A tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások - Európa 2020 - A tagállamok foglalkoztatási politikáival kapcsolatos iránymutatások végrehajtása (vita) Elnök A következő napirendi pont közös vita a következőkről: a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai az Európa 2020 programról; a Pervenche Berès által a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében kidolgozott, a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatásokról szóló tanácsi határozatra irányuló javaslatról szóló jelentés - C7-0033/2011 -; a Bizottság nyilatkozata a tagállamok foglalkoztatáspolitikáira vonatkozó iránymutatások végrehajtásáról. János Martonyi a Tanács soros elnöke. - Tisztelt elnök asszony! Nagy örömömre szolgál, hogy itt lehetek és egy, a magyar elnökség számára oly fontos témáról beszélhetek: az Európa 2020 stratégiáról, amely valójában mindannyiunk számára rendkívüli jelentőségű. Európának egyértelműen megoldást kell találnia több komoly kihívásra, ha tartania akarja a versenyt a világ többi részével. E kihívások egy részét a gazdasági és pénzügyi válság teremtette, de vannak olyan problémák, amelyek korlátozott képességeinkből és azon elhatározásunkból fakadnak, hogy teljesítsük a 2010-es lisszaboni stratégia célkitűzéseit. Mint ahogyan azt sokszor mondják, a válság egyben lehetőség is - az ókori görögök és a kínaiak szerint is. Lehetőség az áttörésre, a megoldásra és az előrelépésre. Ezért hisszük azt, hogy a válság jelenleg kulcsfontosságú tényező a tagállamok arra való ösztönzésében, hogy gyorsan új európai stratégiát fogadjanak el a munkahelyekre és az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozóan. Ez az Európa 2020 stratégia. Meggyőződésem, hogy ez a stratégia nagyban fogja segíteni Európát a válságból való kilábalásban, és abban, hogy a válságból erősebben kerüljön ki saját magához és a nemzetközi kontextushoz mérten egyaránt, a termelékenység, a növekedési potenciál és a társadalmi kohézió megerősítésével, valamint és a gazdasági kormányzás javításával. Mindez alapvető fontosságú, ha világszinten meg akarjuk tartani versenyképességünket, elsősorban a gyorsan fejlődő ázsiai piacokkal szemben. Emellett fontos, ha fenn akarjuk tartani a szociális modellt, életmódunkat - európai létünket -, ami oly becses számunkra, és amit meg kell őriznünk. A 2020-as stratégia öt fő uniós célt határozott meg, amelyek közös célkitűzéseket foglalnak magukban, irányt mutatva a tagállamok és az Unió intézkedéseinek olyan területeken, mint a foglalkoztatás előmozdítása, az innováció, a kutatás és a fejlesztés feltételeinek javítása, az éghajlatváltozással kapcsolatos és energetikai céljaink teljesítése, az oktatás színvonalának növelése, valamint a társadalmi befogadás elősegítése, különösen a szegénység csökkentése révén. E célok megvalósításának részeként a Bizottság hét kiemelt kezdeményezést dolgozott ki és terjesztett elő, amelyek tartalmazzák a Bizottság által az egységes piac megerősítése, valamint a növekedés és a munkahelyteremtés fellendítése érdekében javasolt intézkedéseket. A hét kiemelt kezdeményezés a következő: az európai digitális menetrend, az Innovatív Unió, a Mozgásban az ifjúság, Erőforrás-hatékony Európa, az integrált iparpolitika a globalizáció korában, az új készségek és munkahelyek menetrendje, valamint a szegénység elleni küzdelem európai platformja. Minden egyes kezdeményezés esetében az uniós és a nemzeti hatóságoknak össze kell hangolniuk az erőfeszítéseiket annak érdekében, hogy a nemzeti és az európai szintű intézkedések kölcsönösen erősítsék egymást. 2010 decemberében, az elnökség által - a Bizottsággal és a soron következő magyar elnökséggel szoros együttműködésben - kidolgozott első végrehajtási jelentés áttekintette a stratégia júniusi elindulása által elvégzett munkát. A jelentés kiemeli a Tanács által - annak mindenféle felállásában - a hét kiemelt kezdeményezéssel kapcsolatban elvégzett munka legfontosabb részeit. Ezenkívül a jelentés hangsúlyozza az azokon a szakpolitikai területeken elért technológiai haladást, amelyek hangsúlyos szerepet kapnak az új stratégiában - ezek az egységes piac, a kohéziós politika és az agrárpolitika. Emellett felsorolja azokat a tevékenységeket és kezdeményezéseket, amelyekre az elmúlt hat hónapban került sor unió szinten, az öt fő uniós célhoz kapcsolódóan. Engedjék meg, hogy kiemeljek néhány fontos szempontot a gazdasági kormányzással kapcsolatban. A gazdasági kormányzás reformjának végrehajtása alapvető feltétele a válság leküzdésének és az európai gazdaság fellendítésének. A 2020 stratégia ezért szorosan kapcsolódik az európai szemeszterhez, a makrogazdasági felügyelet új, kulcsfontosságú eszközéhez, amely ezen elnökség ideje alatt kerül először alkalmazásra. Ez az új folyamat 2011 januárjában indult el, a Bizottság éves növekedési jelentésének ismertetésével. A magyar elnökség külön figyelmet fordít az európai szemeszter problémamentes és sikeres végrehajtásának biztosítására. E célból egy sor vitát szervezünk a vonatkozó tanácsi üléseken a márciusi Európai Tanácsra való felkészülésként. Az Általános Ügyek Tanácsa azt a feladatot kapta, hogy március 21-i ülésére készítsen összefoglaló jelentést, amelyben meghatározza a különböző ágazati tanácsokban folytatott munkával kapcsolatos legfontosabb üzeneteket. Ezt a jelentést márciusban terjesztik az Európai Tanács elé, és ez lesz a megbeszélések alapja, amelyek célja a strukturális reformok és a költségvetési konszolidáció prioritásainak meghatározása. A márciusi Európai Tanácsot követően a tagállamok véglegesítik nemzeti reformprogramjuk és stabilitási vagy konvergencia-jelentéseik tervezeteit, amelyeket áprilisban nyújtanak be a Bizottsághoz. Az ezután következő munka célja az országspecifikus ajánlások kidolgozása, amelyeket a tagállamok figyelembe fognak venni a 2012-es költségvetésük véglegesítésekor és növekedési stratégiájuk végrehajtásakor. Elismerem, hogy ez igen szoros menetrend, de reméljük, hogy júniusra vagy júliusra sikerül megvalósítanunk. A 2020-as stratégia kulcsfontosságú az Európai Unió jövőbeni gazdasági sikerének biztosításához. Szorosan összekapcsolódik a gazdaságirányítási reformmal, amely szintén központi szerepet fog játszani. Ha nem tartjuk meg versenyképességünket és nem biztosítunk erőteljes növekedést a jövőben, egyre nehezebben fogjuk tudni fenntartani a szociális biztonság kellően magas szintjét a tagállamokban, és egyre nehezebb lesz Európának elviselni a világban történő eseményeket. Európa számára ez jelenti az egyik legnagyobb kihívást az elkövetkező években. Meggyőződésem, hogy számíthatunk az Európai Parlament támogatására a végrehajtásban. Elnök Tisztelt soros elnök úr! Köszönöm a bevezető beszédét. Nagyon fontos témáról beszélünk: az Európa 2020 stratégiáról. Válságot élünk át és nagyon magas a munkanélküliség, ami a legnagyobb fenyegetést jelenti polgáraink számára. A foglalkoztatási politika ezért döntő fontosságú, a 2020-as stratégia keretében is. Üdvözlöm körünkben az e területért felelős biztost, Andor Lászlót az Európai Parlamentben. László Andor a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Mint tudjuk, a Bizottság múlt hónapban fogadta el az első éves növekedésről szóló jelentést az Európa 2020 stratégiával kapcsolatban. Az éves növekedési jelentés szakít a múlttal és elindítja a gazdaságpolitikai koordináció első ciklusát az európai szemeszter keretében. Az európai szemeszter alapjául szolgáló elképzelés nagyon egyszerű: a gazdasági és monetáris unió stabilitását csak úgy tudjuk biztosítani, ha a gazdaságpolitikákat előzetesen összehangoljuk az EU-ban. Az euróövezet egyes országaiban a közelmúltban tapasztalt hitelválság ezt nagyon világosan szemlélteti. Ez a markánsabb és erőpróbát jelentő megközelítés azt mutatja, hogy az Európai Unió felismeri, hogy a tagállami gazdaságok mennyire szorosan összekapcsolódnak egymással és hogy egy adott tagállam szakpolitikai döntései miként befolyásolhatják a többi tagállamot. Az európai szemeszter lefolytatása valódi teszt lesz az EU számára. A stratégia és a helyi partnerségek iránti politikai felelősségvállalás megerősítése kiemelt cél volt számunkra. A kihívást most annak bizonyítása jelenti, hogy az Unió közösen azonosítani képes a legfontosabb szakpolitikai reformokat, amelyekre sürgős szükség van, és amelyek megfelelő politikai válaszokat nyújtanak. Az éves növekedési jelentés nagyon világosan meghatározza a legfontosabb prioritásokat. A gazdasági fellendülés érdekében integrált megközelítést határoz meg 10 kiemelt cselekvéssel, amelyeket három fő csoportba sorol. Az első: szigorú költségvetési konszolidáció és a pénzügyi ágazat átszervezése a makrogazdasági stabilitás fokozása érdekében; a második: strukturális reformok a foglalkoztatás növelése érdekében; és végül: a növekedést előmozdító intézkedések. Alaposan megfontoltuk az Önök által az éves növekedési jelentés legfontosabb üzeneteivel kapcsolatban megfogalmazott aggályokat, miszerint azok eltérnek az integrált iránymutatásoktól. Ezzel kapcsolatban világos leszek: a Bizottság szándékosan döntött úgy, hogy az ez évi növekedési jelentés középpontjába a jelenlegi gazdasági válság legsürgetőbb kihívásait, valamint azon reformok előrehozását állítja, amelyek a gazdasági fellendüléshez és a munkahelyteremtéshez szükségesek. Az éves növekedési jelentés teljes mértékben összhangban van az integrált iránymutatásokkal, és a foglalkoztatási iránymutatásokkal is. Örömömre szolgál, hogy a Parlament támogatja a Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy a foglalkoztatási iránymutatásokat 2011-ig változatlanul formában tartsák fenn. Létfontosságú biztosítani egy stabil szakpolitikai keretet az Európa 2020 stratégia 2014-es félidős felülvizsgálatáig, hogy a tagállamoknak elég idő álljon rendelkezésükre a szükséges reformok végrehajtására. A foglalkoztatási iránymutatások emellett a közös foglalkoztatási jelentés tervezetének (ami az éves növekedési jelentés része) alapjául is szolgálnak, amely azonosítja a legsürgetőbb intézkedéseket a foglalkoztatás területén, ideértve a következőket: 1. a foglalkoztatást segítő adózási rendszerek bevezetése, konkrétan az adók leválasztása a munkáról; 2. a munkaerő-piaci tagoltság csökkentése; 3. a munka és a magánélet közötti egyensúlyt akadályozó tényezők megszüntetése; és végül, az idősebb munkavállalók munkaerő-piaci részvételének növelése. Ami a legfontosabb, a foglalkoztatási iránymutatások országspecifikus ajánlások kidolgozásakor is felhasználhatók lesznek, amelyeket - a Szerződés 148. cikke alapján - a Tanács intézhet a tagállamokhoz. Az éves növekedési felmérés lesz a megbeszélések fő témája a márciusban megrendezésre kerülő tavaszi európai tanácsi ülésnek, és a tagállamoknak szóló gazdaságpolitikai iránymutatások alapjául is ez fog szolgálni. A Bizottság elvárja a tagállamoktól, hogy figyelembe vegyék ezt az iránymutatást, amikor kidolgozzák stabilitási vagy konvergencia programjukat, és az Európa 2020 stratégia keretében benyújtott nemzeti reformprogramjukat. A Bizottság megvizsgálja a nemzeti reformprogramokat, amelyeket április második felében kell benyújtani. E vizsgálat alapján és a Szerződéssel összhangban, országspecifikus szakpolitikai iránymutatásokat javasolunk és ajánlásokat teszünk, amelyeket a tagállamoknak figyelembe kell venniük 2012-es költségvetésük véglegesítésekor. A politikai iránymutatást és ajánlásokat a Tanácsnak még a nyár előtt el kell fogadnia. Végül hangsúlyozni szeretném, mennyire fontos szerepet játszanak Önök az Európa 2020 stratégia, és különösen a hét kiemelt kezdeményezés sikeres végrehajtásában. A Parlament társjogalkotói szerepe alapvető fontosságú mindezek sikeres végrehajtásához. A megfelelő keretfeltételek meghatározása elengedhetetlen az Európa 2020 céljainak eléréséhez. Az új többéves pénzügyi keretről szóló megbeszélések hamarosan elkezdődnek. A Bizottság júniusban terjeszti elő javaslatait. A Parlament mint költségvetési hatóság szerepe - a Tanáccsal együtt - döntő fontosságú lesz annak biztosításában, hogy az EU költségvetése tükrözze az Európa 2020 stratégia prioritásait. Ahhoz, hogy hitelesek legyünk, gondoskodnunk kell arról, hogy a pénzügyi prioritásaink összhangban legyenek stratégiáinkkal és politikai prioritásainkkal. Most, a költségvetési megszorítások idején mindennél fontosabb, hogy megmutassuk, hogy az EU hozzáadott értéket nyújt, és hogy minden uniós szinten elköltött euró nagyobb hatást érhet el annál, mintha azt nemzeti szinten költenénk el. Az Európa 2020 sikerének biztosításához minden szinten politikai felelősségvállalásra van szükség. Csak akkor érhetjük el céljainkat és határozhatjuk meg a jövőbeni növekedés helyes irányát, ha mindenki teszi a dolgát. Pervenche Berès Tisztelt elnök úr, Martonyi úr, biztos úr! A Foglalkoztatási és Szociális Bizottság nevében el szeretném mondani, mennyire örülök annak, hogy most először eszmecserét folytathatunk az európai szemeszterről, és arról, mekkora fontosságot kell tulajdonítanunk e szemeszter keretében az éves növekedési jelentésnek. E keretben Ön, biztos úr, és a Bizottság többi tagja elhatározták, hogy megújítják a foglalkoztatási iránymutatásokat, és e Parlamentnek szándékában áll jóváhagyni ezt a döntést. Szeretném felhívni a figyelmét három szempontra. Az első az éves növekedési jelentéssel kapcsolatos. Döbbenten láttuk, hogy a foglalkoztatással és a munkanélküliséggel kapcsolatos kérdések a jelek szerint másodlagosak a költségvetés konszolidációjával kapcsolatos célokhoz képest. Amikor Önök ezekkel a kérdésekkel foglalkoznak, amelyek közvetlenül kapcsolódnak a munkaerőpiac működéséhez, úgy érezzük, hogy felrúgják a tagállamok polgárai és kormányai közötti társadalmi szerződést. Önök a nyugdíjkorhatár megemelését javasolják, továbbá a munkanélküli ellátásként kifizetett összegek csökkentését, a bérszintek és azok számítási módjainak módosítását, és az üzletek vasárnapi nyitva tartásának engedélyezését. Véleményünk szerint ez a társadalmi szerződés rendkívül veszélyes megsértését jelenti. Ezenkívül úgy gondoljuk, hogy nagyobb figyelmet kellene fordítani a leginkább kiszolgáltatott csoportokra - a fiatalokra, a nőkre, az idősekre vagy a fogyatékkal élőkre. Továbbá nagyon veszélyesnek tartjuk, hogy a költségvetési konszolidációt tartják ezen éves növekedési jelentés legfőbb céljának. A másik dolog, amely aggodalommal tölt el bennünket, az a tény, hogy - amint Ön is említette - Önök nemzeti reformprogramokat fognak kidolgozni az éves növekedési jelentés alapján. De a fontos kérdésekről itt fog döntés születni! Hogyan fogják az ezekről a kérdésekről folytatott parlamenti vitát jó célokra felhasználni, most, amikor az iránymutatásokat megújítják? Hogyan képzeli el a demokratikus vitát erről a kérdésről? Hogyan fog megfelelni a 148. cikknek, amely a foglalkoztatási politikákat koordinálja, és a 12. cikknek, amely a gazdaságpolitikák koordinálásáról szól? Meglehetősen zavaros a helyzet ma itt, az Európai Parlament számára, tekintve, hogy egy időben vitatjuk meg az Európa 2020 stratégiát, Van Rompuy elnök úr munkacsoportjait, a gazdasági kormányzásról szóló csomagot, amelybe ez a Parlament oly sok energiát fektet, valamint a Szerződés felülvizsgálatát az európai pénzügyi stabilitási mechanizmus fenntartása érdekében. Ezenkívül, mindezek mellett e mechanizmus lehetséges módosításáról is vitázunk. Önök azzal egy időben indítják útjára az európai szemesztert, hogy Merkel kancellár és Sarkozy elnök elindítják a versenyképességi paktumot. És mindezekkel párhuzamosan Önök megújítják a foglalkoztatási iránymutatásokat, ami minden valószínűség szerint nem lesz több, mint homályos folt, amely meghatározásra vár ezekben a nemzeti programokban. Ezért, biztos úr, szeretném felhívni a figyelmét egy harmadik dologra, amivel kapcsolatban aggályaink vannak. Amikor múlt évben - a belga elnökség támogatásával - sikerült megváltoztatnunk a foglalkoztatási iránymutatások irányát, volt egy dolog, amire nagy hangsúlyt helyeztünk: a kormányzás kérdésére. Mit értünk e kormányzás alatt? Azt, hogy a gazdasági és szociális politikákat nem lehet sikeresen végrehajtani, ha azokhoz nem társul valódi demokratikus vita. A demokratikus vita pedig azt jelenti, hogy hatalmat adunk az Európai Parlamentnek, a nemzeti parlamenteknek, továbbá őszintén tiszteletben tartjuk és a vitába bevonjuk a szociális partnereket. Sokszor az a benyomásunk, hogy az Önök javaslatai figyelmen kívül hagyják ezeket az elemeket, amelyek nélkülözhetetlen részei országaink demokratikus életének. Úgy hiszem, hogy ha nem oldjuk meg ezt a kérdést, fennáll annak a veszélye, hogy következetlenek leszünk, hogy elfordulnak polgáraink attól, amit együtt próbálunk elérni, és hogy semmibe vesszük azt, ami elengedhetetlen a sikerünkhöz: a közösségi szellemet. Sharon Bowles a Gazdasági és Monetáris Bizottság véleményének előadója. - Elnök úr, a gazdasági kormányzás új korszakába lépünk. Az európai szemeszter olyan struktúrát kínál, amelybe bele lehet építeni az integrált iránymutatások meglévő eszközeit, a Szerződés 121. és 148. cikkével összhangban, a Parlament erőteljes bevonásával. Átfogóbban nézve a dolgokat, a szemeszter az, amelynek keretében a Stabilitási és Növekedési Paktum és a makrogazdasági felügyelet nyomon követése összekapcsolódhat az Európa 2020 stratégiával és az integrált iránymutatásokkal. Ez azt jelenti, hogy a szemeszter szilárd keretet adhat az Unióban meglévő különféle gazdasági kormányzási folyamatoknak, úgy, hogy kölcsönösen erősítik egymást. Még átfogóbban vizsgálva a kérdést, a Gazdasági és Monetáris Bizottság hangsúlyozza, hogy a gazdasági kormányzásnak a közösségi módszeren kell alapulnia. Az eljárásoknak átláthatónak és elszámoltathatónak kell lenniük, ha kapcsolatot akarnak teremteni a polgárokkal, és ha ki akarják vívni a polgárok támogatását. Ez szükségszerűvé teszi a Parlament bevonását. Ha a Parlament már szerepet kapott, biztosítani kell számára az ahhoz szükséges időt, hogy élhessen demokratikus felhatalmazásával. A Gazdasági és Monetáris Bizottság és a Foglalkoztatási és Szociális Bizottság egyaránt kiáll e követelés mellett. Corien Wortmann-Kool a PPE képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, a pénzügyi és gazdasági válság sajnos nagyon világossá tette, hogy veszélyben van a versenyképességünk, és ebből következően szociális piacgazdaságunk fenntarthatósága. Ezért kell most tanulságokat levonnunk a válságból, hogy jobban ki tudjuk használni a belső piacot, hogy megszilárdítsuk nyugdíjaink fenntarthatóságát és lehetővé tegyük a munkaerőpiac számára, hogy hatékonyabban működhessen. Képviselőcsoportunk ezért üdvözli az éves növekedési jelentést és az Ecofin Tanács 2011. január 15-i következtetéseit, amelyek az európai szemeszter kapcsán nagy várakozásokra bátorítanak. Mi mindannyian, itt, a Parlamentben olyan Európát akarunk, amely fenntartható gazdasági növekedéssel, életerős vállalkozásokkal és a polgárai számára elegendő munkahellyel rendelkezik. Ezt csak stabil valutával és stabil gazdasággal érhetjük el. E két cél megvalósításához a tagállamoknak rendben kell tartaniuk saját pénzügyeiket, mert az nem csak az olyan problémák megakadályozásában segít, amelyeket jelenleg tapasztalhatunk a tagállamokban, amelyek óriási hiánnyal és adósággal küzdenek, de megteremti az alapokat a növekedéshez és a munkahelyteremtéshez polgáraink számára, valamint gyermekeink és a jövő nemzedékei számára is. Elnök úr! Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja tovább fog dolgozni egy erős európai gazdasági kormányzásról szóló csomagon, amely három pilléren nyugszik: a szilárd Stabilitási és Növekedési Paktumon, az ambiciózus makrogazdasági felügyeleten és a nagyra törő Európa 2020 stratégián. Ehhez azonban az szükséges, hogy alkalmazzuk a közösségi módszert és bevonjuk az Európai Parlamentet és a nemzeti parlamenteket. Ha ezt megtesszük, nem lesz szükségünk új versenyképességi paktumra, mert addigra már teljesítjük azt a célt. Udo Bullmann Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim, biztos úr, Martonyi úr! Nagy figyelemmel követtem a felszólásokat, olvastam az éves növekedési jelentést, olvastam az Ecofin következtetéseit, és egy dolog teljesen világossá vált számomra: az Európai Unió nem csak gazdasági válsággal küzd, hanem politikai válsággal is. Önök semmi újat nem javasolnak számunkra. Kérjék meg beosztottjaikat, hogy mutassák meg Önöknek az elmúlt tíz év dokumentumait. Ugyanaz olvasható mindegyikben, azaz hogy a közkiadások túlságosan magasak, és az egyetlen mechanizmus, amellyel e kiadások az új időkhöz igazíthatók, a bérekhez kapcsolódik, amelyek szintén mindig túlságosan magasak. Én semmilyen más ajánlást nem láttam. Ha esik, ha fúj, ha válságban vagyunk, ha fellendülésben - mindig változatlan gondolkodásmód, de annak egyáltalán semmi köze a gazdasági realitáshoz. Engedjék meg, hogy javasoljak valamit Önöknek: azokat az embereket, akik ezeket írják Önöknek, akik a gazdasági elemzéseket végzik a Tanácsban és a Bizottságban, küldjék el valamikor a Gazdasági és Monetáris Bizottsághoz. Meg akarjuk ismeri az Önök gazdasági modelljeit. Meg akarjuk vitatni velük, hogy ők vajon látják-e, hogy Európa a recesszió szélén áll. Vegyük el például a német export és növekedési rátákat, és akkor majd meglátják, hogy miről is beszélek. És akkor azt kérdezem majd Önöktől, miért nem esik egyetlen szó sem a beruházásokról - amikor a beruházások az eddigi legalacsonyabb szinten vannak, amit mi magunk sem engedhetünk meg tovább magunknak -, miért nem esik egyetlen szó sem a bevételek növeléséről, vagy a ciklusok követéséről, vagy arról, hogy végre meg kell tanulnunk közel kerülni egymáshoz vagy arról, hogyan fogunk kilábalni a válságból. Ezek egyikéről sincs szó az Önök dokumentumaiban. Önök lemaradtak az év kezdetéről, és óriási erőfeszítést kell tenniük azért, hogy megfeleljenek az európai polgárok elvárásainak. De hadd mondjak el Önöknek valamit: ha ilyen szellemben szándékoznak döntést hozni márciusban a gazdasági kormányzásról szóló csomagról és a Stabilitási és Növekedési Paktum reformjáról, a képviselőcsoportom abban nem fog tudni részt venni. Lena Ek az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, egy évvel ezelőtt itt, ebben az ülésteremben vitáztunk arról, milyen intézkedésekre van szükség a pénzügyi világválság megoldásához. Akkor a képviselőcsoportom által a gazdasági kormányzásról előterjesztett javaslatokat túlságosan ambiciózusnak és elrugaszkodottnak ítélték és ezért elutasították, de ma boldogan jelenthetem, hogy több javaslatunk is valósággá vált! Ma azonban szakadék tátong az Európa 2020 stratégiában kinyilvánított célok és az azok megvalósításához szükséges pénzügyi források között. A 2012. évi költségvetési tervezetben a Bizottságnak világosan és egyértelműen meg kell határoznia és láthatóvá kell tennie a stratégiához kapcsolódó kiadásokat. Ez a többéves pénzügyi keret közelgő felülvizsgálatára is vonatkozik. Közvetlenül a tagállamokhoz is szólni szeretnék. A Tanácsban, a pénzügyminiszterek körében - hazám pénzügyminiszterét, a svéd Anders Borg urat is ideértve - kétségkívül nincs meg a hajlandóság a jövőbe való befektetésre. A nemzeti költségvetéseknek tükrözniük kell a Tanács kinyilvánított céljait, és az uniós projekteknek költségvetésekre van szükségük ahhoz, hogy megvalósulhassanak. Jegyezzék meg a szavaimat: ha nincs pénz a szükséges helyeken, nem lesz növekedési és munkahely-teremtési stratégia, és a kudarcot kockáztatjuk. Ezért nyomatékosan kérem a Bizottságot, hogy terjesszen elő konkrétabb jogalkotási javaslatokat, a tagállamok pedig tanúsítsanak nagyobb elkötelezettséget. Kötelező erejű kötelezettségvállalásokra van szükség a fő célkitűzések megvalósításához és jogszabályokra a legfontosabb munkahelyteremtő területeken, például az energiahatékonysági célok tekintetében a közös, európai szinten. A már meglévő kezdeményezéseket - például a stratégiai energiatechnológiai tervet, az élethosszig tartó tanulás programot és az energiahatékonysági cselekvési tervet - már elfogadtuk, de Önök, a Tanácsban nem tették le a pénzt az asztalra. Szükségünk van e projektek finanszírozására, mivel ezek mindegyike képes munkahelyeket és növekedést teremteni. A 2020-as állásfoglalásunkkal az ALDE képviselőcsoport azt az erőteljes üzenetet küldi a Tanácsnak, hogy a jelenlegi kormányzati struktúra túlságosan gyenge, a nyílt koordinációs módszer megbukott és a közösségi módszert kell visszaállítani. Üdvözlöm, hogy ilyen nagy többség állt a közös állásfoglalás mellé. Ez határozott üzenet a Parlament részéről arra vonatkozóan, hogy cselekvésre van szükség. Philippe Lamberts a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Ön tudja, hogy a Zöldek az integráltabb Európa erőteljes támogatói, amely fenntartható fejlődést biztosíthat polgáraink számára, és biztosíthatja annak a lehetőségét, hogy Európa a 21. században is jelentsen valamit ezen a bolygón. - - (FR) A bizalmunk ma súlyosan megrendült az Önök egyik lépése, nevezetesen az éves növekedési jelentés miatt, mivel abban Önök felfedtek egy olyan ideológiai elhajlást, amelynek semmi köze nincs az alapul szolgáló kérdés részleteihez, hanem ideológiai döntésekkel kapcsolatos. Pontosan mi is az Önök ajánlása? A közkiadások csökkentése! A kiadások csökkentésével nem lehet stabil költségvetést elérni. Bevételekről nem esik szó. További cél a rugalmasság növelése és (ahogyan Önök érvelni fognak) a munkaerőpiacok reformja - más szóval a rugalmas biztonság megteremtése, biztonság nélkül. Önök azt fogják mondani, hogy ezeket az intézkedéseket meg kell tennünk a gazdasági fellendülés érdekében. De ez még nem minden! A pénzügyi ágazatra is vonatkoznak intézkedések. Beszéljünk ezekről, mert ezek jó példái a kettős mércének. Mit tudnak mondani a fizetésekre és a közkiadásokra vonatkozó intézkedésekről? Gyorsan és határozottan lépnünk kell. De amikor a pénzügyi ágazatról van szó, Önök azt mondják, hogy meg kell vizsgálniuk a dolgokat, felmérni a hatást, és - mindenekelőtt - átmeneti időszakokra van szükség. A gazdasági kormányzás és a költségvetési konszolidáció esetében Önök gyorsan meghatározták: 2011. január 1. és 2012. január 1. között kell történnie. Ami a bankokat illeti, a határidő 2019. január 1., mintha nem lenne szükség tanulmányokra vagy átmeneti időszakra annak érdekében, hogy segítsük a munkaerőpiacokat az alkalmazkodásban vagy hogy szilárd alapokra helyezzük a közkiadásokat. Meg tudja nekem mondani, hogy mindehhez mi köze van az Európa 2020 stratégiának? Végül is most erről van szó, de Ön nem erről beszél. Az Európa 2020 stratégiát - biztos úr, a Tanács tisztelt tagjai - teljességgel lehetetlenné teszik az Önök által az éves növekedési jelentésben tett ajánlások. Ön átver bennünket akkor, amikor úgy tesz, mintha végre lehetne hajtani a szükséges beruházási politikákat a kutatás, az oktatás, a szegénység csökkentése, az éghajlatváltozás elleni küzdelem és a foglalkoztatás terén az Önök által javasolt politikák alkalmazásával. Ez hazugság, és véleményem szerint ez a vita pusztán komédia! Malcolm Harbour az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, a képviselőcsoportom aláírta és támogatni fogja ezt az állásfoglalást. Nem azt mondom, hogy minden pontjával egyetértünk, de támogatjuk a benne foglalt alapvető üzenetet. Ezt a Bizottság és a Tanács előtt is világossá akarom tenni, és felolvasom a megállapodásunk után született szalagcímet: "Bátor egységes piaci és kisvállalkozói intézkedés a munkahelyteremtés érdekében”. Most pedig, honnan lesznek új munkahelyek? Magánberuházásokon alapuló vállalkozásokból és újonnan létrehozott vállalkozásokból. Már tudjuk, hogy a kisvállalkozások az elmúlt évtizedben eddig is a munkahelyteremtés fő motorja voltak. A Bizottságnak és a Tanácsnak azt üzenem, hogy a 27 tagállam mindegyikének mostantól nagyon komolyan kell venniük a munkahelyteremtést az egységes piac szintjén. Mindannyian hiszünk az egységes piacban, és a tagállamok óriási összegeket és hatalmas mennyiségű erőforrást fektettek be a szolgáltatási piac megnyitásába, de említették ezt a vállalkozásainak? Népszerűsítették az egységes piacot? Ösztönözték a vállalkozást? Bátorították az online kereskedelmet? Miért nem látnak neki ezeknek a gyakorlati feladatoknak, hogy felszabadítsák a bennünk lévő erőt, és mindazon egyéb projekteknek, amelyeket képviselőtársaim már említettek? Legjobb, ha már holnap nekifognak a munkának, vagy inkább már ma, ahelyett, hogy más, hosszú távú projektekről beszélnek. Lássanak munkához! Lothar Bisky Elnök úr! Harms asszony tegnap mondott valami fontosat. Odakinn már szinte senki sem tudja azt, hogy kik, milyen stratégiára, milyen stabilitási mechanizmusra, milyen paktumra tesznek javaslatot, egészítenek ki, léptetnek hatályba vagy módosítanak, és hogy milyen rendeletek értelmében teszik ezt. Az egyetlen egyértelmű dolog az, hogy az Európa 2020 stratégia eddig nem szolgált megoldással azokra a problémákra, amelyekkel az emberek a válság idején szembesültek. Ellenkezőleg: továbbra is azokat a nem szerencsés uniós politikákat követi, amelyek részben a válság kirobbanásáért felelősek. Továbbra is a Stabilitási és Növekedési Paktumra épít. Ezt pedig most még inkább meg akarják szigorítani és erősíteni, hatékonyabb korlátozó intézkedések alkalmazásával. A gyakorlatban ez megszorító intézkedéseket jelent a polgárok kárára. A munkával töltött évek meghosszabbítását jelenti, más szóval a nyugdíjak megnyirbálását. Legyen szó a bérek és a fizetések indexálásának eltörléséről vagy a szociális partnerekkel folytatott tárgyalások alapjának korlátozásáráról vagy a munkaidőre vonatkozó szabályok rugalmasabbá tételéről - ez mind a bérek korlátozását és csökkentését jelenti. Emellett a társadalom gazdasági életébe való meghatározó állami beavatkozás csökkentését is jelenti. E tekintetben sokan említik az adósság korlátozását. Számomra teljesen mindegy, hogy gazdasági kormányzásnak, stabilitási és növekedési politikának, versenyképességi paktumnak vagy az éves növekedési jelentésen alapuló bizottsági ajánlásnak nevezik-e. Ezt a társadalomellenes politikát sem a képviselőcsoportom, sem én nem tudom támogatni. Ugyanakkor természetesen számít, ha a parlamenteknek van beleszólásuk ebbe a politikába. A Szerződés módosítási eljárásáról folytatott tegnapi vita után okkal remélhető, hogy e Parlament képviselői egy kérdésben egységes álláspontot vallanak. Nem szabad megengednünk magunknak, hogy visszatérjünk a XIX. századra jellemző titokzatoskodó kormányzati politikához. Ez senki sem akarja. És hasonlóképpen nem engedhetjük meg magunknak azt sem, hogy visszatérjünk a kétsebességes Európához. Mario Borghezio Elnök úr, hölgyeim és uraim! Az Energia 2020 egy óriási program, de fel kell tennünk magunknak azt a kérdést, hogy elérhetjük-e a kiszabott határidőre a megújuló energiák részaránya tekintetében meghatározott 20%-os célt, már csak azért is, mert a pénzügyi válság lassítja a beruházásokat. Egy probléma továbbra is fennáll: a napenergia támogatása. Támogatjuk Kínát, amely mára a napelemek világvezető exportőrévé vált, és Indiát, a szélenergia-termelésben felhasznált eszközök vezető exportőrét. Ezért támogatni kell az Európában tervezett és gyártott napelemekkel kapcsolatos kutatásokat, és elő kell mozdítani a méretgazdaságosságot a fotovoltaikus (napenergiát hasznosító) ágazatban az ilyen eszközöknek - például - az európai nagyvárosokban való széles körű bevezetésével. Valami nagyon mást kellett volna tenni: egy páneurópai energiavállalatot kellett volna létrehozni az európai közszolgálat védelmezésére, tekintve hogy az elosztó hálózatok és azok infrastruktúrái már most is természetes monopóliumot képeznek, amelynek egyértelműen ugyanazon irányítás alá kellene tartoznia. Ehelyett, a túláradó gazdasági liberalizmus miatt olyan megoldásokat részesítettek előnyben, amelyek határozottan nem a fogyasztóknak vagy felhasználóknak kedveznek, hanem e nagy monopóliumok részvényeseinek. Nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a gépjárművek szén-dioxid-kibocsátásai 150 éve nem csökkentek. Jogosan kérdezhetjük, hogy nincs-e itt az ideje a vízhajtású motorokkal foglalkozó kutatási projektek leporolásának? Philip Claeys (NL) Elnök úr! Ahhoz, hogy végrehajthassuk az Európa 2020 stratégia foglalkoztatási fejezetét, rendkívül fontos, hogy kiigazításokat eszközöljünk a tagállamok többségében alkalmazott bevándorlási politika, illetve az uniós bevándorlási politika tekintetében. Amint azt maga a bizottsági javaslat is kijelenti, a kiemelt célok közé tartozik a munkaerő-piaci részvétel növelése, a strukturális munkanélküliség csökkentése, a szakképzett munkaerő képzése a munkaerő-piaci szükségleteknek való megfelelés érdekében, az élethosszig tartó tanulás stb. A munkavállalók tömeges behozatala az Európai Unión kívüli országokból egy rövid távú jövőkép része, amely nincs összhangban azokkal a kiemelt célokkal, amelyeket az imént említettem. Az Európai Unióban közel 25 millióan munkanélküliek. Először nekik segítsünk, ahelyett hogy ismét a tömeges bevándorlás eszközéhez folyamodunk. Az, ha szakképzett munkavállalókat hozunk Európába - vagy nevezhetjük agyelszívásnak is ezt a folyamatot -, még nagyobb problémákat teremt ezeknek az embereknek a származási országában, ami csak tovább növeli a szakképzetlen személyek Európába történő beáramlását. Ez ördögi kör, és be kell látnunk, hogy hosszú távon senki sem húz hasznot ebből a helyzetből. Itt az ideje, hogy költség-haszon elemzést végezzünk az EU-n kívülről érkező bevándorlással kapcsolatban. Ennek a szempontnak szintén a tagállamok foglalkoztatási politikáira vonatkozó iránymutatások részét kell képeznie. Marian-Jean Marinescu (RO) Elnök úr! Az Európa 2020 stratégia olyan célokat tartalmaz, amelyek nem valósíthatók meg anélkül, hogy kellő figyelmet fordítanánk olyan területekre, amelyet a stratégia konkrétan nem is említ. Európában dinamikus és versenyképes agrárágazatra van szükség, amely hatékony hozzájárulást nyújthat a fenntartható, intelligens növekedés fellendítésére, amely előmozdítja a befogadást is. A megbízható élelmiszertermelés, a természeti erőforrásokkal való fenntartható gazdálkodás, valamint a területi egyensúly és vidéki területek sokszínűségének fenntartása a hatékony közös agrárpolitika és a termelékeny agrárágazat kulcsfontosságú elemei. Az iparpolitikának infrastruktúrára van szüksége. Az egységes vasúti térség megvalósítása megkerülhetetlen lépés a vasúti közlekedés deregulációjához vezető úton. Az egységes európai égbolt létrehozása és a SESAR-projekt gyors végrehajtása ugyanolyan fontos. Az egyik legfontosabb tényező a transzeurópai hálózatok fejlesztése - nemcsak a közlekedés, de az energia terén is - az Európa számára hozzáadott értéket nyújtó projektek tekintetében elegendő pénzügyi forrás kijelölésével. A Nabucco-projekt például minden tagállam számára hasznos lesz, mivel megszünteti az Európai Unió egyetlen forrástól való függőségét. Marita Ulvskog (SV) Elnök asszony! Ahhoz, hogy a gazdasági válság után újra talpra állhassunk, nélkülözhetetlen az emberek bizalma. Richard Wilkinson brit kutató, a "The Spirit Level” című könyv szerzője, aki múlt héten ellátogatott Brüsszelbe, az Európai Parlamentbe, nagyon jól megragadta a lényeget: egyenlőségre van szükségünk és kis különbségekre, hogy olyan társadalmaink legyenek, ahol biztonság és bizalom uralkodik. Ez közvetlenül lefordítva az Európa 2020 stratégiát jelenti. Először is, ha sikerrel akarunk járni, a folyamatba be kell vonnunk és tiszteletben kell tartanunk az alkalmazottakat és szakszervezeteiket. Jelenleg azonban a válságot a szakszervezetek, az alkalmazottak és a bérek szabad alakítása elleni támadásra használják fel, és arra, hogy megkurtítsák a munkanélküli ellátásokat és a nyugdíjakat. Ezeknek a támadásoknak megálljt kell parancsolni! Másodszor, nekünk, európai nőknek, természetesen ugyanolyan lehetőségekkel kell rendelkeznünk, mint a férfiaknak. Ez nem mindig nyilvánvaló a Parlament állásfoglalásaiban, de a gyakorlatban nyilvánvalónak kell lennie. Harmadszor, az erős és modern iparnak és iparpolitikának, valamint az előrelátó beruházásoknak - többek között az infrastruktúra terén - központi szerepet kell kapniuk a jövőnk érdekében folytatott munkánkban. Fokozni kell az éghajlatváltozás elleni küzdelmet szolgáló intelligens, erőforrás-hatékony eljárások és termékek, valamint a zöld energia és a környezetbarát termékek megteremtése érdekében folytatott munkát. Másként hogyan fogjuk megállni a helyünket a versenyben? Végül, az energiahatékonysági politika számára egyértelmű támogatást kell biztosítani. Tudjuk, hogy azért nem fogjuk teljesíteni a jelenlegi céljainkat, mert azok nem kötelező erejűek. Kötelezően megvalósítandó célokra van szükségünk, mert azok nélkül nem fogjuk tudni megvalósítani a növekedési és versenyképességi céljainkat, amelyek az Európa 2020 stratégia fő elemei. Megdöbbentő a törekvés alacsony szintje és a politikai akarat hiánya, különösen mivel az energiahatékonysági intézkedések az egyik legjobb és legintelligensebb módjai annak, hogyan lehet csökkenteni a költségeket a fogyasztók számára, hogyan lehet erősíteni a vállalatokat és valódi változást elérni. Elizabeth Lynne Elnök asszony! Ha azt akarjuk, hogy az Európa 2020 stratégia sikeres legyen, ahhoz a foglalkoztatási iránymutatások hatékony végrehajtására van szükség, a nemzeti reformprogramok elindítására és arra, hogy ezek megkapják azt a kiemelt figyelmet, amit megérdemelnek. Gondoskodnunk kell arról, hogy senki se maradjon le. Az idősek és a fogyatékkal élők körében szégyenletesen magas a munkanélküliség. Örülök, hogy mindkét szöveg említést tesz arról, hogy megkülönböztetésellenes jogszabályokat kell alkalmazni a munkahelyeken, hogy az állások mindenki előtt nyitva álljanak. Fontos, hogy az uniós szinten általunk elfogadott célokat ténylegesen meg tudjuk valósítani. Igen, a tagállamok feladata, hogy konkrét célokat határozzanak meg és hogy teljesítsék azokat, de az Európai Uniónak fontos szerepe van a legjobb gyakorlatok cseréjének javításában. Ezért is örülök annak, hogy a bizottsági állásfoglalás 27. bekezdése ezt teljesen világossá teszi. Hónapokig folytattunk önvizsgálatot és vitáztunk arról, hogy milyen formát kapjon az Európa 2020 stratégia, de a foglalkoztatási iránymutatások már készen vannak. Most itt az ideje, hogy megvalósítsuk azokat. Emilie Turunen (DA) Elnök asszony! Manapság sok szó esik az európai gazdasági felelősségről. A gazdasági felelősséget gyakran a közkiadások csökkentésével azonosítják, és csak nagyon ritka esetben a foglalkoztatási helyzet javulásával. Úgy vélem, fel kell tennünk magunknak azt a kérdést, hogy tulajdonképpen mi is a gazdasági felelősség? Mi, a Zöldek/Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjának tagjai nagyon nagy eltérést látunk azon politikák között, amelyeket jelenleg Európában, illetve a tagállamokban folytatnak. Egyrészről ott van az éves növekedési jelentés, és láthatjuk, hogy az európai szemeszter kevesebb munkahelyet és kisebb növekedést eredményez Európában. Másrészről az Európa 2020 stratégiában és a foglalkoztatási iránymutatásokban azt mondjuk, hogy több és jobb munkahelyet akarunk teremteni. Itt valami nem stimmel. Tény, hogy Európában 23 millióan vannak munka nélkül. A 25 év alatti munkanélküliek száma 5,5 millió. Egyre nő a nélkülöző munkavállalók száma. A számok csak nőnek, és az általunk alkalmazott gazdaságpolitikák nem javítanak a helyzeten. Véleményem szerint csak akkor tudunk új munkahelyeket teremteni Európában, ha valóban végrehajtjuk az Európa 2020 stratégiát és a foglalkoztatási iránymutatásokat a gazdaságpolitikánkban. Ez a gazdasági felelősség kinyilvánítása lenne, de kétlem, hogy ez meg fog történni. Nikolaos Salavrakos (EL) Elnök asszony! A szegénység, az éghajlatváltozás, alacsony születési ráták, az energiaügy és - ami még fontosabb - a munkanélküliség visszaszorítása jelentik a legnagyobb problémákat, amelyekkel az Európai Unióban ma meg kell küzdenünk. E nehézségek kezelése pénzbe kerül, tehát költségvetési támogatásra van szükség. De sajnálatos módon a finanszírozás mértékét Európa-szerte megnyirbálják. Mit is jelent ez? Azt, hogy veszélyben van az Európa 2020 stratégia, és nehezen fogjuk tudni megvalósítani. De meg kell próbálnunk! Úgy vélem, különös figyelmet kell fordítanunk a munkanélküliségre, amely tíz éves csúcson van. Azt is gondolom, hogy magas szintű oktatást kell biztosítanunk a fiatalok számára Európában, összhangban a munkaerőpiac igényeivel, továbbá a képzéseket felül kell vizsgálni és a tagállamoknak kötelezettséget kell vállalniuk a korai iskolaelhagyók számának csökkentésére. A meghirdetett állásokba szakképzett munkaerőt várnak. Felszólítom Európát, hogy haladéktalanul fogadja el a javasolt európai állásfigyelő rendszert, amely magában fog foglalni egy európai készségútlevelet is. A szavak magukban nem elegendők. Cselekedni kell. José Manuel García-Margallo y Marfil (ES) Elnök asszony! Ez a téma felvet egy kérdést, csak egyetlen kérdést: európai szinten mit tehetünk azért, hogy munkát adjunk azoknak, akiknek nincsen? Ahhoz, hogy válaszoljunk erre a kérdésre, tisztázni szeretném az első kérdést, amelyben nincs vita: nem lehet fenntartható növekedés stabil makrogazdaság nélkül. Az itt javasolt gyors megoldások némelyike - különösen azok, amelyek baloldali képviselőktől származnak - ma kenyeret jelentene, de holnap már üres tányért. A másik kérdés, amelyben nincs vita, az az, hogy az Európa 2020 stratégia jó szándékú célok összessége, jól is hangzik, de az elmélkedés helyett most már cselekvésre van szükség. Mit fogunk tenni? Hogyan fogjuk finanszírozni a javasolt kezdeményezéseket és cselekvéseket? A 2020-as stratégiában megfogalmazott célok összeegyeztethetők-e a bejelentett költségvetési megszorításokkal? A harmadik kérdés, amelyben egyetértünk, az az, hogy ismernünk kell a teljes képet, hogy a helyes irányba tudjunk elindulni a stabil növekedés felé. Ma ez a kép még nem létezik. Ami jelenleg a Gazdasági és Pénzügyi Tanácsban történik, az azt jelzi, hogy tagjainak rengeteg rendszertelen, következetlen és ellentmondó elképzelései vannak. Három fontos dolgot kell megtenni. Először is, nem folytatódhat tovább a nehézségekkel küzdő országok elnyomása, és megoldást jelenthet közös európai kötvények kibocsátása. Másodszor, a Monti-jelentésben meghatározott kötvényeket meg kell valósítani, de az Európa 2020 gazdasági stratégia azokról nem tesz említést. Harmadszor, használnunk kell az Európai Beruházási Bank forrásait, amelyek kétharmada a Bizottságé, amelyeket 10 év alatt csak négyszeresére kell növelni ahhoz, hogy ugyanannyi legyen, mint amennyit a Marshall-terv biztosított az európai gazdaság újjáépítéséhez. Anni Podimata (EL) Elnök asszony! Az EU már hónapok óta azon vitázik, hogyan adjon hatékony, egységes és megvalósítható választ a válságra, amelynek révén elérhetjük a megvalósítható növekedéssel, a foglalkoztatás védelmével, a társadalmi fejlődéssel és a társadalmi kohézióval kapcsolatos stratégiai céljainkat. De van két probléma: először is, az Európa 2020 stratégiáról szóló vita szerkezetileg még mindig le van választva a gazdasági kormányzásról szóló csomagtól, az európai szemesztertől és az éves növekedési jelentéstől, aminek következtében vagy hiányos stratégiával vagy párhuzamos stratégiákkal rendelkezünk, egymás mellett, megfelelő koordináció nélkül futó stratégiákkal, ami magában hordozza annak a veszélyét, hogy rontják egymás hatékonyságát. A másik probléma az, hogy a Bizottság és a Tanács jelenleg a Stabilitási és Növekedési Paktum szabályainak megszigorítására, illetve a költségvetési fegyelemre és reformra helyezi a hangsúlyt, és nem szolgálnak meggyőző válaszokkal vagy megoldásokkal az Európa 2020 stratégia céljainak hatékony végrehajtásával és finanszírozásával kapcsolatban. Véleményem szerint fennáll annak a veszélye, hogy - amint az a lisszaboni stratégia esetében történt - számos célkitűzésünk a fiókban marad, és aggódom amiatt, hogy ez fog történni, hacsak nem tudunk meggyőző érvekkel szolgálni az európai polgárok számára, akiknek a válság következményeit viselniük kell, akik nem tudják és akinek nem is kellene követni a Stabilitási és Növekedési Paktumról vagy a mutatókról és szankciókról szóló technikai vitákat. Meg kell értenünk, hogy nem koncentrálhatunk kizárólag a mutatókra és a számokra. Elsősorban az emberekre kell figyelnünk. Sylvie Goulard (FR) Tisztelt elnök asszony, Martonyi úr! Ha lenne olyan kedves, és meghallgatja, amit mondok, biztos úr - csak egy percben szólalhatok fel -, bár jobb lenne, hogy csöndben maradnék és nem mondanék semmit, mert azt gondolom, hogy ez az Európa 2020 stratégia igen távol van attól, mint amire szükségünk van. Nagyon sok szép szót hallhattunk Öntől. De Ön valóban azt gondolja, hogy az iránymutatások, a "kiemelt kezdeményezések” és mindazok a dolgok, amelyeket Ön megálmodott, és amelyekkel van, hogy órákig, napokig foglalkozik, lehetővé teszik, hogy munkahelyeket teremtsen és bizalmat adjon az európai embereknek? Ön téved. Elég, ha megnézzük, mi a helyzet ma a világban: nem hiszem, hogy a kínaiak, az indaiak vagy a feltörekvő országok nagyon le lennének nyűgözve attól, amit mi a növekedés érdekében teszünk. Ezért a gazdasági kormányzásról szóló csomag előadójaként hajlanék is arra, hogy csöndben maradjak az Ön jelenlétében, és csak egy dolgok szeretnék elmondani: a munkánk során rendkívül határozottak leszünk. Ne gondolja azt, hogy ha Önök, ott a Tanácsban egyszerűen azt mondják nekünk, hogy gyorsítsuk fel a munkát, akkor júniusra meglesz a megállapodás. Akkor lesz kész a megállapodás, ha a Parlament már megvitatta azt, és ha a Tanács meghallgat bennünket. Ami engem illet, az eurókötvények létrehozása - ami egy, az eurón alapuló globális piacot teremthet - e csomag részét képezi. Derk Jan Eppink (NL) Elnök asszony! Ha azt hallom, hogy "eurókötvény”, mindig enyhe rosszullét fog el, annak ellenére, hogy ez a szó gyakran elhangzik itt, a Parlamentben. A legtöbb munkahely a gazdasági növekedésből és az életerős magánszektorból származik. Ennek nincs más alternatívája. A kormányok nem hoznak létre munkahelyeket, nem munkahelyteremtők. Európában a legnagyobb probléma a versenyképesség hiánya. E tekintetben Németország és Dél-Európa között csaknem 35%-os a különbség. Ez óriási arány. Merkel asszony ezért is beszélt a versenyképességi paktumról. Önmagában egyetértek azzal. Tulajdonképpen már a lisszaboni folyamatnak is hasonló célt kellett volna szolgálnia, de volt igazán sikeres. Mindazonáltal van egy dolog, amivel kapcsolatban figyelmeztetni szeretném Önöket: ez a társasági adó harmonizálása. Ez nagyon rossz ötlet. Emellett jellemzően francia elképzelés is, amit el kell utasítanunk, éppúgy, ahogyan el kell utasítanunk a gazdasági kormányzás elképzelését. Az csak tönkreteszi a munkahelyeket. A múlt héten egy, az OECD által 21 országban készített felmérés ismételten rámutatott, hogy ha növelni akarjuk a foglalkoztatást Európában, akkor csökkenteni kell a társasági adót. Ehhez hasonló dolgokkal kellene foglalkoznunk, mert ez a Parlament nem teremt munkahelyeket. Herbert Reul (DE) Elnök asszony, Martonyi úr, hölgyeim és uraim! Súlyos gazdasági válság közepében vagyunk - erről már hónapok óta beszélünk, és minden amit elmondtunk, igaz. De rendszerint nagyon általánosan fogalmazunk ebben a témában, ami után kedélyesen döntéseket hozunk, mintha semmi sem történne. Szerintem ennek az oka az, hogy mi, itt a Parlamentben nem teszünk kellőképpen konkrét intézkedéseket és nem vagyunk elég őszinték, ehelyett olyan politikát folytatunk, amely inkább egy általános, főcímekkel jellemezhető politikára emlékeztet. Mit teszünk valójában a növekedés és a stabilitás előmozdítása érdekében? Mi magunk tulajdonképpen hozzájárulunk-e a pénzügyek megfelelőbb és bölcsebb kezeléséhez? Valóban megvizsgáljuk-e kritikusan, hogy a megfelelő kiadásokat eszközöljük-e, vagy nincs mindannyiunknak minden nap új elképzelése arról, mely területen tudnánk több pénzt elkölteni? Ha nincs erőnk ahhoz, hogy a pénzügyi forrásainkat a jövő projektjeire koncentráljuk - ami civakodással, vitákkal és döntések meghozatalával jár majd -, akkor nincs értelme innovációról és kutatásról beszélni, csak hogy utána nem bocsássuk rendelkezésre a szükséges forrásokat. Ez nagyon nem tisztességes. Ha életet akarunk lehelni a gazdaságba, olyan politikát kell folytatnunk, amely ösztönzi a gazdaságot - nem lehet csak végtelenül üldögélni és azon gondolkodni, hogyan avatkozhatunk be az ipar vagy a gazdaság működésébe. Mi pedig derűsen újabb és újabb határozatokat hozunk - például ma is, folyamatosan újabb határozatok meghozatalára szólítunk fel, amelyek majd beavatkoznak a gazdaság alakulásába. Van olyan ember, aki valóban azt hiszi, hogy a kötelező energiahatékonyság - csak hogy egyetlen példát hozzak - segít majd a gazdaság fellendítésében? Valóban azt hiszik, hogy azokkal a döntésekkel, amelyeket oly sokszor meghozunk az energiával kapcsolatban, ösztönözzük a gazdaságot? Vagy inkább csak akadályozzuk? Azt szeretném, hogy egyszer kicsit őszintébben beszélnénk erről, és némiképp kevesebb döntést hoznánk, és inkább olyanokat, amelyek valóban fejlődést eredményeznek. Ez nagyobb erőpróbát jelent majd és több erőfeszítést, de mindez a demokrácia érdekét szolgálja. Kinga Göncz (HU) Elnök asszony! A pénzügyi, gazdasági krízis szociális és foglalkoztatási krízis irányába alakult át, emiatt különösen fontos, hogy az a felismerés, ami megszületett Európában, az valóban meg is valósuljon, miszerint szorosabb koordinációra van szükség gazdaságpolitikai és foglalkoztatáspolitikai területen is. Azt is jelenti ez, hogy minden ország, amelyik strukturális reformokat vezet be, adópolitikai változásokat vezet be, vagy akár például felülvizsgálja a boltok vasárnapi nyitva tartását, ezt abból a szempontból is meg kell, hogy nézze, hogy segíti-e a foglalkoztatási rendszer fejlődését, hozzájárul-e a foglalkoztatás növekedéséhez. Minden döntésnél kiemelt szerepe van annak is, hogy a szociális partnerekkel történjen egyeztetés. Az európai szemeszter lesz igazában az első vizsgája ennek a felismerésnek, amikor először rá tud nézni Európa együtt a magyar elnökség vezetésével arra, hogy milyen mértékben sikerül átültetni ezeket az irányelveket, valóban sikerül-e elindulni a megvalósítás útján. Azt hiszem, hogy a magyar elnökségnek, a magyar kormánynak kiemelt szerepe van, nemcsak az elnökségi pozícióban, hanem abból a szempontból is, hogy mintanyújtó legyen, hogy minden gazdaságpolitikai változásnál, minden foglalkoztatáspolitikai döntésnél ezt figyelembe vegye és mintát nyújtson a többi országnak is. (a felszólaló elfogad egy kékkártyás kérdést) Krisztina Morvai (HU) Úgy látom, Göncz képviselő asszony nagyon jól érti ezt az egész kérdéskört, hogy az Európai Unió hogyan óhajtja megszüntetni a munkanélküliséget. Én itt ültem végig ezt a vitát, semmivel nem értem jobban. Kérem, segítsen megválaszolni a kérdést: mit mondjunk Borsodban, Szabolcsban az embereknek? Honnan és mikor lesz munkájuk? És ugyanezt várom, erre a kérdésre a választ egyébként Martonyi miniszter úrtól, aki a Tanács képviseletében van itt, és a szerencsére szintén magyar származású biztos úrtól. Honnan lesz a magyar embereknek, és egyébként honnan lesz Európa más katasztrofális helyzetben lévő térségeiben lévő embereknek munkájuk? Honnan és mikor? Konkrét választ várok! Elnök Következetesnek kell lennünk a kékkártyás kérdések lehetőségének megadásában. A kékkártyás kérdéseket nem általában véve a plenáris üléshez, a biztosokhoz vagy a Tanács képviselőjéhez intézik. Egy olyan kollégának teszik fel, akik egy bizonyos témát fejteget, amellyel kapcsolatban a kérdés feltevője részletesebb magyarázatot kér. Morvai asszony, az Ön kérdésének nem ez volt a lényege. Kinga Göncz (HU) Elnök asszony, szívesen válaszolnék, nyilvánvalóan ez az idő nem engedi, hogy nagyon részletesen beszéljünk erről, de például, amikre én gondoltam, azok ilyenek, hogyha az adórendszerben változás van, akkor olyan adóváltozás van-e, ami csökkenti a társadalmi különbségeket, olyan adóváltozás van-e, ami segíti a cégeket abban, hogy továbbra is fejlesszenek, munkahelyeket teremtsenek, vagy pedig inkább arra ösztönzi őket, hogy visszafogják ezeket a munkahely-teremtési szándékaikat. Arra gondoltam, hogyha az oktatási rendszer átalakítása szóba kerül, akkor valóban ez a társadalmi integrációt szolgálja-e? Hogyha továbbképzésről van szó, akkor az valóban a piacra készít-e fel, a munkaerőpiacra készít-e fel. Egész konkrétan ezekre gondoltam. Liisa Jaakonsaari (FI) Elnök asszony, a jobb oldalon ülő képviselőtársamnak határozott véleménye, hogy a politika csak beavatkozik a gazdaságba, és hogy az Európai Parlament képviselői csak olyan dolgokat tesznek, amelyekkel akadályozzák a politikát. A képviselőtársam valóban úgy gondolja, hogy például a gazdasági kormányzás csak beavatkozik a gazdaságba? (A felszólaló Reul úrhoz intézi a kérdést a kék kártya felemelésével, az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésével összhangban.) Herbert Reul (DE) Ha megnézi azokat az intézkedéseket, amelyek itt, az elmúlt néhány hónapban elfogadásra kerültek, és kiszámítja az ezek kapcsán felmerült költségeket, akkor azt látja, hogy azok - nem minden esetben, de nagyok gyakran - hozzájárultak a gazdasági fejlődés megzavarásához. Ezért óvatosabbnak kell lennünk a döntéseink meghozatala során. Nagyon bölcsnek tartom az ipar- és vállalkozáspolitikáért felelős biztos által az iparági közleményeiben előadott azon elképzelést, miszerint mindig mérlegelnünk kell a jövőre vonatkozó döntéseket azon az alapon, hogy azon segítik vagy visszafogják-e az európai ipar versenyképességét. Richard Seeber (DE) Elnök asszony, itt, a képviselőteremben mindenki számára világos, hogy Európa minél szorosabb egységet alkot, annál jobbnak kell lennie a gazdaságpolitikai kérdésekről szóló megállapodásnak. Ezért van értelme egy olyan eszköznek, mint az európai szemeszter. Európa mindazonáltal nem avatkozhat bele többé azokba a feladatokba, amelyek hagyományosan a szociális partnerek felelősségi körébe tartoznak, mint például a bértárgyalások és a kollektív szerződések megtárgyalása. E tekintetben vissza kell fognunk magunkat. Nincs értelme, hogy Európa eldöntse, milyen magasak legyenek a bérek az egyes országokban. Többet kellene foglalkoznunk a piaci akadályok felszámolásával, hogy az európai gazdaság felvirágozhasson. Ez vonatkozik az oligopóliumokra és a monopóliumokra, valamint a piaci hozzáférés akadályaira is. Az sem történhet meg, hogy különböző ágazatoknak konkrét haszonkulcsot ígérnek. Nagyobb fokú versenyre van szükség ahhoz, hogy az európai gazdaság feltárhassa a benne rejlő lehetőségeket. Az is az Európai Unió feladata, hogy a infrastruktúránkat a lehető legkorszerűbbé tegye. Itt az energiára, a közlekedésre és a távközlésre gondolok. Európának rendelkeznie kell az e tekintetben szükséges erőforrásokkal, különösen azért, hogy megszüntethessük a szűk keresztmetszeteket a tagállamok között. Azt is mérlegelnünk kell, milyen erőforrásokat tudunk Európa rendelkezésére bocsátani. Ehhez az kell, hogy saját erőforrásaink egyértelmű alapokon álljanak. Ezért most arra kérném a Tanácsot és a tagállamokat, hogy végre valahára adják meg Európának azokat az erőforrásokat, amelyekre szüksége van. Ez egyértelműen az oktatást is érinti, valamint a kutatás és fejlesztés területét, ahol - nekünk, Európának - szerepünk van. De a pénz e tekintetben is döntő fontosságú kérdés. Jutta Steinruck (DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Az Európa 2020 stratégia rendkívül fontos, nem csak az európai szociális és gazdaságpolitika fejlődése szempontjából, de a nemzeti európai szociális és gazdaságpolitika szempontjából is. Gondoskodnunk kell arról, hogy ezt a stratégiát ne arra használják fel európai szinten, hogy a tagállamokban szociális "kiárusító” politikát hajtsanak végre. Megdöbbentőnek tartom, hogy a Bizottság az éves növekedési jelentésében fizetéscsökkentéseket és a szociális védelem gyengítését javasolja. Néhány korábbi felszólaló már beszélt erről. Az ilyen intézkedések katasztrofális hatást gyakorolnak helyileg az emberekre. Ez elfogadhatatlan az emberek, a munkavállalók számára, hogy egyedül ők viseljék a költségvetési konszolidációval járó költségeket. Én is arra kérném a tagállamokat, hogy csak az integrált iránymutatások vezessék őket nemzeti reformprogramjuk létrehozásakor, mivel azok sokkal nagyobb egyensúlyt tesznek lehetővé a szociális védelem és a gazdasági növekedés között. Az éves növekedési jelentés ismét említi a határozatlan idejű szerződéseket, amelyek már új készségek és munkahelyek menetrendjében is szerepeltek. Andor biztos úr, egyszer már vitáztunk erről 2010 novemberében: a fiatalok nem integrálhatók a munkaerőpiacra a munkavállalói jogok felhígításával. Európában a tapasztalatok szerint a jogok ilyen felhígítása pusztán bizonytalan foglalkoztatási feltételek megjelenését hozza magával, és nem teremt új munkahelyeket. Konkrét intézkedésekre van szükségünk, hogy segíthessünk azokon, akik leginkább veszélyeztetettek, és nem "kiemelt kezdeményezésekre”, amelyek egymással párhuzamosan működnek ahelyett, hogy egybeolvasztanák őket. Danuta Maria Hübner Elnök asszony, a jelen és a jövő realitását úgy látom, hogy az európai munkahelyek csak akkor lesznek fenntartható, ha azok mögött versenyképes gazdaság van, és nem titok, hogy a versenyképesség nem az erősségünk. Ahhoz, hogy Európában sikereket érjünk el a versenyképesség terén, intézményesített versenyképességi folyamatra van szükség. Azonosítanunk kell a siker tényezőit, és azt is látnunk kell, hogy azokat miként kell a helyzethez igazítanunk. Jelenleg is nagyon sok eszközünk van a versenyképességhez kapcsolódóan, és egy kis politikai akarattal az intézményi keret jelentős részét felhasználhatjuk egy, a közösségi rendszeren alapuló, a Bizottság által irányított versenyképességi folyamat elindításához. Ezzel az európai szemeszterre utalok, a növekedési jelentésre, amelyet már említettek. Emellett említhetném az egyensúlytalanságokat és pontosságot is - különösen az eredménytábla esetében, amelynek a strukturális versenyképességhez kapcsolódó tényezőket is magában kellene foglalnia. És ott van még a 2020-as stratégia, amelyet most kellene lendületesen végrehajtani, nem pedig 2013 után. Valamennyi politikának hozzá kell járulnia az európai gazdaság versenyképességének javításához: minden emberre szükségünk van, és Európa közepének a többi részétől való elválasztása pusztán egy megosztott Európát eredményezne. Csak akkor hozhatunk létre fenntartható munkahelyeket, ha Európa összetart. A megosztott Európa soha nem lesz versenyképes. Csaba Őry (HU) Köszönöm a szót, elnök asszony, úgy is, mint a 2010-es foglalkoztatási irányelvek jelentéstevője, illetve a Néppárt koordinátora. Üdvözlöm a Bizottság javaslatát, hogy fenn kívánja tartani 2011-re a 2010-es foglalkoztatási iránymutatásokat. Ezzel egyetértünk, ezt támogatjuk. Ugyanakkor a Lisszaboni Szerződés évenkénti iránymutatásokat ír elő, tehát valóban nyomon kell követni, figyelnünk kell a változásokat, kapcsolatban kell lennünk egymással, Bizottságnak, Tanácsnak és Parlamentnek, és adott esetben persze mégiscsak módosítni kell. Azt javaslom tehát, hogy a 2020-as stratégia felülvizsgálata során, illetve az európai szemeszter munkálatai során egyfajta vezérfonalul szolgáljanak a gazdasági foglalkoztatási integrált iránymutatások, és ha eltérések vannak, akkor vegyük a fáradságot és módosítsunk. Problémák pedig adódhatnak. Nemrégiben tudtam meg, hogy az előzetes nemzeti reformprogramokban már a foglalkoztatási vállalásoknál bizonyos elmaradás mutatkozik, a 75%-os célkitűzés helyett 72% körüli arányok mutatkoznak, nyilvánvalóan újra kell gondolni, nehogy úgy járjunk, mint a lisszaboni stratégia kapcsán, ahol sok mindent vállaltunk és aztán keveset sikerült végrehajtani. Néhány alapelvet azért rögzítenék. A nyugdíjak és a bérek kapcsán egyetértek. Nem kell beleszólni, tiszteletben kell tartani a szubszidiaritást, és külön nemzeti vállalásokra van szükség, speciális csoportok, fiatalok, fogyatékossággal élők, többszörösen hátrányos helyzetben lévők tekintetében. (A felszólaló hozzájárul ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá.) Krisztina Morvai (HU) Megint kénytelen vagyok magyar képviselőtársamtól kérdést feltenni. A nyugdíjak és a bérek kérdésében való szubszidiaritás azt jelent-e, hogy a magyar, illetve a posztkommunista országok munkavállalóinak és nyugdíjasainak következetesen, folyamatosan és örökre tört hányada lesz a nyugdíja illetőleg a fizetése, mint a nyugat-európaiaknak, mert ez nagyon szomorú, hogyha ezalatt ezt kell értenünk. Jelenleg ez így van. Egy ápolónő 70 000 forintot keres, egy pedagógus 90 000 forintot, a nyugdíjasoknak megélhetési, alapvető nehézségeik vannak. Hogy kell ezt értenünk? Csaba Őry (HU) Nem, képviselő asszony, nem így kell érteni, de a nyugdíjaknak a kérdése alapvetően a gazdaság teljesítőképességétől függ. Attól függ, hogy mi az, amit meg tudunk termelni, és ennek alapján tudunk megfelelő nyugdíjakat biztosítani. Az a stratégia tehát, amiről beszélünk, amely versenyképessé, működőképessé, sikeressé akarja tenni Európát, ez jelenti a lehetőséget arra, hogy emelkedjenek a ma még hátrányosabb helyzetben lévő országokban is a nyugdíjak, de egyenszabályokat bevezetni nem lehet, mert óriási különbségek vannak jelen pillanatban. Nyilvánvalóan fokozatos közelítésre van szükség a jövőben is. Elisabeth Morin-Chartier (FR) Elnök asszony! Az Európa 2020 stratégia részeként a foglalkoztatási iránymutatásoknak három komoly kihívással kell foglalkozniuk. Elsőként azzal, hogy a kutatás, az innováció és a versenyképesség révén kilábaljunk a válságból, és valódi gazdasági fellendülést éljünk meg, amelynek segítségével a társadalmi felemelkedést is megvalósíthatjuk. A második kihívás a most nyugdíjba vonuló munkavállalók egész nemzedékének helyettesítése, a harmadik pedig az, hogy versenyképesek legyünk a globalizált gazdaságban, azáltal, hogy megszabadítjuk a vállalatokat számos adótehertől, amelyek gátolják és elnyomják őket. Mindezeket szem előtt tartva három különösen sebezhető társadalmi csoporttal kell foglalkoznunk. Először is a fiatalokkal. A legeslegfontosabb az, hogy intézkedéseket tegyünk annak megakadályozása érdekében, hogy e fiatalok képesítés nélkül kerüljenek ki az iskolából, mivel az tartósan kizárja őket a munka világából. Elő kell segítenünk a munka világába való belépésüket, és nem csak ideiglenes munkaszerződésekkel vagy munkatapasztalatot nyújtó kihelyezésekkel. Ez olyan tartós probléma, amelynek erősen érezhető a hatása a jelenlegi viszonyok között, amikor a válság a fiatalokat még súlyosabban érintette. A második célcsoport a társadalomban a nők; azok a nők, akik ideiglenes munkaszerződésekkel kénytelenek dolgozni és akik alulfizetettek. A harmadik célcsoport a nyugdíjasok, akiket továbbra is munkában kell tudnunk tartani. Vannak olyan európai eszközök - például az Európai
{'language': 'hu'}