Återupptagande av sessionen Talmannen Jag förklarar Europaparlamentets session återupptagen efter avbrottet fredagen den 18 februari 2000. Meddelande från talmannen Talmannen Kära kolleger! Som ni vet slog ETA på nytt brutalt till den 22 februari i Spanien, med mordet på Fernando Buesa Blanco, generalsekreterare i socialistpartiet i Biscaya och talesman för det socialistiska partiet i det baskiska parlamentet, och Jorge Díez Elorza, hans livvakt. Samma dag uttryckte jag personligen och för Europaparlamentets räkning vår djupa sympati och vårt uppriktiga beklagande till offrens familjer. Dessa män betalade sin trofasthet mot demokratin med sina liv. Jag ville mycket bestämt fördöma denna barbariska handling som är ovärdig varje civiliserat samhälle. Rättsstaten och respekten för de grundläggande fri- och rättigheterna är de principer som Europeiska unionen bygger på. Terrorism är oacceptabelt, oavsett form. Jag hoppas att dessa män är ETA:s sista offer och jag uppmanar denna organisation att definitivt sätta stopp för våldet och utnyttja de demokratiska möjligheter som finns i Spanien. Kära kolleger! Jag ber er hålla en tyst minut till minne av Fernando Buesa Blanco och Jorge Díez Elorza. (Kammaren höll stående en tyst minut.) Barón Crespo Fru ordförande! Jag vill som företrädare för Europeiska socialdemokratiska partiets grupp börja med att tacka för ert uttalande förra tisdagen och det ni just har sagt till minne av Fernando Buesa Blanco, ledamot i en självstyrande region och den socialistiska gruppens talesman i det baskiska parlamentet. Han var vicelehendakari, vice regionalpresident i den baskiska regeringen. Låt mig få säga, fru talman, att det bästa sätt vår grupp och vi som parlament kan hylla Fernando Buesa är att ta till oss det han, som europé, sade om sin vision för Baskien, för Spanien och för Europa. Han sade följande i sin självbiografi: "Vi lever i Europa. Alla som är lika gamla som jag -54 år- kan tänka tillbaka på en tid som våra farföräldrar fick uppleva, våra föräldrars tid och på vår tid och kan även förutspå den tid våra barn kommer att få uppleva. På mina farföräldrars tid tog det flera dagar att ta sig från Vitoria till Sevilla. I dag tar det 2 eller 3 timmar att ta sig från Vitoria till Köpenhamn med flyg. I dag, i slutet av 1900-talet, finns det en gemensam marknad i Europa, snart även med en enda valuta. Och det är betydligt enklare för oss än det var för våra farföräldrar att ta oss fram inom Spanien och även inom Baskien. Vi skall bilda ett stort europeiskt område, som först skall utformas på det ekonomiska planet och sedan måste utformas på det politiska planet. Den processen kommer att ta kortare eller längre tid, men den är unik och dessutom önskvärd. Den uppfattas fortfarande av våra medborgare som avlägsen, men den är högst verklig och bör få oss att ifrågasätta vissa saker i vår egen verklighet. I en debatt inom socialistpartiet om den irländska processen, var det någon som sade följande: 'Den slutliga lösningen på Irland blev att samtliga parter ställde sig följande fråga: Har det egentligen någon betydelse om man är irländsk eller engelsk? Var och en får vara vad den vill, för om både Irland och England är med i Europeiska unionen så är det ingen idé att döda varandra för att man är irländsk eller engelsk. Vad spelar det för roll när de nationella planerna inte längre håller!' Här skulle vi kunna ställa samma fråga: Spelar det egentligen någon roll om man är bask, spanjor eller europé? Vi talar mycket om vad det innebär att vara bask, men dagens bask är klädd som en dansk och läser det samma som en engelsman. Om vi skall leva i ett mycket mer globalt område - som redan håller på att växa fram - och våra barn kommer att leva i detta Europa, varför skulle vi då döda för en sådan sak?" Och han sade - förmodligen har alla på Irland anammat den tanken: "Vi dödar varandra utan orsak - och där dödade de varandra för att alla parter hade paramilitära grupper -, även i Baskien borde vi ställa den frågan högt: vad spelar det för roll om man är bask, om det ändå gör det samma? Ni får vara vad ni vill. Om vi inom en snar framtid skall fungera i ett europeiskt område på ekonomisk och politisk nivå, och om de beslut som är viktiga för varje land skall fungera, är det inte värt att döda för en sådan sak. Varken att döda eller att dö för en sådan sak." Må han vila i frid. (Livliga applåder) Galeote Quecedo Fru ordförande! Jag vill som företrädare för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) och Europademokrater framföra vårt djupa deltagande till de anhöriga till Fernando Buesa, företrädare för det baskiska folket, och Jorge Díez, medlem av den baskiska poliskåren, ett deltagande som vi givetvis även riktar till Baskiens socialistparti. Fru talman, tyvärr har vi på senare tid här i parlamentet fått tala om extremistiska rörelser i Europa. Oavsett förtecken är de alla i slutänden olika uttryck för samma sak. Med tanke på alla dessa kan vi demokrater inte resignera inför det faktum att de döda vilar i frid; tvärtom bör vi stärkas av vetskapen att den enda klyfta som finns i samhället är den avgrund som skiljer de som dödar, de som stöder dessa personer, de som visar förståelse för dem, från den överväldigande majoriteten av det baskiska folket som endast eftersträvar ett liv i fred och i frihet. (Livliga applåder) Gasòliba i Böhm Fru talman, mina damer och herrar! Som företrädare för Europeiska liberala, demokratiska och reformistiska partiets grupp vill jag uttala ett tydligt och kraftfullt fördömande av terroristattentatet den 22 februari i Vitoria som dödade Fernando Buesa, socialistisk parlamentsledamot och talesman i det baskiska parlamentet, liksom hans livvakt Jorge Díez. Vi upprepar att det i en rättsstat, som är medlem i Europeiska unionen, är möjligt att försvara alla idéer och alla alternativ, så länge de kommer till uttryck under demokratiska former och värnar om respekten för den enskildes rättigheter och de principer och värderingar om rättvisa, frihet och social och ekonomisk framgång som unionen grundar sig på, där det saknas utrymme för överträdelser av dessa principer så som tydligt framgår av fördragen. Det finns inget i vårt samhälle som rättfärdigar terroristaktioner som den som har berövat den socialistiske talesmannen i det baskiska parlamentet livet och även hans livvakt. Det handlar till råga på allt om en person som valts av folket i det baskiska samhället. Låt oss hoppas att dessa offer blir de sista i en process - präglad av grymhet som ni har sagt - och att man finner ett sätt att garantera det baskiska folkets fredliga samlevnad. (Applåder) Puerta Fru talman! Jag vill som företrädare för Gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster ansluta mig till kollegernas uttalande av sorgen över det så ondskefulla och grymma attentat som har ägt rum i Baskien och det beklagande som framförs till de anhöriga samt det tydliga fördömandet av sådana ageranden som har en lång historia och som det måste bli ett slut på. En dag dödade terroristorganisationen ETA några poliser; sedan dödade de några militärer; därefter placerade de en bomb i en livsmedelsaffär som tog livet av män, kvinnor och barn; en dag dödade de på en gata i Madrid överbefälhavare Quintana Lacaci som hade försvarat demokratin den 23 februari; en annan dag mördade de Gregorio Ordóñez, folkpartiets talesman i kommunfullmäktige i San Sebastián; vid ett annat tillfälle sökte man upp Francisco Tomás y Valiente, universitetslektor i statsrätt och mördade honom kallsinnigt och för bara några dagar sedan, efter mordet på överstelöjtnant Blanco, dödade man den socialistiske ledamoten Fernando Buesa som var partiets talesman i parlamentet i Vitoria och hans livvakt Jorge Díez, från den baskiska regionalpolisen. Jag måste säga att man absolut bör fördöma de som dödar, terroristorganisationen ETA, men man måste även fördöma de som stöder och visar förståelse för sådana attentat. Det är inte lönt att uppmana dessa personer och organisationer att slå in på vägen mot demokrati från den ena dagen till den andra. Vi måste vädja till samhället i sin helhet, i synnerhet till de demokratiska partierna, oavsett om de har en nationell eller nationalistisk profil, och om de förespråkar Europa i större eller mindre utsträckning - det är inte det viktiga. Men vi måste också beklaga att det finns organisationer som tiger still, personer som tiger och andra som endast beklagar dödsfallen som om de vore resultatet av en trafikolycka. Allt detta måste sägas här, med kraftig stämma, så att alla europeiska demokrater med en enad stämma i Baskien kan säga att nu är det dags, inte att ge sig av, inte att splittra, inte att döda. Det är i stället dags att gemensamt dela; dela Baskien, dela Spanien, dela Europa. Det är den enda vägen, fru talman. På den punkten har ni vårt fulla stöd. (Applåder) Muscardini Fru talman! Som företrädare för Gruppen Unionen för nationernas Europa vill jag uttrycka min medkänsla med offren och min avsky för terrorismen och för dem som skyddar terrorister. Här står vi inför en mänsklig tragedi om man ser till släktingar och vänner; en politisk tragedi om man tänker på den politiska familj offret tillhörde, men också en kulturell tragedi, för det verkar som om dödens och våldets kultur växer sig allt starkare gentemot den kultur som innebär respekt för andra, för demokratin och för det demokratiska livet. Fru talman! Kanske är det dags att börja fundera på någon form av åtgärder, om vår smärta och vår avsky skall få ett konkret uttryck. Varför kan inte Europaparlamentet samlas i alla unionens medlemsstater för att demonstrera mot terrorismen? Låt oss göra våra röster hörda! Vi är inte hänvisade till att bara träffas i Bryssel eller Strasbourg. Låt oss alla återvända till våra respektive länder för att med hög röst ropa ut att vår tro på demokratin och vårt förakt är inte bara ord, utan också en konkret politisk vilja! Ortuondo Larrea Fru talman! Jag vill i min dubbla funktion som medlem av Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen och europeisk ledamot från det baskiska nationalistpartiet för det första uttala vårt kraftfulla fördömande av det fega attentat som berövade två personer livet: Jorge Díez, medlem av den baskiska poliskåren och den baskiske ledamoten och tidigare vice regionalpresident Fernando Buesa. För det andra: Vi vill framföra våra kondoleanser och ge uttryck för vår solidaritet och kondoleanser till deras anhöriga, deras socialistiska partikamrater, det baskiska parlamentet och den baskiska regionala poliskåren. För det tredje: Vi kritiserar det allvarliga i ett attentat där man inte bara bortser från respekten för individens egenvärde och de mänskliga rättigheterna utan även nedvärderar folkets vilja genom att rikta attentatet mot en folkvald företrädare. För det fjärde: Vi fördömer detta dubbelmord, eftersom syftet är att direkt störa processen med ett normaliserande av politiken för att uppnå fred i Baskien. För det femte: vi framför vår vädjan och ber på nytt de styrande och ansvariga spanska och franska politikerna att ställa in siktet på samma nivå som i Storbritannien och på Irland, så att den pågående politiska baskiska konflikten kan lösas med annat än polisiära åtgärder, vilka inte är tillräckliga för att uppnå den fred vi alla eftersträvar. Och slutligen för det sjätte: vi hävdar att terrorismen och våldet från ETA:s sida måste upphöra och att ETA måste sluta beröva det baskiska folket deras vilja, ett folk som under fria former och utan tvångsåtgärder måste få besluta om sin framtid. (Applåder) Gorostiaga Atxalandabaso För bara tre månader sedan talade jag i denna kammare för att gratulera det irländska och brittiska folket för att de hade lyckats nå uppgörelsen om Nordirland, liksom många andra kollegor gjorde. Under de senaste trettio åren i Nordirland har alltför många människor dödats och skadats och alltför många familjer har splittrats. Olyckligtvis har hittills precis raka motsatsen hänt i Spanien och Frankrike i fråga om den pågående konflikten i Baskien. Vi, Euskal Herritarrok, är övertygade om att en definitiv lösning på den nuvarande konflikten endast kan uppnås genom en öppen dialog och förhandling med obegränsad dagordning. Före den 20 januari i år och under nitton månader har vi bara bevittnat ett mord i kungariket Spanien och det var mordet på José Luis Geresta, medlem av ETA, i mars 1999. Trots det och arresteringar av den spanska och franska polisen, innefattande arresteringar av ETA-förhandlare med den spanska regeringens bifall, infriade ETA sitt löfte om ensidig vapenvila. Sedan i november innan vapenvilan var slut förklarade den spanska regeringens talesman, Piqué, att hans regering hade gjort och skulle göra allt framdeles för att förhindra nuvarande ansatser för en politisk lösning i Baskien. Vi, Euskal Herritarrok, har många gånger beklagat förlusten av människoliv. Vi delar tillsammans med alla baskiska medborgare vårt folks lidande. Vi har förbundit oss att föra en dialog och är redo att arbeta tillsammans med alla dem som är angelägna om att hitta en demokratisk lösning för Baskien. Tjugo år har gått sedan frågan om Nordirland första gången togs upp i detta parlament. Får jag fråga: Quousque tandem - Noiz arte? (Hur länge skall detta pågå?) Dührkop Dührkop Fru talman! Tack för att ni har låtit mig få ordet. Jag kan lova att det är svårt för mig att tala nu, efter det inlägg som jag just har hört. När kollegan Alonso Puerta tog upp några av ETA:s offer nämnde han inte - och det tror jag var av hänsyn mot mig - en person som ETA dödade för 16 år sedan. En socialistisk senator, även han en baskisk parlamentsledamot, som hette Enrique Casas. (Livliga applåder) Fru talman, senator Enrique Casas var min make. Jag blev änka med fyra barn när den minste bara var åtta månader. Enda felet med min make - som var född i Andalusien, baskisk senator, skickad av den baskiska regeringen att försvara Baskien i Madrid- var att han var socialist, men i synnerhet demokrat, inget annat än demokrat. Själv har jag aldrig, fru talman, talat om detta i parlamentet. Endast den dag ETA ingick vapenvila välkomnade jag detta som ett hopp för hela det baskiska folket, för hela Spanien och för Europa. Det är hittills den enda gången jag har talat om det. Men i dag måste jag göra det och jag gör det gärna. Jag föddes i Tyskland, fru talman, fick min utbildning i Sverige och gifte mig med en spanjor. Jag vet vad demokrati vill säga, för jag hade förmånen att få växa upp i ett land som Sverige med en lång demokratisk tradition. Jag kom till Baskien med en stark önskan om integrering, och trots det som har drabbat mig är jag fortfarande övertygad om att det i Baskien en dag kommer att råda den fred som man längtar efter, för till dem som tror att det råder en konflikt i Baskien kan jag säga att den enda konflikten i Baskien kallas ETA och måste upphöra. Resten kan vi tala om sedan. (Livliga och ihållande applåder) Resten kommer vi demokrater att lösa genom att lägga fram olika idéer, för det råder yttrandefrihet i Baskien, det råder frihet att rösta, det råder frihet. Det enda som inskränker den friheten är ETA. Måtte ETA försvinna och demokraterna få komma till tals. (Kraftiga applåder) Talmannen Tack, fru Dührkop Dührkop. Jag betygar er min vänskap och respekt. Justering av protokollet från föregående sammanträde Talmannen Protokollet från det föregående mötet har delats ut. Finns det några synpunkter? Davies Vi skall snart diskutera frågan om reform av kommissionen och ni kan erinra er, fru talman, att i början av den senaste sessionen tog jag med er upp frågan om man för ökad öppenhet och insyn kunde göra förteckningen över ledamöternas ekonomiska intressen mer tillgängliga för allmänheten genom att offentliggöra dem på Internet. Ni lovade parlamentet att ni skulle ta upp denna fråga med kvestorerna redan den kvällen. Jag undrar om ni nu har möjlighet att bekräfta till parlamentet att kvestorerna i princip har gått med på att förteckningen borde offentliggöras på Internet och i så fall om ni personligen kommer att ge dem en tidsfrist - kanske den 1 april - för att genomföra detta. Talmannen Kära kollega! Jag kan säga att presidiet beslutade om principen att offentliggöra förteckningen över ledamöternas ekonomiska intressen på Internet och det är kvestorerna som mycket noggrant studerar de problem och frågor av juridisk art som detta kan leda till. Men det kommer mycket snart ett beslut. (Protokollet justerades.) Omorganisation av kommissionen Talmannen Nästa punkt på föredragningslistan är kommissionens meddelande om omorganisationen av Europeiska kommissionen. Jag ger genast ordet till ordförande Prodi. Prodi . (IT) Fru talman, mina damer och herrar! I juli förra året, inför er alla, lovade jag högtidligt att reformera kommissionen. Låt mig ett ögonblick återvända till det som hände i juli förra året: krisen i den tidigare kommissionen var ett faktum, jag hade precis blivit tillsatt och ni hade gett ert första godkännande till min utnämning. Episoden kulminerade i det löfte jag gav att reformera kommissionen: en omfattande reform, som skulle leda till en verklig revolution i kommissionens sätt att arbeta. I dag kan jag visa att jag i alla avseenden har hållit det löftet: reformen ligger framför er i den övergripande vitbok som kommissionen precis har antagit. Låt mig understryka att även i det här fallet var kommissionen enhällig och talade med en enda stämma. Vilka är då, helt kort, reformens viktigaste punkter? För det första: en definition av de politiska prioriteringarna och av hur de skall omsättas i konkreta handlingar genom en riktad användning av resurserna. Detta är själva kärnpunkten i systemet, och det är detta, dvs. prioriteringarna och den riktade användningen av resurserna, som gör det möjligt för politiken att hävda sin dominerande ställning och fullt ut ta sitt ansvar. Därför har vi skapat en mekanism som är fullständigt ny när det gäller politiska program: ett system som gör det möjligt för kommissionskollegiet att årligen bestämma de politiska riktlinjerna, att koppla dessa uppgifter till budgetprocessen och att ge generaldirektoraten klara mål att arbeta efter. Dessutom ger ett sådant system en möjlighet att styra relationerna mellan tillgängliga resurser och fördelade uppgifter, en fråga som är av avgörande betydelse. I det sammanhanget är activity based management det viktigaste instrumentet för att kunna garantera sambandet mellan mål, åtgärder och resurser. Den andra punkten gäller de mänskliga resurserna. Detta är det bärande elementet i våra åtgärder: personalen är vår enda verkliga tillgång, det är kommissionens största rikedom. Vi har en mycket högt kvalificerad personal med en kompetens som det är svårt - kanske omöjligt - att hitta i de enskilda ländernas byråkratier, just på grund av hur personalen rekryteras och de urvalskriterier som tillämpas. Detta var det intryck jag fick när jag tillträdde som ordförande och som jag har fått bekräftat i mitt dagliga arbete. Men samtidigt fann jag att personalens motivation var mycket låg: tidigare fanns det en stolthet, en glädje över att vara en del av en institution som var beundrad av alla; i dag är personalen ofta demoraliserad, en känsla som skapats av månader av kritik. Allt detta måste ändras, och detta är ett av de grundläggande motiven bakom vår reform. Rekrytering, karriärvägar, rörlighet, disciplinära regler, allt styrs av helt nya kriterier: mer utrymme för individuella meriter, trovärdiga och, framför allt, verifierbara system för utvärdering, kontinuerlig fortbildning och större ansvar för cheferna. Detta är de områden som vi kommer att utveckla. För det tredje, och även detta är en punkt som är känslig och som var av avgörande betydelse för kommissionens kris: de ekonomiska rutinerna. Detta är själva grundbulten om vi skall kunna garantera effektivitet och säkerhet. Vi kommer att skapa ett system för hantering och kontroll i vart och ett av generaldirektoraten. I dag har vi ett fullständigt centraliserat kontrollsystem; i och med reformen övergår vi till ett kontrollsystem som kombinerar decentralisering av verksamhetsövervakningen med ett effektivt system för central revidering: detta innebär att vi kommer att ha en central ekonomisk administration som ger vägledning och support i frågor som gäller hur ekonomin hanteras och en decentralisering till samtliga generaldirektorat av hela kedjan, dvs. program, åtaganden, avtal, utgifter och därmed sammanhängande kontrollsystem med retroaktiv verkan, samt en extern revision som kommer att kontrollera alla dessa operationer. Detta är en fullständig revolution när det gäller hur kommissionen arbetar, det är en helt ny organisation, som också kommer att kräva en helt ny kultur. Vi är alla medvetna om de problem som är knutna till denna övergångsfas och det är själva övergången som har skapat den största oron bland vår personal: vi kommer därför att vidta de säkerhets- och skyddsåtgärder som krävs. I och med denna reform vill kommissionen i själva verket framstå som en administration som kan utgöra ett föredöme för hela Europa och hela världen. Vi vill också bli ett föredöme när det gäller en avancerad användning av informationsteknik. Vi vill bli en modell för hur en administration som helt bygger på IT-teknik kan vara uppbyggd. Kommissionen har anklagats för att vara begravd i pappershögar och vi kommer därför nu att bli en papperslös kommission, dvs. en kommission som inte använder pappersmediet. Detta för att vi skall bli effektivare i vårt inre arbete och för att den externa användningen av ny teknik skall utökas. Detta är en revolution som inte bara är av teknisk art, utan en fullständig organisatorisk revolution. Jag överlåter nu åt Neil Kinnock att beskriva detaljerna i denna reform för er, men inte utan att först ha tackat honom för den intelligens, den entusiasm och den energi med vilken han har lett reformarbetet. Tillsammans med honom vill jag tacka alla dem som har samarbetat kring projektet och all personal som arbetar inom kommissionen och som har deltagit i den mest omfattande debatt som någonsin har ägt rum vad gäller kommissionen. Låt mig understryka att det sätt på vilket debatten har förts har varit fullständigt nytt och enligt min mening har det även tvingat fram en radikal förnyelse av vårt sätt att tänka. Den vitbok som vi har framför oss är också ett resultat av deras bidrag: de har förstått att endast en i grunden reformerad kommission på nytt kan bli den internationellt beundrade institution som utgjorde en bas för EU:s moderna historia. I och med att vitboken antas så avslutas ett kapitel i vår historia - som jag hoppas och tror - för gott. Nu blickar vi framåt, mot de utmaningar som unionen står inför och som vi här, inför er, redan pekat på under de senaste veckorna, mot programmet för perioden 2000-2005. Reformen har sitt politiska existensberättigande i de mål som anges i femårsplanen. Vi behöver - hela unionen behöver - en stark kommission, en kommission som återtar förmågan att handla som politiskt subjekt och som erkänns som sådant i alla sina handlingar. Därför håller vi på med att omdefiniera alla de prioriterade områden vi skall arbeta med. Därför - och detta är ett annat viktigt kapitel - håller vi på att befria oss från verksamheter som det inte längre är lämpligt att kommissionen har hand om, vilket ligger i linje med decentraliserings- och subsidiaritetsprinciperna. Därför reformerar vi den administrativa apparaten, så att vi skapar förutsättningar för att effektivt kunna utföra våra åligganden. Vi kommer att utnyttja våra resurser på bästa sätt, resurser som redan är mycket knappa och som vi utnyttjar till det yttersta. Men om det skulle visa sig nödvändigt, så utesluter jag inte att jag kan återkomma hit, inför er alla, för att begära ytterligare resurser för de nya uppgifter som vi har fått och kommer att få. I september gav vi ett löfte att genomföra reformer och att lägga fram en vitbok, och i dag visar vi att vi respekterar det löftet, enligt de villkor som vi nu har accepterat inför er. Kommissionen vill bli bedömd utifrån fakta, enbart utifrån fakta, på grundval av det vi åstadkommer. Jag vill påminna om - detta är mitt sista påpekande - att kommissionen emellertid inte är den enda institutionen inom gemenskapen. Parlamentet och rådet uppmanas också att till fullo anta den utmaning som reformerna innebär. Kommissionen har handfast visat vägen: jag hoppas bara att samtliga institutioner kommer att följa den fullt ut, i de europeiska medborgarnas tjänst, för att skapa ett Europa som hela tiden blir starkare och öppnare. (Applåder) Kinnock . (EN) Jag är glad att vara här tillsammans med ordförande Prodi och min kollega, Michele Schreyer, för att presentera den vitbok som antogs av kommissionen i morse "Reform av kommissionen". Som de ärade ledamöterna ser i dokumentet, som skall finnas hos dem i dag, har de nya samråden med kommissionens personal, med detta parlament och med rådet, som har hållits sedan samrådsdokumentet antogs i januari varit mycket produktiva och resulterat i nyttiga förbättringar. Tillsammans med Romano Prodi framför jag min tacksamhet till denna kammare och till det mycket stora antal människor som har lagt ned tid och kraft för att kunna lämna oss sina konstruktiva svar. Vitboken placerar reformen i dess riktiga politiska sammanhang. I kommissionen har system och strukturer byggts upp under fyrtio år under vilka en successiv utvidgning har skett. Fördragen har reviderats, nya förvaltningsuppgifter har fördelats av detta parlament och av rådet till kommissionen och många andra förändringar av stor betydelse har skett i vår union, på vår kontinent och i världen. Denna verklighet tillsammans med kommande ytterligare utvidgningar manar starkt till en förnyelse av kommissionen så att denna viktiga institution kan fullgöra sina viktigaste uppgifter för politiska idéer och utveckling, tillämpning av fördrag och förvaltning av allmänna resurser och göra det med största möjliga effektivitet, största möjliga ansvar och största möjliga pålitlighet. Att kommissionens oberoende ställning och styrkeposition upprätthålls är naturligtvis grundförutsättningen för det uppdraget vilket denna kammare upprepade gånger medgett. Reform och förnyelse är avgörande också för det syftet. Kommissionen är inte och skall inte vara ett sekretariat av något slag och det inser alla institutionerna - det förstår man bra överallt. Men kommissionen finns till för att tjäna unionen och dess folk genom en hög standard på sin verksamhet. Det är vad allmänheten har rätt att förvänta sig och det är vad människorna som arbetar för kommissionen vill och skall tillhandahålla. Kammaren måste naturligtvis vara medveten om att kommissionen inte kan uppnå dessa mål ensam. Alla institutioner i Europeiska unionen måste ta ställning till de frågor som uppstår genom reformen på ett ärligt och ansvarsfullt sätt. Jag vet att mina kollegor och jag själv kan räkna med stöd från många ledamöter i denna kammare från alla sidor. En av de största utmaningar som denna kammare skall möta kan vara de nödvändiga insatserna att få kommissionens verksamhet att överensstämma med de resurser som är tillgängliga för kommissionen. Förra månaden, som Romano Prodi just nämnde, inledde vi en grundlig bedömning av aktiviteter och resurser i hela kommissionen och vi skall ge en fullständig rapport om detta i september. Vår målsättning är att inrikta kommissionens verksamhet på viktiga politiska prioriterade frågor och på kärnverksamheten i linje med våra strategiska politiska mål för de kommande fem åren. Oundvikligen kommer detta att innebära en identifiering av aktiviteter som kan och bör minskas eller avslutas. Det innebär att man mycket noga granskar hur interna och externa resurser kan balanseras mest effektivt till unionens bästa. Det innebär att fördela personal till områden av hög politisk betydelse inom avdelningar och i hela kommissionen. Sedan när den bedömningen är klar kommer vi att vara i stånd att fastställa om de resurser som vi har till vårt förfogande motsvarar de uppgifter som vi har tilldelats. Om de visar sig inte vara tillräckliga skall vi lägga fram en framställan till budgetmyndigheten om mer resurser. Om det inte möts med ett positivt svar måste man ta itu med den svåra frågan om vilken av våra lägre prioriterade aktiviteter som bör avslutas. Och det skall göras inte bara av kommissionen utan av detta parlament och även av rådet. Jag tar inte upp denna fråga på grund av någon önskan hos Prodis kommission att dra sig ur någon verksamhet eller ansvarsområde. Tvärtom, som många i denna kammare inser, tar jag upp dessa överväganden därför att vi vill uppfylla våra förpliktelser och uppfylla dem med full effektivitet och fullt ansvar. Det innebär att ta bort varje större klyfta mellan skyldigheter och operativa medel antingen genom att minska antalet aktiviteter eller genom ökade medel eller genom en kombination av båda. I var och en av de tre pelarna för reform kommer ett aktivt stöd och samarbete från denna kammare att vara absolut avgörande. Det nya aktivitetsbaserade förvaltningssystemet, som ordföranden just nämnde, skall binda samman politiska prioriterade aktiviteter med tillgänglighet av resurser och följaktligen till budgeten för första gången. Budgetmyndighetens roll i hanteringen av ABM kommer därför att vara mycket viktig. Försök att sköta kommissionens verksamhet på mikronivå är uppenbarligen inte i någons intresse. Ett flexibelt och praktiskt interinstitutionellt avtal kommer därför att vara en nödvändig förutsättning för att den aktivitetsbaserade förvaltningen skall fungera effektivt. Inom planeringen av mänskliga resurser måste parlamentets roll oundvikligen vara som en arbetsgivare för tjänstemän inom förvaltningen liksom en demokratisk institution inför vilken kommissionen är ansvarig. Det kommer att bli en mycket krävande utmaning. Slutligen på det mycket svåra området ekonomisk förvaltning där revisionsrätten, den oberoende expertkommittén och andra externa och interna analyser kraftfullt har förordat radikala förändringar kommer stödet i denna kammare för att genomföra rekommendationerna för full penninggaranti och värde för pengarna att vara av mycket stor vikt. Med den begränsade tiden för denna redogörelse är det självklart omöjligt att gå närmare in på detaljerna i våra förslag. Jag betvivlar inte att vi kommer att göra det vid flera tillfällen under de kommande månaderna och åren och jag ser verkligen fram emot de ärade ledamöternas frågor i eftermiddag. Det är naturligtvis uppenbart att det verkligt svåra arbetet börjar nu med att genomföra våra förslag. Jag ser fram emot att arbeta tillsammans med detta parlament, med rådet och institutionernas personal för att se till att reformstrategin genomförs fullständigt till fördel för unionen och alla dess människor. (Applåder) Talmannen Tack, kommissionär Kinnock. Nästa punkt på föredragningslistan är frågestunden. Medina Ortega Fru talman! Bland kommissionens förslag finns upphävandet av tjänstemännens immunitet. Alldeles nyligen upphävdes immuniteten för en tidigare ledamot av kommissionen, och nu väntar han på rättegång inför en domare i Bryssel, eftersom Bryssel är gemenskapsinstitutionernas säte. Men gemenskapsinstitutionerna har även andra säten och dessutom omfattar gemenskapens agerande hela gemenskapens område, och därmed finns det tusentals domkretsar där man har jurisdiktion för att döma tjänstemän, kommissionärer, osv. Är kommissionen medveten om att man för att upphäva immuniteten skulle bli tvungen att anta ett nytt juridiskt instrument som reglerar förfarandet för utkrävandet av ansvar av kommissionens tjänstemän, och då även tidigare kommissionärer eller tjänstgörande kommissionärer? Kinnock Det finns en effektiv rättslig försiktighetsåtgärd. I det speciella fall som den ärade ledamoten avser fattade inte bara kommissionen lätt och snabbt ett beslut att bortse från immuniteten för en tidigare kommissionär utan den tidigare kommissionären själv meddelade kommissionen sin önskan om att immuniteten skulle hävas. Jag kan förstå de komplikationer som oroar den ärade ledamoten men jag vill säga till honom att under de senaste fem åren har det varit tio fall där nationella rättsliga myndigheter har begärt hävning att immuniteten för 26 tjänstemän och varenda en av dessa önskemål har uppfyllts och uppfyllts beredvilligt. Jag anser att kammaren därför kan vara säker på att inte bara civila rättigheter för enskilda personer som kan anklagas eller avkrävas att lägga fram bevis är garanterade, utan så är även varje medlemsstats formellt upprättade rättsliga organs rätt att få information eller rätt att höra eller undersöka vem som helst som har anknytning till kommissionen. Harbour Som parlamentets föredragande av personaldelen i ert betänkande, herr Kinnock, välkomnar jag verkligen det faktum att vi nu inleder processen och jag vill säga till alla mina kollegor här att vi har en mycket viktig uppgift framför oss som kommer att vara helt avgörande för kommissionens framtid och effektivitet. Vidare vill jag innan jag går vidare till mina frågor påpeka att det som sker med tjänsteföreskrifterna för kommissionen har en avgörande betydelse för vårt ansvar också som arbetsgivare, eftersom naturligtvis Europaparlamentets personal arbetar under samma villkor. Det kommer att bli en del av det arbete som vi måste utföra och jag är säker på att ni alla i dag kommer att vilja engagera er i den processen. Det var två frågor som jag ville ta upp med herr Kinnock, om jag får. Den första gäller tidsplanen för dessa viktiga reformer. Prodi sade i sitt mycket viktiga inledningsanförande att han hade identifierat allvarliga problem i kommissionen rörande låg moral och låg motivation och helt klart är det en viktig angelägenhet. Stora förväntningar har skapats om dessa reformer både inom och utanför kommissionen. Om vi skall kunna gå vidare föreslår jag er att reformerna på personalsidan, tidiga tecken på ändrad arbetskultur, personalens befogenheter och motivation måste ske snarare tidigare än senare. Och om vi tittar på de ursprungliga förslagen - och jag misstänker att vi kommer att se samma sak i de nya - var det inte förrän år 2002 som vi skulle ha slutfört hela revideringen av tjänsteföreskrifterna. Det var i själva verket inte förrän år 2001 som vissa av de viktigaste delarna för utvärderingen skulle införas. Jag påstår att det är alltför sent och att vi verkligen måste komma framåt mycket snabbare än så. Den andra frågan som jag vill ta upp gäller informationsteknik. Har ni verkligen tagit hänsyn till de förändringar i personalstrukturen som den nya informationstekniken för med sig, därför att de kommer att vara avgörande för den nya inriktningen för dessa reformer. Kinnock . (EN) Angående den andra delen av Harbours fråga kommer han under detta år att se hur vi med större noggrannhet skall kunna visa hur man med en mer omfattande användning av informationsteknik skall underlätta förändringsarbetet, inte bara i fråga om arbetsmetoder och arbetsvillkor för personalen utan även i kommissionens verksamhet, som ordföranden kort beskrev i sin redogörelse. Jag vill gärna tacka Harbour för det kraftfulla engagemang han visat för den fråga för vilken han är föredragande och svara honom genom att säga att vi tror fullt och fast på att moralen, motivationen och det yrkesmässiga engagemanget hos kommissionens tjänstemän, som redan är mycket stark, kommer att öka genom införandet av omfattande utbildning, tilldelning av ansvarsområden, ökad kvalitet på förvaltning samt många andra förändringar som vi kommer att genomföra. Arbetskultur är en produkt av strukturer och system och strukturerna och systemen har blivit föråldrade. Genom att förnya dessa strukturer och system, i vissa fall mycket radikalt, kommer vi att hjälpa människorna i kommissionen som är starkt engagerade för det europeiska idealet och har en högkvalitativ förmåga att släppa fram sin talang och göra sig själva gällande som aldrig förr. Jag skulle vilja ta upp en sista punkt som svar till Harbour. Jag delar hans otålighet vad gäller att garantera ett fullständigt införande av mekanismerna för reform och för förändrade arbetsmetoder. Jag önskar att jag ärligt kunde säga till honom att vi kommer att utarbeta och tillhandahålla förslag till meddelanden senast år 2001 och helt säkert få dem att träda i kraft senast år 2002, men han skall vara medveten om att det finns rättsliga krav på samrådsförfaranden och perioder som vi måste beakta. Jag använder inte dem som en ursäkt. Vi uppmuntras verkligen enormt av de mycket positiva och konstruktiva gensvar som vi fått under samrådet under den senaste månaden, och jag tror därför att även om det kan bli någon försening med att sammanställa och tillämpa reformerna kommer dessa reformer likväl att förstärkas av den förståelse och det engagemang som samrådet kommer att skapa och som vi skall sätta igång med oförtrutet. Jag skulle vilja att allt skedde mycket snabbare. Det är bättre att göra det absolut rätt. Maes Fru talman! Vi beundrar Kinnocks visioner och hans realism. Medan han förespeglar oss visioner av en bra fungerande och effektiv förvaltning påpekar han samtidigt de svårigheter som detta kommer att medföra och som redan kan förutses. Prodi påpekade att han vill avskaffa ett antal arbetsuppgifter. De politiska prioriteterna måste alltså ställas upp först. Jag tror att det är viktigare att först sätta upp vad man vill göra innan man börjar avskaffa, annars kan jag tänka mig att man får en hel del personer emot sig. I det sammanhanget är utvidgningen en av de stora utmaningarna, jag menar då unionens utvidgning. Jag skulle också vilja påpeka att upprätthållandet av fred kommer att kräva en mycket större insats för att sysselsätta fler personer ute på fältet på det området. Det ganska byråkratiska handlingssätt som vi i dag har i hela vårt utvecklingssamarbete måste absolut förvandlas till ett fredssamarbete. Kan Kinnock tala om vad han förväntar sig av rådet, vad han förväntar sig av parlamentet när det gäller timing av sådana prioriteter? Kinnock . (EN) Jag är tacksam mot fru Maes inte bara för de synpunkter som hon lämnade nu, utan också för det oavbrutna engagemang som hon har visat för förändring ända sedan hon kom till denna kammare. Jaga kan försäkra henne om att vår inställning inte styrs av något motiv för att använda underleverantörer. Vi koncentrerar oss på huvuduppgifter och vi koncentrerar oss på prioriterade frågor, inte för att dra oss undan några skyldigheter utan för att absolut kunna säkerställa att vi helt uppfyller de centrala skyldigheter som vi har. En av dessa skyldigheter är helt klart - och jag håller med Maes om detta - förberedelser för att få en effektiv, jämn och lugn utvidgning som skall vara till ömsesidig fördel både för människorna i de anslutningsländerna och medborgarna i den nuvarande unionen. Ett av skälen till att vi måste se till att vi inriktar oss mycket kraftfullt och tydligt på våra prioriterade frågor är för att kunna garantera att vi kan genomföra den helt avgörande rollen som förvaltare av utvidgningen med maximalt resultat. Jag vill gärna säga henne att de mekanismer som vi ämnar införa för strategisk planering och planläggning med hjälp av aktivitetsbaserad förvaltning kan låta väldigt tråkigt och helt utan någon idealism. Eftersom jag uppfostrades att tro att för att idealen skall segra krävs organisation kan jag kanske vädja till henne att förstå och stödja vår mekanistiska syn på detta, därför att det görs för unionens stora och centrala syften och dess utvidgning. Jag hoppas att den grad av samarbete och partnerskap med rådet och parlamentet som vi kan åtnjuta för denna politiks samtliga aspekter skall innebära att vi får inte bara ett snabbt införande av policyutveckling på det mest effektiva sättet, utan också att vi skall kunna göra det genom samordning vid rätt tidpunkt, vilket kommer att vara mest fördelaktigt för unionen. Jag tror verkligen att reform med allt det innebär, däribland de nya mekanismerna, skall underlätta mycket förändringar av det slaget. Cox Jag vill ta tillfället i akt och först gratulera kommissionen för att den enhälligt och i rätt tid kunnat lägga fram denna betydelsefulla vitbok med åtföljande handlingsplan och jag tror att när kommissionens ordförande beskrev sin vice ordförande som han uppträder med intelligens, entusiasm och handlingskraft är det i själva verket en rimlig och giltig beskrivning av detta förfarande. Jag vill ställa två frågor. Vi förväntar oss om jag har förstått rätt ett betänkande i september om huvudaktiviteter. Skall det redan börja ge effekt möjligen i någon form av ändringsförslag till den budgetberäkning som parlamentet måste ha färdigt under sista kvartalet detta år för budgeten för år 2001 och kan ni redan nu säga om kommissionen räknar med ett sådant förfarande? Den andra gäller frågan om förhands- och efterhandsgranskning och förfaranden och har jag förstått rätt - jag har inte haft möjlighet att titta närmare på dokumentet - att kommissionens enhälliga beslut verkligen avser att göra det möjligt för generaldirektoraten att slippa granskningssystemet i förväg, men att i dess ställe skall det införas ett kraftfullt fristående och centraliserat revisionssystem i efterhand? Om det är fallet, kan jag åtminstone säga att efter långa och ibland intressanta diskussioner på varje håll i min grupp, anser jag att om man som vi gjort i denna kammare har begärt att man skall ha ansvar på varje nivå i kommissionen är den nödvändiga motsvarande åtgärden att vi ger människor tid att vara chefer. Låt cheferna vara chefer. Kinnock . (EN) Jag vill tacka herr Cox och faktiskt hans grupp för det sätt som flera ledamöter starkt har engagerat sig i och intresserat sig för reformens detaljer vilket ibland kan vara ganska besvärligt men, som han nämnde, alltid värt besväret. Med hänsyn till meddelandet i september är det utan motstycke. Det kommer inte bara att vara en av de fundersökningar som kommissionen regelbundet har gjort utan en mycket noggrann och genomträngande översyn inom generaldirektoraten och i hela kommissionen för vilken vi har infört en mekanism för att granska kraven på oss och de resurser vi har för att uppfylla dessa krav. Det är därför möjligt - jag kan inte säga med absolut säkerhet i detta skede - att vid den fasen i budgetförfarandet och i det arbete som parlamentet håller på med måste vi kanske - jag understryker mycket starkt att det gäller under vissa villkor - måste vi kanske lägga fram några slutsatser inför parlamentet och diskutera möjligheten till revidering. Det är en vettig prognos, det är inte en ambition vi har men det är en möjlighet som vi kanske måste överväga. Får jag tacka Cox för att han underströk fördelen med att helt och fullt följa rekommendationen från den oberoende expertkommittén och att införa ett system som skall avslutas definitivt i och med revideringen av budgetförordningen och upphörandet av en central förhandskontroll. Jag vill också understryka att avsikten inte bara är att frigöra kommissionens personal - det är förvisso en målsättning - utan den är samtidigt att "responsibilise" (göras ansvariga) - det är ett förfärligt ord men vi vet alla vad det betyder. Genom att sätta igång med en sådan utveckling i vår organisation är jag säker på att vi kan matcha eller till och med lyckas bättre med den framgång och ökade arbetsmotivation som har blivit följden av liknande utvecklingsarbete inom flera förvaltningar både i den offentliga sektorn och i den privata sektorn under det senaste decenniet. Jag tror inte att man genom att sluta använda ett centraliserat system verkligen kommer att få en sänkt nivå på ekonomistyrningen utan man stärker systemets effektivitet och samband med den operativa verksamheten. Ekonomistyrningen kommer att vara absolut säkrad både på det sätt som vi kommer att införa förändringarna och på grund av att vi skall införa en helt professionell, fristående intern revisionstjänst. Som jag nämnde tidigare är vår ambition total säkerhet för pengar och valuta för pengarna. Vi är också angelägna om att de människor som arbetar för oss värderas. Förändringarna inom budgetförvaltning och ekonomistyrning skall i hög grad öka möjligheten att göra allt detta. Theato Fru talman! Jag tackar ordförande Prodi för hans klara framställning av målen med reformen. I de diskussioner som vi under de gångna veckorna har fört med i synnerhet kommissionär Kinnock har vi mycket tydligt klarlagt - här ansluter jag till det som Cox har sagt - att vi inte kan rekommendera att man helt och hållet avstår från en oberoende ekonomistyrning. Ja till decentralisering, men vi behöver ändå en oberoende ekonomistyrning, dvs. en cell i de enskilda generaldirektoraten, som är direkt underställd styrekonomen. Vi får inte lägga utanordning och kontroll i samma händer på det här viset. Vi har klarlagt det upprepade gånger och gjort det mycket tydligt också i van Hultens betänkande av den 19 januari, nämligen i punkt 10 och 11. Nu har jag ännu inte fått vitboken, och jag frågar er, herr Kinnock: Kommer vi att återfinna vår ståndpunkt där? Jag har en fråga beträffande ex ante-kontroll, som ändå bör genomföras där så erfordras, och detta på ett oberoende vis. Av Prodis ord har jag förstått, eller jag tror att jag har förstått, att denna ex ante-kontroll inte finns överallt, men att den inte heller kommer att avskaffas helt, och att ekonomistyrningens oberoende kommer att bibehållas. Kommer detta att återfinnas i vitboken? Jag kommer att läsa den med mycket stort intresse och stor uppmärksamhet, men ni kanske redan nu kan säga mig hur sakerna har formulerats där. Frågan om övergångsfrister oroar oss. Man har vid något tillfälle yttrat något om soft law - men något sådant existerar inte. Det finns inte någon mjuk eller hård lag. Det finns en lag, och det får inte finnas någon övergångsperiod i denna reform, där det kan uppstå någon rättsosäkerhet. Kinnock . (EN) Jag är också tacksam, med risk för att vara tjatig, mot Theato för det konsekventa engagemang hon har visat för dessa frågor och för det sätt som hon, om hon tillåter mig säga så, agerade barnmorska i fråga om många av de förändringar som vi nu överväger. Jag hoppas att hon skall känna stolthet över det barn som hon är åtminstone delvis förälder till. För det första är jag inte säker på om jag förstod tolkningen rätt, men jag tror inte det skulle vara möjligt för någon så sakkunnig som Theato att tala om att avskaffa oberoende ekonomistyrning. Det finns en grad av oberoende uppenbarligen som tilldelats den nuvarande budgetchefen genom budgetförordningen. På grund av blandningen av roller för både budgetförvaltning och ekonomistyrning och revision enligt nuvarande bestämmelser är det emellertid svårt att anse detta som en kompromisslös roll, oavsett hur stor integritet den person som faktiskt innehar posten har. Så de förändringar som vi strävar efter att genomföra - som jag säger överensstämmer med de mycket starka och klara rekommendationerna från den oberoende expertkommittén - är inte negativa på något sätt alls. Samband, konsekvens och allmängiltigt bra normer i ett decentraliserat system för ekonomistyrning är säkerställt genom en rad åtgärder. En sådan är att garantera utbildning av hög kvalitet, en annan är att se till att inget generaldirektorat kan ta över ansvaret för ekonomistyrning om inte och till dess att revisionstjänsten är absolut säker på att systemet är helt tillförlitligt, en annan är inrättandet av en central budgetenhet, som de ärade ledamöterna kommer att se i vitboken som skall se till att dessa normer fastställs och övervakas och sedan tillkommer också den goda strategin med bälte, hängslen och overall när man skall ha en effektiv och oberoende intern revisionstjänst. Jag skall inte gå närmare in på detaljer när jag ger ett parlamentariskt svar av detta slag, men jag är säker på att när Theato undersöker saken kommer hon att se att i vitbokens detaljbestämmelser ges mycket starka garantier. Där kommer även att finnas belägg för det faktum att vi har tagit hänsyn till de påpekanden som gjorts i denna kammare, i synnerhet i budgetkontrollutskottet, och det är signifikant med hänsyn till användning av ex ante visas i generaldirektorat. Om man i ett generaldirektorat anser att det är ett relevant och effektivt sätt att stärka ekonomistyrningen kan ex ante-systemet användas. Naturligtvis finns det olika krav inom hela kommissionen beroende på antal och vilket slag av ekonomiska transaktioner som särskilda generaldirektorat måste handha. Hänsyn till det tas även i vitboken, men där det finns ett önskemål om och ett påvisat behov för att använda ett sådant system, kan det naturligtvis användas. Slutligen rörande övergångsbestämmelser delar jag Theatos reservationer för så kallad "mjuk lagstiftning". Vi har haft denna diskussion tidigare och hon vet att jag skiljer mellan olika former av lagar som kan ge en mycket positiv effekt och till sist eventuellt omvandlas till vad jag antar vi kan kalla "hård lagstiftning". Men i denna fråga ser jag ingen möjlighet för "mjuk lagstiftning" vilket är orsaken till att man under övergångsperioden kommer att helt följa den gällande budgetförordningen till dess att den lagen är ändrad genom en vederbörlig demokratisk process i denna kammare och i rådet. Det finns en absolut försäkran om det och åtgärder för det i vitboken. Dessutom, och det är mycket viktigt, eftersom det gäller en övergångsperiod kommer det att finnas utbildning, rådgivning, hjälpfunktion, garantier, den nya chefen för revisionsenheten skall vara tillsatt senast den 1 maj och med det och en rad av andra garantier anser jag att vi kan vara så säkra som människor kan vara på att det kommer att finnas ett helt säkert system även under övergångsperioden. Det är två andra punkter som jag måste ta upp därför att detta är en viktig fråga som är väsentlig för reformen. Den första är att folk känner - av skäl som jag väl förstår - att under den övergångsperioden finns en fara för antingen oansvarighet eller slapphet. Oansvarighet för att känslan finns på vissa håll att det inte kommer att finnas tillräcklig kontroll eller disciplin. Det förkastar jag helt på grund av den höga nivån på kommissionens tjänstemän, ansvaret hos cheferna för generaldirektoraten och de garantier som vi har byggt in i systemet. Slapphet skulle bara uppstå om man har problem, men vi gör allt vi kan i fråga om stöd och utbildning för att minska möjligheten för detta. Till sist, det system vi för närvarande har - som den oberoende expertkommittén hävdade mycket starkt - är nu ohållbart. Revisionsrätten har faktiskt kallat det en ren konstruktion. Förändring måste komma i alla fall, förändring skulle innebära en övergångsperiod eftersom det inte finns någon möjlighet att ett system kan utvecklas som skulle göra det möjligt för oss att gå från en fredag till nästa måndag från ett system till ett annat. I den mån som det alls är möjligt med all den rådgivning och all den kompetens för systemutveckling som vi har tillgång till är jag säker på att vi har installerat, eller att vi kommer att installera på grundval
{'language': 'sv'}