Forberedelse af Det Europæiske Råds møde (4. februar 2011) (forhandling) Formanden Næste punkt er Rådets og Kommissionens redegørelser for forberedelsen af Det Europæiske Råds møde den 4. februar 2011. Jeg giver ordet til den første taler, som er formanden for Rådet fru Győri på vegne af Rådet. Enikő Győri Hr. formand, mine damer og herrer, hr. kommissær! Jeg er meget glad for at få ordet her i dag før det næste møde i Rådet, selv om forberedelsen af møderne i Rådet primært er den faste formands ansvar og ikke rådsformandskabets ifølge Lissabontraktaten. Imidlertid har rådsformandskabet haft et meget tæt samarbejde med den faste formand om forberedelsen af mødet, f.eks. i Rådet (almindelige anliggender), der blev holdt mandag under det ungarske formandskab. Desuden overvåger vi naturligvis gennemførelsen af Rådets konklusioner, både i Rådet (almindelige anliggender) og andre rådssammensætninger. Jeg vil gerne først skitsere de primære emner på dagsordenen for mødet i februar, nemlig energi og innovation. I forbindelse med fastlæggelsen af Europa 2020-strategien besluttede Rådet i marts 2010 at afholde en temadebat om emnet energi og innovation. Jeg mener ikke, jeg behøver at påpege, hvor yderst vigtige disse to sektorer er for europæisk økonomisk vækst og beskæftigelse. Det skyldes, at Rådet ikke blot har til opgave at reagere på direkte krisesituationer, men også at formulere strategiske retningslinjer for fremtiden. Lad os begynde med energispørgsmålet. Energiforsyningssikkerhed er en prioritet for os alle. Det kræver en større grad af integration og sammenkædning af energimarkedets delmarkeder. Vi må øge investeringerne i forskning og udvikling, gøre økonomien mere konkurrencedygtig og bæredygtig og udbygge samarbejdet mellem de store transitlande, energiproducerende lande og energiforbrugende lande. Det første element er derfor et integreret og sammenhængende energimarked. Etableringen af et fuldstændigt indre energimarked er en nødvendighed. Derfor må Rådet træffe beslutning om flere vigtige skridt. Først og fremmest skal det gennemføre lovgivning om det indre energimarked. Vi har også stadig reguleringsopgaver foran os. Vi må f.eks. forenkle godkendelsesprocedurerne for opførelse af ny infrastruktur. Desuden må vi gøre en alvorlig indsats for at modernisere og udvide den europæiske energiinfrastruktur samt forbinde markederne gennem et grænseoverskridende samarbejde. Vi må ikke tillade noget land eller nogen region i EU at forblive isoleret. Alt dette skal finansieres af primært den private sektor. Endvidere skal der fastlægges hensigtsmæssige principper for omkostningsdeling af de grænseoverskridende investeringer. For det tredje vil der komme projekter, som trods deres enorme betydning for energiforsyningssikkerheden stadig ikke er attraktive nok til at tiltrække privat kapital til den fulde finansiering. I sådanne tilfælde kunne det være berettiget at tildele projekterne begrænsede offentlige midler fra medlemsstaternes eller EU's finansieringskilder. Det er imidlertid ikke målet med de aktuelle drøftelser på forhånd at dømme den debat, der skal igangsættes i slutningen af juni om den flerårige finansielle ramme. Det andet store emne inden for energi er energieffektivitet og vedvarende energi. Jeg behøver ikke nævne, at disse ting skærper konkurrenceevnen og fremmer energiforsyningssikkerheden, foruden at de fremmer bæredygtighed til lavere omkostninger. I 2011 vil Rådet undersøge Kommissionens forslag om den nye energieffektivitetsplan. I forslaget vil der blive taget hensyn til det, der hidtil er opnået med hensyn til EU's energieffektivitetsmål for 2013, og det vil også indeholde en plan for yderligere foranstaltninger. Relationerne til udlandet er også af yderst stor betydning for energipolitikken. EU's og medlemsstaternes aktiviteter i tilknytning til de primære producent- og forbrugerlande skal koordineres mere systematisk. Det ville f.eks. virke befordrende, hvis medlemsstaterne ikke kun udvekslede oplysninger med hinanden om kontrakter om naturgas, som de gør i dag, men også om andre energiformer. Der skal igangsættes konkret arbejde for at etablere partnerskaber med nøgleaktører omkring lovgivningsmæssige tilgange i alle anliggender af fælles interesse. Det gælder selvfølgelig Rusland, men også alle EU's partnere og naboer. Lad os gå videre til emnet innovation. Innovation er det, der måske kan hjælpe med at løse de mest kritiske samfundsudfordringer i vor tid, f.eks. sundhed, fødevaresikkerhed, energiforsyningssikkerhed, bæredygtig udvikling, klimaforandringer og befolkningsaldring, og samtidig åbne nye markeder. Innovation kunne også være en del af løsningen på dilemmaet mellem streng budgetdisciplin og vækstvenlig politik. Hvor skaffer vi finansiering til vækst, før den bliver selvbærende? Ikke via kredit, eftersom det ikke er noget, vi ønsker at benytte os af. Vi ønsker jo dog at standse gældsætningen. Det handler derfor om innovation til fremskaffelse af kreative reserver, som kan hjælpe os med de rigtige svar. Inden for emnet innovation må vi derfor fokusere på imødegåelsen af de betydelige samfundsudfordringer og gøre fremskridt med det europæiske forskningsrum. Vi må sikre forskernes fri bevægelighed og forbedre de rammevilkår, der er tilgængelige for innovative virksomheder. Desuden skal Rådet tage fat på spørgsmålet om statsstøtte. Energi og innovation - fremadrettede investeringer. Rådet skal imidlertid også løse aktuelle økonomiske og finansielle problemer, da vi jo ikke helt har lagt krisen bag os. Vi er i en vanskelig situation. Vi må gøre alt, hvad der står i vores magt, for at beskytte den fælles mønt euroen og berolige markederne. Den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet må derfor styrkes, og vi skal også drøfte bankstresstest. Det ungarske formandskab er særlig engageret i den såkaldte six-pack af love om økonomisk styring. Vi ønsker at rapportere til stats- og regeringslederne herom og om, hvordan høringerne skrider frem både i Rådet og i Parlamentet. Og endelig må vi tage fat på de yderligere fælles foranstaltninger, der er brug for til at sikre konkurrenceevnen. I den aktuelle, akutte situation vil stats- og regeringslederne naturligvis tale om Tunesien og Egypten. Jeg stoler på, at vi får et møde i Rådet, hvor vi behandler meget vanskelige emner, hvor vi kan formulere specifikke spørgsmål, som også vil bestemme Rådets arbejde i de kommende måneder, og formand Herman Van Rompuy vil rapportere til Parlamentet herom efter mødet. José Manuel Barroso Hr. formand! Dette møde i Rådet finder sted på et tidspunkt, der er meget betydningsfuldt for vores naboer, og her tænker jeg på Egypten, Tunesien og Belarus. Jeg forventer med respekt for de forskellige specifikke situationer i disse lande, at Rådet på sit møde meget tydeligt udtaler, at de skal indføre og respektere retsstatsprincipper, menneskerettigheder og et pluralistisk demokrati. Demokrati er jo den bedste måde at opnå stabilitet og velstand på i disse lande, lige som alle andre steder. Denne fredag vil Rådet drøfte to områder, som også er meget vigtige for Europas fremtid og den fremtidige økonomi, nemlig energi og innovation. De er begge kerneelementer i Europa 2020-strategien og centrale for vores mål om at genoprette en bæredygtig vækst og skærpe EU's konkurrenceevne. Og lad os ikke glemme, at energi og innovation også er to områder, hvor fællesskabstilgangen og den europæiske dimension kan tilføre en stor merværdi. Det er vigtigt at nævne i den aktuelle sammenhæng. Gennem Europa 2020-strategien har vi allerede aftalt et sæt ambitiøse mål for energiinnovation. Jeg kunne nævne flagskibsinitiativet Innovation i EU, som vi vedtog sidste år i oktober, eller flagskibsinitiativet Et ressourceeffektivt Europa, som vi vedtog så sent som i sidste uge, og hvor energielementerne er fremherskende. Så Rådet bør på sit møde i denne uge identificere klare, konkrete projektresultater. Diskussionen og udbyttet bør være så operationelle og produktive som muligt. Jeg har beskrevet energipolitikken som det næste store europæiske integrationsprojekt, og det er ikke svært at forstå, hvorfor en sikker og pålidelig forsyning af bæredygtig og overkommelig energi er afgørende for vores økonomiske og strategiske interesser som en global spiller. Vi har allerede gjort meget med vores klima- og energipakke og med lovgivningen om det indre marked. Vi må bygge videre herpå ved at udnytte de muligheder, vi har fået i Lissabontraktaten, udbygge vores eksisterende samarbejde og igangsætte initiativer på nye områder som energiforsyningssikkerhed. Derfor er den første troværdighedstest af vores energipolitik, at vi leverer det, vi allerede har aftalt. Kommissionen har skitseret de foranstaltninger, som vi mener, der er akut brug for, i vores meddelelser om energi 2020 og energiinfrastruktur. Jeg ønsker, at Rådet bakker disse prioriteter op og især klart udtrykker en forpligtelse til at fuldføre vores indre energimarked inden 2014. Der bør også fastlægges en fælles teknisk standard for opladningssystemer til elbiler i år og for intelligente net og fjernaflæsningsmålere, de såkaldte smart grids og smart meters, inden udgangen af 2012. Et ægte integreret indre marked for energi er afgørende for at skaffe mere vækst og beskæftigelse, sikre teknologiske fremskridt, modernisere vores infrastruktur og nedbringe vores eksponering for import- og prisudsving. Vi må også sikre, at ingen medlemsstat energimæssigt isoleres fra resten af Europa. Jeg ønsker, at medlemsstaterne enes om en frist, der hedder 2015, for afslutningen på isolationen af de pågældende områder i Europa. Vi har gjort et godt stykke arbejde med at forbinde de baltiske lande med det kontinentale system. Nu vil jeg vende mig mod Central- og Østeuropa for at få mere gang i de nord-sydgående energisamkøringslinjer. Jeg ønsker, at der bliver aftalt en plan til efteråret om de projekter, der skal til for at forbinde Østersøen med Adriaterhavet. Mens vi er på rette vej med hensyn til at nå målene for vedvarende energi, vil vi med det nuværende resultatniveau kun nå halvdelen af vores mål for energieffektivitet. Et mere effektivt energiforbrug er nøglen til massive miljømæssige og økonomiske fordele - og en reduktion af Europas årlige energiregning med ca. 200 mia. EUR. Det kunne også skabe to millioner job inden 2020. Så jeg vil bede Rådet sætte fornyet skub i vores jagt på energieffektivitet. Vi kunne bruge offentlige indkøb som instrument i hele EU til virkelig at sætte fart i energieffektiviteten, og det betyder lokale arbejdspladser, som ikke vil kunne outsources, opgaver til SMV'erne og reelle besparelser for både erhvervslivet og husholdningerne. Kommissionen vil i de kommende uger vedtage en energieffektivitetsplan med forslag om specifikke foranstaltninger til at øge energieffektiviteten, eksempelvis at alle medlemsstater pr. 1. januar 2012 skal inddrage energieffektivitetsstandarder i deres offentlige indkøb. Kommissionen vil derefter gennemgå de fremskridt, der er opnået ved hjælp af disse foranstaltninger inden 2013, og overveje yderligere foranstaltninger, herunder forslag til juridisk bindende mål om nødvendigt. Medlemsstaterne bør aftale en frist for inddragelse af standarder for energieffektivitet i alle offentlige indkøb med henblik på offentlige bygninger og tjenesteydelser. For sin del er Kommissionen rede til at udforske nye tiltag inden for energibesparelser i byer, bæredygtige biobrændsler, smart grids og oplagring af energi. Vi må også fokusere på den eksterne dimension af den europæiske energipolitik. For blot 14 dage siden havde jeg opmuntrende drøftelser med de to præsidenter for Aserbajdsjan og Turkmenistan om Europas adgang til de kaspiske gasfelter og dermed mulighed for at åbne den sydlige korridor. Der blev opnået et vigtigt gennembrud med underskrivelsen af en fælles erklæring med Aserbajdsjan og en konkret forpligtelse fra Turkmenistan til at levere gas til Europa. Det budskab, jeg har med hjem fra besøget, er, at når vi i fællesskab i Europa træffer afgørende beslutninger om energi, er vi en stærk aktør i det globale kapløb om energiressourcerne. En understregning af betydningen af den eksterne dimension af EU's energipolitik bør være et nøglebudskab fra Rådet, så jeg glæder mig til en meget vigtig drøftelse om energi på det forestående rådsmøde og her i Parlamentet også - kan jeg med glæde nævne. Jeg ved, at Parlamentet virkelig bakker op om en stærk europæisk energipolitik, og Parlamentets formand har været en mester i at aftvinge Europa et større energipolitisk engagement. Og nu videre til innovation - jeg synes allerede, jeg kan spore bred enighed om, hvad der skal komme ud af rådsmødet om det emne. Det er måske mindre indlysende, hvor akut - hvor absolut akut brug der er for handling, og hvorfor der er brug for at sætte skub i forskning og innovation lige nu, når medlemsstaterne alle træffer svære valg om, hvor de skal skære i budgetterne. Finanspolitiske hensyn og offentlig støtte til innovation er ikke uforenelige størrelser. Flere medlemsstater har vist, at man kan skære ned på sit samlede budget og samtidig fastholde vækstvenlige udgifter, særlig til forskning og innovation. Det er vigtigt, fordi den vigtigste gennemgribende strukturelle forandring er at skabe innovationsøkonomi. Vores konkurrenter ved det, og de satser allerede på innovation. For at undgå at falde bagud har vi brug for Rådets godkendelse af vores strategiske og integrerede tilgang til innovation. Innovation skal være et led i vores økonomiske politik, ikke blot et forskningsinstrument, som nogen mener. På europæisk plan kan vi skabe reel merværdi ved at forbedre rammevilkårene for forskning og innovation i EU. Europa skal være et naturligt hjemsted for innovative kræfter gennem effektiv standardisering, bedre udnyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder, innovationsvenlige offentlige indkøb og foranstaltninger til at hjælpe små innovative virksomheder med sikker finansiering. Meget af dette koster ikke penge, men det kræver politisk vilje. Og den politiske vilje til at træffe foranstaltninger ved hjælp af en europæisk tilgang og en europæisk dimension. Vi kan også klemme meget mere ud af det europæiske forskningsrum og gøre fuldt brug af det indre marked ved f.eks. at forbedre forskernes mobilitet Og lige som vi skal blive ved med at bruge penge, skal vi også bruge dem bedre. Sammen med budgetgennemgangen har vi lanceret en debat om, hvordan vi forenkler måden, hvorpå EU's penge bruges, og hvordan vi kan arbejde hen imod en fælles strategisk ramme for forsknings- og innovationsfinansiering. Når jeg siger, vi skal have mere for pengene, siger jeg også, at vi skal have mindre bureaukrati, så EU-finansierede forskere kan bruge mere tid i laboratoriet eller på deres arbejde og mindre på papirnusseri og bureaukrati. Vi får aldrig tiltrukket de strålende videnskabsfolk og de mest innovative virksomheder med et usammenhængende sæt af finansieringsinstrumenter baseret på komplekse og bureaukratiske regler. Så Rådet vil på denne måneds møde drøfte energi og innovation. Men det undgår ikke at drøfte økonomi. Økonomien og arbejdsløshedsproblemerne er fortsat vores borgeres primære bekymringer. Vi har netop indledt det første Europæiske Semester og sat økonomisk styring i værk. Den årlige vækstundersøgelse blev godt modtaget. Budskaberne var fokuserede og klare. Undersøgelsen giver den nødvendige vejledning på EU-plan, så medlemsstaterne kan tage hensyn til deres uafhængighed, når de træffer nationale politiske beslutninger. Der er allerede gjort gode fremskridt med lovforslagene, som skal understøtte vores nye system til økonomisk styring. Jeg vil gerne takke det ungarske formandskab. Det ungarske formandskab har min fulde støtte til at fremskynde arbejdet, så vedtagelsen kan ske inden juni. Desuden skal vi som led i denne omfattende løsning besvare de resterende spørgsmål omkring den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet (EFSF) og den europæiske stabilitetsmekanisme. Med hensyn til ESFS er det nu - ud over at udvide facilitetens anvendelsesområde - et spørgsmål om, hvordan vi øger dens effektive lånekapacitet, sådan som Kommissionen har udtalt i den årlige vækstundersøgelse. Naturligvis skal dette spørgsmål indgå i en overordnet løsningssammenhæng. Drøftelserne i Rådet på fredag vil sandsynligvis omfatte behovet for bedre samordning af de økonomiske politikker i EU og euroområdet. Jeg hilser denne drøftelse velkommen, da det passer særdeles godt sammen med Kommissionens årlige vækstundersøgelse. Faktisk handler Det Europæiske Semester ikke kun om samordning af budgetpolitikker, men om større spørgsmål som makroøkonomiske ubalancer og mangler i konkurrenceevnen. Derudover har jeg for nylig hørt visse autoritative røster gå ind for en udbygning af den økonomiske styring, men samtidig mene, at det kun kan ske efter den mellemstatslige metode. Vi skal være tydelige på det punkt. Kommissionen hilser det velkomment at udbygge og fremskynde økonomisk styring og samordning af politikker, herunder i euroområdet. Men vi er overbeviste om, at traktaten indeholder de rette rammer og instrumenter hertil. Faktisk fremmer vi ikke vores sag, hvis vi har parallelle strukturer, der i sidste ende fungerer ude af trit med hinanden. Etablering af et system til skærpet økonomisk styring for EU og især euroområdet uden for EU's rammer rejser vigtige og politisk meget følsomme spørgsmål. Faktisk bør medlemsstaterne træffe foranstaltninger, som er fuldt forenelige med fællesskabsmetoden og de rammer, der gives i traktaten. For så vidt som foranstaltningerne falder ind under national kompetence - og naturligvis er nogle af dem medlemsstaternes eget ansvar - bør denne kompetence udøves i sammenhæng med de overordnede EU-rammer. Jeg mener virkelig, at dette er yderst vigtigt, for vi kan faktisk gøre store fremskridt med økonomisk styring. Vi har - og vi har argumenteret for det - brug for mere politisk samordning og bedre økonomisk styring, men vi bliver nødt til at gøre det sådan, at det hænger sammen og er foreneligt med traktaterne og med fællesskabsmetoden. Kommissionen vil være særligt opmærksom på disse emner. Traktaten og den heraf følgende "fællesskabsmetode" indebærer fuld respekt for alle europæiske institutioners rolle. Joseph Daul Hr. formand, fru Győri, hr. Barroso, mine damer og herrer! Hvad vil den europæiske offentlighed tage med sig fra deres lederes møde på fredag i Bruxelles? Vil den kunne se, at EU søger svar på EU's udfordringer - euroen, energi, forskning og innovation og arbejdsløshed - i god tro? Eller ser den snarere, at vi endnu en gang overgiver os til det sørgelige spil om deling og magtkampe? Hvilke overskrifter vil de store aviser bringe? Hvad vil folk tale om på bloggene på lørdag og på Facebook, når Rådets beslutninger bliver omtalt? Om Europas tilbageholdenhed over for situationen i Middelhavslandene og folks længsel efter respekt for deres rettighed eller tværtimod om Europas lederskab? Europa har pligt til at være tydelig på det punkt. Vi må samle alle gode kræfter og alle de diplomatiske færdigheder, vi har, for at befordre overgangen og organiseringen af demokratiske og åbne valg. Vi i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) mener, at løsningen på vores problemer ligger i mere Europa, ikke mindre. Løsningen ligger ikke i flere såkaldte nationale sejre, men i flere fælles sejre og flere koordinerede løsninger. Løsningen ligger ikke i en slap holdning til at anvende vores fælles regler, men i skarpere disciplin. Løsninger ligger ikke i større uligheder mellem vores budgetter, vores arbejdsmarkedsregler og vores skatteprocenter, men i mere konvergens. PPE-Gruppen mener, at vi kun kan drage én lære af denne krise, og det er, at vores lande uden en fælles vision og fælles ressourcer vil synke ned i sløv vækst og social krise. Hvis der kun er én lære at drage af denne krise, er det, at vores lande ved at tænke, arbejde og investere som europæere vil komme styrkede ud af denne vanskelige tid og bevare denne styrke. Hvis ikke de vanskeligheder, vi netop har oplevet, kan få os til at reagere som en enhed, hvad kan så? Sammen med Kommissionen og flertallet af mine kolleger her i Parlamentet samt - er jeg sikker på - flertallet af de 500 mio. europæere stiller jeg Rådet følgende spørgsmål: Hvornår skal vi handle og reagere mere som en enhed? Med hensyn til euroen ved jeg nu, at vores regeringer vil holde fast og ikke tillade spekulanter at ødelægge 60 års europæisk integration. Jeg opfordrer dem nu til at koncentrere sig om konsolideringen af den finansielle stabiliseringsmekanisme, da det er væsentligt. Jeg opfordrer dem især til at skærpe budgetdisciplinen og opretholde indsatsen for at nedbringe de offentlige udgifter. Europæisk styring er afgørende for, om vores fælles projekt lykkes. Min gruppe støtter dette lige så meget, som den støtter euroen, og det vil sige 100 %. Løsningen på vores problemer, som jeg indledte med at sige, er mere Europa, ikke mindre. Selv om det er sandt med hensyn til beskæftigelse og økonomi, gælder det også energi, et emne, som Rådet også vil behandle fredag. Mere Europa betyder først og fremmest fuld gennemførelse af de love, der allerede findes i forbindelse med det indre energimarked. Det kan aldrig understreges nok, at et fuldt operationelt indre energimarked vil gøre os meget mere konkurrencedygtige, skaffe os forsyningssikkerhed og garantere en væsentlig forøgelse af produktionen af vedvarende energi. Mere Europa betyder også tilskyndelse til vores stater til at klare den udfordring at øge deres energieffektivitet med 20 % inden 2020. Det var dem selv, der satte det mål. Vi må sikre, at de når det, for ellers må vi hæve standarden for, hvad de skal opfylde for at nå det. Endelig betyder mere Europa på energiområdet, at vi investerer mere. Kommissionen skønner, at det vil koste 1 mia. EUR at nå det nødvendige infrastrukturniveau. Vi forventer ambitiøse beslutninger fra Rådet, så det kan lade sig gøre. Europa har brug for sikker, ren energi, såvel som vi har brug for en forsknings- og udviklingspolitik og en politik til fremme af industriel innovation. Også her ligger løsningen i mere Europa og mere opmærksomhed på små og mellemstore virksomheder. Løsningen ligger i at mindske bureaukratiet til et minimum og sluttelig nå frem til en aftale om et europæisk patent. På innovationsområdet forventer vi også fælles løsninger af vores ledere, ikke snæversynet mundhuggeri. Det er på tide at gå væk fra fortidens automatreaktioner og komme videre. At sætte fokus på vores forskelle kan være fint og godt, men at gøre dem indbyrdes komplementære er endnu bedre. At tage individuelle initiativer kan være nyttigt, men at spille som et hold er måden at vinde kampen på. At nære nationale ambitioner er fuldstændig legitimt, men at forstå, at spillet vindes på internationalt plan ved at spille som et hold, er måden at garantere Europas befolkning en fremtid på. Martin Schulz Hr. formand! Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet afholdt en høring i går, hvor vi forberedte energitopmødet den kommende weekend. Min kollega fru Ulvskog vil senere fortælle mere om, hvad vi drøftede. Jeg vil derfor begrænse mig til to hovedelementer. Hvis vi vurderer gennemførelsesgraden på nationalt plan af 20-20-20-målene, som vi har vedtaget, og som en række regeringer i EU fejrede, er det kun muligt at nå 9 % af det, vi har sat os som mål, sådan som situationen ser ud lige nu. Så hvad angår energipolitikken, er denne weekends topmøde et krisetopmøde, og hvis vi ikke sætter et massivt engagement ind på det, vil disse mål ikke kunne nås. Min anden bemærkning gælder en tendens, vi nu ser på energiprismarkedet, der fører til energifattigdom i Europa. Energi og energiforsyning begynder at blive opfattet af en stor del af husholdningerne som et privilegium. Den ekstra omkostning ved at sidde til leje stiger i en grad, så lavindkomstgrupper fremover må tage tykke trøjer på, fordi de ikke har råd til at opvarme deres bolig. At koble folk af energiforsyningen er social uretfærdighed. Det er også noget, som et energitopmøde som dette bliver nødt til at tage op. (Bifald) Men på dette topmøde vil vi naturligvis også drøfte andre ting, og jeg vil gerne tage tråden op fra Kommissionens formands indlæg. Forbundsrepublikken Tyskland med forbundskansleren i spidsen har foretaget en fuldstændig kovending. Alt, hvad der før var forkert ved økonomisk styring, som var en socialistisk idé, er nu pludselig rigtigt. Nå ja, bedre sent end aldrig. Kommissionens formand har dog ret i én ting. Denne kovending må ikke føre til en kursændring, der forrykker balancen i de europæiske institutioner. En ting er fuldstændig klar, og det er, at alle de aktuelle europæiske politikker, der ligger inden for de nuværende traktaters rammer, skal håndteres inden for de eksisterende institutioner. Her er Kommissionen og ingen anden institution i centrum, og det skyldes, at Kommissionen er den institution, der er bundet til Parlamentet i denne henseende, og at den parlamentariske tilladelse til at tage initiativer inden for emnet suverænitet - og monetære anliggender er vigtige med hensyn til suverænitet - har afgørende betydning. Derfor siger vi "ja" til økonomisk styring, men med den praktiske gennemførelse lagt i hænderne på Kommissionen og underlagt Parlamentets kontrol. Det er et grundvilkår i opretholdelsen af balancen mellem de europæiske institutioner. (Bifald) Vi er i en situation, hvor Europa står over for indre udfordringer og internationale politiske udfordringer. Jeg bliver - og det siger jeg helt åbent her - forstyrret af de udtalelser, som visse europæiske politikere kommer med. Jeg bliver forstyrret af Europas fravær i en historisk proces. Hr. Barroso afgiver sin udtalelse - glimrende. Hr. van Rompuy afgiver sin udtalelse - også glimrende. Baroness Ashton afgiver en udtalelser - alle tiders. Så kommer fru Merkel, hr. Sarkozy og hr. Cameron med en ny udtalelse i en fælles meddelelse - og jeg kender ikke baggrunden for denne nye alliance - det er også alle tiders. Men der er ingen derude - der er ingen i marken, der i direkte dialog med en befolkning, som kæmper for demokrati, fortæller, hvordan vi europæere kan hjælpe og støtte denne proces. Papir er taknemmeligt - det hjælper os ikke i praksis. Vi må ikke spilde den chance, vi har her. Jeg må indrømme, at hr. Cohn-Bendit så sent som i denne uge gjorde mig opmærksom på den glimrende lejlighed, der har vist sig. Jeg må indrømme, at jeg ikke genkendte den ved første øjekast, men folk, der demonstrerer i gaderne, folk, som anfører revolutionen, har alt andet end en religiøs stat i tankerne. De vil have verdslighed. De vil have et borgernes demokrati. De er vores partnere. Vi må arbejde sammen med disse mennesker om at gøre det til en god lejlighed for Europa. (Bifald) I den henseende er det også nødvendigt, at hr. Mubarak træder tilbage. Det ville være et positivt og opmuntrende signal. Mens vi er ved emnet vores værdier, vores demokrati og vores udtryksfrihed, er jeg glad for at fru Győri er her. Jeg vil gerne sige en ting til fru Győri. Jeg har nu læst den ungarske regerings svar på brevet fra Kommissionen. Jeg må sige, at Kommissionens brev var glimrende. Det var et høfligt spørgsmål om, hvorvidt den ungarske regering ville være så venlig at fortælle os, om den måske kunne være enig i, at den lov, den havde udformet, måske ikke var helt i orden - og undskyld vi spørger! Svaret var, hvordan vi overhovedet kunne spørge om sådan noget; alt var i sin skønneste orden i Ungarn. Det bør ikke ske i Europa. Jeg vil gerne gentage, at denne lov ikke er forenelig med de grundlæggende europæiske regler. (Bifald) Den er ikke forenelig med direktivet om tv-spredningsvirksomhed Det har fru Kroes selv meget elegant slået fast. Hvis denne lov ikke ændres, vil jeg føle mig forrådt af formanden for Rådet. Formanden og Ungarns premierminister sagde her i Parlamentet, at hvis Kommissionen kom med bemærkninger, ville de ændre loven. Kommissionen har fremsat bemærkninger, og jeg forventer derfor, at Ungarn ændrer denne lov. Hvordan kan vi ellers med nogen troværdighed tale om demokrati i Middelhavet, hvis vi ikke selv gennemfører det i Europa? Lena Ek for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! I krisetider er der to nødvendige strategier. Stop indvandringstruslen, og grib chancerne og kom videre. Hvad er Rådets svar på energi- og klimakrisen? Helt ærligt finder jeg det både skuffende og flovt. Verden uden for Europa har energiudfordringen lige foran sig. USA investerer enorme pengebeløb i grøn energi. I sidste uge i sin tale til nationen understregede præsident Obama energieffektivitet og de muligheder, som grøn teknologi giver. (Formanden afbrød kortvarigt med et procedurespørgsmål) Præsident Obama sammenlignede endda disse nye teknologier med rumkapløbet og kaldte dem vores generations Sputniktid. Men hvor er Rådets "sende mennesket til månen"projekt for Europa? Rådet tør jo ikke en gang drøfte et bindende mål for energieffektivitet. Energieffektivitet er enhver indlægsholders eller politikers favoritemne inden for energi, og Rådet udsætter det indtil 2012. Kina investerer massivt i forskning og ny teknologi. I dag har Kina over 400 solcellevirksomheder. For ti år siden havde de 0 % af verdensmarkedet. Nu har de 23 %. For ti år siden havde de 0 % af vindenergimarkedet. Nu sidder de på halvdelen. Hvad foretager vi os i Europa? Rammeprogrammet for konkurrenceevne og innovation, CIP, kæmper for at få støtte, og finansieringen af SET, det strategiske energiteknologiprogram, er kun oppe på halvdelen af de nødvendige midler. Det er der, vi sammenligner os med Kina og USA. Vi har endda medlemsstater, som allerede planlægger en 30 % nedbringelse af emissionerne, f.eks. Tyskland, men Rådet tør ikke handle; hvilket Kommissionen i øvrigt heller ikke gør. Ifølge en nylig fælles rapport fra Barclays og Accenture medfører skiftet til en kulstoffattig økonomi en bemærkelsesværdig udvikling af bæredygtige kulstoffattige teknologier. Så bankerne handler. Men hvor er det europæiske lederskab? Rådet købslår om energimålet. Vi ser heller ikke, at medlemsstaterne opfylder den tredje energimarkedspakke, og der er endda diskussion om finansieringen af forskning og innovation på det langsigtede budget. Det er der, vi står i Europa, og Rådet udviser intet lederskab overhovedet, når det gælder energi, klima, konkurrenceevne og job. Sådan er situationen. Krisztina Morvai - (Blå kort-spørgsmål til hr. Schulz i henhold til forretningsordenens artikel 149, stk. 8) (HU) Hr. formand! Vi kunne forstå, at de europæiske socialdemokraters leder Martin Schulz er yderst bekymret for demokrati og menneskerettigheder i Ungarn. Jeg må spørge Dem, hr. Schulz, hvor De var fra 2002 til 2010, da Deres socialistiske kammerater, der var ved magten i Ungarn, fik hver eneste protest mod regeringen opløst ved magt. Hvor var De den 23. oktober 2006, da 14 mennesker blev beordret skudt i øjet med gummikugler affyret i hovedhøjde? Hvor var De i efteråret 2006, da flere hundrede mennesker, sådan som den endelige dom slog fast ... (formanden afbrød taleren) ... Jeg har et minut, hr. formand, har jeg ikke det ifølge reglerne? Hvor var De da? Og jeg vil også gerne spørge, hvorfor Fidesz-regeringen ikke spørger Dem og Deres kammerater om det samme allerede? Hvad afholder Fidesz-regeringen fra at gøre det? Martin Schulz (DE) Hr. formand! Jeg vil gerne svare fru Morvai, at jeg holder nøje øje med Ungarns indre politik. Jeg var ret ofte i Ungarn mellem 2002 og 2010. Jeg så også de demonstrationer, som Deres uniformerede Jobbik-parti holdt i Budapest. Jeg siger ikke, hvad de demonstrationer mindede mig om. Som tysker vil jeg ikke ind på det her. Mellem 2002 og 2010 var Ungarn, for at give Dem et klart svar, lige som nu en demokratisk stat bygget på retsstatsprincipper med en venstreorienteret regering, der regerede efter demokratiske regler. Indtil videre er jeg ikke i tvivl om, at det også fortsat er tilfældet i dag under en konservativ regering. Der er dog én ting, jeg imidlertid er sikker på, og det er, at Deres parti er et ekstremistisk, neofascistisk højrefløjsparti. (Bifald) Rebecca Harms Hr. formand, mine damer og herrer! De nyeste rapporter fra det sydlige Middelhavsområde og Egypten fortæller, at der skydes i Cairo. Situationen spidser til. Som følge af denne nyhed kan jeg kun appellere til Europas stats- og regeringsledere om ikke at vente til frokostpausen på fredag med at blive enige om, hvad det rette budskab til Egypten skal være. Det er på høje tid, at vi gør det klart for hr. Mubarak, at han må trække sig tilbage i en fart, fordi det er nødvendigt for at hindre denne uro i Egypten i at eskalere og for at sikre, at udviklingen følger et forløb, der ligner det, vi tidligere har set i Tunesiden. Det ville virkelig være skammeligt, hvis vi blot ventede og så, hvad der skete i Egypten. (Bifald) Dette topmøde skulle faktisk være et energitopmøde. Når jeg imidlertid ser de forberedelser, der gøres til det, er jeg faktisk ikke overrasket over, at det nu er andre emner, der sætter dagsordenen. På baggrund af slagordet "vi har brug for energiforsyningssikkerhed" tages der mange kontakter - særligt af hr. Barroso - til lande som Aserbajdsjan og Turkmenistan. Hr. Oettinger talte for nylig i Udvalget om Industri, Forskning og Energi om, hvordan vi skal udvikle vores energirelationer til Irak, Georgien og Turkmenistan. I lyset af begivenhederne i det sydlige Middelhavsområde, hvor vi også ser konsekvenserne af vores politikker for vores egne interesser og vores eksterne energipolitik, anser jeg dette for at være temmelig hasarderet. Jeg ved, vi har brug for diversificering, fordi vi også står over for en problematisk og meget vanskelig situation i øst med Rusland og transitlandene Belarus og Ukraine. En diversificering må dog ikke betyde, at vi nu optager forbindelser med despoter og lande i krise. Energieffektivitet og vedvarende energi er løsningen på en bedre og mere sikker energiforsyning, og jeg må sige til hr. Barroso, at han har tolereret meget på det punkt. Hr. Oettinger har forsømt området, som blev forvaltet godt af hr. Piebalgs, eller også - det er den negative version - har han endnu en gang valgt at undlade at fremme fremtidssikre teknologier som vedvarende energi og energieffektivitet og er vendt tilbage til det gamle energimix. Pludselig finder vi ud af, at den garanterede afregningspris for atomenergi fra kernekraftværker skal drøftes på topmødet ... Du godeste, hvor befinder vi os egentlig i denne moderniserings- og innovationsdebat? Jeg har simpelthen tabt tålmodigheden nu. (Bifald) Måske har vi faktisk været for tålmodige, hvad økonomisk styring angår. Tyskland synes nu at følge Schäuble-kursen. De værktøjer, vi har lige nu, er imidlertid ikke ligefrem det bedste og nyeste. Vi har brug for mere end en beskeden ændring af stabilitetsinstrumentet. Vi har akut brug for at træffe en beslutning om at ændre kreditvilkårene for Grækenland og Irland, for ellers ender vi med at ødelægge disse lande. Vi har brug for flere penge i kriseinstrumentet, for ellers kan vi godt glemme enhver tanke om at hjælpe Spanien og Portugal i den nærmeste fremtid. Det, som vi i sidste ende har brug for - bare så vi forstår hinanden meget tydeligt på det her punkt - er et forslag til, hvordan vi skal håndtere omstruktureringen af gælden. Vi kan ikke undgå det, det ved enhver, og som Parlament ønsker vi at drøfter det yderligere her. Jan Zahradil Hr. formand! Energisikkerhed er et område, som EU skal involvere sig i, og hvor EU bør handle med den højest mulige grad af enhed og koordination, hvilket ikke er tilfældet med mange andre europæiske initiativer, og derfor støtter vi, De Europæiske Konservative og Reformister, oprettelsen af et fælles energimarked, da det vil styrke medlemsstaternes stilling over for de primære leverandører og samtidig begrænse visse leverandørers muligheder for at misbruge deres dominerende stilling inden for levering af strategiske råmaterialer til at spille et udenrigspolitisk spil. Samtidig mener vi dog, at vi i energiintegrationsprocessen bør respektere specifikke nationale faktorer, med andre ord det enkelte nationale energimix, herunder anvendelsen af kernekraft. Med hensyn til finansiering vil jeg gerne nævne, at min gruppe hovedsagelig udgøres af partier fra lande, som ikke tilhører euroområdet, og som ikke bruger euroen. Det betyder imidlertid ikke, at vi ønsker at se et svagt, skrøbeligt og ustabilt euroområde, eller at vi ønsker, at euroen bliver en fiasko. På den anden side vil jeg gerne klart udtrykke, at genopretningen af EU's økonomi og finansielle stabilitet ikke må føre til yderligere overnationale tendenser eller finanspolitisk føderalisering og må ikke blive et påskud for en yderligere overførsel af magt fra det nationale til det europæiske plan. Det er vi fuldstændig imod! Jeg vil gerne Komme med et par bemærkninger om begivenhederne i Nordafrika - Tunesien og Egypten. Der er betydelige ligheder mellem disse og begivenhederne i Central- og Østeuropa i 1989. Vi hilser med glæde demokratiseringstendenserne i disse lande, og vi bør bakke dem op. Vi ønsker, at EU's nærmeste nabolag er stabilt og demokratisk. Samtidig bør vi dog passe på, at de berettigede bestræbelser og krav fra folket i disse lande på den anden side ikke tager en forkert drejning og fører til udemokratiske, autoritære, religiøse diktaturer. EU bør vælge en kurs, der hindrer dette. Marisa Matias Hr. formand! Som vi ved, er energisektoren vital for jobskabelsen, så der skal stå muligheder øverst på dagsordenen, og det bør også være kodeordet for det rådsmøde, vi aktuelt forbereder - men det er det ikke. Vi har brug for specifikke investeringer til at skaffe energieffektivitet i vores byer, især i lande, der udsættes for de mest alvorlige spekulative angreb og frem for alt i de lande, der har den højeste arbejdsløshed. Imidlertid fortsætter regeringerne med at følge gamle løsningsformler, og det er også dem, vi stadig forsøger at iværksætte. Det, vi har brug for på dette rådsmøde, er en energirevolution. Vi har ikke bare brug for flere offentlig-private partnerskaber. Det ville være at trampe videre rundt i spinaten Vi er fortsat meget bundet til de gamle energikilder - fossile brændsler og kernekraft - og mangler i den grad ambitioner for de nye energikilder, som er de eneste, der kan sikre lige adgang, og de eneste, der kan sikre, at storstilede projekter er lige så vigtige som lokale projekter. Kun ved at kombinere alt kunne vi få en ægte integreret politik, og derfor vil Rådet denne gang fortsætte som hidtil frem for at bryde med fortiden, som det burde. Lad mig komme med endnu en appel. Nødsituationer kræver nemlig nødappeller, så den appel, jeg gerne vil komme med her, er til Europas ledere om i forbindelse med det, der sker i Egypten, i det mindste at vise folk i gaden så meget solidaritet, som de viste de autoritære regimer, hvis styre gjaldt økonomi, og som ikke fulgte demokratiske spilleregler. Niki Tzavela Hr. formand! Jeg ønsker vores kære hr. Barroso held og lykke. Held og lykke til os alle med Aserbajdsjan og Turkmenistan inde på markedet. De siger, de allerede har lovet at levere gas til fem andre aftagere. Og det rejser virkelig det store spørgsmål. For nogle få år siden havde vi den russisk-ukrainske krise, og vi kæmper stadig med den. Nu har vi den nordafrikanske krise. Prisen på olie stiger allerede. Så det er på tide, at vi på fredag får det på dagsordenen, at Europa må se nærmere på sine egne ressourcer og kilder. Det er på tide, at vi sætter udnyttelse og udvinding osv. på dagsordenen. Jeg tror, man skulle bede medlemsstaterne om at udarbejde kort over, hvad der sker med udnyttelsen af energikilder i hver medlemsstat, evaluere de mest lovende projekter, vedtage incitamenter for private selskaber til at engagere sig i udnyttelsen og se, hvad vi kan gøre med vores egne ressourcer. Vi står over for et aldeles skrækindjagende scenarie, nemlig at vi mister Suez-kanalen. Så både for Egyptens skyld og alle os andre må vi have en ordentlig overgang, Ellers får vi enorme problemer. Francisco Sosa Wagner (ES) Hr. formand! Takket være mange års hårdt arbejde står de energipolitiske målsætninger i Europa nu helt klare for os. Der skal opbygges et hjemmemarked og en sikker forsyning, og vedvarende energi og energieffektivitet skal fremmes. I henseende til disse målsætninger, som vi selv har foreslået, er det papir, som Rådet skal arbejde med, meget uambitiøst og noget farveløst. Hvis drivkraften bag EU's fælles energipolitik skal komme fra stats- og regeringslederne, må vi væbne os med tålmodighed, idet det fremherskende træk blandt dem er et nationalt, kortsigtet og gammeldags syn på tingene. Det er ikke nogen lille sag, vi her har med at gøre; energipolitikken er Europas rygrad. Dens principper skal forsvares med én stemme over hele verden, hvilket vi desværre er langt fra at gøre i dag. Herbert Reul (DE) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, fru formand for Rådet, mine damer og herrer! Topmødet i Rådet finder sted på et tidspunkt, hvor der er utallige andre vigtige emner ud over det, der skulle drøftes. Hr. Schulz nævnte med rette, at vi alle forventer, at Rådet afgiver en udtalelse om Egypten og det, der sker der, og at det går ind i sagen. Der er korrekt. Jeg vil gerne sige til hr. Schulz, at jeg kunne være helt enig med ham heri, hvis han ikke havde begået den fejl i anden halvdel af sin tale endnu en gang at lave et billigt partipolitisk show ved at skændes med ungarerne. Det har absolut intet at gøre med det, vi aktuelt taler om i Rådet, og de emner, der er på dagsordenen. For fru Harms vil jeg også gerne gøre en ting klart i forbindelse med det, hun sagde. Da hun korrekt sagde, at disse presserende emner - økonomien, euroen og Egypten - skulle tages op, kan hun ikke også beskylde kommissær Oettinger for ikke længere at tage sig ordentligt af energiområdet. Der er absurd. Det skyldes, at Rådet skal behandle andre anliggender også. Hvorvidt energipolitikken falder i hendes smag, eller om andre har en anden mening, gør den hverken god eller dårlig. Den kan ikke vurderes ud fra sådan et kriterium. Jeg mener, at Kommissionen har forberedt topmødet meget grundigt og fornuftigt gennem de seneste måneder. Den har ikke fulgt princippet om konstant at stille nye krav. I stedet gør den sunde og grundige forberedelser og træffer derefter foranstaltninger, som faktisk udmønter sig i forandringer. Tilfældigvis er hr. Schulz ... han lytter ikke engang, men pyt med det, det er jo bare det parlamentariske forhandlingsspil, hvor vi åbenlyst har forskellige dagsordener. (Tilråb) Hr. Schulz, De talte om fattigdom, der kan være en følge af energipriserne. Det har De helt ret i. Men for at være fair må vi jo spørge, hvorfor energipriserne er så høje. Hvad er grunden til dette? Hvilken rolle spiller vi i det problem, når vi vedtager politiske foranstaltninger, der konstant sender priserne på himmelflugt? Det er også en bidragende faktor - og ikke den eneste - men det bør også indgå i en ærlig debat, og vi bliver nødt til at tage hensyn til nye krav, som vi vedtager her i døgndrift. Efter min mening giver dette topmøde os en enorm chance for endelig at komme videre med emnet infrastruktur og sikre, at der investeres i infrastruktur og energi, fordi alle andre emner afhænger af, at vi sørger for, at det sker. Der opstår spørgsmål om priser, pålidelighed og også om, hvorvidt vi integrerer de vedvarende energiformer ordentligt i netværket, og til det formål har vi desværre brug for massive investeringer. Desuden vil staten ikke kunne bære den omkostning alene. (Taleren indvilligede i at tage imod spørgsmålet efter Blå kort-proceduren (forretningsordenens artikel 149, stk. 8)) Rebecca Harms (DE) Hr. formand! Med hensyn til de grundige forberedelser til energitopmødet og de politiske prioriteter vil jeg gerne spørge hr. Reul, hvad hans syn er på det faktum, at hr. Oettinger i et stort interview i dag til den tyske avis Frankfurter Allgemeine Zeitung advarede EU mod at sætte for ambitiøse mål for vedvarende energi. Det kommer kun nogle få uger efter ikrafttrædelsen af direktivet om vedvarende energi, som vi alle her er meget stolte af. Hvad angår de grundige forberedelser af emnet energieffektivitet, vil jeg gerne høre, hvad hans syn er på det forhold, at energieffektivitetshandlingsplanen stadig ligger i en skuffe, og at chancen for at debattere den på topmødet derfor er lig nul. Herbert Reul (DE) Hr. formand! Der er politikere, som konstant kræver noget nyt, men aldrig sørger for at få det ført ud i livet. Der er også politikere, som forbereder sig godt og iværksætter initiativer. Det er netop pointen. Jeg tror ikke på, at man konstant skal stille nye krav, og derfor har hr. Oettinger helt ret. Lad os først fuldføre det, vi allerede har forpligtet os til. Hr. Schulz påpegede med rette, at effektiviteten i mange medlemsstater lader meget tilbage at ønske, og at mange medlemsstater endnu ikke har nået deres kvoter for vedvarende energi. Vi er ret gode, men ikke gode nok. Med andre ord er vi stadig et langt stykke fra målet. Sommetider er det mere fornuftigt at nå det, man har sat sig som mål først, før man tager næste skridt. Der er folk, der forsøger at gå for hurtigt frem og ender med at spænde ben for sig selv. Marita Ulvskog (SV) Hr. formand! Som hr. Schulz nævnte tidligere afholdt Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet et alternativt energitopmøde i går. Vi gjorde det på et tidspunkt, hvor flere og flere familier og borgere ikke har råd til at opvarme deres hjem, og erhvervslivet, der er afhængigt af energi og konkurrenceevne, samtidig har været plaget af vanskeligheder. En anden grund til at gøre det var, at der kun er taget få, spredte og yderste svage initiativer på højeste politiske niveau i EU. Som svar på, hvad hr. Reul sagde, så er der taget hul på en række ting, men de er forblevet på papiret og er foreløbig endt i en skrivebordsskuffe. Budskabet fra vores alternative energitopmøde til EU's topmøde i morgen er meget enkelt og klart. Gør noget - her og nu. Sørg for, at vi har bindende energieffektivitetsmål, som faktisk overholdes. F.eks. er der ca. 190 mio. bygninger i EU, der skal opvarmes. Investering i forebyggelse af det aktuelle energispild fra disse bygninger ville give både finansielle fordele og nye job. Invester i vedvarende energikilder, medmindre De tror, at dem, vi har, er uudtømmelige, og invester i distributionsnet, som er moderne og effektive for alle energiformer. Giv forbrugere og borgere stærke og klare rettigheder over for energiselskaberne. Sørg for, at energimarkedet både er gennemsigtigt og kan overvåges. Lige som vi ikke ønsker et finansmarked, som ikke fungerer ordentligt, og som er lukket og fuldstændig ureguleret, ønsker vi heller ikke et elmarked, som fungerer lige som finansmarkedet før krisen. Tag radikale initiativer for at vise, at energiefterspørgslen er et spørgsmål om social ansvarlighed og politiske beslutninger frem for et privat anliggende for den enkelte borger at klare på egen hånd. Vis, som hr. Schulz sagde, at vi forstår, at energipolitik også er socialpolitik, erhvervspolitik og fremtidens politik. Fiona Hall (EN) Hr. formand! Det er meningen, at fredagens topmøde skal dreje sig om energi og innovation. Jeg håber, regeringslederne ikke bliver for distraherede af situationen i Egypten Jeg håber også, at de nødvendige drøftelser om energiinfrastruktur og grænseoverskridende samarbejde - forsyningssiden - ikke vil aflede diskussionen om efterspørgselssiden, som er lige så vigtig. Vi er meget langt væk fra kursen mod 2020-målet for energieffektivitet på 20 %. Vi har brug for at høre på fredag, at vores ledere indgår en modig forpligtelse til at træffe umiddelbare foranstaltninger til at komme tilbage på sporet. At gøre målet på 20 % bindende straks ville være den letteste måde at gøre det på. Ellers spilder vi bare en stor del af den energiforsyning, som vi betaler så dyrt for at få på plads. Det er ikke god økonomisk praksis, særligt ikke i krisetider. Claude Turmes (EN) Hr. formand! Jeg mener, at det står klart, hvilken betydning energi har, eftersom hr. Van Rompuy ikke er her, fordi han afholder pressemøde, og hr. Barroso er gået. Det er så åbenbart, hvor vigtigt de synes det er at lytte til os. I går var Jeremy Rifkin i Bruxelles på indbydelse fra S&D-Gruppen, og han havde en klar ny økonomisk vision. For det første de vedvarende energikilder, som er på plads i kraft af direktivet. For det andet kan enhver bygning - 40 % af vores energi går i dag til opvarmning - omdannes til en lavenergibygning ved hjælp af vedvarende energiformer, selv plusenergihuse. For det tredje mener jeg, at der er bred enighed her om, at elnettene skal fremskyndes. For det fjerde må vi bruge den næste F&U til at udvikle oplagringsteknologier og endelig elbiler med plugin. Med disse fem punkter og naturligvis det, som Fiona har nævnt under effektivitetsparaplyen for alle sektorer, vil vi for det første gøre vores europæiske økonomi meget mindre geopolitisk afhængig. For det andet ville vi spare 300 mia. EUR i overførsler ud af europæisk økonomi og bruge dem på jobskabelse og andre investeringer i Europa. For det tredje er starten gået til kapløbet om grøn teknologi. Man kan bare læse den nye kinesiske femårsplan. Hvis vi de næste måneder ikke får skabt rammerne for, at Europa kan være førende på markedet for alle disse teknologier, vil vi tabe fart i en af de få sektorer, hvor vi stadig er den førende økonomi i verden. Det er sådan en skam, at det er et topmøde, der ikke er ordentlig forberedt. Hr. Van Rompuy er til dels ansvarlig lige som hr. Oettinger. Han har ikke forberedt noget, der er gennemtænkt, om effektivitet og vedvarende energiformer og har brugt de seneste tre måneder på at lege trojansk hest for to eller tre store tyske elselskaber, som ønskede at ødelægge den vedvarende energisektors erhvervsliv. Endelig noget, som vi dog har opnået. Hr. Oettingers chance for at tabe kampen om at komme af med de nationale støtteordninger er 26 til en. Kun Nederlandene støtter ham. Det er en stor sejr, og de vedvarende energiformer vil fortsætte. Det er den primære energiform i fremtiden. Konrad Szymański (PL) Hr. formand! Vi skal til at træffe beslutning om at tildele 1 mia. EUR til ekspansionen af energiinfrastrukturen i EU. At bruge offentlige midler på energiområdet giver kun mening, hvis det hjælper os med at opfylde kravet om forsyningssikkerhed. EU's energiforsyningssikkerhed afhænger af en bred diversificering, som forudsætter ikke blot nye transmissionsruter, men også adgang til nye brændselskilder. Ellers vil vi gentage de fejl, vi begik med TEN-T-programmet, hvor vi hævdede, at projekter som Nord Stream er europæiske. Vi har ikke brug for flere nye måder at pumpe mere af det samme russiske brændsel ud på det europæiske marked. Hvis vi gentager gamle fejl, vil vi med vores 1 mia. EUR kun kunne købe os til en forestilling om et marked og konkurrence. Vladimír Remek (CS) Hr. formand! Jeg forventer, at energitopmødet frem for alt munder ud i en altomfattende, men også forståelig og ansvarlig tilgang til vores borgeres interesser. Ifølge de sidste Eurostat-undersøgelser, er energiprisstabiliteten en af de vigtigste prioriteter for en stor del af EU's indbyggere. Det er ikke tilfældigt, at Den Tjekkiske Republik er førende på det punkt i denne statistik. En uansvarlig politisk og økonomisk lobby i Tjekkiet har arbejdet for utilstrækkelig finansiel støtte til solvarmeanlæg. Horden af spekulanter, også udenlandske, og deres jagt på skyhøje profitter får offentligheden til at vende sig imod de vedvarende energiformer som
{'language': 'da'}