Beslut om brådskande förfarande Talmannen. Första punkten på föredragningslistan är en omröstning om begäran om brådskande förfarande avseende förslaget till rådets beslut om ytterligare makroekonomiskt stöd till Förbundsrepubliken Jugoslavien (KOM(2002) 436 - C5-0401/2002 - 2002/0192(CNS)) och förslaget till rådets beslut om ytterligare makroekonomiskt stöd till Bosnien och Hercegovina (KOM(2002) 437 - C5-0402/2002 - 2002/0193(CNS)). Westendorp y Cabeza (PSE). Herr talman! Av skäl som har med förfarandena att göra ansåg utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi först att det inte var rätt att tillämpa det brådskande förfarandet, eftersom detta är tredje eller fjärde gången som rådet föreslår att vi skall tillämpa det brådskande förfarandet när det gäller de här frågorna, när det snarare är rådet som bör lägga fram förslagen i tid för att parlamentet skall kunna uttala sig inom sedvanliga tidsfrister. Med tanke på den rådande situationen i Bosnien och Hercegovina och Förbundsrepubliken Jugoslavien och med beaktande av att detta kommer att vara den sista gången som vi godkänner att ett brådskande förfarande skall tillämpas - vi begär att kommissionen och rådet agerar enligt normala förfaranden nästa gång - är vi dock beredda att godkänna att det brådskande förfarandet tillämpas för de här förslagen. Wynn (PSE) . (EN) Herr talman! Kommissionär Patten skickade i går en skrivelse till parlamentets talman, i vilken han uppmanade parlamentet att, så snabbt som möjligt, anta tilläggs- och ändringsbudget nr 4, för att få till stånd budgeteringen av de 70 miljoner euro som skall gå till Afghanistan. Den kompletterande finansieringen är förenlig med den utfästelse som kommissionen gjorde i Tokyo i januari i fjol. Vid trepartsmötet som hölls i går kväll mellan kl. 21.00 och 22.30, kom företrädarna för parlamentet och rådet överens om att tilläggs- och ändringsbudget nr 4 borde antas så snabbt som möjligt, vilket rådet redan hade godkänt. Kan jag, på grundval av skrivelsen från kommissionär Patten, få be er att bedöma omröstningen om tilläggs- och ändringsbudget nr 4 som brådskande, så att vi kan anta den under denna sammanträdesperiod? Om så blir fallet, kommer vi att sammankalla ett möte i budgetutskottet kl. 10.30 i dag. Jag vill därför informera de kolleger som inte redan vet det, att budgetutskottet har ett möte kl. 10.30 i dag, i stället för mötet mellan samordnarna som skulle ha ägt rum. Talmannen. - Så snart som ert utskott lägger fram betänkandet kan det sättas upp på föredragningslistan. Eftersom det inte finns några problem, kommer vi att ta itu med det i veckan. Talmannen. - Nästa punkt på föredragningslistan är betänkandet (A5-0289/2002) av Sjöstedt för utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer (KOM(2002) 85 - C5-0079/2002 - 2002/0046(COD)). Wallström . Herr talman! Ledamöter av Europaparlamentet! Först vill jag gärna tacka Jonas Sjöstedt som är föredragande i ärendet och som har gjort en gedigen insats på detta komplicerade område. Detta område är viktigt inte bara för oss här i Europa utan också för resten av världen, i synnerhet för våra partner i utvecklingsländerna. Som ni säkert känner till är det protokoll som vi skall behandla i dag kopplat till Europeiska gemenskapens nyligen genomförda ratificering av Cartagenaprotokollet om biosäkerhet. Det övergripande syftet med detta FN-avtal är att fastställa gemensamma regler för gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer med målet att skapa ett globalt skydd för den biologiska mångfalden och för människors hälsa. Europeiska unionen måste uppfylla sina internationella förpliktelser. Därför måste vi införliva bestämmelserna i protokollet om biosäkerhet i vår lagstiftning. Detta förslag kompletterar gemenskapens befintliga regelverk i synnerhet i fråga om export av genetiskt modifierade organismer, så att det bättre överensstämmer med bestämmelserna i protokollet om biosäkerhet. Förslaget består av följande huvuddelar. För det första: skyldigheten att anmäla export av genetiskt modifierade organismer som är avsedda för avsiktlig utsättning i miljön. För det andra: skyldigheten att informera våra internationella partner om gemenskapens metoder, lagstiftning och beslut om genetiskt modifierade organismer samt om oavsiktlig utsättning av sådana organismer. För det tredje: en uppsättning regler som skall användas för att identifiera genetiskt modifierade organismer för export. Dessa regler överensstämmer med den senaste utvecklingen inom gemenskapslagstiftningen om genetiskt modifierade organismer, i synnerhet med bestämmelserna i utkastet till förordning om spårbarhet och märkning. I det nuvarande förslaget finns inga nya särskilda gemenskapsbestämmelser rörande import eller förflyttningar av genetiskt modifierade organismer mellan medlemsstaterna som även i framtiden kommer att omfattas av befintlig gemenskapslagstiftning. Jag vill kraftfullt betona hur viktigt det är att arbetet fortskrider snabbt med detta förslag. EU har spelat en nyckelroll i de internationella förhandlingarna ända sedan de startade. Vi måste visa att det inte råder något tvivel om att vi kommer att uppfylla våra åtaganden och att vi kommer att kunna genomföra protokollet fullt ut så snart det träder i kraft. Sjöstedt (GUE/NGL) . Herr talman! När Cartagenaprotokollet antogs för ett par år sedan var det ett stort framsteg både för Europeiska unionen och för EU-länderna. Protokollet baseras på försiktighetsprincipen och respekterar staters rätt att ha striktare nationella regler för handeln med genetiskt modifierade produkter. Protokollet är ett viktigt exempel på hur globala handelsregler kan ha miljö- och konsumentskydd som utgångspunkt. Detta utgör ett positivt alternativ till delar av Världshandelsorganisationens praxis. Med antagandet av det lagförslag vi nu diskuterar skall Cartagenaprotokollet bli EU-lag. Vid import skall befintliga EU-regler gälla, men detta förslag reglerar exporten från EU. Det är bråttom att anta reglerna. Antalet länder som har ratificerat protokollet ökar så att det snart formellt kan träda i kraft. Genom att anta denna lagstiftning kan EU bli ett positivt exempel på området på den globala nivån. Vi i parlamentet vill gärna samarbeta nära kommissionen och rådet för att se till att dessa lagar färdigställas så fort som möjligt. Som föredragande anser jag att kommissionens förslag till lagstiftning har flera svagheter. På viktiga områden går förslagen inte lika långt som själva Cartagenaprotokollet, och på andra områden skapar förslagen onödiga oklarheter. Därför föreslår jag och utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor skärpningar på en rad punkter. Inga utsäden eller produkter som inte är godkända för bruk inom Europeiska unionen skall kunna exporteras. Undantag skall bara kunna göras för utsäden av exempelvis klimatskäl. Vi kan inte ha olika mått på säkerhet och konsumentskydd för oss och för andra. För att en export skall kunna godtas skall det krävas att det importerande landet uttryckligen har godkänt importen. Ett icke-svar skall aldrig kunna tolkas som en tillåtelse, vilket faktiskt är fallet i kommissionens lagförslag. Inte minst gäller detta länder med begränsad teknisk kapacitet på området, då det är avgörande att se till att de verkligen förordar och kan hantera importen. Ansvarig för anmälan skall alltid vara den faktiska exportören. Detta är viktigt för att undvika oklara ansvarsförhållanden. Det är också bättre i linje med vad Cartagenaprotokollet faktiskt föreskriver. Europeiska unionen skall i de fortsatta förhandlingarna inom Cartagenaprotokollets ram stödja förslag om internationella regler som klarlägger företagens juridiska ansvar. Allmänhetens rätt till information om vad som exporteras måste klarläggas och stärkas samtidigt som respekten för berättigade företagshemligheter bibehålls. EU:s regelverk måste också tydligt klargöra att export till andra länder alltid måste respektera de striktare regler som dessa länder har rätt att införa, helt i enlighet med Cartagenaprotokollet. Jag hoppas därför att en så stor del som möjligt av ändringsförslagen från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor samt de ändringsförslag som lagts fram av GUE/NGL-gruppen, Verts/ALE-gruppen och PSE-gruppen gemensamt skall antas. Jag vill också tacka ansvariga tjänstemän på kommissionen för ett mycket gott samarbete. Jag tackar även mina kollegor i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor. Muller, Emilia Franziska (PPE-DE) Herr talman, fru kommissionär, ärade kolleger! Europeiska unionen undertecknade Cartagenaprotokollet om biosäkerhet år 2000. Denna internationella överenskommelse skall nu införlivas i gemenskapsrätten, och detta skall ske så snabbt som möjligt. Syftet med protokollet är att vid handel med levande genetiskt modifierade organismer (GMO) med hjälp av internationella bestämmelser undvika de negativa effekterna på den biologiska mångfalden och på människors hälsa. Detta reglerar en säkrare vidarebefordran, hantering och användning av GMO, varvid tyngdpunkten ligger på gränsöverskridande förflyttning. För detta skall det finnas ett förfarande där importlandet först lämnar sitt godkännande, med kännedom om sakläget. I fråga om GMO som är ämnat att användas direkt som livsmedel och djurfoder respektive till förädling, bör anmälningar göras till kommissionen respektive till förmedlingscentrumet för biosäkerhet. Bestämmelserna i förordningen kommer bara att gälla för export till tredje land utanför Europeiska unionen. För handeln mellan medlemsstaterna i Europeiska unionen och för import till Europeiska unionen gäller gemenskapsrätten redan nu. Den framtida EU-förordningen bör så strängt som möjligt följa uppgifterna i protokollet, för att rättssäkerhet skall skapas genom enhetliga internationella normer, och för att undvika onödig byråkrati. Därvid måste man samtidigt se till att det inte uppstår några extra formaliteter för de europeiska exportföretagen, förutom dem som redan nu måste uppfyllas vid export till tredje land. I det betänkande som Sjöstedt har lagt fram har detta mål, nämligen att bibehålla den biologiska mångfalden, emellertid i stor utsträckning förlorats ur sikte. Betänkandet innehåller många krav, som å ena sidan går långt utöver Cartagenaprotokollet, och å andra sidan försöker man att på konstgjord väg förhindra handel med levande GMO. Jag anser inte att det är tjänligt att ta med krav som rör påvisbarhet och ansvar i förordningen, för dessa frågor diskuteras nu i ett separat lagstiftningsförfarande, och har därför ingenting att göra i denna förordning. I protokollet utgår man ifrån att GMO som exporteras för att användas i slutna system är undantagna det komplicerade och tidsödande anmälningsförfarandet. En motsvarande klar regel saknas i föreliggande betänkande och även i kommissionens förslag. Därför lägger jag återigen fram ändringsförslag 50 från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, tillsammans med Sommer och Purvis, och ber om ert stöd. Jag är övertygad om att GMO som används i laboratorier och inte utsätts i omvärlden, inte utgör någon risk för den biologiska mångfalden eller människors hälsa. De bör därför undantas från anmälningsförfarandet. I ändringsförslag 51 kräver vi ytterligare undantag från anmälningsförfarandet, för att inte försvåra handeln med GMO genom onödiga byråkratiska hinder. Dessutom måste förordningen följa Cartagenaprotokollet så noggrant som möjligt, för att man skall uppnå större rättssäkerhet för den internationella handeln. Därför är det nödvändigt att GMO, för vilka importlandet redan en gång har gett tillstånd till en exportör, och GMO, för vilka importlandet redan har lämnat tillstånd för försök på friland, kan exporteras utan tidsödande tillståndsförfaranden. Dubbla anmälningar är föga meningsfulla, för de innebär mer byråkrati och absolut inte någon ökad säkerhet för människor eller miljö. Vi behöver förnuftiga och genomförbara bestämmelser för att utnyttja bioteknikens möjligheter även i tredje land, och samtidigt bibehålla den biologiska mångfalden. (Applåder) Sommer (PPE-DE) Herr talman, fru kommissionär, mina damer och herrar! Även jag vill först tacka vår föredragande Sjöstedt för det goda arbete som han åstadkommit med detta betänkande för att förverkliga Cartagenaprotokollet om biosäkerhet. Han har, som kommissionären flera gånger också påpekat, uppenbarligen studerat originaldokumentet mycket noggrant, och har på så vis lyckats att på några punkter göra kommissionens förslag, som redan var bra, ännu bättre. Det handlar vid tillämpningen av detta protokoll huvudsakligen om att komma fram till bestämmelser för EU:s export av levande GMO till tredje land, vilket fortfarande saknas. Genomförbarhet är här det viktigaste. Vi måste åstadkomma en realistisk, tillämpbar lagstiftning. Just därför anser jag att det är felaktigt och rentav skadligt att via föreliggande betänkande om tillämpning av Cartagenaprotokollet vilja ingripa i oavgjorda lagstiftningsförfaranden. Med detta menar jag de förfaranden som gäller genetiskt modifierade livsmedel och djurfoder, respektive förfaranden om märkning och påvisbarhet för dessa. Vi diskuterade detta först för några veckor sedan, och röstade om det här i kammaren i en första behandling. Beslutet fattades med knapp marginal, dvs. åsikterna om detta är delade, och för närvarande väntar vi på rådets yttrande. Även förslaget till direktiv om miljöansvar har just börjat diskuteras i utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden. Något beslut är inte i sikte. Därför måste det uttryckligen avvisas att ansvarsfrågan när det gäller GMO:s påvisbarhet respektive beståndsdelar skulle bestämmas i detta betänkande. Dessa frågor har ingenting att göra med införlivandet av Cartagenaprotokollet i gemenskapsrätten. Jag har därför beslutat mig för att lämna in några förslag till skilda omröstningar, för att ändra det osakliga omröstningsresultat som framkom i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor. Förslaget från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling var till att börja med också felaktigt, eftersom man i sitt yttrande ville utvidga bestämmelserna om undantag från dokumentations- respektive informationsförfarandet för förflyttning av levande GMO och GMO i slutna system till GMO för forskning och utveckling, dvs. till fältförsök enligt del B i direktiv 2001/18/EG om utsättning. Enligt min bedömning handlade det här dock snarare om brist på noggrannhet eller egentligen om ett missförstånd. Ett sådant agerande vore nämligen inte etiskt eller moraliskt försvarbart. Det handlar hur som helst om levande GMO, som fortfarande befinner sig på forskningsstadiet, och som alltså inte är garanterat säkra. Om vi tillåter att GMO, som inte är tillåtna inom EU, utan kontrollmöjlighet exporteras till tredje land för fältförsök - dvs. med syftet att sätta ut dem i miljön - då handlar vi oansvarigt. Jag säger detta just därför att jag förespråkar den gröna gentekniken, vilket i de tidigare diskussionerna i kammaren om utsättningsdirektivet och om förslagen till förordning, påvisbarhet och märkning av GMO-livsmedel och -djurfoder säkert stått helt klart. Med ett undantag från dokumentationsplikten för levande GMO där syftet är att utsätta dem i tredje land skulle vi bidra till en permanent förflyttning av forskningen till länder utanför Europa, oavsett om moratoriet i EU skulle bibehållas eller upphävas. Det vore nämligen i det fallet betydligt enklare att bedriva forskning någon annanstans än i EU. Men vi måste se till att vi åter möjliggör och driver på forskningen inom Europeiska unionen, för övrigt också för att själva kunna kontrollera vad som sker. Därför lämnar jag i min grupps namn, tillsammans med min kollega Emilia Müller, in två nya ändringsförslag till dagens omröstning. Det handlar om de redan nämnda ändringsförslagen 50 och 51 till artikel 4. Det första ändringsförslaget begränsar undantagsbestämmelserna när det gäller dokumentations- respektive informationsförfarandet till förflyttning av GMO och GMO i slutna system. Här behöver vi verkligen dessa undantag, för att inte förhindra forskning, och jag är övertygad om att det vore överdrivet att oroa sig för eventuella incidenter på detta område, exempelvis på grund av brustna transportbehållare. Då skulle jag inte heller kunna gå över gatan, och då skulle jag inte heller kunna kliva in i en bil eller i ett flygplan, för det finns alltid risker för incidenter, även om sannolikheten är minimal. Det andra ändringsförslaget gäller en undantagsbestämmelse rörande informationsförfarandet vid export av GMO till tredje land, om detta tredje land, för samma GMO, redan har gett ett annat land tillstånd för utsättning. Dessa undantagsbestämmelser är nödvändiga, eftersom användningen av den s.k. AIA, Advanced Informed Agreement (informerad förhandsöverenskommelse), som informationsförfarande, i detta fall inte garanterar någon ökad säkerhet, och alltså i onödan försvårar den gränsöverskridande förflyttningen. Jag hoppas att ni förstår min argumentation, och ber er naturligtvis att stödja den vid omröstningen. (Applåder) Lund (PSE). Först ett tack till kommissionen för det förslag till förordning som den har lagt fram och ett stort tack till Sjöstedt för ett utomordentligt betänkande om genomförandet av Cartagenaprotokollet, vilket kommer att hjälpa oss att på bästa sätt säkra ett globalt skydd i samband med överföring av genetiskt modifierade organismer. Jag anser att det är viktigt att särskilt utvecklingsländerna beskyddas mot de negativa verkningarna av en ofta aggressiv marknadsföring av genetiskt modifierade organismer, med de möjliga allvarliga verkningar de kan få på människors hälsa, inte minst om vi vill bevara den biologiska mångfalden i de berörda länderna. Vissa punkter i kommissionens förslag till förordning är kanske inte helt klara, men det anser jag att Sjöstedts betänkande samt den rad ändringsförslag som har lagts fram i hög grad råder bot på. Jag kommer därför endast att betona de väsentligaste punkterna. Först och främst anser jag att det är av avgörande vikt att vi hjälper utvecklingsländerna att bygga upp den administrativa kapacitet och den expertis som är nödvändig för att de inte skall krossas av multinationella företag som har obegränsade marknadsföringsresurser till sitt förfogande. För det andra är det viktigt att försiktighetsprincipen införs. Det är särskilt viktigt för utvecklingsländerna att eventuella tvivel om negativa verkningar för den biologiska mångfalden i de berörda länderna verkligen tas på allvar, och det är likaså mycket viktigt att lagstiftningen tillämpas för såväl genetiskt modifierade organismer som sätts ut i miljön som för genetiskt modifierat livsmedel och djurfoder. Slutligen anser jag att Sjöstedt gör rätt när han betonar och lägger fram förslag om att det inte är tillräckligt att exportörerna anmäler en förflyttning av genetiskt modifierade organismer. Det krävs ett uttryckligt godkännande av mottagarländernas myndigheter och detta måste utformas på ett sådant sätt att ett uteblivet svar från dessa länder naturligtvis inte skall kunna tolkas som ett underförstått godkännande. Jag anser att detta bör gälla för alla förflyttningar och inte bara första gången, eftersom mottagarlandet bör ha möjlighet att övervaka GMO-produkternas spridning på sitt territorium. Det är likaså bra att endast de produkter som har godkänts inom Europeiska unionen kan exporteras från EU-området. Slutligen vill jag tillägga att det är mycket viktigt att vi i Europeiska unionens medlemsstater tillämpar strikta och enhetliga sanktioner, för att undvika en situation där vissa länder kommer undan, eller nästan kommer undan med att ignorera lagstiftningen när andra inte gör det. Det får inte bli så att det är mer attraktivt att överträda lagstiftningen om gränsöverskridande förflyttningar i några länder än i andra. Jag anser att vi genom att anta Sjöstedts betänkande och en rad ändringsförslag som även har lagts fram på Sjöstedts initiativ, kommer att få ett rättvist och konsekvent genomförande av Cartagenaprotokollet. Sterckx (ELDR). Herr talman! Det viktigaste är, och det framgår också av kommissionens förslag och av Sjöstedts betänkande, att Cartagenaprotokollet införlivas i den europeiska lagstiftningen och att det alltså kan bli tvingande här hos oss. Biosäkerhet och biologisk mångfald är mycket viktiga frågor, och det är alltså absolut nödvändigt att vi sörjer för att protokollet också blir gemenskapslag. Men skall vi då utgå ifrån att protokollet är bra i sig, eller skall vi vid det här tillfället göra ett undantag och vara strängare än protokollet? Om avsikten är att omvandla protokollet så måste vi också göra det, och jag tror att det är viktigt för den vetenskapliga forskningen i unionen att vi inte i onödan avskärmar unionen på ett eller annat sätt från resten av världen, eller gör arbetet onödigt mycket svårare än det är i resten av världen. Genteknik är en nyskapande och, enligt min uppfattning, mycket nyttig teknik. Det beror naturligtvis på hur den används, vilket gäller alla tekniker. Jag ser också handel som ett nödvändigt medel för att forskare skall ha möjlighet att göra ett gott arbete, och man måste överskrida gränser. Så fungerar vetenskapen nu en gång för alla, och jag anser att man härigenom skapar så få hinder som möjligt för forskningen. Vi måste göra det som är nödvändigt, men vi skall inte göra det som inte är nödvändigt. Alltså anser jag att vi måste införa protokollet och att det finns ett par saker i betänkandet som inte hjälper i detta sammanhang. Med anledning av behandlingen av betänkandena om genetiskt modifierade organismer för ett par veckor eller månader sedan har jag redan påpekat att jag personligen har problem med spårbara eller icke spårbara produkter, saker som man kan upptäcka eller inte upptäcka. Vi skall inte föra den debatten igen, den har vi redan fört, men min grupp kommer i varje fall att stödja ändringsförslagen 50 och 51. Kristdemokraterna har talat om detta. När det gäller begränsad användning och transit möjliggör protokollet ett undantag. Jag kan därför inte inse varför inte vi skulle göra det. För det andra: om mottagarlandet redan har tillåtit genetiskt modifierade organismer kan jag inte inse varför vi skulle behöva ställa samma fråga igen och behöva utföra allt arbete igen. Jag anser att det är onödiga begränsningar. Det är naturligtvis så, och det tycker jag är positivt, att vi måste ge länderna i tredje världen så många medel som möjligt för att göra det möjligt även för dem att göra en riktig bedömning. Det viktigaste är att vi omvandlar protokollet till EU-lagstiftning, men det är lika viktigt att Europeiska unionen inte blir en ö där man enbart i låg grad, eller inte alls, får eller kan bedriva forskning inom området för denna teknik, som enligt min uppfattning kan vara av stor nytta såväl för oss som för människor i länder i tredje världen. González Álvarez (GUE/NGL). Herr talman! Vår grupp stöder fullständigt betänkandet av min kollega Jonas Sjöstedt. Jag kommer att koncentrera mitt inlägg på de aspekter vi anser vara viktigast. I betänkandet föreskrivs en striktare kontroll av gränsöverskridande förflyttningar av genetiskt modifierade organismer, inte för att snedvrida handeln - som det har sagts här - utan för att bevara den biologiska mångfalden, folkhälsan och medborgarnas rätt att välja fritt. I betänkandet betonas det även att försiktighetsprincipen skall tillämpas korrekt - vilket inte alltid är fallet - och att kommissionen och medlemsstaterna skall samarbeta med de tredje länder som inte har tillräckliga resurser för att fatta beslut. I betänkandet stöder man striktare internationella normer och regler när det gäller ansvarighet och ersättning för eventuella skador. Ingen export av genetiskt modifierade organismer får ske om det inte finns skriftliga avtal med mottagarländerna. Det finns en fråga som vi vet är konfliktladdad och som kommer att medföra svårigheter: export till länder i tredje världen av genetiskt modifierade organismer som inte godkänts för användning inom Europeiska gemenskapen. Vi hade samma problem förra året med direktivet om saluföring av säkra produkter, eller produkter som inte är säkra. Vi lade fram ett ändringsförslag till det direktivet där vi begärde att produkter och organismer som inte är godkända i Europeiska unionen inte skulle få exporteras. Jag anser att det är moraliskt oacceptabelt att genetiskt modifierade organismer som inte är godkända i Europeiska unionen skall få exporteras till tredje världen. Vi begär begränsningar av konfidentiella uppgifter och kräver ökad insyn för att medborgarnas rätt till information skall respekteras. Det finns några ändringsförslag - som min kollega Jonas Sjöstedt sade - som har undertecknats av tre av parlamentets politiska grupper och som vi särskilt stöder, men jag kommer att ta upp ändringsförslag 54, som vi anser vara viktigt eftersom vi framför allt har kontakt med befolkningar i Latinamerika, och som handlar om de socioekonomiska aspekter som blir följden av de genetiskt modifierade organismernas återverkningar på skyddet av den biologiska mångfalden och hur dessa påverkar urbefolkningssamhällen och lokala samhällen. För en kort tid sedan försvarade Mapucheindianer från Chile just detta, biologisk mångfald, här i parlamentet. Vi får inte riskera den biologiska mångfalden med export - farlig export ur hälsosynpunkt - av genetiskt modifierade organismer som vi inte godkänner här. Herr talman! Vi anser att det inte finns några andra intressen bakom Sjöstedts betänkande, varken ekonomiska intressen eller någon form av lobbyverksamhet, förutom skyddet av hälsa, biologisk mångfald och medborgarnas rätt att välja fritt. Eftersom vi inte kan undvika att användningen av genetiskt modifierade organismer ökar mer eller mindre kontrollerat, ger vi i och med bestämmelserna om kontroll av gränsöverskridande förflyttning och Cartagenaprotokollet en signal från parlamentet till medborgarna. Breyer (Verts/ALE) Herr talman, kära kolleger! Vi välkomnar Sjöstedts betänkande. Jag anser att han har gjort ett utmärkt arbete - framför allt därför att han har vågat gå utöver kommissionens minimistandard. Jag tror att vi här i parlamentet måste göra en markering med vår omröstning och - som föregående talare redan sagt - klargöra att skyddet av den biologiska mångfalden, skyddet av befolkningen, men också valfriheten för tredje land, dit exporten sker, står i förgrunden. Att vi verkligen lider brist på valfrihet klargörs just genom de senaste rapporterna, de senaste dispyterna med FN, med stater i Afrika, särskilt Somalia - länder som man så att säga vill rikta pistolen mot enligt mottot ?Ät eller dö? - där man utnyttjar situationen att människor i dessa länder hungrar för att förmå dem att köpa genmanipulerade livsmedel. Jag kan bara uppmana kommissionen att förbli sträng gentemot Förenta staterna, och jag vill här vädja om att man inte skall böja sig inför Förenta staternas hot, utan tydligt visa att vi inte ger efter. Vi får framför allt inte upphäva moratoriet, i synnerhet som ni vet att bara en enda medlemsstat har genomfört direktivet om utsättning. Vi är långt ifrån någon reglering av ansvaret och en tillfredsställande reglering av märkningen. Det måste stå i centrum. Vi måste med detta betänkande och denna omröstning visa att vi är i stånd att sluta de stora gap som fortfarande finns i Cartagenaprotokollet. Här vill jag än en gång särskilt visa på exporten av livsmedel och livsmedelshjälp. Där får vi inte ge efter för Förenta staternas påtryckningar och sätta oss upp mot dessa länders önskemål, utan vi måste klargöra att dessa länder också behöver informeras. Även här måste det handla om att vi inte trampar på konsumenternas rätt här i världen att besluta vad de äter; framför allt måste vi med denna omröstning klargöra att det inte får handla om att exportera en risk, som vi själva inte är beredda att ta, till andra länder. Vi har upplevt detta i samband med Östeuropa, men också särskilt i samband med länder i tredje världen. Det får inte handla om att vi flyttar på risken, utan vi måste se till att vi har högsta standard, och tydliggöra att den europeiska standarden måste gälla, och att vi inte gör dessa länder till ett riskområde för en forskning, som absolut inte skulle ha genomförts hos oss. Vi får inte missbruka dessa länder för forskning som är förenad med stora risker. Det vore inte bara ett brott mot säkerheten, utan vi skulle trampa på de mänskliga rättigheterna om vi skulle missbruka dessa länder för forskning som är alltför riskfylld för oss. Men det är också viktigt - och det har Sjöstedt redan nämnt - att vi verkligen löser frågorna om ansvar och märkning på ett tillfredsställande sätt. Vi måste när det gäller ansvarigheten också skapa ett instrument som får industrin att hantera denna fråga på ett mer ansvarsfullt sätt. Därför vill jag än en gång enträget be kommissionären att i sin slutplädering ta upp hur hon ser på FN:s livsmedelshjälp och hur hon avser att handskas med moratoriet, så länge som vi inte på ett tillfredsställande sätt har reglerat dessa kriterier, vilket vi också riktar en uppmaning om till kommissionen. Blokland (EDD). Herr talman! Jag har redan i tidigare debatter framhållit att det är mycket viktigt att exporten av genetiskt modifierade organismer till tredje länder sker på ett ansvarsfullt sätt. Argumentet att utvecklingen av genetiskt modifierade organismer bidrar till att lösa världens livsmedelsproblem måste verkligen gälla i praktiken. Historierna om den så kallade terminatorgenen, som hindrar bildning av livskraftiga frön, är mycket oroande i detta sammanhang. Mitt hopp är att missbruk och felaktiga förfaranden kan förebyggas genom god efterlevnad av protokollet. Europeiska gemenskapen och medlemsstaterna har redan tagit ett första steg i rätt riktning i fråga om importen och exporten av modifierade organismer, nämligen genom att godkänna Cartagenaprotokollet. Vi står nu inför nästa steg: att omvandla protokollet till tydlig lagstiftning. Direktiv 2001/18/EG och den lagstiftning om märkning av GMO som är under utveckling bör vara underlaget för denna tydliga lagstiftning. Jag är därför av den uppfattningen att den föreliggande förordningen om den internationella handeln med genetiskt modifierade organismer måste vara helt i enighet med dessa. Också i andra länder måste man vara medveten om eventuella säkerhetsrisker innan man kan besluta att acceptera ett parti GMO. I dessa länder vill man också veta om man kan säkerställa skyddsnivån, den säkra användningen och den biologiska mångfalden. Jag kan dessutom föreställa mig att också de här länderna sätter värde på den valfrihet som man så ömt vårdar i Europa. Rotterdamkonventionen om import och export av kemikalier uppvisar likheter med den nu föreliggande lagstiftningen. I båda fördragen tillämpas den goda utgångspunkten att import enbart får äga rum om de importerande parterna på förhand har informerats om den och sedan givit sitt medgivande. Detta ser jag som en mycket god utgångspunkt. Samtidigt ser jag det som en vinst att utvecklingsländer kan få hjälp och information om genetiskt modifierade organismer. På så sätt kan man använda sig av den kunskap om modifierade organismer som finns på andra håll i världen. Naturligtvis är det de här ländernas eget ansvar att besluta vad de gör med den informationen. I det sammanhanget bör vi också acceptera att länder vidtar mer långtgående åtgärder för att nå en högre skyddsnivå. Såväl länder inom som utanför EU bör ha möjlighet att gå längre än Cartagenaprotokollet. Herr talman! Med föreliggande text kan medlemsstaterna anstränga sig till fullo för att förebygga oönskad gränsöverskridande förflyttning av GMO. Jag kan därför helhjärtat stödja Sjöstedts betänkande. Thomas-Mauro (NI). Herr talman! Nu träffas vi igen för att diskutera genetiskt modifierade organismer. I dag handlar det om gränsöverskridande förflyttning av dessa varor som inte är som andra. Kommer det i morgon att handla om att lagstifta om fallen av oväntad spridning, om oavsiktliga risker när det gäller genetiskt modifierade organismer? Jag överdriver förvisso. Men vi befinner oss säkert nu bara i början av en lång rad debatter som, erkänn det, ibland får en surrealistisk ton. Vi godkänner innehållet i förslaget till förordning om kraven i Cartagenaprotokollet, men vi vill peka på hur paradoxal processen är. Avtalet är tänkt att säkerställa den rättsliga ram som krävs för de genetiskt modifierade organismernas gränsöverskridande förflyttning, men man erkänner där samtidigt det motsägelsefulla i de oavsiktliga gränsöverskridande förflyttningarna. Det syns tydligt: sådana bestämmelser blir detsamma som att hantera situationer med vetenskaplig osäkerhet, en åtgärd som länderna i söder inte har möjlighet att genomföra lika lugnt som vi. Visade vi för övrigt prov på lugn när vi i juli röstade om att fastställa gränsen för oförutsedd smitta av genetiskt modifierade organismer till 0,5 eller 1 procent? Står vi inte också nu och stampar i rådet (jordbruk) när det gäller förslaget om genetiskt modifierade produkter avsedda för djurfoder? Vilket förfarande skall vi välja när det gäller tillstånd för dessa produkter? Skall vi ha en tolerans när det gäller ofrivilliga spår av genetiskt modifierade organismer som är otillåtna, men som bedöms som ofarliga? Gemenskapen har beslutat att spela en viktig roll i bioteknikhandeln, men åtgärden kännetecknas ändå av en mycket stor paradox: trots att vare sig ofarlighet eller farlighet hos de genetiskt modifierade organismerna har fastställts räknar man redan på den fantastiska kommersiella framtiden. Kommissionen börjar också kräva ett upphävande av moratoriet. I protokollet medges staterna förvisso en reell marginal för bedömning, vilken bygger på försiktighetsprincipen. Men i Sjöstedts betänkande minskar detta handlingsutrymme. Vi måste vara fortsatt vaksamma genom att erinra om att man i gemenskapsrätten använder försiktighetskonceptet som man behagar och att man, när staterna vill åberopa den, plötsligt tömmer den på allt innehåll. Det aktuella franska embargot mot brittiskt nötkött är en oroande illustration av detta. Det åligger staterna att se till att den vetenskapliga osäkerheten inte omvandlas till en steril problemställning med social obeslutsamhet inför riskerna, eller att organisera en acceptabel samexistens mellan genetiskt modifierade odlingar och dem som inte är genetiskt modifierade. Vi stänger inte dörren vare sig för biotekniken eller dess förflyttning, men vi vill visa att vi är betänksamma mot en text som bara är en svag länk i en illa underbyggd lagstiftning som utformats tillfälligt, och där man inte tvekar att spänna kärran framför oxarna. Vi väljer därför att avstå från att rösta om betänkandet. Purvis (PPE-DE). Herr talman! Jag beklagar verkligen att utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi inte avgav något yttrande om detta ämne. Våra samordnare fick uppfattningen att det inte skulle finnas tillräcklig tid för att utarbeta ett yttrande innan utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor hade slutfört sitt betänkande. Saken är den att detta förfarande tog betydligt längre tid än vad som angavs från början, och det hade alltså funnits tillräckligt med tid för utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi att avge ett yttrande. Man borde ha betraktat ett yttrande från detta utskott som nödvändigt - det är faktiskt möjligt att utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi borde ha varit ansvarigt utskott för detta betänkande. Detta förslag kommer att få betydande konsekvenser för bioteknikbranschen i Europeiska unionen, för EU:s forskningsprogram och, i synnerhet, för prioriteringarna inom Sjätte ramprogrammet för forskning. Det påverkar också vår handel med genetiskt modifierade organismer och genetiskt modifierat forskningsmaterial med både utvecklade och mindre utvecklade länder. Genom kommissionens förslag tillkommer oönskade, begränsande krav utöver dem som man kommit överens om i samband med Cartagenaprotokollet om biosäkerhet, men utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor föreslog att ändringarna skall vara betydligt mer långtgående. Det är nödvändigt att vi genom dagens omröstning ändrar betänkandets inriktning på ett genomgripande sätt. Jag beklagar bara, då jag började att arbeta sent med frågan, att det inte fanns tillräckligt med tid för att införa de särskilda omröstningar som jag hade önskat. Varför är det ett sådant problem? Dessa ytterligare begränsningar och byråkratiska krav kommer bara att vara negativa för investeringar i forskning om livsvetenskap i Europa, och se till att det sker en ännu större utflyttning av forskning till andra områden än Europa med gynnsammare lagstiftning. Våra forskare kommer att följa efter forskningsinvesteringarna. Har kommissionären och föredraganden något begrepp om den skada som detta förmodligen kan föra med sig? Tog de någon hänsyn till de strävanden som uttrycktes i Lissabon om att Europeiska unionen skall bli den mest dynamiska och konkurrenskraftiga kunskapsbaserade ekonomin i världen? Detta förslag begränsar inte importen till EU av genetiskt modifierade organismer för innesluten forskning, men export av offentligt och privat forskningsmaterial om genetiskt modifierade organismer till tredje länder kommer däremot att underkastas ytterligare och oproportionerlig reglering. Detta förslag strider helt och hållet mot EU:s handlingsplan för livsvetenskap och bioteknik. Ägde det rum något samråd med kommissionären med ansvar för forskningsfrågor och rådet (forskning)? Det är helt i sin ordning att kommissionen bör följa, och att parlamentet och rådet godkänner kraven i Cartagenaprotokollet om bisäkerhet, men vi bör inte gå längre än så. Om vi gör det, kommer vi att äventyra vår framtida grund för livsvetenskaperna, vårt forskarsamhälle, hela Lissabonstrategin och Europeiska unionens framtid som en dynamisk, kunskapsbaserad ekonomisk makt i världen. Jag uppmanar parlamentet att med stor majoritet rösta emot Sjöstedts betänkande med alla dess farliga aspekter och, i synnerhet, stödja ändringsförslagen 50 och 51 som åtminstone kommer att mildra den skada som detta förslag och detta betänkande kan ge upphov till. Van Brempt (PSE). Herr talman, kolleger! Jag ansluter mig till tackorden till kommissionen för det föreliggande förslaget. Man kan inte nog betona förslagets betydelse för bland annat tredje världen - och det glöms emellanåt bort -och att det måste ställas tillräckliga medel till förfogande för detta. Jag vill också uttryckligen tacka föredraganden, inte enbart för det omfattande arbetet, utan också för det goda arbetet och för det politiska mod som han har uppbringat för att även komma med ett antal anmärkningar på kommissionens förslag. Jag förvånas också en aning över vad jag hör här i denna kammare, där uppdelningen på nytt tydliggörs. Högersidan säger: att då tillämpar vi protokollet strikt, men om vi gör det så skall vi göra det ordentligt. Samtidigt måste vi se till att vetenskapen kan gå sin gilla gång. Då är vi de goda. De på parlamentets andra sida är de som alltid är rädda för allt möjligt och lite till, och som vill tillämpa restriktioner på allt. Men så skall man inte se det. Man måste se det inom ramen för den allmänna debatten om modifierade organismer. Man måste se det utifrån konsumentens rätt till valfrihet och försiktighetsprincipen. Det finns fortfarande ingen hundraprocentig säkerhet i fråga om den här tekniken. Vi måste alltså sörja för att kunden åtminstone har rätten att välja. Detta måste vi också ta upp i protokollet. Det är också detta vi nu måste våga fatta beslut om. Jag kan alltså absolut stödja föredragandens politiska mod och anmärkningar. Jag hoppas att man också är av den uppfattningen i kammaren i morgon. Evans, Jillian (Verts/ALE). Herr talman! Det gläder mig att tala om detta betänkande om gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer, i samband med vilket utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor har antagit en strängare och mer omfattande ståndpunkt än vad kommissionen har föreslagit, genom att man följt föredragandens intentioner. Jag vill tacka honom för hans arbete. Jag välkomnar också det faktum att utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor utvidgade förordningen till att omfatta livsmedel och djurfoder som har tillverkats av eller med hjälp av genetiskt modifierade organismer, såväl som genetiskt modifierade organismer som är avsedda för innesluten användning. I betänkandet visas att, samtidigt som Cartagenaprotokollet om biosäkerhet är en bra, grundläggande ram för reglering av gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer, är detta ett minimum, en lägsta nivå från vilken parterna bör arbeta aktivt i sin strävan efter allt högre kontrollstandarder för att möta konsumenternas krav. Detta innefattar, som många kolleger redan har nämnt, rätten till valfrihet. Vi känner mycket väl till exemplen under den senaste tiden, då livsmedelsbistånd till utvecklingsländer har använts på ett cyniskt sätt för att tvinga på folk genetiskt modifierat livsmedel, främja genetiskt modifierat livsmedel och tvinga länder som förklarat sig fria från genetiskt modifierade organismer att godta genetiskt modifierat spannmål. Detta omfattar länder som t.ex. Zambia, Moçambique och Zimbabwe, som alla är emot de genetiskt modifierade organismernas otestade och oprövade karaktär, och det är totalt oacceptabelt att dessa tvingas på dem av länder som t.ex. Förenta staterna. I dylika fall köper Europeiska unionen lokalt livsmedel som inte är genetiskt modifierat, och följer mottagarländernas principer och bestämmelser på ett sätt som är förenligt med Cartagenaprotokollet. Å andra sidan har Bolivia, Colombia, Guatemala, Nicaragua och Ecuador under de två senaste åren tvingats att godta genmodifierat livsmedel, även om detta inte var förenligt med ländernas lagstiftning. Jag välkomnar utskottets betänkande, genom vilket man tydligt gör det möjligt för länder att arbeta mer aktivt för att trygga den internationella biosäkerheten. Det är ett viktigt steg framåt i samband med diskussionen om genetiskt modifierade organismer, och betänkandet har mitt fulla stöd. Flemming (PPE-DE). Herr talman! Jag vill först trösta kollegan Purvis lite grand. Han har rätt i att det hade varit bra att ha ett yttrande från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi, men vi, ledamöterna från Europeiska folkpartiet i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, företräder naturligtvis miljöintressena och konsumentintressena, men vi företräder givetvis också näringslivets intressen. Vi är alla företrädare för en eko-social marknadsekonomi. Vi vet att man inte hjälper konsumenterna bara genom att skydda miljön och ruinera näringslivet. Herr Purvis, den eko-sociala marknadsekonomin är hos oss i goda händer. Genom att deponera ratificeringsdokumentet hos FN i New York ratificerade Österrike Cartagenaprotokollet den 27 augusti i år. Vi vet att godkännandet av föreliggande förslag till EU-förordning i syfte att förverkliga detta protokoll är en förutsättning för att några medlemsstater skall ratificera protokollet. Vi är alla därför intresserade av att ifrågavarande förslag snabbt godkänns. Tillåt mig, ärade herr föredragande, att här ta ställning till några ändringsförslag, till exempel ändringsförslag 6: Förordningen riktar sig bara till gemenskapen; det är därför fullständigt onödigt att här tala om ?en annan part?. Jag tror att det ligger vid sidan om saken. Liksom några av föregående talare anser jag också att protokollet enbart bör omfatta livskraftiga GMO. Allt annat anser jag vara felaktigt. Även området med ansvar och gottgörelse är naturligtvis synnerligen viktigt och avgörande. Men för det framtida resultatet bör vi avvakta påvisbarheten och märkningen. Det är ju vansinnigt om vi nu skriver in en bestämning, och sedan har en lång diskussion om en helt annan förordning eller ett annat direktiv, där det handlar om påvisbarhet, märkning och ansvar. Jag vet och jag gläder mig åt att det danska ordförandeskapets mål är att efter att den första behandlingen avslutats, vilket planerats till slutet av september i Europaparlamentet, ha en gemensam ståndpunkt vid mötet med rådet (miljö) den 17 oktober. Vi emotser den 17 oktober med stort intresse och önskar det danska ordförandeskapet och oss själva lycka till. (Applåder) Corbey (PSE). Herr talman! Europeiska unionens lagstiftning stöter alltsomoftast på gränser. Många av våra bestämmelser påverkar importen och exporten, och i och med det har vi ett dubbelt ansvar. Vi måste sörja för att vi inte minskar våra krav i fråga om säkerhet, och samtidigt måste vi motstå frestelsen att införa onödiga restriktioner för tredje länder och europeiska exportörer. Jag vill tacka kollegan Sjöstedt för det mod han har visat genom att ta denna smala väg. När det gäller bioteknik finns det i detta parlament ett starkt behov av att föra ut ett budskap till resten av världen. Detta budskap är att biotekniken är omstridd, möjligtvis till och med farlig och inte heller påvisbar. Konsumenten måste därför informeras om genetiskt modifierade organismer. Att föra ut detta budskap inom Europeiska unionen är vad mig beträffar utmärkt, men vi får inte tillämpa detta i samband med protokollet om biosäkerhet. Detta protokoll handlar om säkerhet. Vid icke påvisbara GMO är säkerheten inte på tal. Om det importerande landet önskar detta tillkännagivande måste de naturligtvis få det. Men det har inget att göra med säkerhet, och därför behöver vi egentligen heller inte ändringsförslag 30. Kolleger! Vi är i ständigt behov av att föra ut vårt budskap, men vi skulle behöva inse att obligatoriskt evangeliserande inte fungerar. Världen sitter absolut inte och väntar på europeiskt förmynderi. Sjöstedt hävdar i sin motivering att EU måste spela en ledande roll vid lagstiftningen för bioteknik. Vi måste i det här sammanhanget inse att vi sedan länge har gett upp vår ledande roll på området för bioteknik. Vi skulle kunna ge världen mycket mer på detta område. Tyvärr hänger inte Europa med i utvecklingen i fråga om biotekniken. Man exporterar knappt genetiskt modifierade organismer, på sin höjd produkter som har producerats med hjälp av de här organismerna. Ost och olivolja är viktiga exempel på dessa. Jag skulle vilja ställa en fråga till kommissionen. Vad kommer ett antagande av det här betänkandet att innebära? Kommer vi att öka Europeiska unionens eftersläpning? Vilka administrativa kostnader kommer att tillfogas exportörerna, och vilka är de ekonomiska följderna av dessa? Schörling (Verts/ALE). Herr talman! Jag vill också börja med att tacka kommissionen för dess förslag och Jonas Sjöstedt för hans gedigna och fina arbete med att stärka och tydliggöra vad det egentligen handlar om i detta ärende. Cartagenaprotokollet om biosäkerhet skall skapa en ram för internationell handel med GMO. Det bygger på två viktiga principer, dels på försiktighetsprincipen, dels på principen om att länder som vill ha striktare regler har rätt till det. Vissa talare här idag tycks tro att Cartagenaprotokollet är någonting helt annat, som syftar till att underlätta för handel så mycket som möjligt. Cartagenaprotokollet är dock en överenskommelse om biosäkerhet. Försiktighetsprincipen måste vara ledstjärnan, det finns ingen annan väg. Därför är det absolut nödvändigt att Europaparlamentet röstar för ändringsförslag 52, som också stöds av föredraganden. Däri sägs att gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer ?i varje enskilt fall och i varje skede skall utgå ifrån försiktighetsprincipen?. Det här får vi inte slarva bort! Min kollega Evans tog upp en annan viktig punkt, nämligen den etik som Cartagenaprotokollet genomsyras av och som bygger på att länder som inte vill producera eller konsumera GMO i någon form måste ha rätt att säga nej. Hjälpsändningar med GMO, som det var tal om under mötet i Johannesburg, får inte äga rum. Vi måste medverka till att man inte känner sig tvungen att ta emot sådana sändningar. Margot Wallström förklarade att det inte råder något tvivel om att EU måste uppfylla protokollet fullt ut. I denna situation tvivlar jag på att det kommer att gynna Cartagenaprotokollet om Europaparlamentet antar ändringsförslagen 50 och 51, eller om innehållet i dessa kommer att uppfyllas, då protokollets intentioner i detta fall inte kommer att kunna genomföras. Jag förordar därför att dessa ändringsförslag avvisas, då de har till ändamål att se till att handeln hindras så lite som möjligt. Orsaken till Cartagenaprotokollets tillkomst är att GMO och handel kräver särskilda försiktighetsåtgärder. Vi kan aldrig ha för mycket säkerhet, däremot kan vi har för lite. Det får inte råda något tvivel om att det i gemenskapens lagstiftning är försiktighetsprincipen som gäller, och att den gäller fullt ut. Jag stöder detta betänkande helt och fullt. Fatuzzo (PPE-DE). Herr talman! Förordningen om gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer är ett något surrealistiskt dokument. Jag ber er nu ursäkta en vana jag har och som jag inte lyckas göra mig av med. Igår träffade jag en GMO, som vandrade mellan ett par gränser, och han sade till mig: ?Men varför är ni så arga på mig? I går vandrade jag mellan olika gränser, i Neapel. Jag såg den vackra bukten, Vesuvius, Margellina. Verkligen vackert! Och sedan, en bit bort, men fortfarande ute till havs, såg jag ett oerhört fult område, övergivet. Det var en gammal stålindustri som lades ner för tio år sedan. Området kallas Bagnoli. Varför gör ni inget i Europa för att förbättra den miljön i närheten av Neapel? Där ser ni, genom att vandra runt, från ett område till ett annat, har jag gjort nytta: jag har sett något som kanske ni, inom Europeiska unionen, skulle kunna förbättra när det gäller miljön. Så varför är ni så arga på oss GMO? En del bra saker kan också vi göra! Är ni säkra på att ni vet allt om oss? Var lite flexiblare när det gäller att tillåta användningen av genetik för att förbättra organismer som kan vara till nytta för mänskligheten!? Sjöstedt (GUE/NGL) . Herr talman! Jag vill tacka båda mina kollegor och Margot Wallström för de synpunkter som har framförts i denna debatt, som jag tycker ger en ganska tydlig bild av skiljelinjerna. Jag tycker att det är några faktorer man skall ha i åtanke när det gäller detta protokoll. Det första är naturligtvis att detta handlar om ett minimiregelverk. Vi måste uppfylla det protokollet kräver av oss men vi får, enligt protokollet, gå längre om vi så vill. Detta är det läge som råder. Det innebär naturligtvis också att även andra länder runtom i världen får gå längre än protokollet kräver. Det jag fastställer i detta betänkande är att vi kommer att respektera detta. Vi kräver av våra exportörer att de respekterar Cartagenaprotokollet och därmed också den lagstiftning som andra länder kan komma att anta, som kan komma att gå längre än Europeiska unionens. Om vi inte gjorde det, skulle vi i praktiken agera i strid både med Cartagenaprotokollets anda och bokstav. Det anser jag vara uteslutet. För det andra skall man veta att Cartagenaprotokollet är under utveckling. Det pågår regelbundna förhandlingar. Flera områden i protokollet är inte klargjorda ännu, man pekar bara ut en färdriktning. Andra områden är klargjorda. Vi måste alltså ha i åtanke att vi behöver en politik som är framsynt och som visar en färdriktning vad gäller hur EU vill utveckla Cartagenaprotokollet framöver. Regelverket om ansvar (liability) handlar om precis detta. Detta handlar inte om EU:s ansvarslagstiftning som vi håller på att behandla på annat håll. Detta handlar om artikel nr 27 i Cartagenaprotokollet som säger att vi på global nivå skall börja förhandla om ansvar vad gäller denna typ av produkter. Vi som parlament ger kommissionen och medlemsländerna vårt stöd att de i framtida förhandlingar inom Cartagenaprotokollets ram kunna agera för en global ansvarsordning, vilket naturligtvis gynnar de seriösa aktörerna på detta område. Det är en sådan ordning som krävs. När det gäller ändringsförslagen anser jag att ändringsförslagen 50 och 51 allvarligt försvagar betänkandet. De syftar till att föra bort viktiga områden från detta. Framförallt ändringsförslag 50 står egentligen i strid med Cartagenaprotokollet. Vi kan inte anta det ändringsförslaget. Jag skulle också vilja be dem som ser annorlunda på GMO än vad jag gör att tänka efter ett ögonblick. Det är naturligtvis så att vi gör olika bedömningar av möjligheter och olika bedömningar av de risker som kan finnas med denna teknik. Oavsett hur vi ser på denna tekniks framtid, menar jag att det finns något vi skall betänka, att vi måste ha ett regelsystem som gör att de företag som agerar är trovärdiga. Blir man trovärdig om man exporterar till länder som inte har gett sitt tillstånd? Blir man trovärdig om man exporterar till ett land som inte har förmått svara på begäran? Jag menar att en industri som har agerat på detta sätt skämmer ut sig. Vi har inte intresse och industrin borde inte ha intresse av regler som gör att man faktiskt kringgår länders rätt att svara på om man vill importera något eller inte! Nästa fråga: Blir vi trovärdiga om vi exporterar till andra sådant som inte är gott nog åt oss själva? Blir vi trovärdiga om vi exporterar det vi har underkänt t.ex. av skäl som handlar om miljösäkerhet, biologisk mångfald eller konsumentskydd? Det blir vi naturligtvis inte. Även den som har en mycket positiv syn på denna industri, även om detta inte alls är okomplicerat finns både fördelar och nackdelar, borde se att det ligger i allas intresse att ha ett heltäckande, trovärdigt regelverk. Antar Europeiska unionen detta regelverk kommer det ha effekt inte bara på oss och på vår export utan även på den globala nivån. Det visar att även de stora globala aktörerna tar denna fråga på allvar och är beredda att ta sitt ansvar. Detta är syftet med mitt betänkande. Wallström . Herr talman! Ärade ledamöter! Först och främst vill
{'language': 'sv'}