Grønbog om markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske formål (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Anne Ferreira for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om grønbog om markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske og andre beslægtede politiske formål.
Anne Ferreira
ordfører. - (FR) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil først og fremmest gerne sige tak til skyggeordførerne og ordførerne for udtalelser for deres værdifulde bidrag.
Vi kan i dag være tilfredse med den afbalancerede betænkning, der blev vedtaget i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, som er resultatet af en fælles indsats. EU er uden tvivl engageret i miljøet, både internt og på internationalt plan.
Efter at have sat sig en række mål for at opfylde de uopsættelige miljøbehov, som vi står over for, skal EU finde måder, hvorpå disse kan nås. For at gøre dette har EU gennem årene vedtaget lovgivning, som regelmæssigt revideres, og som gælder i EU. EU investerer i forskning, højner den offentlige bevidsthed og tilskynder til god praksis blandt medlemsstaterne.
Nu foreslår vi at se på en anden mulighed, nemlig markedsbaserede instrumenter. Betænkningen er baseret på Kommissionens dokument, der indeholder en række forslag og idéer, som jeg hilser velkommen. For det første bestræber den sig på at forbedre en tekst, der efter min mening fokuserer lidt for meget på klimaændringer. Dette er bestemt et centralt spørgsmål, men vi må ikke se bort fra det overordnede billede og alle de felter af menneskelig aktivitet, der også har en meget vigtig indflydelse på miljøet.
Derudover havde jeg desværre ingen information fra høringen, som kunne have hjulpet os i vores arbejde. I grønbogen foreslår Kommissionen, at miljømålene nås til en lavere og rimelig pris. Dette burde være muligt med de økonomiske instrumenter, som desuden er en fleksibel måde til at nå de fastsatte mål.
Endelig foreslår betænkningen, at Kommissionen opstiller en handlingsplan eller et andet system for et markedsbaseret instrument for miljøet. Jeg har et spørgsmål til Kommissionen. Kan den fortælle os, hvilket stadie den har nået i sine diskussioner, og om de høringsresultater, som i øjeblikket er tilgængelige for den, vil styrke eller ændre forslagene i grønbogen? Jeg mener, at det er et meget vigtigt spørgsmål.
Hvad angår gennemførelsen af de markedsbaserede instrumenter, så må vi lade os styre af visse principper. Vi må naturligvis anvende "forureneren betaler"princippet, sikre, at de markedsbaserede instrumenter komplementerer hinanden og komplementerer andre instrumenter, samt at de er ensartede og passende for de dækkede områder. Dette er målet. Med andre ord, så skal vi ikke være systematiske, men vise en hel del opfindsomhed.
Hvad angår specifikke instrumenter, som jeg ikke har tid til at diskutere her, må jeg understrege, at Parlamentet er skeptisk over for forslaget om biologisk diversitet af den simple grund, at det for os virker vanskeligt, hvis ikke umuligt, at kompensere for et ret usædvanligt økosystem i et andet land.
Hvad angår internalisering af omkostningerne, så er dette et princip, som vi skal basere os på, og som vi skal gøre noget ved. I øjeblikket tages der meget lidt notits af miljøomkostningerne ved menneskelige aktiviteter, især industrielle og økonomiske aktiviteter, med andre ord, for at bruge et mere teknisk udtryk, de eksterne omkostninger. Transportsektoren er et typisk eksempel.
Jeg bemærker, at Kommissionen sidste juni skulle fremsætte et forslag til revidering af eurovignetdirektivet, særligt ved at gøre vejtransportafgiften variabel. Dette princip om variabilitet bør i stigende grad anvendes, når der udtænkes markedsbaserede instrumenter for miljøet. Kommissionen foreslår et lignende system for energiafgifter, hvor de vil bestå af to komponenter, en energikomponent og en miljøkomponent.
Hvis revideringen af direktivet opfylder sit formål, så bør det også sikre, at konkurrencen med andre transportformer genoprettes, og at der anvendes måder, som udleder mindre CO2.
Endelig er der ét forhold, som jeg gerne vil gøre særligt opmærksom på: den europæiske økonomis konkurrenceevne. Vi er naturligvis enige i dette, men vi skal være forsigtige. Det spørgsmål, som fremkommer her, er, om mangel på handling vil have sociale, økonomiske og miljømæssige omkostninger samt politiske omkostninger.
Androula Vassiliou
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke Parlamentet og især dets ordførere for den meget konstruktive reaktion på Kommissionens grønbog om markedsbaserede instrumenter.
Sidste år blev denne grønbog præsenteret af kommissær Dimas med det formål at igangsætte en bred offentlig debat om at fremme anvendelsen af markedsbaserede instrumenter til miljø- og energibeslægtede politiske formål inden for Fællesskabet. Grønbogen tager udgangspunkt i den udbredte opfattelse, at ikke blot markedsbaserede instrumenter, såsom skatter, afgifter og ordninger med omsættelige tilladelser, men også målrettede subsidier er en fleksibel og omkostningseffektiv måde til at nå givne politiske mål.
Det glæder mig, at Parlamentet støtter denne tilgang. Det glæder mig ligeledes at se, at Parlamentet deler den opfattelse, at markedsbaserede instrumenter ikke kan ses og anvendes isoleret og bør kombineres med regulerende instrumenter.
Parlamentets betænkning er et meget anvendeligt og meget omfattende bidrag til diskussionen om anvendelse af markedsbaserede instrumenter, både på fællesskabsniveau og på nationalt niveau. Dens rammer er endnu bredere, da den dækker spørgsmål, såsom grønnere bruttonationalprodukt og revision af EU's emissionshandelsordning. Selv om disse spørgsmål tydeligvis er knyttet til emnet for grønbogen og er yderst vigtige i sig selv, så blev de ikke medtaget i grønbogen, da de var dækket i andre parallelt udarbejdede kommissionsdokumenter.
Kommissionen vil tage de forskellige kommentarer og anmodninger fra Parlamentet til følge i konteksten af sit arbejde med de forskellige spørgsmål nævnt i grønbogen samt ved yderligere specifikke initiativer.
Hvad angår forestående handlinger forudset for dette år, så kan jeg informere om, at Kommissionen planlægger at revidere energibeskatningsdirektivet til efteråret med det mål at sikre, at det bidrager mere effektivt til at nå EU's mål for energi og klimaændringer.
Vigtigst af alt og i overensstemmelse med parlamentets anmodning vil et af hovedaspekterne være at opnå bedre komplementaritet med EU's emissionshandelsordning. Efter min mening er det meget vigtigt at sørge for den bedst mulige synergi mellem den reviderede EU-emissionshandelsordning og energibeskatning, således at det sikres, at EU når sine mål for klimaændringer og energi på den mindst bekostelige måde.
Det er vores mål at fremlægge forslaget tids nok til, at Parlamentet kan afgive en udtalelse inden udløbet af dets nuværende mandat. Der er områder, hvor der kun kan træffes effektive foranstaltninger via lovgivning på EU-niveau. Dette gælder for eksempel beskatningen af energiforbrug - som jeg lige har talt om - og EU's emissionshandelsordning for emissioner af drivhusgasser.
Der er imidlertid andre områder, hvor medlemsstaterne selv kan træffe effektive foranstaltninger, og hvor de kan samarbejde og nyde godt af erfaringer fra andre medlemsstater. Til dette formål foreslår grønbogen etableringen af et forum for markedsbaserede instrumenter, som vil muliggøre videndeling på tværs af sektorgrænser og medlemsstater.
Afslutningsvis vil jeg gerne takke Parlamentet for dets konstruktive bidrag til debatten om den videre brug af markedsbaserede instrumenter, der er nyttigt for alle beslutningstagere, det være sig her i Strasbourg, i Bruxelles eller i de nationale hovedstæder.
John Purvis
ordfører for udtalelsen fra Økonomi- og Valutaudvalget. - (EN) Hr. formand! Fru Ferreira er fremkommet med et fremragende og afbalanceret svar på Kommissionens grønbog om markedsbaserede instrumenter til miljøformål, og som ordfører for udtalelsen fra Økonomi- og Valutaudvalget under proceduren for forstærket samarbejde glæder det mig meget, at vi har været i stand til at arbejde med fru Ferreira og bidrage betydeligt til denne betænkning.
Efter vores mening er emissionshandelsordningen (ETS) det mest omkostningseffektive, efterspørgselsfølsomme og objektive markedsbaserede instrument, der er tilgængeligt til faktisk at nå EU's reduktionsmål for emissioner af drivhusgasser på 20 % inden 2020. ETS bør være hjørnestenen i blandingen af markedsbaserede instrumenter, og jeg hilser Kommissionens forslag om at forbedre og udvide den velkommen. Ordningen bør være indrettet til gradvist at stramme til, så målet på de 20 % kan nås i 2020. Den bør også spredes så vidt som muligt blandt betydelige udledere.
Auktioner bør være hovedmidlet til fordeling af emissionsmål for at undgå de konkurrencemæssige ulemper ved såkaldt "grandfathering". Auktioner er mere økonomisk effektive. De opfordrer til nye deltagere, innovation samt teknologiske og driftsmæssige forbedringer.
Fru kommissær, jeg vil særligt understrege, at vi mener, at energibeskatning, i det hele taget skatter og subsidier generelt, fortsat kun bør være et meget sekundært og komplementært værktøj til reduktion af drivhusgasser for de emissioner, som ikke kan dækkes direkte eller indirekte af emissionshandelsordningen. Af denne grund synes vi ikke, at betænkningens punkt 26 stemmer overens med det overordnede budskab om at prioritere emissionshandelsordningen.
Endelig må Kommissionen hurtigt forhandle gensidige aftaler på plads med andre jurisdiktioner. Gensidige og ækvivalente internationale forpligtelser, som dækker sektorer, der er sårbare over for konkurrence, ville være langt at foretrække frem for benyttelse af afgiftstilpasninger ved grænsen for at udligne handelsforvridninger.
Neena Gill
ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi. - (EN) Hr. formand! Mens der bliver sagt en del om klimaændringer og sker meget lidt i form af konkrete tiltag, synes jeg, at EU skal foregå med et globalt eksempel. Derfor er større anvendelse af markedsbaserede instrumenter afgørende, da de er omkostningseffektive midler til reduktion af kulstofemissioner og forøgelse af energieffektivitet.
Jeg tror, at disse indirekte skatter, omsættelige tilladelser og subsidier vil hjælpe EU til at nå sine emissionsmål. Selv om det anerkendes, at medlemsstaterne skal bevare fleksibiliteten i deres egne skattesystemer, bør ethvert værktøj eller hjælpemiddel, som kan støtte vores industrier og forbrugere i at foretage grønnere valg, hilses velkommen, og vores politik må være således, at der anspores til en adfærdsændring.
Det er derfor bydende nødvendigt, at markedssvigt korrigeres, og at vi har kulstofbaseret prisfastsættelse, der afspejler miljøskader, som en del af "forureneren betaler"princippet. Nedsat moms på miljøvenlige produkter kan hjælpe samfundets svage, særligt de ældre, som nu mere en nogensinde er i fare for energifattigdom.
Derudover bør alle indtægter hidrørende fra auktioner geninvesteres for at tackle energifattigdom og finansiere yderligere miljøprogrammer.
Anders Wijkman
for PPE-DE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Dette er som allerede nævnt en vigtig betænkning, og jeg vil lykønske fru Ferreira.
Vi ved, at vores aktuelle økonomiske model ikke integrerer miljøomkostninger i markedspriser. Allerede på Stockholmkonferencen i 1972 blev "forureneren betaler"princippet etableret og aftalt. Men som bekendt er det i de fleste lande ikke blevet gennemført.
Denne betænkning er meget vigtig. Den svarer på de mange markedssvigt, som vi oplever på flere områder, hvor klimaændringer naturligvis er det tydeligste problem i dag. Betænkningen foreslår masser af initiativer på mange hovedområder. Generelt er de fleste af disse forslag godt gennemarbejdede. Jeg mener imidlertid, at vi alle kunne have gjort en større indsats for at forsøge at forkorte betænkningen og samle nogle af de enkelte punkter, da der nu fremsættes meget enslydende krav. Jeg tror, at det ville have gavnet betænkningen og gjort den meget tydeligere.
På vegne af min gruppe, og som hr. Purvis allerede har sagt, er jeg nødt til at nævne, at vi har problemer med nogle få punkter. Det ene er punkt 26. Man kan ikke være tilhænger af et emissionshandelssystem og samtidig bede om en generel CO2-afgift på europæisk niveau. Det er inkonsekvent. Derudover har vi nogle problemer med punkt 24. Selv om vi er enige i det meste af indholdet, så er det efter vores mening for generelt i sit sprogbrug og giver på en måde indtryk af, at auktionsindtægter vil være eller bør være en del af EU-budgettet i fremtiden. Det er ikke noget vi kan støtte. Men bortset fra det, så er vi generelt for betænkningen og lykønsker endnu engang fru Ferreira.
Gyula Hegyi
for PSE-Gruppen. - (HU) Hr. formand! "Lad os ændre verden" siger folkene til venstre, som mener, at vores verden skal ændres. Vi kan ikke forsone os med kasinokapitalisme - såkaldt udvikling, men ledsaget af ødelæggelse af naturlige værdier. Det 20. århundrede viste os, at utopier er dømt til at mislykkes uden ordentlige økonomiske og sociale rammer. Det miljømæssige grundlag for den grønne afgift og hele skattepolitikken kan bidrage til at skabe en bedre verden at leve i ved at tilvejebringe en markedsøkonomi og bæredygtige instrumenter. Hvad angår den stigende pålægning af afgifter på råmaterialer, ville en enkelt energiafgift kunne tvinge alle sammen til at reducere deres afhængighed af energiimport, anvende deres biler mindre og investere i offentlig transport, sporvogne og jernbaner. Hvis beskatningsbalancen blev flyttet fra lønninger til forbrug, ville der blive udviklet en helt ny type arbejdsplads, og en livsstil tættere på naturen, og kulturen ville spille en større rolle i stedet for forbrugervanvid. Pålægning af afgifter på skadelige emissioner og ikkegenbrugeligt affald vil reducere miljøforurening og de medfølgende endemiske sygdomme og vil således reducere antallet af for tidlige og unødvendige dødsfald. En overgang til grønne afgifter vil være acceptabel som en form for fredelig revolution. Naturligvis vil skatteniveauet ikke stige, da Europa allerede er for tungt beskattet. En reduktion i energiforbrug ville øge vores produkters konkurrenceevne. Med grønne afgifter kan vi tage springet fra det 20. århundredes generelt materialistiske verden til en mere fornuftig verden, der er rigere på miljøvenlige og menneskelige værdier. Hvis der er én ting, som vi, de europæiske repræsentanter for 27 lande, alle kan blive enige om, så er det grønne afgifter. Lad os ændre verden, men gennem omhyggeligt overvejede og dristige reformer.
Frédérique Ries
for ALDE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil også gerne lykønske vores ordfører, fru Ferreira, med hendes fremragende arbejde og med hendes tætte samarbejde med skyggeordførerne om dette vigtige spørgsmål.
Jeg vil her fokusere på de to hovedpunkter i beslutningen, systemet for udveksling af CO2-kvoter og grønne afgifter. Hvis vi først ser på emissionskvoter, er det bekymrende at se, hvad der gentagne gange er blevet sagt, nemlig at CO2-emissioner fra industrien er steget med 1 % i 2007, sidste år, især når EU til forårstopmødet havde sat sig selv det ambitiøse mål med en 20 % reduktion af drivhusgasser inden 2020. Kort sagt så har maskineriet sat sig fast og - for at sige det pænt og eufemistisk - så må vi få det startet igen, for det er tid til at komme ind i en god cirkel.
Jeg ser to fremgangsmåder. Den første er at støtte Kommissionen, som går ind for betaling for emissionskvoter. Den anden tager udgangspunkt i den idé, at det nuværende system, som kun er relateret til CO2, er for smalt, og at andre luftforurenende stoffer gradvist vil skulle inkorporeres, uden tvivl startende med NOx og SO2.
Jeg undrer mig også over de gunstige arrangementer, som stadig gælder for søfartssektoren. I modsætning til den situation, som snart vil være gældende i luftfartssektoren, er denne sektor ikke genstand for nogen fællesskabslovgivning eller international lovgivning om CO2-reduktion, hvilket er en forskelsbehandling, som vi ikke længere har råd til.
En anden hjørnesten i beslutningen er grønne afgifter, miljøafgifter, den revolution, som hr. Hegyi nævnte. De Liberales holdning til dette spørgsmål er klar. Instrumenter baseret på fællesskabsmarkedet bør ikke være begrænset til systemet med udveksling af emissionsrettigheder. Vi bliver nødt til at overveje andre systemer, og som forfatter er jeg meget stemt for punkt 27, som genopliver idéen om at indføre en "kulstofafgift" for at udligne en reduktion i subsidierne til fossile brændstoffer.
På den anden side - og på dette punkt er jeg enig med hr. Purvis og hr. Wijkman - støtter ALDE-Gruppen ikke den sidste sætning i punkt 26, hvor Kommissionen bedes om at indgive et forslag til denne fællesskabs-CO2-afgift inden udgangen af 2008. Vi foretrækker, at EU gør sin ambitiøse pakke af energi- og klimalovgivning færdig.
Kort sagt så skal vi holde op med at være hykleriske og være meget opmærksomme på omkostningerne ved vores ambitioner. Hvis for eksempel CO2-emissioner skal nedsættes med en tredjedel, så skal hver person i Europa udlede otte gange mindre kuldioxid. Disse barske statistikker viser, at ud over anvendelsen af disse markedsbaserede instrumenter til at beskytte miljøet så kan vi ikke slippe uden om vores eget personlige ansvar, og EU vil skulle arbejde meget hårdt for at holde kursen, således at bæredygtig udvikling ikke blot er en grille, men modellen for os alle i fremtiden.
Alessandro Foglietta
for UEN-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke fru Ferreira for hendes fremragende arbejde.
Det er en central opgave at tage et globalt ansvar for bekæmpelse af klimaændringer, og den skal løses på forskellige niveauer: ikke blot i virksomheds- og institutionsverdenen, men også blandt enkeltpersoner. Som europæiske borgere kan vi reducere vores økologiske fodaftryk betydeligt og opnå store resultater blot ved små tiltag, herunder vores valg af indkøb, som kan have en global og markant indvirkning. Medlemsstaterne kan gennem markedsbaserede instrumenter opfordre til eller gøre det lettere for folk at vælge økologiske produkter.
Ligesom det er vigtigt at fremme forskning i nye teknologier, er det også vigtigt at sikre, at disse teknologier gøres tilgængelige for forbrugerne og spredes tilstrækkeligt vidt til at give miljøfordele for samfundet. Det er ærgerligt, at 16 lande, som repræsenterer planetens største økonomier, og som mødtes i Paris den 16. og 18. april, ikke kunne blive enige om en fælles beslutning, der sigtede mod at nedsætte globale emissioner af drivhusgasser med 50 % inden 2050.
Vi håber imidlertid, at de efterfølgende forhandlinger i Kobe og Hokkaido vil føre til mere succes på dette område, især da jeg tror, at klimaændringer skal bekæmpes på globalt niveau, ellers vil det blot lægge en tung byrde på europæiske virksomheder og gøre dem mindre konkurrencedygtige end deres rivaler uden for Europa uden at nå målet om en miljøforbedring på globalt niveau.
Vi bliver nødt til at anvende markedsbaserede instrumenter som økonomiske virkemidler, hvis vi skal bevæge os mod miljøvenlige produktionssystemer, som er bæredygtige på lang sigt. I denne henseende hilser jeg Kommissionens grønbog velkommen. EU skal fremme udbredelsen i medlemsstaterne af markedsbaserede instrumenter, der gør det muligt at internalisere produkters miljøomkostninger og fremme energieffektivitet samt varmeisolering af bygninger. Jeg anser det for at være af væsentlig betydning for EU at opnå målet med 20 % forbrug fra vedvarende kilder inden 2020.
Margrete Auken
for Verts/ALE-Gruppen. - Hr. formand! Tak til fru Ferreira for en god betænkning om et vigtigt emne og for et fornøjeligt og glimrende samarbejde. Hvis EU rent faktisk skal leve op til de mange fine ord om vores mål for klima og miljø, er det afgørende, at vi politikere påtager os ansvaret og træffer de besværlige valg på vores vælgeres vegne. Et af de effektive midler, vi har, er at begrænse det miljøbelastende forbrug ved at lade forureneren betale. Et glimrende princip, som alle er enige om, men som hidtil ikke rigtig er blevet taget alvorligt der, hvor det virkelig kostede forureneren. F.eks. har trafikkens omkostninger aldrig afspejlet sig i priserne på transport. Noget af det første, vi skal have gjort, er at få internaliseret de eksterne omkostninger, som det så folkeligt hedder. Det vil være et stort skridt fremad. Man kan dertil sagtens gå videre ved styringen af det forurenende forbrug ved at bruge endnu skrappere økonomiske midler, og lad mig her sige, at jeg simpelthen ikke forstår, hvorfor man ikke kan kombinere CO2-afgifter med en emissionshandelsordning. Jeg forstår det simpelthen ikke!
At bruge miljørigtig prispolitik er en effektiv måde at bruge markedet på i miljøpolitikken. Ikke som en erstatning for påbud og forbud, men sammen med dem, sådan som Kommissionen også sagde. Ofte luftes der bekymring for, at brugen af disse markedsbaserede metoder kan ramme skævt socialt. Men hykleriet er til at få øje på. I almindelighed rammer forbrugsafgifter retfærdigt, da de rigeste også er dem, der har det største forbrug og derfor kommer til at betale mest. Hvis man vil gøre noget ved de fattiges vanskeligheder med at betale for nødvendigt forbrug, er der mange andre måder, som kan anvendes, uden at det blandes sammen med grønne afgifter. For eksempel er den almindelige skatte-, social- og lønpolitik langt bedre egnet, hvis man altså mener sin omsorg for de mindrebemidlede alvorligt.
En metode, som ikke vil virke her, går ud på at konstruere en slags basisforbrug, som så skal gøres billigere eller ligefrem gratis. For det første vil forbruget altid komme til at ligge forholdsvis højt, men det værste ved den model er, at den ikke tilskynder til besparelser. Så er progressiv beskatning med grønne afgifter trods alt bedre. Men allerbedst er det at holde disse markedsbaserede instrumenter fri af de andre hensyn, hvis de virkelig skal være effektive i kampen for at redde miljø, klima og natur. Det er glædeligt, at bekymringen for den sociale skævhed er så stor, men her drejer det sig om at redde leverummet for vores efterkommere.
Jens Holm
for GUE/NGL-Gruppen. - (SV) Hr. formand! Vi vil om kort tid træffe en beslutning om betænkningen fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og Anne Ferreira om grønbogen om markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske og andre beslægtede politiske formål. Det er en udmærket betænkning, og den har min fulde opbakning.
Lad mig først komme med en personlig kommentar. Vi taler her om markedsbaserede instrumenter. Personligt er jeg træt af snakken om markedsbaserede instrumenter i miljøpolitik. Vi har ikke brug for mere indflydelse fra selskaber eller markedet. Vi har brug for mere politisk styring. Vi har brug for mere planlægning. Vi har for eksempel brug for strengere emissionskrav. Vi bør kunne anvende offentlige indkøb til miljøformål og miljømæssige skatter og afgifter. Det er faktisk her, vi har de markedsbaserede instrumenter, for det handler jo netop om at indføre skatter og afgifter på ting, som forværrer miljøproblemerne, med andre ord at internalisere miljøproblemerne. Disse instrumenter er et godt eksempel på, hvordan vi tager politisk ansvar for miljøproblemer i stedet for at overlade det til markedet.
Lad mig give nogle konkrete eksempler på særligt vigtige aspekter i denne betænkning. En minimumsafgift på CO2, en CO2-afgift kombineret med et tydeligt reduktionskrav er sandsynligvis den mest effektive måde at nedbringe emissionerne på. Mit eget land var det første i verden til at indføre en CO2-afgift. Det var i starten af 1990'erne. Uden at påstå at Sverige er en forgænger på alle klimaområder, så har CO2-afgiften faktisk været en af hovedårsagerne til nedbringelsen af vores CO2-emissioner. Det er på høje tid, at flere lande gjorde det samme. I punkt 26 i denne betænkning efterspørger vi præcis en sådan CO2-afgift.
Generelt efterspørger vi øget støtte for medlemsstaterne til at indføre miljøafgifter. Jeg tror i dag, at der er en helt unik mulighed for at presse på for en CO2-afgift og andre miljøafgifter. I de seneste år er bevidstheden øget enormt på verdensplan. I betænkningen nævner vi også, at medlemsstaterne selv bestemmer over dette område. Dette er naturligvis helt korrekt. Det er inden for deres kompetenceområde.
Et andet spørgsmål er emissionshandelsordningen. Vi må indrømme, at den første handelsperiode 2005-2007 slet og ret har været katastrofal. Ordningen har ikke haft held til at reducere emissioner, og mange forurenere har endda fået for generøse tildelinger og har opnået gigantiske gevinster gennem denne ordning.
I denne betænkning kræver vi derfor auktion af emissionstilladelser. Vi kræver et låg for emissioner, som er i overensstemmelse med reduktionsmålet på 30 % samt restriktioner på og strenge krav for anvendelsen af fleksible mekanismer. Ved at gøre dette kan handelsordningen forhåbentlig komme irichardson@example.com. Hvis dette ikke lykkes, bør vi overveje at erstatte handelsordningen med noget helt andet, for eksempel skrappe afgifter på emissioner.
I denne kontekst er det vigtigt at huske på, at vi, nu hvor luftfart skal inkluderes i emissionshandel, ikke længere kan begrænse antiluftfartstiltag til handelssystemet alene. Parallelle tiltag, såsom afgifter på flybrændstof og afgifter på nitrogenoxidemissioner, NOx, er et must, og dette er præcist, hvad vi efterspørger i denne betænkning. Jeg vil her gerne benytte lejligheden til at spørge Kommissionen: I har tidligere sagt, at I ville præsentere tiltag mod flynitrogendioxidemissioner, mod NOx, og at dette ville finde sted i år. Kan I fortælle os, hvad der sker med det? Har I en dato for, hvornår disse tiltag vil være på plads? Med tanke på at lufttransport næsten har fordoblet sine emissioner i de seneste år, så vil mange her gerne se konkrete tiltag. Vi kan faktisk ikke vente længere!
Disse instrumenter er et godt eksempel på, hvordan vi tager et politisk ansvar for klimaændringer. Skatter og afgifter gør os i stand til at fremskynde de nødvendige reduktioner i emissioner og forhåbentlig løse hele klimaproblemet. Lad os gøre det! Det skylder vi vores børn og alle andre levende væsner på denne smukke planet.
Johannes Blokland
Hr. formand! Jeg komplimenterer fru Ferreira for hendes betænkning om markedsbaserede instrumenter til miljøformål. Én af hjørnestenene i det foreliggende forslag er "forureneren betaler"princippet. Dette er en vigtig forudsætning, da den muliggør en retfærdig byrdedeling. Dette er også en af grundene til, at jeg går ind for, at alle eksterne omkostninger og således også miljøomkostninger gives videre til forbrugerne af færdigvarer og forbrugsvarer. Det skaber et realistisk billede og muliggør fair konkurrence.
I november sidste år deltog jeg i konferencen benævnt Beyond GDP. Der blev der bredt diskuteret måder, hvorpå andre indikatorer end bruttonationalprodukt alene kunne anvendes til at måle social velfærd, fordi sociale og miljømæssige faktorer i praksis spiller en rolle her ligesom økonomiske faktorer. Man klarer sig måske økonomisk ganske udmærket, men hvis man lever i en tætbefolket by med alt for meget luftforurening, så er ens livskvalitet ikke helt så vidunderlig. Det glæder mig, at fru Ferreira også lægger vægt på dette i hendes betænkning.
Endelig vil jeg gerne erklære min støtte til to specifikke punkter i hendes betænkning, punkt 58 og 59. For det første om internalisering af miljøfaktorer i prisfastsættelsen af vand og for det andet en lovgivningsramme til at reducere niveauet af affald genereret på mellemlang sigt.
Bogusław Sonik
(PL) Hr. formand! Truslen mod verdens miljøbalance kræver, at vi træffer foranstaltninger, der vil føre til ændringer i vores modeller for vækst og en ny livsstil i vores samfund.
Erhvervsaktivitet har økologiske omkostninger, som ofte ikke tages i betragtning i finansbogholderi. Trods det, at "forureneren betaler"princippet, en af hjørnestenene i EU's miljøpolitik, gælder i hele Fællesskabet, så lader anvendelsen deraf i visse lande meget tilbage at ønske.
EU introducerer en del lovgivning og regler til at forbedre miljøets tilstand, og det er afgørende at introducere nye markedsinstrumenter. Økonomiske afgifter i EU kunne spille en meget betydelig rolle i opnåelsen af målsætningerne for miljøbeskyttelse inden for EU. Indtil videre er det eneste system, der er på plads, emissionshandelssystemet for kuldioxid. Dette synes utilstrækkeligt.
Der bør overvejes andre markedsinstrumenter. Det er meget vigtigt, at indkomst fra økologiske afgifter anvendes til at forhindre negative indvirkninger på miljøet og på menneskers sundhed. Det tyder på, at en gradvis harmonisering af miljøafgifter i hele EU er nødvendig. Økologiske afgifter i medlemsstater er meget varierede. Hvis det lægges over på medlemsstaterne at løse disse spørgsmål, så er der risiko for forvridninger i konkurrenceevne mellem selskaber.
Ved introduktionen af nye markedsinstrumenter skal en række grundlæggende retningslinjer følges. Offentligheden skal acceptere dem, afgifterne må ikke ses som endnu en forpligtelse pålagt af EU, og afgifterne skal introduceres gradvist.
Nogle EU-medlemsstater har allerede deres egne markedsinstrumenter, for eksempel energisparecertifikater eller grønne energicertifikater. Men alle medlemsstater bør give stor opbakning til lavemissionsteknologier, energibesparende og vedvarende teknologier.
Endelig vil jeg gerne påpege, at EU er en leder inden for miljøbeskyttelse, og jeg mener, at EU har et ansvar for at foregå med et eksempel for resten af verden.
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske ordføreren med en fremragende tilgang til spørgsmålet om miljøbeskyttelse. Jeg vil også gerne minde om, at vi siden FN-rapporten benævnt "Our Common Future", der er udarbejdet af Margot Wallström, har vidst, at det er vores ansvar over for fremtidige generationer, over for vores børn og børnebørn, at efterlade det naturlige miljø i den bedst mulige tilstand.
EU's involvering på dette område er allerede meget god, men Europa-Parlamentet holder også fingeren på pulsen. Vi har et særligt midlertidigt udvalg om klimaændringer, vi har god lovgivning, og vi vedtager forordninger, direktiver og beslutninger. Nu er tiden kommet til at styrke andre mekanismer, særligt finansielle incitamenter og afgifter, samt optrappe informationskampagner og forebyggende tiltag.
For at disse aktiviteter skal være effektive, er der nødt til at være en fællesskabstilgang. Medlemsstaterne er nødt til at overvinde deres modvillighed over for og deres modstand mod skatteharmonisering, i det mindste hvad angår miljøet. Selv om de anvendes til fornuftige formål, så er økologiske afgifter slet ikke populære for tiden. Ligesom alle andre afgifter er de ilde set. Af denne årsag er vi nødt til at gøre alt, hvad vi kan, på europæisk niveau og nationale niveauer for at gøre økologiske betalinger og afgifter socialt acceptable.
Det, vi har behov for, er aktiviteter, som inspirerer til et højt niveau af økologisk bevidsthed. Vi har brug for incitamenter, der vil sikre, at god praksis anvendes bredt, og fremme proøkologisk social adfærd. Når alt kommer til alt, er der jo ingen, der klager, når vi i Europa-Parlamentets butik bliver bedt om at betale fem cent for en plastikpose. Dette er af grundlæggende betydning - ikke den finansielle dimension af denne handling, men det øjebliks eftertanke, som ledsager den, når kunden overvejer, om han skal tage plastikposen eller lade være og reducere mængden af affald på planeten. Dette er en god måde at få folk til at tænke over tingene. Folk vil acceptere finansielle gebyrer, skatter og miljøafgifter, men kun når de mener, at de er fornuftige, og når de kan se et positivt udfald.
Holger Krahmer
(DE) Hr. formand! Jeg hilser markedsbaserede instrumenter som et middel til gennemførelse af politik, herunder miljøpolitik, velkommen. Jeg vil imidlertid gerne påpege, at intet politisk instrument er effektivt, blot fordi det bærer mærkatet "markedsbaseret".
Alle de instrumenter, som vi anvender til at nå politiske mål, skal opfylde visse kriterier. Er instrumentet for eksempel passende for det pågældende mål? Hvis vi sammenblander forskellige mål, så vil vi ikke rigtigt nå nogen af dem. Hvis en del af tankegangen bag et miljømæssigt tiltag er, at det bør være en måde at tjene penge på, så er vi allerede på usikker grund, fordi tiltaget let kan forvanskes af en række årsager. Hjælper et givent instrument faktisk til med at nå et mål? Dette spørgsmål skal grundigt - og regelmæssigt - efterprøves. Er et givent instrument kompatibelt med andre allerede eksisterende instrumenter? Hvad med effektivitet - forholdet mellem omkostninger og nytte?
Ved læsning af denne betænkning tvivler jeg i nogle tilfælde på, om de kriterier, jeg henviser til, er blevet opfyldt. Emissionshandelssystemer virker meget godt i teorien, men virkeligheden ser anderledes ud. EU's emissionshandelsordning befinder sig i en tilstand af kaos. Formuer er blevet opslugt, og det faktiske mål med ordningen er ikke blevet nået. O.k., det kan siges, at dette er den eksperimentelle fase, og at vi stadig øver, men vi har sandelig ikke råd til mange flere af disse dyre eksperimenter.
Politikken med beskatning af energiforbrug illustrerer også mit pointe. Beskatning hører egentlig ikke hjemme i en EU-grønbog om markedsbaserede instrumenter. Det, at et instrument påvirker sektioner af markedet, gør det ikke markedsbaseret. Jeg har i princippet intet imod, at skattemæssige tiltag anvendes til at nå miljømål, men jeg vil kun støtte indføring af disse, hvis de opfylder de kriterier, som jeg har nævnt.
Jeg taler for, at vi sætter de mål, der skal nås, og så overlader det til de involverede parter på markedet at vælge midlerne til at nå dem.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Hr. formand, fru kommissær! De markedsbaserede instrumenter til miljøpolitiske formål som beskrevet af ordføreren kan i det store hele reduceres til skatter og afgifter. Som hun med rette påpeger i punkt 28, kunne det ske, at de ikke indfrier de nævnte mål, men i stedet blot bliver et middel til at forøge skatteindtægterne.
De anliggender, som til en vis grad er blevet, er kun rettet mod fremtiden. Spørgsmålet er, hvem der ifølge "forureneren betaler"princippet skal rense jorden, vandet og luften, som er blevet forurenet af tidligere tiders industriaffald eller forældede pesticider, asbest, phosphorpentachlorid og andre forbindelser?
Jeg tror, at de i punkt 67 omtalte grønne obligationer ville være meget gode til dette formål. Selskaber, der er involveret i denne proces, kunne tildeles opgaver, som ikke ellers var blevet klaret, og ville kunne udføre dem med hjælp fra finansmarkederne. Introduktion af sådanne obligationer, som kunne kaldes grønne obligationer, ville gøre det muligt at løse mange problemer forbundet med introduktion af markedsbaserede instrumenter på området for miljøbeskyttelse. Dette er en fremragende idé, og jeg lykønsker fru Ferreira.
Caroline Lucas
(EN) Hr. formand! Jeg hilser fru Ferreiras fremragende arbejde og samarbejde velkommen, som vi kan takke for, at vi nu har en betænkning foran os, som giver en omfattende og ærlig vurdering af potentialet og begrænsningerne af markedsbaserede instrumenter.
Markedsinstrumenter spiller tydeligvis en rolle. Hvis økonomisk logik bringes på linje med den miljømæssige og sociale virkelighed gennem anvendelse af "forureneren betaler"princippet, så burde det være en mægtig måde til at styre produktions- og forbrugsmønstre mod bæredygtighed. Hvis for eksempel de sande miljømæssige og sociale omkostninger ved varetransport blev internaliseret i priserne betalt langs forsyningskæden, ville vi måske endelig kunne se en ende på det vanvid, hvor mere eller mindre identiske produkter meningsløst handles frem og tilbage mellem fjerntliggende lande.
Anvendelse af sådanne principper på enkeltpersonsniveau via et system med personlig kulstofhandel kunne være en yderst effektiv måde til at påvirke forbrugeradfærd. Men, som fru Ferreiras betænkning med rette slår fast, så skal markedsinstrumenter ikke ses som en erstatning for andre former for miljøstandarder og -regulering. Deres nytte afhænger også i høj grad af den måde, hvorpå de er udformet.
Emissionshandelssystemet er et godt eksempel. Jeg vil gerne advare mine kolleger om, at hvis vi lytter til meget af det, som industrien fortæller os, så vil vi ende op med en ordning, der ikke er mere end handel frem og tilbage for handelens skyld, som vi har set med de første to faser, hvor miljømæssige mål helt blev tabt af syne. For at være effektiv skal ordningen have et stramt låg hidrørende fra reduktionsmålet på 30 % for emissioner, restriktioner på indgang af udefra kommende kreditter og fuld auktion af kvoter fra starten af.
Endelig vil jeg gerne nævne endnu en velkommen tråd i betænkningen - erkendelsen af, at traditionel økonomisk vækst som målt ved BNP ikke længere er et tilstrækkeligt eller nøjagtigt mål for sand velfærd. Der blev holdt en konference i Parlamentet om dette emne tidligere i år, og jeg ser frem til Kommissionens rapport til efteråret.
Nils Lundgren
(SV) Hr. formand! Miljøspørgsmål er med rette blevet et af vor tids største politiske spørgsmål, og de er også med rette blevet et af de vigtigste områder for EU-samarbejde.
For det første kan grænseoverskridende miljøforurening i Europa ikke tackles på nationalt niveau, og dette giver EU en klar rolle her. For det andet er EU verdens største økonomi med en enorm produktion og udenrigshandel, og medlemsstaterne er enige om at tage ansvar for de miljømæssige konsekvenser af dette faktum. Denne kombination af størrelse og enighed om grundlæggende miljømål giver EU mulighed for at udøve en global indflydelse, som kan få stor betydning.
Men betænkningen vækker ikke tiltro. Den skelner ikke mellem forbrug af endelige ressourcer og klimapåvirkning. Ordføreren anvender også helt skammeligt klimaspørgsmålet som et argument for overstatslighed, bureaukrati og protektionisme. Her kræves hele vejen fælles afgifter, revision af begrebet fri konkurrence og toldstigninger. Der er ingen forståelse af, at landene må søge løsninger i konkurrence med hinanden. Og som kronen på værket kommer den sædvanlige nævenyttige erklæring om, at vi må vælge en ny livsstil i vores vestlige samfund.
Rystende! Det er vores opgave at sikre, at miljøomkostningerne ved forbrug afspejles i de priser, som forbrugerne betaler. Frie borgere vælger selv deres livsstil.
Françoise Grossetête
(FR) Hr. formand! I går blev jeg her i Parlamentet spurgt af en 16-årig gymnasieelev, om Europa er indstillet på at bringe store ofre for at redde planeten. Denne unge elev var meget bekymret for klimaændringer og spurgte os, hvor langt vi ville gå. Det var et udtryk for bekymringerne af idealistiske unge mennesker, som forventer meget af os.
Tja, vi har markedsbaserede instrumenter, som er blevet sat i værk: Fællesskabets system for udveksling af kvoter for drivhusgasemissioner og eurovignetdirektivet inden for transportsektoren. Disse instrumenter har visse fordele, fordi de giver miljøomkostninger en værdi og bidrager til opnåelsen af miljømål til en lavere pris, og de opfordrer virksomheder til at påtage sig langsigtede forpligtelser, der i sidste ende opretholder beskæftigelsen. Disse instrumenter kan bidrage til at reducere de skadelige indvirkninger, som miljøafgifter kunne have på konkurrenceevnen i visse sektorer.
Vores fremme af bæredygtig udvikling og bestræbelser på at bekæmpe klimaændringer bør ikke kun være skræmmemidler via skatter og afgifter, men også et incitament ved at bane vejen for en hurtigere overgang til moralsk rigtig og miljøvenlig adfærd. Alle skal gøre en indsats, og derfor er miljøomkostninger nødt til at blive internaliseret.
Det bør også understreges, at miljøafgifter ikke skal ses som en måde til at forøge skatteindtægterne, men som et middel til at forhindre al skadelig forurening af og skade på miljøet til en rimelig pris.
Endelig skal vi i fremtidige debatter om "energi-klima"pakken i Europa-Parlamentet seriøst overveje at søsætte et instrument til tilpasning ved grænserne, som især vil hjælpe med til at undgå kulstoflækager. Vi er nødt til at opfylde forpligtelsen om at reducere CO2-emissioner og samtidig bevare den økonomiske konkurrenceevne. I denne forbindelse vil jeg understrege vigtigheden af "kulstofafgiften". Dette er stadig et tabu, men jeg synes, at det er værd at tage med og bør overvejes.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Hr. formand! Vi bør komme frem med en kombination af løsninger, en generel model og principper. Betænkningen gør dette klart på en fremragende måde. Det er billigere at beskytte miljøet end at genoprette det, men den manglende anvendelse af retfærdige markedsværktøjer er det samme som at give forurenere skjulte subsidier. Den grønne værktøjskasse skal være fleksibel, hvis vi skal have vished om og sikre, at vi ikke forsømmer andre indikatorer og forøger byrden for borgerne. Handelsinstrumenter skal kombineres med fremme af investering i ny teknologi, med udligningsinstrumenter til at overvinde underskud.
Enkelte lande betyder faktisk noget. Bulgarien vil for eksempel stå over for problemer i fremtiden. Lukningen af visse dele af atomkraftværket i Kozloduy førte til en stigning i generering fra varmekraftværker, og priserne på elektricitet steg. Dette forøger emissionerne, men de lave drivhusgaskvoter fungerer som straffe, og forbrugerne betaler den forøgede pris. Medmindre kuldioxidkvoter omfordeles og i fravær af tilstrækkelig kompensation til udligning for de nedlagte kraftværker, vil anvendelsen af de andre handelsinstrumenter give flere problemer. Miljøøkonomi har en social dimension, og vi bør ikke vente indtil 2010 eller 2013, før vi handler.
Magor Imre Csibi
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne understrege, at tackling af klimaændringer kræver mere vidtgående handlinger end dem, der fokuserer på transport og energi.
Undgåelse af skovrydning bør også være i centrum for EU's strategi til afbødning af klimaændringer som en yderst omkostningseffektiv måde til ret hurtigt at reducere emissioner af drivhusgasser. Undgåelse af skovrydning kan kun opnås ved en blanding af en lovgivningsmæssig tilgang og markedsbaserede instrumenter.
Civilsamfundet har gentagne gange afsløret, hvordan EU aktivt bidrager til global skovrydning ved frit at lade ulovligt tømmer komme ind på EU-markedet. Det er bydende nødvendigt, at EU indfører lovgivning for at sikre, at kun tømmer og træprodukter fra lovlige kilder kommer på EU-markedet. Denne lovgivningsmæssige tilgang bør suppleres med en række markedsbaserede instrumenter, der er specifikt udformet til skovbrug, såsom afgifter på for tidlig skovhugst eller incitamenter til bæredygtig skovforvaltning. Men for at anvende markedsbaserede instrumenter i større udstrækning inden for skovbrug er vi nødt til at præcisere, hvilke instrumenter der virker bedst, i hvilket omfang de kan anvendes, og hvordan de kan samkøres med lovgivningen.
Jeg opfordrer Kommissionen til at komme med en analyse af de mest egnede markedsbaserede instrumenter for skovbrugssektoren og til at skitsere en egnet kontekst, hvori disse instrumenter kan anvendes og kombineres med andre politiske værktøjer.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Jeg ønsker at rette opmærksomheden mod blot to forhold i denne forhanling.
For det første er den måde, hvorpå den med modvirkning af klimaændringer forbundne byrde er blevet fordelt inden for rammerne af EU, yderst uretfærdig. For eksempel blev kuldioxidemissionsgrænser tildelt til enkelte medlemsstater uden at tage hensyn til deres udviklingsmæssige tilbageståenhed, hvilket i Polen blandt andre lande har ført til en skarp stigning i prisen på elektricitet og som følge heraf et synligt spring i produktionsomkostninger og også leveomkostninger.
For det andet vil gennemførelsen af klimapakken ifølge Kommissionens egne skøn beløbe sig til ca. 50 milliarder euro årligt. I en situation, hvor størstedelen af de hurtigst voksende nationer i verden, såsom Kina, Indien og Brasilien, samt økonomiske magtcentre, såsom USA, ikke er alt for bekymrede om klimaændringer, kunne det sagtens ske, at den europæiske økonomi holder op med at være konkurrencedygtig på verdensmarkederne, hvilket betyder, at det vil være nødvendigt at indføre instrumenter til at beskytte europæisk produktion, som er tynget af sådanne høje ekstraomkostninger.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Hr. formand! Vi bør understrege, at EU kun vil være i stand til at nå sine mål for reduktion af forurenende emissioner gennem samarbejde med og fuld tilslutning fra lokale samfund.
De bør kende de markedsinstrumenter, der anvendes til miljøpolitiske og andre beslægtede politiske formål.
Handelen med emissionscertifikater, direktivet om brændstofkvalitet, Euro-standarderne for køretøjer, direktivet om indkøb af renere og mere energieffektive vejtransportkøretøjer og Euro 6-standarden for køretøjer er blot nogle af Kommissionens initiativer.
Til oktober vil Kommissionen komme med et forslag til revision af Kommissionen om eurovignet baseret på internalisering af eksterne omkostninger, herunder miljørelaterede omkostninger.
Som ordfører for udtalelsen fra Transport- og Turismeudvalget for direktivudkastet vedrørende renere og mere energieffektive vejtransportkøretøjer, anser jeg det for vigtigt at beregne omkostningerne ved et køretøj for hele dets levetid, så der ikke kun tages højde for den oprindelige købspris, men også prisen for anvendt brændstof, kuldioxidemissioner, osv.
Jeg håber, at mange lokale myndigheder faktisk vil deltage i disse høringer.
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! Jeg lykønsker fru Ferreira mange gange med en udmærket afbalanceret betænkning. Vores miljø lider under de krænkelser, der hidrører fra en stadig stigende verdensbefolkning og menneskets ukontrollerbare appetit efter materialistisk forbrug. Klimaet ændrer sig, den biologiske diversitet lider, og naturressourcer formindskes. Ordføreren, som fuldt ud har forstået den forhåndenværende opgave, støtter med rette det synspunkt, at de hovedmarkedsinstrumenter, der er nødvendige for at afhjælpe situationen, er finansielle incitamenter og afgifter.
Jeg støtter derfor fuldt ud idéen om et EU-miljøafgiftssystem, som nødvendigvis vil være nødt til at være ensartet blandt medlemsstaterne. Samtidig er jeg sikker på, at en effektivt revideret kulstofemissionshandelsordning vil bidrage til at forbedre tingene betydeligt.
Det skal naturligvis ikke glemmes, at det ikke blot er et markedsbaseret spørgsmål at få borgerne til at føre en miljøvenlig livsstil. Skabelse af en miljøvenlig bevidsthed involverer også ordentlig uddannelse og læring fra et tidligt tidspunkt og gennem hele livet.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Hr. formand! Miljøbeskyttelse dækker mange områder, og effektiviteten deraf afhænger af synkronisering og velovervejet anvendelse af de tilgængelige værktøjer, og dette inkluderer økonomiske instrumenter.
De med grønbogen forbundne instrumenter fremlægger en række tiltag uden at komme med systemiske løsninger. Et eksempel på dette er støtte til besparelser på brændstof anvendt til kollektiv transport og andre formål, som er legitime. Men den pludselige stigning i prisen på miljøvenlig elektricitet får nogle alarmklokker til at ringe, ligesom det, at den for en stor del er skabt ved anvendelse af kulbrinter. De foreslåede afgifter på kuldioxidemissioner straffer konsekvenserne, men tager ikke fat på årsagen. Fremme af rene energikilder såsom vand, vind, solenergi og atomenergi sammen med stabilitet i priserne derpå ville have en væsentlig indvirkning på samfundet, økonomien og miljøbeskyttelse og burde være et område, hvor der gøres systemiske tiltag. Fru Ferreiras betænkning rejser dette spørgsmål.
Nina Škottová
(CS) Hr. formand! Som vi har hørt i mange forudgående taler, er kuldioxid en vigtig aktør og måske endda en hovedaktør inden for såkaldt økologisk prisfastsættelse og præsenteres som årsagen til klimaændringer. Jeg vil her henlede opmærksomheden på, at kuldioxid i atmosfæren ifølge videnskabelig forskning ikke stiger inden jorden opvarmes, men først efter den opvarmes. Denne opvarmningsproces falder sammen med solens aktivitet, således at opvarmning snarere er en effekt end en årsag. Som et resultat er hovedudlederne af kuldioxid efter opvarmning havene. Jeg er naturligvis ikke imod en reduktion i kuldioxidemissioner forårsaget af menneskelige aktiviteter, men jeg synes, at vi skal acceptere vores ansvar for forurening, som har sundhedsmæssige og andre konsekvenser, frem for ansvar for klimaændringer. Vi bør kalde en spade for en spade.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Dette er en god betænkning. Jeg ønsker ikke at gentage de allerede rejste forhold, men jeg vil gerne lige henlede opmærksomheden på nogle få særlige spørgsmål.
For det første er mennesker ikke den vigtigste del af "miljøet", og mennesker ejer ikke vandet, jorden og jordkloden. Mennesker benytter dem blot, vi er kun lejere. Det må vi holde os for øje. Spørgsmål som involverer miljøet kender ingen grænser - luft, vand og jord er ikke genstand for grænser - så vores aktiviteter skal også gå på tværs af grænser. Dette gælder på EU-niveau, men det gælder også i hele verden. Ellers vil vores aktiviteter ikke nå deres mål.
Jeg vil gerne understrege ét andet forhold. Ud over disse skattespørgsmål og det økonomiske pres er det meget vigtigt at øge folks bevidsthed startende med børn. Ellers vil vi ikke have energibesparende tekniske indretninger, huse, biler og køretøjer. Jeg vil gerne takke Dem, fru kommissær, for de fremskridt, der er gjort hidtil, og bede Dem om at træffe yderligere foranstaltninger i denne retning.
Sylwester Chruszcz
(PL) Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne takke fru Ferreira for den betænkning, hun har fremlagt. Den tager spørgsmål op, der vil blive stadig vigtigere i fremtiden, som denne forhandling har illustreret.
I dagens forhandling har vi diskuteret, at vi er nødt til at have en økologisk tankegang. Jeg er overbevist om, at der er en betydelig økologisk bevidsthed i EU og i de enkelte medlemsstater. Folk vil gerne leve økologisk, de vil have en økologisk livsstil, og de er meget økologisk bevidste.
Men lad os ikke glemme, at mange EU-lande, såsom Bulgarien og Polen, i mange årtier levede under et andet system. Vores økonomier var baseret på en anden måde at opnå energi. Forordningerne vedrørende systemet for miljøafgifter kunne derfor reducere disse økonomiers konkurrenceevne og som følge heraf mindske miljøbevidstheden.
Avril Doyle
(EN) Hr. formand! Med vores klare fokus på, at blomstrende, men lavemissionsøkonomier skal nå globale mål for CO2-emissionsreduktioner, nu hvor vi står over for vores alvorligste miljømæssige udfordring, nemlig klimaændringer, spiller en lang række markedsbaserede instrumenter - herunder afgifter - en afgørende rolle baseret på det almindeligt accepterede miljøprincip om, at forureneren betaler.
For meget vægt på afgifter - med den hyppige opfordring til Kommissionen om at komme med lovgivning herom gennem hele denne betænkning, for eksempel i punkt 26, som "opfordrer Kommissionen til inden udgangen af 2008 at forelægge et lovgivningsmæssigt forslag om en EF-minimumsafgift på CO2" - gør imidlertid, at betænkningen som helhed er uacceptabel for mig på trods af det fremragende arbejde og de mange anbefalinger, som jeg kan støtte op om. Det er min faste overbevisning, at sådanne afgifter er et anliggende for hver medlemsstat.
Androula Vassiliou
medlem af Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne for de kommentarer og synspunkter, som de er kommet med under forhandlingen. Jeg vil forsøge at knytte en bemærkning til nogle af kommentarerne.
Fru Ferreira nævnte manglen på information om svarene på vores forhandling. Jeg vil gerne informere om, at vi modtog 170 svar, der i øjeblikket bliver analyseret, og vi håber på at kunne have et sammendrag af disse svar i slutningen af sommeren, hvilket vi i så fald naturligvis vil stille til rådighed for Dem.
Hr. Wijkman rejste spørgsmålet om uoverensstemmelse mellem emissionshandelssystemerne og kulstofafgiften. Jeg vil her gerne sige, at ét af målene med revideringen af energibeskatningsdirektivet netop er at tage fat på og tackle eventuelle uoverensstemmelser.
To medlemmer rejste spørgsmålet om mulige afgiftstilpasninger ved grænsen for at forhindre kulstoflækager i tilfælde af, at internationale forhandlinger fejler. Jeg vil gerne sige, at Kommissionens væsentligste og vigtigste mål er at opnå en succesfuld international aftale efter Kyoto til at tage fat på klimaændringer.
Hvad angår afgifter på luftkerosen, så er spørgsmålet allerede blevet diskuteret med medlemsstaterne. Det viste sig at være et meget følsomt spørgsmål, og der blev ikke gjort noget fremskridt. To medlemsstater benytter en afgift af denne type, men jeg må påpege, at det også rejser spørgsmål om international ret. Kommissionen har ikke til i sinde at fremlægge noget forslag om en sådan afgift.
Hvad angår reducerede momssatser til at opnå miljømål, så undersøger Kommissionens tjenestegrene for tiden spørgsmålet.
Endelig vil jeg gerne sige, at en række af medlemmernes kommentarer falder inden for andre kommissærers område. Jeg har bemærket mig alle Deres kommentarer, og jeg vil give dem videre til de pågældende kommissærer. De vil blive analyseret og taget i betragtning i opfølgningen på grønbogen.
Anne Ferreira
ordfører. - (FR) Hr. formand! Tak til kommissæren og medlemmerne for de meget grundige og interessante bidrag. Vi er klar over, at afgiftsforhandlingen ikke er lukket, og jeg vil gerne lige nævne tre ting på dette tidspunkt i diskussionerne.
For det første den andel som energiafgifter står for. I gennemsnit udgør de 76 % af miljøafgifterne sammenlignet med 21 % for transport.
For det andet private forbrugere, som skal betale langt den største andel af miljøafgifter, når andre sektorer af økonomien er de største forbrugere af energi, vand og transport.
For det tredje, at den andel af medlemsstaternes BNP, som udgøres af miljøafgifter, er faldet over de seneste fem år. Det giver os noget andet at tænke over i vores fremtidige overvejelser.
Jeg beklager unægtelig det, som PPE-DE-Gruppen beder om i forbindelse med punkt 26, hvor vi foreslår en EF-minimumsafgift på CO2. Jeg synes, at vi skal fortsætte ad denne vej, hvis vi ønsker at forhindre dumping i EU. Idéen er ikke at overtage skattebeføjelser fra medlemsstaterne, idéen er at have minimumsskatteharmonisering. Det er nødvendigt og er blevet understreget.
Ud over det, at medlemsstaterne beder om yderligere fremskridt hen imod afgiftskoordinering, vil jeg også gerne henlede opmærksomheden på et andet forhold i betænkningen. Reduktionen i skat på arbejde kan ikke udelukkende sammenkædes med reduktionen i miljøafgifter, som Kommissionen foreslår. Efter min mening bør den være en del af en mere generel reform med principper om solidaritet og social retfærdighed. Jeg er udmærket klar over, at dette endnu ikke er en af medlemsstaternes kompetencer, men lad os tænke over det her og give medlemsstaterne noget information.
Det sidste forhold, der efter min mening er vigtigt, er den indenlandske dimension. De tiltag, som vi kommer med her, bør ikke have en ugunstig indvirkning på husholdninger, der allerede har lave indkomster, og gøre positionen for andre husholdninger mere usikker.
Det er, hvad jeg afslutningsvis ville sige. Tak fru kommissær. Jeg kan forsikre Dem om vores støtte til udformning af fremtidig lovgivning om disse anliggender.
Formanden. - Forhandlingen er afsluttet
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
András Gyürk  
For at nå deres miljømål foretrækker medlemsstaterne nu for tiden næsten udelukkende direkte regulering, selv om der er mange andre regulerende instrumenter til rådighed. Vi føler, at der bør være mere fokus på markedsbaserede miljøbeskyttelsesincitamenter. Vi mener ikke, at markedets koncepter, konkurrence og beskyttelse af miljøet, gensidigt udelukker hinanden.
Betydningen af markedsincitamenter er, at målet om miljøkvalitet kan nås mere billigt og mere effektivt med dem, og at andre sociale mål kan nås på samme tid. Desværre har EU ikke gjort meget for at opfordre til markedsbaserede incitamenter, skønt emissionshandelsordningen kan nævnes som en undtagelse. Det er derfor betryggende, at grønbogen indeholder en kortlægning af skjulte muligheder for disse aktuelle incitamenter. Vi bør dog måske lige nævne, at kortlægningen burde have strakt sig længere.
En bredere anvendelse af markedsbaseret regulering burde gå hånd i hånd med en reduktion af ineffektiv direkte regulering. Eftersom økonomiske incitamenter er indkomstgenererende, skal vi undersøge præcist, hvordan disse instrumenter, som primært anvendes på arbejde, kan generere skatter. Dette emne berettiger til intens forhandling. Vi er også overbeviste om, at EU's ambitiøse miljøpolitiske mål ikke kan nås uden at gå et skridt videre inden for markedsincitamenter.

{'language': 'da'}