loppua pidettävän foorumin järjestämiseen. Meillä on tuossa foorumissa mahdollisuus juhlistaa kymmenen uuden valtion tuloa sisämarkkinoille. Toivomme foorumiin kuluttajia, yritysten edustajia, jäsenvaltioiden hallitusten edustajia ja komission jäseniä sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi.
Toivomme, että saatte neuvoston tuella selkeän tuenilmauksen sisämarkkinoiden loppuun saattamiseksi niiden 10-vuotispäivänä. Olemme siis olleet kunnianhimoisia ja tehokkaita, joten kehotamme neuvostoa omaksumaan samanlaisen asenteen.
Bolkestein
Arvoisa puhemies, tämä on hyvin tärkeä aihe, sillä kyse on yhdestä Euroopan unionin peruspilarista.
Haastoin viime marraskuussa parlamentin esittämään rohkeita uusia ajatuksia sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi. Harbourin mietintö vastaa haasteeseen yli odotusten.
Sisämarkkinat ovat 10-vuotisen olemassaolonsa aikana luoneet meille 2,5 miljoonaa uutta työpaikkaa ja lisänneet vaurautta kumulatiivisesti 900 miljardilla eurolla. Tämä ei kuitenkaan riitä. 
Tiellämme on vielä liian monia esteitä. Laajentumisen vuoksi tien avaaminen on entistäkin tärkeämpää. Kuka tahansa insinööri tietää, että jos rakennukseen lisätään muutama kerros, mistä itse asiassa laajentumisessa on kyse, on varmistettava, että perustukset ovat tarpeeksi lujat.
Näin ollen pääpaino on tulevassa keskipitkän aikavälin sisämarkkinastrategiassa vuosiksi 2003-2006. Tässä asiakirjassa, jonka komissio esittelee huhtikuussa, korostetaan "paluuta olennaiseen". 
"Paluussa olennaiseen" keskeisellä sijalla on lainsäädännön täytäntöönpano. Olen iloinen siitä, että parlamentti kannattaa komission täytäntöönpanovallan lisäämistä tulevassa hallitustenvälisessä konferenssissa. Harbourin mietinnössä myös kehotetaan komissiota laskemaan lainsäädännön täytäntöönpanon viivästymisestä aiheutuvat taloudelliset kustannukset. Ymmärrän ajatuksen mielekkyyden, mutta tuo viivästyminen on alati muuttuva haaste, joka liittyy erilaisiin direktiiveihin, joilla on ajan mittaan erilaiset taloudelliset vaikutukset. Olen kuitenkin kehottanut yksikköjäni tutkimaan tällaisen laskennan toteuttamiskelpoisuutta, ja kerron teille tuloksista mahdollisimman pian.
Sisämarkkinoilla kaupankäynti ei ole vielä yhtä vaivatonta kuin jäsenvaltioissa. Rajat ovat yhä olemassa, eivät kenties käytännössä, mutta ainakin viranomaisten mielessä, sillä he eivät vielä useinkaan ajattele tai toimi eurooppalaisittain. Kaipaamme kenties hieman järjestystä asenteiden muuttamiseksi. Kuten varmaan tiedätte, komission ensisijaisena tavoitteena on tehdä vuoden loppuun mennessä ehdotus monialaisesta säädöksestä, jolla voidaan poistaa palvelumarkkinoiden esteet. Tutkimme myös keinoja tavarakaupan helpottamiseksi.
EU:n kansalaisille ja yrityksille on tiedotettava niiden oikeuksista sisämarkkinoilla nykyistä enemmän ja tehokkaammin. Harbourin mietinnössä kehotetaan järjestämään toinen sisämarkkinoita käsittelevä foorumi, joka toimisi yhteydenpitovälineenä kansalaisten suuntaan. Kannatan ajatusta toisen foorumin järjestämisestä ja ottaisin siihen mielelläni osaa, jos saan kutsun!
Toinen ensisijainen tehtävä on verotusesteiden poistaminen. Olen tyytyväinen, että parlamentti tukee komission tiedonantoja henkilöiden ja henkilöautojen verotuksesta, joka on tärkeä aihe jäsen Vataselle, joka puhui kanssani pitkään aiheesta. Arvostan sitä tarmokkuutta, jolla hän vie asiaa eteenpäin. Komissio aikoo esittää tämän vuoden kuluessa ehdotuksia arvonlisäverosääntöjen uudistamiseksi ja yksinkertaistamiseksi ja siten yritysten, etenkin pk-yritysten, verotaakan keventämiseksi.
Tämä luettelo ei ole kattava. Me kaikki tiedämme, että sisämarkkinoihin liittyy moninaisia kysymyksiä, joten otamme edelleen vastaan ehdotuksia. Työskentelisin mielelläni yhdessä parlamentin kanssa tulevina kuukausina, jolloin strategiamme alkaa hahmottua.
Puheenvuoroni lopuksi toteaisin kannattavani Harbourin mietinnön 1 kohtaa, jossa todetaan, että sisämarkkinoiden loppuun saattaminen on asetettava ensisijaiseksi tavoitteeksi kevään huippukokouksessa tänä vuonna. Olen tästä täysin samaa mieltä Harbourin kanssa ja kehotan parlamenttia tekemään kaikkensa, jotta näin myös tapahtuu.
Martin, David (PSE)
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan onnitella esittelijä Harbouria hänen mietinnöstään ja kiittää häntä siitä, että hän sisällytti siihen lukuisia talous- ja raha-asioiden valiokunnan näkemyksiä.
Talous- ja raha-asioiden valiokunta on yleisesti ottaen samaa mieltä sisämarkkinoiden tilaa koskevasta näkemyksestä, jonka komissio esittää kolmannessa vuosikertomuksessaan. Olemme komission tavoin harmissamme siitä, että vain noin puolet kohdennetuista toimista on saatettu päätökseen mietinnössä tarkastellun ajanjakson aikana. Emme kuitenkaan hyväksy komission väitettä siitä, että neuvosto ja parlamentti olisivat yhtä lailla syyllisiä tähän epäonnistumiseen.
Luetteloon, jonka komissio itse esittää kertomuksessaan, sisältyy kahdeksan esimerkkiä tavoitteista, joita emme ole onnistunet saavuttamaan. Kuusi näistä epäonnistumisista on selkeästi neuvoston syytä, ja vain kaksi voidaan panna osittain Euroopan parlamentin syyksi. Näin ollen kehotamme komissiota painostamaan neuvostoa, jotta tämä esittelisi kevään huippukokouksessa selkeät ensisijaiset tavoitteet ja aikataulun niiden sitoumusten toteuttamiselle, joita se on tehnyt yhtenäismarkkinaohjelman yhteydessä. 
Talous- ja raha-asioiden valiokunta kannattaa katsaukseen sisältyvien kohdennettujen toimien jakoa neljään ryhmään, joita ovat markkinoiden nykyaikaistaminen, yritysten toimintaolosuhteiden parantaminen, kansalaisten tarpeiden täyttäminen ja laajentumisen jouduttaminen. Markkinoiden nykyaikaistamisessa kannatamme etenkin kehotusta vauhdittaa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman käyttöönottoa. Rahoituspalvelut ovat Euroopan talousjärjestelmän moottori, joten yhdymme komission näkemykseen siitä, että aidosti yhdentynyt rahoitussektori voisi lisätä vuosittain EU:n bruttokansantuotetta 0,5-0,7 prosenttia eli huikeat 43 miljardia euroa vuodessa. 
Yritysten toimintaolosuhteiden parantamisessa kannatamme erityisesti tavoitetta, jolla pyritään varmistamaan, että yksityinen osakeyhtiö voidaan perustaa kaikissa jäsenvaltioissa 18 työpäivässä siten, että perustamiskustannukset ovat korkeintaan 213 euroa.
Kansalaisten tarpeiden täyttämistä koskevan tavoitteen osalta pidämme myönteisenä sitä, että pääpaino on asetettu työntekijöiden vapaan liikkuvuuden edistämiseen erityisesti eurooppalaisen sairausvakuutuskortin avulla ja parantamalla akateemisten ja ammatillisten tutkintotodistusten vastavuoroista tunnustamista.
Lopuksi sanoisin laajentumisen jouduttamisesta, että meistä komission olisi nyt kiireesti tutkittava ehdokasvaltioiden hallinnollisia valmiuksia varmistaa sisämarkkinalainsäädännön noudattaminen.
Kuten komission jäsen itsekin on todennut, sisämarkkinoiden toteuttaminen ja siinä saavutettu edistys vuoden 1992 jälkeen on ollut merkittävää, mutta meillä ei ole vielä aihetta tyytyväisyyteen. Komission puoleksitoista vuodeksi eteenpäin laatimat suuntaviivat ovat mielestämme käyttökelpoisia. Valiokuntani ja varmasti koko parlamentti tukevat komissiota sen asettamien tavoitteiden täyttämisessä.
Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, tämä on kolmas kerta lähipäivien sisällä, kun keskustelemme sisämarkkinoiden merkityksestä. Maanantaina keskustelimme Davosin talousfoorumin vaikutuksista ja tänään olemme jo keskustelleet Eurooppa-neuvoston kevään huippukokouksesta. Molemmissa keskusteluissa, joissa käsiteltiin lähinnä sisämarkkinoiden tulevaisuutta ja Lissabonin tavoitteita, tehtiin selväksi sisämarkkinoiden merkitys meille. Sekä komission jäsen että kymmenen viime vuoden tase todistivat ja osoittivat sisämarkkinoiden kaikille Euroopan kansalaisille tuomat edut talouskasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn kannalta. Näistä selvistä eduista huolimatta sisämarkkinat eivät ole vielä valmiit ja niillä on vielä monia puutteita. Täällä viitattiin siihen, että puolet tavoitteista on vielä täyttämättä, kehitys on vähäisempää kuin mihin pyrittiin ja että 2,1 prosenttia kaikista sisämarkkinadirektiiveistä on vielä saattamatta osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Näin ollen kehotamme komissiota ja neuvostoa hyödyntämään kaikkia saatavilla olevia vaihtoehtoja, myös seuraamuksia, yhteensovittamista ja lakialoitteita niiden tavoitteiden toteuttamiseksi, joihin olemme yhdessä sitoutuneet. Lissabonin tavoitteet ovat kunnianhimoiset, joten niihin pääseminen edellyttää toimivia sisämarkkinoita sekä kasvu- ja vakaussopimuksessa pitäytymistä.
Lähinnä sisämarkkinat sekä kasvu- ja vakaussopimus ovat ne välineet, joilla Lissabonin tavoitteet voidaan saavuttaa vuoteen 2010 mennessä. Niiden merkitys on siinä, että ne tekevät pitkäaikaisista tavoitteista uskottavia. Juuri näillä välineillä voidaan vaikuttaa keskeisellä tavalla siihen, miten uskottavina kansalaiset, yritykset ja työntekijät eurooppalaisia päämääriä pitävät. 
Huippukokouksissa tehtyjen hurskaiden lupausten ja kansalliseen lainsäädäntöön saattamisen välillä on räikeä ristiriita, joten vaadimme, että kaikki sisämarkkinoita koskevat direktiivit on saatettava osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä. Vaadimme, että komissio vastaa tämän prosessin koordinoinnista ja että sen oikeutta tehdä lakialoitteita laajennetaan. Kyse ei ole enää syyllisten etsimisestä, vaan lyhyen aikavälin tavoitteiden ja vastuualueiden erittelemisestä pyrittäessä kohti kokonaisvaltaista tavoitetta. Kyse on veropolitiikasta ja sen moninaisista toimivaltuuksista, jotka yhä vääristävät kilpailua ja asettavat uusia esteitä. Kyse on niiden vaikutusten tarkastelusta, joita laajojen sisämarkkinoiden asteittainen toteutuminen kohdistaa pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Kyse on luonnollisesti myös rahoituspalvelujen sisämarkkinoista, joiden osuus yksistään on 1,1 prosenttia eli 130 miljardia euroa talouskasvusta, ja kyse on niin ikään palvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta. Meillä on vielä paljon tehtävää, ja vaikka tase osoittaa meidän olevan oikealla tiellä, meidän ei pidä hidastaa vauhtia eikä pysähtyä vaan löydettävä uutta puhtia. Näin ollen kiitän esittelijää näiden asioiden valaisemisesta niin vaikuttavalla tavalla sekä uusien tavoitteiden määrittelemisestä.
Miller (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä esittelijälle osoitettuihin onnitteluihin sen työn johdosta, jota hän on tehnyt tämän mietinnön parissa.
Minusta on aina hieman kummallista, että päädymme keskustelemaan kenties yhdestä tärkeimmästä lainsäädännön osasta, joka Euroopan unionissa on hyväksytty, näin keskiviikkoiltaisin "yövuorossa", jossa esittelijä Harbour ja minä olemme niin useasti olleet läsnä, mutta tämä näyttää olevan parlamentin yleinen toimintatapa.
Sisämarkkinoiden perustamisesta tulee juuri nyt kuluneeksi kymmenen vuotta. Niiden loppuun saattamisessa on tuona aikana edetty huomattavasti. Paljon on kuitenkin vielä tehtävää. Esteitä on vielä paljon, ja nämä esteet koskevat kauppaa. Jos tarkastellaan jäsenvaltioiden erilaisia verotusjärjestelmiä, olipa kyse sitten välillisistä tai välittömistä veroista, voidaan huomata, että kaikkia käytetään kaupan esteinä. Myös jäsenvaltioiden erilaista työlainsäädäntöä on käytetty kaupan esteenä. Myös epäonnistumistamme päättää yhteisöpatentista on käytetty kaupan esteenä, mutta tässä asiassa ratkaisu on omissa käsissämme. 
Tavaroiden vapaa liikkuvuus ei kuitenkaan ole ainoa asia, josta meidän olisi syytä kantaa huolta. Meidän olisi oltava huolissamme myös työntekijöiden eli työvoiman vapaasta liikkuvuudesta. Keskustelemme parhaillaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa ammatillisten tutkintotodistusten vastavuoroisesta tunnustamisesta. Mitä pikemmin ongelma ratkaistaan, sitä pikemmin saadaan jälleen yksi este poistettua.
Nykyisessä ilmapiirissä on kuitenkin vielä yksi este, nimittäin syyskuun 11. päivän jälkeisen pelon ja epäilyksen ilmapiiri, joka oli kyllä olemassa kenties jo aiemmin. Tämä rajoittaa työntekijöiden vapaata liikkuvuutta. Emme voi sallia sitä, että rakennamme itse Euroopasta eräänlaisen suljetun linnoituksen asettamalla sisäisiä esteitä.
Minusta oli mielenkiintoista kuulla, mitä komission jäsenellä oli sanottavaa. Hänen velvollisuutenaan on kuitenkin tutkia tarkoin kunkin jäsenvaltion tilannetta ja pohtia, missä asioissa ne jarruttavat sisämarkkinoiden loppuun saattamista omilla, sisämarkkinoita pilkkaavilla säännöillään samalla kun ne suitsuttavat sisämarkkinoiden etuja. Tällä pyritään lähinnä lyhytaikaisen poliittisen edun saamiseen.
Meillä on nyt mahdollisuus toteuttaa sisämarkkinoiden loppuun saattaminen. Arvoisa komission jäsen, haastoitte parlamentin laatimaan tehokkaan mietinnön, jonka olette nyt saanut. Me puolestamme haastamme teidät saattamaan työn loppuun ja tuemme teitä siinä.
Bordes (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, mietinnössä parlamenttia kehotetaan tukemaan komission sisämarkkinastrategiaa, jolla pyritään yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden omat markkinat. Esittelijä on huolestunut ristiriitaisesta tilanteesta, jossa aikomuksena on saattaa päätökseen koko Euroopan markkinoiden yhdentyminen mutta jossa jäsenvaltiot kuitenkin epäröivät. Euroopan unionin työväkeä ei kuitenkaan todellakaan huoleta tämä, vaan joukkoirtisanomisten vyöry. Niistä vastuussa olevat suuryritykset eivät ole tarvinneet parlamenttiäänestystä ollakseen samaa mieltä tästä kysymyksestä.
Joukkoirtisanomisia toteuttavat suuryritykset, kuten ranskalainen Airlib, tai suuret monikansalliset yritykset, kuten Daewoo, ACT, Arcelor, Pechiney tai Fiat, jotka toimivat useassa Euroopan maassa ja joiden nykyisillä tai entisillä osakkeenomistajilla on varaa rahoittaa niiden ihmisten työpaikkojen ylläpitäminen, jotka he lähettävät työttömyysjonoihin. Minun puolestani suuryritykset saavat ihan rauhassa toteuttaa rakenneuudistuksiaan. Minusta on kuitenkin pöyristyttävää, että rakenneuudistusten takia näiden yritysten työntekijät joutuvat työttömiksi ja elämään köyhyydessä, mitä en voi hyväksyä. Osakkeenomistajien olisi kannettava kustannukset, ei työntekijöiden. Yritysten tekemillä voitoilla ja osakkeenomistajien pääomalla pitäisi voida ensisijaisesti varmistaa työntekijöiden työpaikat ja palkat.
McCarthy (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin annan tunnustukseni esittelijä Harbourille, vaikka yritämme lunastaa lupauksemme tänä iltana aikaan, jolloin suurin osa ihmisistä on jo mennyt nukkumaan. Olen hyvin kiitollinen Harbourille paitsi siitä, että hän puhui kovin ylevästi mietinnön parissa tekemästäni työstä, myös siitä, että hän hyväksyi niin monia niistä lukuisista tarkistuksista, joita olin jättänyt käsiteltäväksi. 
Olen erityisen kiitollinen Harbourille siitä, että hän hyväksyi aloitteeni, jossa esitin, että jäsenvaltioita kehotetaan uudistamaan kevään taloushuippukokouksessa sitoutumisensa sisämarkkinoiden viimeistelemiseen niiden kymmenentenä vuotena siten, että ne allekirjoittavat juhlallisen julistuksen aiheesta. Toivon, että puheenjohtajavaltio Kreikka ja komissio hyväksyvät tämän aloitteen. 
Aloitetta tarvitaan, sillä kouluarvosanalla mitattuna jäsenvaltiot eivät saisi kiitettävää arvosanaa, vaan pikemminkin maininnan siitä, että ne kykenisivät parempaan, paljon parempaan. Marraskuisesta tulostaulusta ilmenee epäonnistumisemme lupausten täyttämisessä. Olemme pettäneet yritykset, koska kaupan esteet eivät ole vähentyneet. Olemme tuottaneet pettymyksen kuluttajille, jotka eivät monillakaan aloilla hyödy suuremmasta tavaravalikoimasta tai halvemmista hinnoista. Olemme ottaneet takapakkia pyrkimyksissämme saavuttaa tavoite, jonka mukaan Euroopasta on määrä tehdä maailman kilpailukykyisin talous vuoteen 2010 mennessä. 
Tulevissa tulostauluissa olisi ilmoitettava paitsi sisämarkkinalainsäädännön määrälliset edut myös lainsäädännön täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuneet kustannukset, kuten esittelijä Harbour on esittänyt. Komission olisi laadittava perusteellinen arvio siitä, minkä vuoksi jäsenvaltiot eivät ole kyenneet panemaan täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä, ja sen on kerrottava tämän perimmäinen syy. Onko kyse vain kansallisesta protektionismista? Johtuuko epäonnistuminen kuluttajansuojaa koskevista huolenaiheista vai jäsenvaltioiden hallinnollisesta kyvyttömyydestä? Kannatan ankaria seuraamuksia, nopeita toimia, tiukkoja määräaikoja ja tehokkaita pelotteita tapauksissa, joissa yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa on laiminlyöty. Arvoisa komission jäsen, muutoin pelkään pahoin, että keskustelemme täällä vielä kymmenenkin vuoden kuluttua tarpeesta saattaa sisämarkkinat päätökseen.
Rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden loppuun saattaminen kertaheitolla edistäisi EU:n talouskasvua 1,1 prosenttia. Se lisäisi Euroopan vaurautta 130 miljardilla eurolla ja alentaisi yritysten pääoman hankintakustannuksia 0,5 prosenttia. Yritysostotarjousdirektiivillä on merkittävä sija rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoilla, mistä tiedän teidän olevan yhtä mieltä, arvoisa komission jäsen. Minäkin katson, että meidän täällä parlamentissa olisi saatava tuo direktiivi mahdollisimman pian hyväksytyksi.

Gil-Robles Gil-Delgado (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä muihin ja onnitella esittelijä Harbouria hänen mietinnöstään, joka on hyvin kattava ja josta on neuvoteltu osoittaen kiitettävää halukkuutta päästä yksimielisyyteen.
Olen pyrkinyt yhteistyöhön mietinnön perustavoitteissa, joista voin sanoa olevani täysin samaa mieltä, ja tietyissä tarkistuksissa, sillä ajattelin, että joidenkin kohtien lisääminen olisi hyödyllistä.
Ensimmäinen on sopusoinnussa jäsen Martinin hetki sitten teollisuusvaliokunnan puolesta pitämän puheenvuoron kanssa ja liittyy tasavertaisen kohtelun hylkäämiseen - esittelijä toimi tässä hyvin kekseliäästi. Komissio, parlamentti ja neuvosto ovat epäilemättä käsitelleet hätäisesti niitä syitä, jotka ovat viivästyttäneet joidenkin sisämarkkinasääntöjen toteutumista. Meillä kotimaassa on tapana sanoa, että "kunkin kynttilänjalan olisi tuettava kynttiläänsä", joten meitä kaikkia ei pitäisi arvostella tasavertaisesti kysymyksissä, joissa vastuumme eroaa toisistaan. 
Toinen näkökohta koski tarvetta - tässä Harbour oli heti samaa mieltä - sisällyttää työntekijäjärjestöt mietinnön siihen kohtaan, jossa vaadittiin ja vaaditaan edelleen ottamaan kuluttajajärjestöt ja työnantajajärjestöt mukaan yhteistyöhön. Tämä yhteiskunnan kaikkien tahojen mukanaolo on mielestämme tärkeää niille, joiden poliittinen oppijärjestelmä muodostuu sosiaalisesta markkinataloudesta. Haluaisin lainata komission jäsentä, sillä hän totesi, että niin kauan kuin kaikki Euroopan yhteiskunnan aktiiviset osat sivuuttavat sisämarkkinoiden ajatuksen, mitkään kuviteltavissa olevat säännöt ja toimet eivät riitä toteuttamaan sisämarkkinoita. Jos yhteiskunta sen sijaan osallistuu, tämän tavoitteen saavuttaminen on paljon helpompaa. 
Esittelijä hyväksyi myös pyyntöni siitä, että olisi kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota pienten yritysten perustamisen nykyisiin esteisiin ja näiden esteiden voittamiseen tarvittaviin aloitteisiin. Arvoisa puhemies, voimme jatkaa loputtomiin suuryritysten työllisyydestä, mutta pienet ja keskisuuret yritykset ovat niitä, jotka tarjoavat todella runsain mitoin työtä Euroopan unionissa. Meidän on varmistettava, että nuo yritykset voidaan integroida esteittä sisämarkkinoille, kuten jäsen Karas totesi.
Lopuksi haluan antaa tunnustukseni edistykselle, jota komission jäsenen de Palacion työn ansiosta - tämä on reilusti todettava - on saavutettu kaasu-, sähkö- ja lentoliikennealan vapauttamisessa, ei "vapautuksessa", kuten espanjankielisessä tekstissä virheellisesti todetaan. Haluan kiittää esittelijä Harbouria näiden kohtien sisällyttämisestä sekä siitä myönteisestä tavasta, jolla hän sisällytti esittämäni tarkistuksen 40 perussisällön mietinnön 33 kohtaan. Arvoisa puhemies, haluan sanoa ohimennen ja parlamentin yksiköille tiedoksi, että englanninkielisen tekstin 33 kohtaa ei ole espanjankielisessä tekstissä, johon se pitäisi lisätä.
Näin ollen aion äänestää tämän erinomaisen mietinnön puolesta, ja onnittelen siitä jälleen kerran Harbouria. Kiitän häntä myös hänen ystävällisistä sanoistaan Palaciolle, ei komission jäsenelle de Palaciolle vaan tämän ulkoministerinä toimivalle sisarelle, joka on osallistunut sisämarkkinoiden toteuttamiseen täysipainoisesti.
Bolkestein
Arvoisa puhemies, kiitoksia, että annoitte minulle vielä yhden puheenvuoron. Keskityn vastauksessani muutamaan pääkohtaan.
Ensinnäkin olen tyytyväinen siihen, että puheenvuoron täällä käyttäneet jäsenet antoivat kenties yhtä lukuun ottamatta tukensa esittelijä Harbourin laatimalle mietinnölle ja että he tukevat myös hyvin selkeästi ja voimakkaasti sisämarkkinoiden käsitettä yleisesti. Komissio ei ilman parlamentin tukea tietäisi, mitä sen pitäisi tehdä sisämarkkinoiden edistämiseksi. Voin vakuuttaa esittelijä Harbourille, että aion kertoa liberaalikollegoilleni, mistä he jäivät tänä iltana paitsi. Esittelijä Harbour varmaan muistaa, että liberaalien tuoma täydennys parlamenttiin on jonkin verran pienempi kuin hänen oma puolueryhmänsä. Itse olen tästä pahoillani, mutta se on mitä se on. 
Sekä esittelijä Harbour että esittelijä Martin ovat viitanneet Eurooppa-neuvostoon. Eurooppa-neuvosto kehottaa toisinaan melko heppoisin perustein ministereitä hoitamaan omaan alaansa kuuluvia kysymyksiä, minkä jälkeen neuvostossa siirrytään yksityiskohtaisiin aiheisiin. Muistan, että noin vuosi sitten Eurooppa-neuvostossa todettiin, että yhteisöpatenttia koskeva ongelma pitäisi ratkaista mahdollisimman pian komissiossa ja neuvostossa. Mitään ei ole vielä tapahtunut. Ylimalkaisten kehotusten antamisesta neuvostossa ei ole juurikaan hyötyä. Toivon, että neuvostossa käsiteltäisiin enemmän ajankohtaisia kysymyksiä.
Esittelijä Harbour mainitsi myös myynninedistämistä koskevan kysymyksen. Komissio tekee varmasti parhaansa auttaakseen puheenjohtajavaltio Kreikkaa tekemään päätöksen tästä tärkeästä asiasta. Keskustelen aiheesta niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat hyvin huolestuneita tästä kysymyksestä. Ehdotus on mielestäni kuluttajansuojasta laaditun vihreän kirjan seurannan mukainen, kuten virkaveljeni Byrne ja minä olemme moneen otteeseen tehneet selväksi.
Esittelijä Martin puhui eurooppalaisesta sairausvakuutuskortista. Hän haluaa kenties kuulla, että komissio on mukana terveysalan toimissa. Ongelma koskee kansalaisia, jotka eivät pääse nopeasti hoitoon omassa maassaan, jolloin he joutuvat lähtemään ulkomaille hakemaan sitä. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi jokin aika sitten tuomion, jossa todettiin, että hoidon hakeminen ulkomailta pitäisi sallia, ja siitä olisi maksettava lisäksi korvausta potilaalle tämän oman kotimaan sääntöjen perusteella. Kyse onkin nyt siitä, pitäisikö potilaiden saada kotimaansa viranomaisten lupa hakea hoitoa ulkomailta.
Niin sanotussa korkean tason mietintäryhmässä järjestettiin viime viikolla kokous tästä tärkeästä aiheesta. Minä ja kollegani, komission jäsenet Diamantopoulou ja Byrne, osallistuivat siihen puolustaakseen periaatetta, jonka mukaan kysymys koskee myös sisämarkkinoita, sillä jos potilas lähtee hakemaan hoitoa ulkomailta, kyse on palvelujen tarjoamisen vapaudesta. Näin ollen asia koskee sisämarkkinoita ja hyvin läheisesti myös kansalaisia. Mikä onkaan ihmiselle tärkeämpää kuin hänen oma terveytensä? 
Esittelijä Martin haluaa varmaan kuulla tästä. Hän voi olla vakuuttunut siitä, että kollegani ja minä jatkamme määrätietoisesti työskentelyä tämän kysymyksen parissa, vaikka osa jäsenvaltioista on eri mieltä lähestymistavastamme. Tämä on eräänlainen este.
Palatakseni jäsen Karasin huomautukseen yhä jäljellä olevista verotusesteistä, voin todeta, ettei komissio lepää laakereillaan. Sovellamme rikkomisesta johtuvaa menettelyä etenkin tapauksissa, joissa jonkin jäsenvaltion kansalaiset saavat verohelpotuksia, jos he kuuluvat oman jäsenvaltionsa eläkerahastoon, mutta eivät saa niitä silloin, jos he kuuluvat jonkin toisen jäsenvaltion eläkerahastoon. Tässä on selkeästi kyse toisen jäsenvaltion kansalaisen syrjimisestä. Komissio on aloittanut hiljattain rikkomisesta johtuvat menettelyt asiassa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jo antanut eräässä nimenomaisessa asiassa syrjinnän tuomitsevan tuomion. Komissio aikoo päättäväisesti jatkaa sellaisten veroluonteisten esteiden poistamista, jotka vaikeuttavat sisämarkkinoiden toimintaa, mutta vain EY:n perustamissopimuksen sallimissa rajoissa. Kuten jäsenet varmaan ymmärtävät, verotuskysymykset edellyttävät yksimielisyyttä. Yksimielisyyden saavuttaminen 15 jäsenvaltion kesken on erittäin vaikeaa. Sen saavuttaminen 25 jäsenvaltion kesken olisi lähes mahdotonta. 
Totean jäsen McCarthyn tulostaulusta tekemästä huomautuksesta, että olisi hyvin tärkeää - vaikkakin kenties epämieluisaa - että jäsenvaltiot keskittyisivät jatkossakin omiin tehtäviinsä. Sisämarkkinoiden tulostaulu vastaa eräänlaista "pehmeää lainsäädäntöä", vertaispainostusta tai parasta käytäntöä. Se ei ole oikeudellinen väline, mutta se liittyy rikkomisesta johtuviin menettelyihin. Näin ollen aiomme jatkaa tulostaulujen laatimista. 
Kuten jäsen McCarthy totesi, meidän on tehtävä parhaamme Lissabonissa tehtyjen päätösten toteuttamiseksi. Lissabonin Eurooppa-neuvostossa todettiin mikrotaloudellisen rakennemukautusohjelman tarpeellisuus. Lupauksia ei ole täytetty, emmekä pärjää niin hyvin kuin meidän pitäisi. Esteitä syntyy itse asiassa useimmiten juuri neuvostossa. Totean hyvin säännöllisesti neuvostolle, että sen olisi nopeutettava toimintaansa. Tämä pätee myös jäsen McCarthyn ja muiden mainitsemaan yritysostotarjousdirektiiviin. 
Lopuksi haluan sanoa olevani täysin samaa mieltä Gil-Robles Gil-Delgadon kanssa siitä, että meidän olisi varmistettava, ettei pienten ja keskisuurten yritysten perustamiselle olisi esteitä. Niiden perustamiseen menee paljon enemmän aikaa Euroopassa kuin Yhdysvalloissa. Jos todella haluamme ohittaa Yhdysvallat pienten ja keskisuurten yritysten perustamiskysymyksessä, meidän on taattava, että toimimme jäsen Gil-Robles Gil-Delgadon osoittamalla tavalla.
Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.55.)


{'language': 'fi'}