Kopenhagos aukščiausiojo lygio vadovų susitikimo dėl klimato kaitos rengimas (diskusijos) Pirmininkas Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo dėl klimato kaitos rengimo. Andreas Carlgren einantis Tarybos pirmininko pareigas. - (SV) Pone pirmininke, gerbiamieji nariai, iškart po to, kai pastarąjį kartą buvau Parlamente aptarti klimato klausimų, susitikau su kolegomis spalio mėn. Aplinkos tarybos posėdyje. Tame posėdyje susitarėme dėl tvirtų kolektyvinių ES įgaliojimų rengiantis JT Kopenhagos klimato kaitos konferencijai. Be kitų dalykų, nustatėme, kad iki 2050 m. ES išmetamų teršalų reikia sumažinti 80-95 proc., palyginti su 1990 m. lygiu. Taip pat nustatėme, kad ES bet kuriuo atveju iki 2020 m. išmetamųjų teršalų sumažins 20 proc., o jeigu Kopenhagoje bus pasiektas pakankamai drąsus susitarimas, mes juos sumažinsime 30 proc. Lygindami šiuos įsipareigojimus su kitų šalių mažinamu išmetamųjų teršalų kiekiu, itin didelį dėmesį kreipsime į tai, kad temperatūra nepadidėtų daugiau kaip dviem laipsniais - tai kriterijus, pagal kurį mūsų išmetamų teršalų mažinimą lyginsime su kitų šalių rodikliais. Turi būti sumažinta tarptautinio transporto išmetamų teršalų. Nustatėme, kad aviacijoje šių teršalų iki 2020 m., palyginti su 2005 m. lygiu, turi būti sumažinta 10 proc., o laivyboje - 20 proc. Taip pat norėčiau aiškiai pasakyti, kad ES taip pat reikalauja, kad iš laivybos ir aviacijos sektorių surinkti mokesčiai būtų panaudoti besivystančiose šalyse, ypač neturtingiausiose ir labiausiai nuo klimato kaitos nukentėjusiose šalyse, vykdomoms priemonėms apmokėti. Tai turi būti vienas iš Kopenhagoje pasiektų rezultatų. Atogrąžų miškų naikinimas iki 2020 m. turi būti sumažintas perpus, o iki 2030 m. - išvis liautis. ES reikalaus, kad Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime būtų priimtas sprendimas nutraukti atogrąžų miškų naikinimą, remti atželdinimą ir sukurti tvarią miškininkystę. Tai vienintelis būdas pakankamai greitai mažinti išmetamuosius teršalus ir Kopenhagoje pasiekti sėkmingų rezultatų. ES aiškiai išdėstir sustiprino savo pozicijas kiekviename žingsnyje ir todėl gali kelti visapusiškus reikalavimus ir daryti spaudimą kitoms suinteresuotosioms šalims. Daug šioje srityje pasiekta bendradarbiaujant su Europos Parlamentu, o klimato kaitos ir energetikos paketas yra plataus užmojo ES pozicijų pagrindas. Iki Kopenhagoje vyksiančio aukščiausiojo lygio susitikimo klimato kaitos klausimais liko vos dvi savaitės. Aplink mus daug pesimistų, pastaruosius keletą mėnesių išsirikiavusių prie finišo tiesiosios. Vis dėlto tikrovėje svarbiausia politinvalia lyderiauti, o ją ES tikrai turi. Norėdami pasiekti rezultatą, kurį taip seniai stengėmės pasiekti, dabar turime sutelkti visas Europos Sąjungos jėgas. Šiuo požiūriu itin svarbų vaidmenį ir toliau atliks Parlamentas. Taigi pirmiausia leiskite pasakyti, kad ES tikslas, kurį reikės numatyti susitarime, nepasikeitė. Kopenhagoje turime pasiekti visapusišką, plataus užmojo susitarimą. Žemės klimatas laukpakankamai ilgai. Dabar laikas pasiekti susitarimą. Vakar surengėme neeilinį Aplinkos tarybos posėdį, kad sujungę jėgas galėtume Kopenhagą padaryti svarbiu mūsų darbo klimato kaitos srityje etapu - juk norime, kad ji juo taptų. Rengiantis Kopenhagos konferencijai priimtame ES sprendime valstybių ir vyriausybių vadovai nustatė: ES tikslas - pasiekti, kad Kopenhagos proceso rezultatas būtų teisiškai privalomas susitarimas, kuris įsigaliotų 2013 m. sausio 1 d., būtų grindžiamas Kioto protokolu ir apimtų visus svarbiausius elementus. Kopenhagoje turi būti pasiektas susitarimas, kurio bendras poveikis būtų pakankamai sumažintas išmetamųjų teršalų kiekis, o tikslas - neleisti Žemės temperatūrai pakilti daugiau kaip dviem laipsniais. Susitarimas su visomis šalimis, kurį įgyvendindama kiekviena išsivysčiusi šalis įsipareigotų sumažinti bendrą savo išmetamų teršalų kiekį, kitaip tariant, užsibrėžtų tikslą visai ekonomikai; būtina, kad visos išsivysčiusios šalys, įskaitant JAV, savo įsipareigojimus susietų su Kopenhagos susitarimu. Pagal susitarimą besivystančios šalys, ypač didžiausią pasaulio ekonomiką turinčios šalys, turės įsipareigoti imtis priemonių taršai sumažinti iki žemesnio lygio, negu būtų buvęs, jeigu nebūtų imtasi jokių priemonių, o išsivysčiusios šalys turės nedelsdamos - 2010, 2011 ir 2012 m. suteikti finansinę pagalbą besivystančiose šalyse reikalingoms priemonėms. Pagal susitarimą turės būti sukurta ilgalaikparamos sistema, skirta išmetamiesiems teršalams mažinti, prisitaikyti, techniniam bendradarbiavimui vykdyti ir technologijoms perduoti. Galiausiai į susitarimą turi būti įtraukta persvarstymo procedūra, kad jį būtų galima pritaikyti prie aplinkybių, kurios, moksliniais duomenimis, pasirodys esą naudingos klimatui valdyti. Dabar kalbama apie "dviejų etapų" sprendimą. Vis dėlto Europos Sąjungai svarbiausias žingsnis - susitarimas, kuris bus priimtas Kopenhagoje. Sprendimas turėtų būti priimtas būtent Kopenhagoje ir į tą sprendimą turėtų būti įtraukta viskas, kas svarbu klimatui. Privalomas susitarimas pagal aiškų tvarkaraštį turėtų būti paverstas ratifikuotinu tekstu, o tai daugiau techninis aspektas, nes turinys turėtų būti išdėstytas plataus užmojo susitarime. Taigi susitarimu, kuris bus sudarytas Kopenhagoje, bus atvertas kelias nedelsiant imtis priemonių, o ne laukti iki 2013 m. Beje, tokiu susitarimu galėtume greičiau pradėti įgyvendinti priemones negu tuo atveju, jei jo nebūtų sudaryta. Jis taip pat bus itin svarbus, jeigu norime pasiekti dviejų etapų tikslą. ES jau kurį laiką yra didelvaromoji jėga greito lėšų sutelkimo prisitaikymo priemonėms ir atogrąžų miškų naikinimo prevencijos priemonėms įgyvendinti. Kad galėtume greitai apsukti Žemėje išmetamų teršalų kreivę priešinga linkme - žemyn, reikia sparčiai imtis veiksmų. To, dėl ko dabar deramasi, iš esmės nepakanka dviejų etapų tikslui pasiekti. Plačiausio užmojo pasiūlymus deryboms pateikES, mes taip pat buvome varomoji jėga, privertusi kitas suinteresuotąsias šalis padidinti savo pasiūlymus. Įvyko ir tai. Tuo, kad savo 30 proc. tikslinį rodiklį pateikėme kaip svertinę priemonę, buvo daromas spaudimas ir kitoms suinteresuotosioms šalims. Džiugu, kad Norvegija, Japonija ir kitos išsivysčiusios šalys padidino savo pasiūlymus, tai neseniai padarir Rusija, o besivystančios šalys, pvz., Pietų Korėja, Brazilija ir Indonezija, pastaruoju metu taip pat pateikplataus užmojo planus. Darysime spaudimą, kad tai vyktų ir toliau. Mūsų 30 proc. tikslinis rodiklis bus ir toliau naudojamas kaip svertinpriemonė. Dabar pirmiausia laukiame JAV ir Kinijos. Įsidėmėjome, kad prezidentas B. Obama pasakė, jog susitarime turėtų būti įtvirtintos ne vien tikslios, nekintamos priemonės, tačiau jis neturėtų būti vien tik politindeklaracija. Jis taip pat sutiko, kad į susitarimą turėtų būti įtraukti visi svarbiausi elementai ir priemonės, kurias galima inicijuoti nedelsiant. Į susitarimą, kuris bus sudarytas Kopenhagoje, turi būti įtraukti visi pasaulio išmetami teršalai. Be JAV ir Kinijos pasiūlymo bus sureguliuota tik pusšių teršalų. Leiskite aiškiai pasakyti: Susitarimas gali visiškai priklausyti nuo to, ar JAV ir Kinija pateiks pakankamai plataus užmojo pasiūlymus. ES ir toliau darys spaudimą, kad deryboms būtų pasiūlyta pakankamų priemonių. Likus dviem savaitėms iki galutinių derybų mes ir toliau lyderiausime. Tikiuosi tolesnio bendradarbiavimo su Parlamentu, ypač penkioliktosios konvencijos šalių konferencijos (COP15) grupėje, kuri dalyvaus Kopenhagos konferencijoje. Laukiu dialogo. Bendromis jėgomis stengsimės Kopenhagoje sudaryti labai sėkmingą, plataus užmojo ir nuoširdų susitarimą. Stavros Dimas Komisijos narys. - (EL) Pone pirmininke, itin svarbus Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimas greitai artėja ir liko labai mažai laiko. Visiškai sutinku su ministru A. Carlgrenu, jog turime labiau stengtis artimai bendradarbiaudami užtikrinti, kad nepraleistume šios istorinės galimybės - galimybės Kopenhagoje pasiekti pasaulinį, bendrą, plataus užmojo, moksliniais duomenimis grindžiamą klimato kaitos susitarimą. Kaip sakA. Carlgren, turime Kopenhagoje susitarti dėl viso turinio, dėl visos susitarimo esmės, kad netrukus po to, per keletą būsimų mėnesių - per pirmuosius šešis 2010 m. mėnesius - būtų įtvirtinti teisėtumo elementai ir turėtume teisiškai privalomą susitarimą, už kurį Europos Sąjunga kovoja nuo pat pradžios. Norėčiau Europos Parlamentui padėkoti už rezoliuciją dėl ES strategijos Kopenhagos konferencijoje. Tai plataus užmojo rezoliucija, kurioje patvirtinama, koks svarbus Europos Parlamentui klimato kaitos klausimas. Taip pat nuoširdžiai tikiuosi Kopenhagos parlamento narių paramos. Žinoma, norėčiau pabrėžti ir tai, kokie svarbūs mūsų ryšiai su trečiųjų šalių parlamentais, pilietine visuomene ir įmonėmis, kad Europos Sąjungos pozicijos taptų žinomos ir taip galėtume kitas šalis įtikinti patvirtinti privalomas šiltnamio efektą sukeliančių dujų mažinimo deklaracijas. Labiausiai pritariu Parlamento raginimui pasiekti susitarimą, kuriame atsispindėtų ne didesnio nei 2 °C temperatūros augimo tikslas. Norėdamos pasiekti šį tikslą, veiksmų turi imtis ir išsivysčiusios, ir besivystančios šalys. Gerai, kad savo rezoliucijoje Parlamentas pareiškparamą rinkos metodais grindžiamiems sprendimams ir pritaria, kad būsimame susitarime būtų persvarstytas švarios plėtros mechanizmas. Kaip žinote, šiuo klausimu Komisija mano, kad nustatant sektorinę kreditavimo sistemą turėtų būti išplėstos esamos išmetamo anglies dioksido mažinimo sistemos priemonės. Teršalų, išmetamų dėl miškų kirtimo ir nykimo besivystančiose šalyse, mažinimo pagal JT REDD programą klausimu Komisija stengsis padaryti viską, kas įmanoma, kad būtų skatinami griežti socialiniai ir ekologiniai standartai, kuriais būtų atsižvelgiama į biologinę įvairovę ir ekosistemas. Vis dėlto susiduriame su dideliais iššūkiais. Kopenhagoje turime užsibrėžti didelius tikslus, kad pasiektume moksliniais duomenimis grindžiamą susitarimą. Kitaip tariant, turime siekti ne vien to, kad temperatūra nepadidėtų daugiau nei 2 °C. Turime užtikrinti ir tai, kad kiekviena šalis reikiamai įsipareigotų pagal bendrų, bet diferencijuotų pareigų principą. Be to, tikimės, kad praėjus aštuoneriems metams nuo to laiko, kai Jungtinės Valstijos atsisakdalyvauti Kioto protokolo susitarime, jos prisiims savo atsakomybės dalį. Galiausiai turime spręsti įvairius išsamius klausimus, pvz., užtikrinti, kad augančios ekonomikos šalys pagal savo pajėgumus ir mano minėtą diferencijavimo principą realiai prisidėtų prie bendro tikslo ir kad reikiamų lėšų suma būtų prognozuojama ir pastovi. Be to, Kopenhagoje reikės užsitikrinti lėšų greitai pradžiai, kad tai, ką reikia daryti nedelsiant, būtų padaryta nelaukiant 2010-2013 m. laikotarpio. Tada bus galima nedelsiant imtis veiksmų ir atlikti reikiamus prisitaikymo darbus, ypač jautriose planetos teritorijose, pvz., neturtingose šalyse. Dabar laikas paraginti Europos Sąjungą parodyti pavyzdį ir įtvirtinti savo, kaip lyderės, vaidmenį. Praėjusią savaitę Kopenhagoje surengtose parengiamosiose diskusijose vyko itin svarbus keitimasis nuomonėmis su daugeliu tarptautinių mūsų partnerių. Kaip sakA. Carlgren, kai kurios šalys, pvz., Brazilija ir Pietų Korėja, paskelbė, kad imsis priemonių. Panašių pareiškimų iki aukščiausiojo lygio susitikimo pradžios tikimasi ir iš kitų šalių, pvz., Kinijos ir Indijos. Šįryt naujienų laidose buvo pranešimų, kad Jungtinės Valstijos pateiks pasiūlymą dėl išmetamųjų teršalų mažinimo ir, tikiuosi, dėl finansavimo. Taip pat įdomiai apsikeitėme nuomonėmis skaidrumo klausimu ir, konkrečiau, dėl stebėjimo, pranešimo ir tikrinimo sistemų. Vis dar itin svarbu, kad užsitikrintume daugiau įsipareigojimų dėl konkrečių priemonių ir veiksmų, skirtų siekti ekonomikos, kurioje būtų išmetama mažiau anglies dioksido. Besivystančios šalys kaip gruppagal savo pajėgumus turi įsipareigoti, palyginti su įprasta padėtimi, išmetamųjų teršalų sumažinti maždaug 15-30 proc. Pažanga besivystančių šalių veiksmų srityje, deja, nepakankama. Ispanija, Australija ir Norvegija savo įsipareigojimus pagerino. Deja, kitos šalys neatrodo pasirengusios sekti jų pavyzdžiu. Be to, paaiškėjo, kad Jungtinės Valstijos, deja, negalės iki metų pabaigos priimti vidaus teisės aktų. Žinoma, tai nereiškia, kad jos negalės Kopenhagoje užsibrėžti konkrečių kiekybinių tikslų. Kaip sakiau pirmiau, remiantis mūsų informacija, būtent tai ir įvyks, tačiau, bijau, kad tik tada, jei bus priimti vidaus teisės aktai, o to iki metų pabaigos nesitikima, todėl šis įsipareigojimas bus sąlyginis. Teigiamas Jungtinių Valstijų žingsnis turės poveikį kitų šalių pozicijai ir, be to, bus reikalingas Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatams užtikrinti. Dabar aišku, kad vien išsivysčiusių šalių priemonių nepakaks. Kad ir kas daugiau nutiktų, besivystančios šalys turės padaryti savąjį įnašą siekdamos plėtoti ekonomiką, kurioje būtų išmetama mažai anglies dioksido. Kaip jau sakiau, besivystančios šalys turės savo išmetamus teršalus, palyginti su įprasta padėtimi, sumažinti 15-30 proc. Svarbiausias mūsų tikslas Kopenhagoje tebėra tas pats - pasiekti teisiškai privalomą susitarimą. Nepaisant to, kad derybose nėra tokios greitos pažangos, kokios norėtume būti pasiekę iki šiol, ir liko mažai laiko, nuo šio tikslo neturime nukrypti. Taip pat norime, kad šis susitarimas būtų pasaulinis, apimantis visus Balio veiksmų plano elementus, iki šiol padarytą pažangą, kiekybinius išmetamųjų teršalų mažinimo ir lėšų rodiklius. O dėl susitarimo struktūros tai į jį reikės įtraukti visus su prisitaikymu, išmetamųjų teršalų mažinimu ir greitos pradžios finansavimu susijusius elementus. Kopenhagoje taip pat turėsime susitarti dėl derybų užbaigimo procedūrų ir tvarkaraščio, kad būtų kuo greičiau, per pirmuosius 2010 m. mėnesius, pasiektas teisiškai privalomas susitarimas; kanclerA. Merkel minėjo pirmąją 2010 m. pusę. Esminis pasaulinis susitarimas derybų procesui suteiks nemažą politinį postūmį ir teisinius darbus taps įmanoma užbaigti per pagrįstą laikotarpį nuo Kopenhagos konferencijos. Šiomis aplinkybėmis lemiamas veiksnys yra finansavimas. Kopenhagos konferencija nepavyks, jeigu nesugebėsime sutelkti investicijų ir reikiamų finansavimo išteklių. Baigdamas norėčiau dar kartą pažymėti, kokį lemiamą vaidmenį Europos Parlamentas atlieka skatinant ES plataus užmojo klimato politiką. Šis vaidmuo visada yra Europos Sąjungos ir tarptautinės bendruomenės dėmesio centre ir jis padėjo paskatinti mūsų tarptautinius strateginius partnerius. Rengiantis Kopenhagos konferencijai bus ir toliau artimai bendradarbiaujama ir turiu pasakyti, jog esu sužavėtas, kad Parlamentui atstovaus stipri delegacija. Pirmininkas Dėkoju, gerb. Komisijos nary, už įdomią kalbą, kurioje aptarėte svarbias problemas, su kuriomis susiduriame artėjant Kopenhagos konferencijai. Kalbėjote šiek tiek ilgiau, negu tikėjomės, tad dabar tikiuosi, kad diskusijų pabaigoje pateiksite trumpesnes pastabas. Buvo taip įdomu, kad nebuvo įmanoma nutraukti! Corien Wortmann-Kool Laikrodis tiksi. Susiduriame su svarbiu iššūkiu - užtikrinti, kad Kopenhagoje būtų sudarytas plataus užmojo klimato kaitos susitarimas; gruodis artėja, o mums vis nesiseka. Prezidentas B. Obama vis dar nesugeba laikytis per rinkimus duotų pažadų. Vis dėlto yra ir viltį teikiančių ženklų - pvz., naujosios Japonijos vyriausybės užmojai. Norėčiau pagirti Tarybai pirmininkaujančios Švedijos ir Europos Komisijos, ypač Komisijos nario S. Dimo, pastangas. Mes - jūsų sąjungininkai. Taip pat norėčiau pagirti jus, kad stengėtės priversti Europos lyderius dainuoti iš vieno lapo, nes šiose itin didelę reikšmę turinčiose derybose labiau negu kada nors anksčiau svarbu, kad Europa kalbėtų vienu balsu. Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos vardu galiu pasakyti, jog, kaip ir jūs, tikimės, kad bus pasiektas plataus užmojo susitarimas, pagal kurį privalomus taršos mažinimo tikslus nusistatys ne tik Europos Sąjunga, Jungtinės Valstijos ir Japonija, bet ir Kinija, Brazilija, Indija ir kitos panašios šalys. Svarbu, kad norėdami veiksmingai kovoti su klimato kaita ir visame pasaulyje sudaryti vienodas sąlygas turėtume vienodą užmojį. Pone pirmininke, itin svarbu, kad Kopenhagoje būtų pasiektas susitarimas dėl finansinio paketo, kurio lėšomis būtų padedama finansuoti su klimato kaita susijusius projektus besivystančiose šalyse. Europa turi prisiimti sąžiningą šios atsakomybės dalį. Vis dėlto suprantu jūsų požiūrį, kad labai svarbu šį finansavimą gauti kuo greičiau, nes projektai parengti, laukia, juos galima pradėti nedelsiant. Tai būtų apčiuopiamas, matomas Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatas, padrąsinantis ženklas. Kartu būtina sudaryti susitarimus, kuriais būtų užtikrinta, kad šiomis lėšomis būtų galima aktyviai, veiksmingai prisidėti prie klimato kaitos mažinimo, taip pat technologijų perdavimo ir intelektinės nuosavybės teisių apsaugos susitarimus. Tik kartu galėsime sutelkti žinias ir gebėjimus, reikalingus norint užkirsti kelią klimato kaitai ir išvengti neatitaisomos žalos ekosistemoms. Klimato kaitos susitarimas gali būti svarbus postūmis šia linkme, taip pat mums Europoje, siekiant užtikrinti, kad mūsų socialinrinkos ekonomika taptų vis tvaresne socialine rinkos ekonomika. Jo Leinen Pone pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pastaraisiais metais Europos Parlamentas buvo varomoji diskusijų apie klimato apsaugą jėga, mes pasiekėme, kad būtų įtvirtinta didelES klimato apsaugos paketo dalis. Šiandien mūsų teikiamoje rezoliucijoje yra visi plataus užmojo susitarimo, kurį reikia pasiekti Kopenhagoje, elementai. Vis dėlto tai, ką siūlome, yra dar ir realu. Pasiūlymas yra ir plataus užmojo, ir realus; tikimės, kad Taryba ir Komisija bendromis jėgomis su mumis konferencijoje sudarys vientisą lobistinį darinį - tada prie mūsų prisijungs ir kiti partneriai. ES šiais klausimais prisiėmlyderės vaidmenį ir norime, kad taip būtų ir Kopenhagoje. Todėl turime laikytis pasiūlymo iki 2020 m. CO2 sumažinti 30 proc. Remiantis moksliniais duomenimis, turime laikytis viršutinės 25-40 proc. intervalo dalies. Taigi 30 proc. vis tiek nepakaks, mes tai žinome, todėl turime pasiūlyti šį tikslinį rodiklį, tada padidės ir kitų šalių užmojai. Žinome, kad visuotinklimato apsauga neįmanoma be finansavimo. Priešingai negu Taryba, Parlamentas šioje srityje pateikkonkrečius skaičius. Pasaulinsistema kainuotų apie 100 mlrd. EUR, o Europa privalo įsipareigoti sumokėti apie trečdalį šios sumos. Tad kodėl nesakome, kad 2020 m. skirsime 30 mlrd. EUR? Parlamentas įsipareigojo juos skirti ir tikiuosi, kad Taryba ir Komisija po dviejų savaičių nurodys ne mažiau konkrečius skaičius. C. Wortmann-Kool jau minėjo greitą pradžią. 5-7 mlrd. EUR reikia iš karto. Kai įvertinu, kiek pinigų skyrėme bankų krizei įveikti, dabar, siekdami įveikti klimato krizę, iš tikrųjų kalbame apie trupinius, o antros galimybės nebeturėsime. Kai klimatas bus suardytas, jis bus suardytas visam laikui ir mes negalėsime jo sutvarkyti. Todėl jis tikrai nusipelno didelių visų mūsų pastangų. Taip pat pastebiu, kad vienos šalys juda į priekį, o kitos - ne. Negali būti taip, kad dvi didžiosios klimato teršėjos: Kinija ir Jungtinės Valstijos, žaistų didžiųjų veikėjų "tenisą", viena kaltindama kitą ir kartu vengdamos pačios imtis veiksmų. Tai neatsakinga ir tikiuosi, kad būtent JAV Kopenhagoje kartu su mumis imsis lyderės vaidmens pateikdama konkrečios informacijos apie savo pačios planuojamą mažinti klimato kaitą skatinančių dujų kiekį ir skirdama savo finansavimo dalį. Be šių dviejų šalių ir be Indijos nebus susitarimo. Dar kartą pabrėžiame miškininkystės politiką, - miškų naikinimas yra vienas iš pagrindinių veiksnių, - aviaciją ir jūrų transportą. Jeigu į taršos leidimų prekybos sistemą įtraukiami geležinkeliai, nematau priežasties, kodėl aviacija ir jūrų transportas turėtų turėti specialių privilegijų. Pagaliau ES stovykloje pirmą kartą bus atstovaujama Parlamentui. Tai - nauja pradžia ir tikiuosi, kad galėsime dalyvauti Tarybos ir Komisijos pasitarime, nes pagal Lisabonos sutartį turime bendrus teisėkūros įgaliojimus sudaryti Kopenhagos susitarimą. Corinne Lepage Pone pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, 2009 m. rugsėjo 26 d. trisdešimt aštuoniose įvairaus išsivystymo lygio šalyse buvo sudarytos 44 piliečių komisijos. 91 proc. viso pasaulio piliečių mano, kad Kopenhagoje turime būtinai pasiekti susitarimą; taip mano ir 93 proc. europiečių. 89 proc. mano, kad turime įsipareigoti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išvystytos pramonės šalyse sumažinti daugiau negu 25 proc., taip mano ir 92 proc. europiečių. Mes, Europos tautoms atstovaujantys EP nariai, privalome, pasinaudodami savo įtaka, reaguoti į mūsų bendrapiliečių prašymą, tačiau pirmiausia turime vykdyti prisiimtas pareigas, kad iki 2020 m. galėtume pasiekti Tarpvyriausybinės klimato kaitos grupės (TKKG) nustatytą tikslą - išmetamųjų teršalų sumažinti 25-40 proc. Norint tai pasiekti, turi būti laikomasi 30 proc. mažinimo tikslo, kaip ką tik sakJ. Leinen, ir, žinoma, turi būti skiriama reikiamų finansinių išteklių, kurių, remiantis vertinimais, iki 2020 m. prireiks 100 mlrd. EUR. Todėl tikriausiai reikės nustatyti finansinių operacijų mokestį ir priversti perduoti ekologiškas technologijas Pietų šalims. Europos lyderystės šiuo ateičiai itin svarbiu klausimu rezultatas turi būti pasiektas susitarimas, tačiau jis turi būti pasiektas ne bet kokia kaina, kitaip tariant, jis turi atitikti savo tikslus, jam įgyvendinti turi būti skirta finansinių išteklių, turi būti numatyta kontrolir taikomi apribojimai. Geriau jau nieko neturėti negu prisiimti tuščią įsipareigojimą, kuriuo šis klausimas būtų nustumtas į antrą planą, o žmonės verčiami tikėti, kad jis išspręstas. Mūsų pareiga - ne tik imtis bendros atsakomybės už skolą klimatui, bet ir padaryti viską, kas įmanoma, kad įtikintume žmones, jog priimame vienintelį nuovokų sprendimą ir esame nenuvargstantys kovotojai už sąžiningas ir veiksmingas kolektyvines pastangas. Šiuo požiūriu laikytis 30 proc. mažinimo tikslo - reiškia, visoms apatines ir viršutines išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo ribas pasiūliusioms šalims suteikti priemonių siekti viršutinių, o ne apatinių ribų. Už poziciją, kurios laikysis Kopenhagoje, kiekvienas atsakys tarptautinei visuomenei ir būsimoms kartoms. Mūsų, europiečių, pozicija turi būti aiški, vienareikšmiška ir itin tvirta. Satu Hassi Pone pirmininke, ponios ir ponai, ministre, Kopenhagoje vyksiantis susitikimas bus svarbiausia konferencija žmonijos istorijoje. Ji susijusi su visos žmonijos ateitimi. Šio susitikimo svarbą itin gerai liudija tai, kad jam artėjant pasitelkus viešuosius žaidimus netgi buvo apjuodinta klimato mokslininkų reputacija. Vis dėlto negalime švaistyti laiko: pasaulio išmetamųjų teršalų kiekį turime sumažinti per ateinančius dešimt metų. Kopenhagoje susirinksiantys ministrai ir ministrai pirmininkai turi rimtai vertinti savo atsakomybę ir priimti sprendimus, kuriais būtų užtikrinta, kad Žemės temperatūra nepakiltų daugiau kaip dviem laipsniais. Sprendimas turi apimti visus svarbiausius klausimus, jis turi būti privalomas ir į jį turi būti įtrauktas privalomas tvarkaraštis, kurio laikantis būtų parengtas galutinis tarptautinis susitarimas. Džiaugiuosi, kad ministras A. Carlgren irgi kalbėjo apie privalomą sprendimą ir privalomą tarptautinį susitarimą. Į susitarimą turi būti įtraukti ilgalaikiai išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslai, tačiau dar svarbiau susitarti dėl ribos, iki kurios šis kiekis bus sumažintas iki 2020 m. Išmetamųjų teršalų kiekio mažinimas išvystytos pramonės šalyse turėtų būti artimesnis 40 proc., o ne 25 proc. ribai. Kaip ir anksčiau, dabar itin svarbi ES lyderystė. Geriausias būdas parodyti lyderystę - dabar įsipareigoti iki 2020 m. išmetamųjų teršalų sumažinti 30 proc. ir aiškiai pasiūlyti finansavimą besivystančioms šalims. Kaip sakAplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas, ES skiriama finansavimo dalis iki 2020 m. turėtų būti apie 30 mlrd. EUR per metus. Be to, kaip sakministras A. Carlgren, dėl nuosmukio mažinti išmetamuosius teršalus tapo pigiau. Turime atsižvelgti į šią galimybę ir išsikelti didesnius tikslus. Tiems, kurie linkę abejoti visa klimato apsaugos koncepcija, noriu priminti, kad planeta nelauks. Negalite planetai pasakyti: "gal dar palauk metus ar dvejus; dabar nuosmukis" arba "mus privertdvejoti klimato skeptikai". Klimato kaita vyksta pagal fizikos ir chemijos dėsnius ir mes būsime priversti atsakyti už savo sprendimus ir už nieko nedarymą. (Plojimai) Miroslav Ouzký Ministre ir Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, sutinku su ankstesniais kalbėtojais, kad Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimas yra bene svarbiausias visų metų susitikimas Europos Sąjungai ir visam pasauliui. Norėčiau padėkoti Komisijos nariui, kad jis yra vienas iš tų politikų, kurie pabrėžia Europos Parlamento svarbą būsimajame aukščiausiojo lygio susitikime ir jo svarbą pačiai klimato politikai ir klimato kaitai. Taip pat norėčiau jam padėkoti už tai, kad jis pabrėžia finansavimo svarbą. Žinote, Čekijos žemėse mes dažnai sakome, - ir čekų kalba tai skamba gana ironiškai, - kad pinigai visada pirmiausia, ir šiuo atveju tai dviguba tiesa. Norėčiau pabrėžti, kad jeigu ES negalės kalbėti kaip vienas subjektas, turintis tvirtus ir aiškius įgaliojimus, ir negalės pasiekti aiškaus susitarimo dėl finansavimo, mūsų pozicija pasaulyje labai susilpnės. Keletas ankstesnių kalbėtojų pabrėžė, kad mes, kaip Europos Sąjunga, šioje srityje atliekame vadovaujamą vaidmenį ir turėtume jį išlaikyti. Norėčiau dar kartą pasakyti, kad labai džiaugčiausi šiame aukščiausiojo lygio susitikime matydamas dar platesnius užmojus, ką nors, kas mus aplenktų, kas turėtų geresnius teisės aktus ir būtų pasirengęs šiam klausimui skirti daugiau lėšų. Nkiek nenuliūsčiau, jeigu prarastume savo pirmaujančią poziciją, nes manau, kad pats laikas bendrą naštą prisiimti tikrai visoms pasaulio valstybėms. Aš atstovauju nuomonei, kad be pasaulinio susitarimo visos mūsų pastangos neduos rezultatų. Nėra tikslo nuolat priminti, kokios svarbios JAV, Indija ar Kinija. Bijau, kad prezidentas B. Obama negalės įvykdyti visų per rinkimus duotų pažadų - gaila. Taip pat norėčiau trumpai paminėti tai, apie ką dažnai kalbu - miškų naikinimą ir vandens valdymą pasaulyje, kurių reikšmę mes visada linkę įvertinti nepakankamai. Visose savo deklaracijose raginame sudaryti susitarimus su Brazilija, Indija ir kitomis valstybėmis, kad būtų sustabdytas atogrąžų miškų kirtimas. Vis dėlto sakau, kad nepakanka tiesiog susitarti ir daryti pareiškimus. Praeityje suvokėme, kad atitinkamos vyriausybės dažnai šios veiklos negali kontroliuoti arba nekontroliuoja, todėl norėčiau pasakyti, kad nepakanka susitarti; turime nustatyti kontrolės sistemas, turėti galimybę sekti tikrąsias politikos priemones ir sutinku, kad neturime sudaryti sutarties bet kokia kaina. Bairbre de Brún Pone pirmininke, visiškai sutinku, jog turime daryti spaudimą, kad Kopenhagoje būtų pasiektas teisiškai privalomas susitarimas. Susitarimas turi būti pakankamai tvirtas, kad juo būtų siekiama įveikti klimato kaitos iššūkį, ir kartu jis turi būti darnus ir sąžiningas besivystančioms šalims. Išvystytos pramonės šalys turi pažadėti iki 2020 m., palyginti su 1990 m. lygiu, šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų sumažinti bent 40 proc., o iki 2050 m. - nuo 80 iki 95 proc. ES turi iki 2020 m. 30 mlrd. EUR per metus skirti besivystančiose šalyse įgyvendinamoms klimato priemonėms finansuoti ir ši suma neturi būti įtraukta į užsienio pagalbą vystymuisi. Deja, Europoje yra žmonių, labai suinteresuotų kitų šalių nenoru imtis reikiamų veiksmų teisinti ES įsipareigojimų nevykdymą. Toks požiūris itin trumparegiškas. Nesvarbu, kokie bus Kopenhagos derybų rezultatai, ES turi tęsti darbus, nustatyti ir įgyvendinti veiksmingus išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslus, sukurti naujas ekologiškas technologijas ir įsipareigoti klimato atžvilgiu laikytis teisingos politikos, kad besivystančioms šalims netektų srėbti to, ką privirišsivysčiusios šalys. Anna Rosbach Pone pirmininke, Tarybos ir Komisijos atstovai, šiandien liko mėnuo iki Kalėdų išvakarių. Turiu vieną didelį Kalėdų norą - kad kai baigsis klimato kaitos konferencija ir visi dalyviai nustos elgtis kaip administratoriai ir specialistai, kalbantys tik apie konkrečius aspektus ir kvotas, pagaliau galėtume surengti politinę diskusiją apie tai, ką galima realiai ir praktiškai padaryti, kad pagerintume sąlygas mūsų planetai ir jos gyventojams. Jeigu atsimerksime, labai aiškiai pamatysime, kad JAV, Rusija, Kinija ir daug kitų pasaulio šalių klimato kaita iš tikrųjų visai nesirūpina. Vietoj to jos tiesiog daro subtiliai skambančius pareiškimus apie ketinimus ir dalija tuščius pažadus. Angelika Werthmann (DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, tebesitęsianti ekonomikos ir struktūrinkrizparodė, kaip greitai tarptautinbendruomengali surasti dideles sumas skubiems atvejams išspręsti, nors būdai, kuriais ji tai daro, kartais abejotini. Per krizę paaiškėjo ir tai, kad dauguma įvairiausių valstybių gali bendradarbiauti, kai siekiama didesnių, svarbesnių tikslų. Dramatiškus klimato kaitos padarinius, kaip ir struktūrinę krizę, daugiausia sukėlžmonės. Vis dėlto turi būti siekiama - kalbu apie visos žmonijos tikslą - mūsų Žemę ir jos išteklius valdyti tvariai ir protingai. Turime būsimoms kartoms išsaugoti biosferos įvairovę. Jeigu mums pavyks Europos lygmeniu sukurti sistemą, kurioje būtų skatinamas mokslas, inovacijos, modernios, aplinkai palankios, ekologiškos technologijos ir atsinaujinantieji energijos ištekliai, mes, europiečiai, galėsime pasiekti du tikslus. Pirmiausia visi konstruktyviai prisidėsime prie klimatui pražūtingo išmetamo CO2 kiekio mažinimo ir galėsime išsivaduoti iš mūsų didelės priklausomybės nuo iškastinio kuro. Antra, jeigu labiau remsime mokslą ir aplinkai palankias technologijas, tai reikš, kad Europa liks ilgalaikis inovacijų centras. Tik taip ilguoju laikotarpiu Europoje sukursime naujų darbo vietų. Andreas Carlgren einantis Tarybos pirmininko pareigas. - (SV) Pone pirmininke, turiu pasakyti, kad tikrai vertinu plačią paramą ES požiūriui, kurį remia beveik visi Parlamento nariai. Tai daug reiškia, reiškir reikš ES stiprybei Kopenhagoje, taip pat atliekant labai svarbų darbą klimato srityje, kurį turėsime atlikti po konferencijos. Norėčiau S. Dimui pasakyti, kad labai vertinu tai, ką jis šiandien pasakė. Komisija atliko labai svarbų - pagrindinės ES klimato politikos jėgos - vaidmenį, o S. Dimas Komisijoje atliko lemiamą vaidmenį laikydamasis minėtos pozicijos. Buvo laikų, kai ne visos valstybės narės šią poziciją rėmtaip tvirtai, kaip remia šiandien, ir kritiniais atvejais Komisijos narys visada laikėsi labai tvirtai. Aš tai labai vertinu ir apie tai norėjau pasakyti čia, Parlamente. J. Leinenui, kaip Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos lyderiui ir komiteto pirmininkui, norėčiau pasakyti, kad labai tikiuosi bendradarbiauti su Parlamentu ir Kopenhagoje. Esu tikras, kad ten Parlamentas gali atlikti labai svarbų vaidmenį stengdamasis patraukti į savo pusę kitų šalių atstovus. Norėčiau visiems šių diskusijų dalyviams, minėjusiems finansavimo klausimą: J. Leinenui, S. Hassi, B. de Brśn ir kitiems - pasakyti, kad, žinoma, taip pat svarbu ir konkretūs skaičiai. Todėl ES yra išsivysčiusių šalių grupė, iki šiol pateikusi plačiausio užmojo ir išsamiausius skaičius. Be to, leiskite pasakyti, kad greitosios priemonės, kuriomis siekiama nutraukti atogrąžų miškų naikinimą, paimti pinigus iš klimatui žalą darančios aviacijos ir laivybos ir juos skirti pirmiausia neturtingiausiose ES šalyse vykdomoms priemonėms finansuoti, turi nedelsiant duoti rezultatų. Kažkas paklausapie praktinę pusę. ES šioje srityje parodkelią. Mes praktiškai jau pasiekėme savo 2020 metams užsibrėžtą 20 proc. tikslą. Pasiekėme trečdalį to, ką turime nuveikti siekdami 30 proc. tikslo. Todėl finišo tiesiojoje spaudžiame kitas šalis pateikti platesnio užmojo pasiūlymus, kartu sakydami: "pažiūrėkite į mus, mes parodėme praktinį būdą, kaip iš tikrųjų sumažinti išmetamųjų teršalų". Kai kas sako: "sumažinkite dar 10 proc.". Labai to norėčiau, bet reikia pasaulinio susitarimo. Kitaip šis papildomas 10 proc. sumažintas ES išmetamųjų teršalų kiekis vos per dvejus metus būtų neutralizuotas didėjančio Kinijos išmetamų teršalų kiekio ir mes klimato vis tiek neišsaugotume. Todėl toks svarbus pasaulinis susitarimas ir todėl toks būtinas Parlamento vaidmuo, nes tai svarbus politinis pagrindas, kuriuo toliau remsimės. Stavros Dimas Komisijos narys. - Pone pirmininke, po to, ką pasakėte, nesitikėjau, kad man suteiksite žodį, bet pasinaudodamas šia galimybe pasakysiu porą žodžių apie svarbiausią argumentą, pateiktą aptariant 30 proc. tikslą. Žinoma, sutinku su M. Ouzký, kad reikalingas pasaulinis susitarimas, t. y. visos pasaulio šalys turi dalyvauti visapusiškame susitarime, o išmetamųjų teršalų kiekis turi būti mažinamas visuose ekonomikos sektoriuose. Ir, žinoma, visa tai turi būti grindžiama moksliniais duomenimis. Siekdami šio pasaulinio susitarimo, kad įtikintume kitas šalis daryti pažangą, turime toliau daryti spaudimą savo pavyzdžiu - morališkai svarbiu pavyzdžiu. MoralinEuropos lyderystsvarbi, ji yra ir pavyzdys, kuriuo parodoma, kad ekologiškas verslas labai svarbus mūsų konkurencingumui. Vakar dienos laikraštyje Financial Times buvo pranešimų apie tai, kokią naudą Europos verslo subjektai, įskaitant labai svarbias Europos Sąjungos korporacijas, turi iš ekologiškos plėtros, ir šie verslo subjektai faktiškai numato, kad iki 2020 m. jų ekologiškas verslas pralenks visas kitas verslo kryptis. Taigi šiais dviem būdais galime spausti kitas šalis prisiimti platesnio užmojo įsipareigojimus ir sudaryti teisiškai privalomą susitarimą. Apie 30 proc. mažinimą turiu pridurti štai ką. Pirmiausia jis atitinka mokslinius duomenis, todėl bus sąžininga, jeigu darysime tai, ką mums sako mokslas. Antra, tai šiomis dienomis kainuoja pigiau, daug pigiau negu tada, kai aptarinėjome klimato ir energetikos paketą: dabar šį tikslą pasiekti būtų apie 30-40 proc. pigiau. Trečia, šis mažinimas mums suteiktų ne tik tai, ką pirmiau sakAndreas Carlgren - svertą kitiems įtikinti, bet ir, svarbiausia, savo pavyzdžiu galėtume daryti spaudimą; viso pasaulio visuomenės nuomonėje bus įvertinta tai, ką daro Europos Sąjunga. Kaip girdėjau sakant kolegę, tai bus labai svarbu ir mūsų technologijoms. Žinoma, taip bus suformuota geresnanglies junginių kaina, kuri šiomis dienomis yra labai žema, ir tai bus svarbi paskata ekologiškoms inovacijoms, naujų technologijų plėtotei ir panaudojimui. Kitas labai svarbus aspektas - Europos Sąjunga yra privilegijuotoje padėtyje, nes jau turime teisės aktus, dėl kurių balsavote ir kuriais Europos Sąjungai ir valstybėms narėms suteikiama priemonių didesniam tikslui pasiekti vien patikslinant tam tikras ribas, kurias esame numatę savo teisės aktuose. Karl-Heinz Florenz (DE) Pone pirmininke, norėčiau pirmiausia pateikti pastabų dėl to, ką pasakKomisijos narys S. Dimas. Žinoma, mums reikia privalomo susitarimo, tačiau ne vien klimato apsaugai, bet ir visai Europai, mūsų Europos pramonei. Žinoma, ekologinpramon- dar ne visa pramonė. Turime ir kitų pramonės sektorių, tad turime galvoti apie tų pramonės sektorių konkurencingumą už Europos ribų. Pramonei reikalinga galimybapibrėžtai planuoti ir šiuo požiūriu Europa daug pažengį priekį. Tai buvo teisingas požiūris ir tuo laiku jį tiesiogiai rėmiau. Vis dėlto dabar Kopenhagoje turime užtikrinti, kad teigiamas pastarųjų metų rezultatas būtų perkeltas ir į Kopenhagos lygmenį. Dabar pasauliniam anglies junginių kiekio mažinimo biudžetui turime skirti ir savo įnašą. Tai jau pasakyta, bet dabar turime šią žinią tikrai perduoti kitoms valstybėms ir žemynams. Kai tai padarysime, - o tai nebus lengva, - turės būti toliau plėtojama taršos leidimų prekybos sistema. Jeigu tai bus vien Europos scenarijus, pradės trūkti laiko. Todėl galiu tik prašyti Komisijos nario ir einančio Tarybos pirmininko pareigas ministro toliau nuoširdžiai stengtis šią žinią perduoti kitiems. Įvardijome ir antrąją problemą, - ji šiandien jau minėta, - miškų naikinimo problemą. Borneo saloje, pone J. Leinenai, kasmet išdeginamas du kartus didesnis nei Saro krašto žemės plotas. Tai - katastrofa. Tai darant išmetama 8 proc. pasaulio CO2 kiekio ir galime su savo pramone elgtis kaip tik norime, ji to nepasieks. Ir nenoriu, kad ji tai pasiektų. Todėl turime susidaryti visai kitokį požiūrį. Esu visiškai nustebęs dėl finansavimo - tai skaičių lenktynės. Man svarbu, kad šulinys, iš kurio semiame pinigus, nebūtų laikomas bedugniu, tačiau nesu tikras, ar jis tokiu nelaikomas. Komisijos nary, ar negalėtumėte manęs patikinti, kad taip nėra? Pritaikius skaičius ir tikslus, prie finansavimo turi būti įpareigotos prisidėti ir besivystančios šalys. Tai mano prašymas. Europa laikėsi rimto požiūrio ir noriu aiškiai pasakyti, kad šis rimtas požiūris, įskaitant Komisijos ir Tarybos požiūrį, yra mūsų stiprybė, kurią turėtume toliau plėtoti. Dan Jørgensen (DA) Pone pirmininke, prieš keletą mėnesių buvau Grenlandijoje. Ten aplankiau nedidelį miestelį, vadinamą Ilulisatu, o Ilulisato šiaurėje prasideda ledynas. Šis ledynas dabar tirpsta ir juda du metrus per valandą - du metrus per valandą! Tai matyti plika akimi ir netgi girdisi, nes kai krinta milžiniškas ledo gabalas, tai dunda kaip griaustinis. Per dieną nuo šio ledyno atitirpsta tiek vandens, kiek per metus sunaudoja Niujorko dydžio miestas. Per dieną! Tai rodiklis, kokią skubią problemą sprendžiame. Ją sprendžiame, kol klimato kaitos poveikis mums dar nesudavtikro smūgio. Todėl jaučiuosi privaląs pasakyti A. Rosbach ir kitiems, šiandien sakiusiems "turime viską apsvarstyti", "turime siekti to, kas politiškai įmanoma", "turime ieškoti kompromisų, kuriuos galima pasiekti": yra dalykų, dėl kurių negalima daryti kompromisų. Yra tikslų, kurių negalima aukoti, ir vienas iš jų yra 2 °C tikslas, kurį ES remia. Todėl, ministre A. Carlgrenai ir Komisijos nary S. Dimai, labai džiaugiuosi jūsų šiandien siunčiamais ženklais. Negalime daryti kompromisų dėl 2 °C. Tai reiškia, kad visos išsivysčiusios pasaulio šalys privalo išmetamųjų teršalų sumažinti 25-40 proc. Be to, tai reiškia, kad Jungtinėms Valstijoms turi būti daromas didžiulis spaudimas siekiant tą šalį priversti remti šį tikslą. Norėčiau jūsų pastabose išgirsti kokių nors užuominų apie tai, kokius mažinimo rodiklius, vertinant vien praktiniu požiūriu, JAV turi įsipareigoti pasiekti. Manau, kad būtent to viešosiose diskusijose trūksta. Mes Europos Sąjungoje ne tik turime turėti pakankamai plataus užmojo tikslą sumažinti išmetamųjų teršalų, bet turime daug dėmesio skirti ir finansavimo planui. Turtingos pasaulio šalys turi padėti sumokėti už ekonomikos augimo perkėlimą į neturtingiausias pasaulio šalis - negalime reikalauti, kad jos liktų skurde, jų ekonomika turi toliau augti. Vis dėlto šis augimas turi būti ekologiškas, grindžiamas technologijų pokyčiais ir tvarus. Kol kas turiu apgailestaudamas pasakyti, kad nors ES tam tikrose srityse parodlyderystę, kalbėdami apie finansavimą vis dar negalime diskutuoti apie reikiamus skaičius. Žinau, kad šie du ponai dėl to nekalti. Deja, nebuvo įmanoma gauti Europos vyriausybių vadovų paramos. Vis dėlto labai tiksiuosi, kad šią paramą galėsime užsitikrinti prieš Kopenhagos konferenciją; tai - skubus reikalas. Galiausiai norėčiau pasakyti, jog itin svarbu, kad mes Europoje pirmieji argumentuotume: tai nereiškia, kad turi sumažėti gyvenimo lygis - to neturi įvykti nei turtingose, nei neturtingose šalyse. Mūsų pramonės šakos dėl to netaps nekonkurencingos. Priešingai, dėl mūsų reikalavimų jos taps novatoriškesnės, todėl padidės jų konkurencingumas pasaulyje. Jeigu apskritai skaitote laikraščius, žiūrite televiziją ar sekate pasaulinę žiniasklaidą, matote, kad pesimizmas jau tapo įprasta. Daug žmonių jau nusprendė, kad Kopenhaga bus fiasko. Todėl dabar Europai kaip niekada anksčiau svarbu imtis vadovauti, ES turi atlikti pagrindinį vaidmenį. Todėl norėčiau jums palinkėti kuo didesnės sėkmės Kopenhagoje vyksiančiose derybose. Chris Davies Pone pirmininke, jeigu šiandien pasižiūrėsite per langą, pamatysite gana nemalonią Strasbūro dieną ir tai nieko ypatingo. Net ir potvyniai, siaubiantys mano regiono Kokermuto ir Verkingtono vietoves, kur užregistruota rekordinių kritulių, yra nieko ypatingo; jų negalima konkrečiai priskirti klimato kaitai, nors jie ir atitinka mokslinius duomenis. Sunku priimti reikiamus politinius sprendimus, kai abejojama, ar klimato kaita tikrai vyksta. Turime atsikvošėti ir pripažinti, kad per tiek metų, kiek trunka žmogaus gyvenimas, žmonių padaugėjo keturis kartus ir nepaprastai išaugo mūsų iškastinio kuro ir energijos sunaudojimas. Kadangi mūsų atmosferos storis tas pats, tikriausiai turėtume paklausti: ar klimato kaita neturėtų vykti greičiau, negu vyksta? Manau, jog svarbu pripažinti, kad klimato kaita nėra religija. Tai nėra tikėjimas. Turime atsižvelgti į skeptikų argumentus ir juos paneigti. Turime užtikrinti, kad pirmiausia būtų vadovaujamasi mokslu. Aš tik noriu, kad kai kurie skeptikai taip nesidžiaugtų teikdami veiksmų vilkinimo pasiūlymus, galiausiai galinčius kainuoti milijonų žmonių gyvybę. Kopenhagos užmojai dažnai menkinami, bet jeigu girdėjote, ką vakar Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitete kalbėjo ministras A. Carlgren, tai jis jų tikrai nemenkino. Šių užmojų tvirčiau nebūtų buvę įmanoma apginti. Konferencijoje dalyvaus 65 vyriausybių vadovai. Reikia, kad Jungtinių Valstijų ir Kinijos lyderiai ten irgi dalyvautų, bet šiuo požiūriu galime priimti svarbių politinių sprendimų. Džiaugiuosi, kad Europos Sąjunga prisiėmšį lyderės vaidmenį. Mes tuo sužavėti. Klausimas, ar to pakanka? Padėtis nestabili. Dabar turime keturias savaites, o derybose gali būti naujų postūmių. Ar paliekame pakankamai manevro laisvės? Komisijos narys teigė, kad turime nuo 20 proc. pereiti prie 30 proc. Ar taip keičiama mūsų derybinpozicija? Ar mes ją stipriname? Ar sakome, kad esame pasirengę padaryti šį gestą net ir nesudarę galutinio susitarimo? Ar prieš baigiant diskusijas galime iš Tarybos ir Komisijos daugiau išgirsti apie tai, kiek turime laisvės gerinti savo poziciją? Bas Eickhout (NL) Iki Kopenhagoje vyksiančios konferencijos pradžios liko dvi savaitės: tai itin svarbi galimybpasiekti plataus užmojo klimato susitarimą. Europos Sąjunga teisingai teigia, kad Kopenhagoje būtina sudaryti susitarimą; mūsų klimatas delsimo nepakęs. Mokslo pozicija aiški. Norint pasiekti dviejų pakopų tikslą, kurį Europos Sąjunga jau ne vienus metus teigia norinti pasiekti, turtingos šalys savo išmetamų teršalų turi sumažinti 40 proc. Todėl jeigu Europos Sąjunga nori pasiekti šį dviejų pakopų tikslą, ji turi nusistatyti didesnius tikslinius rodiklius. Tai būtina dėl mūsų klimato. Vis dėlto nuo Europos Sąjungos priklauso ir Jungtinių Valstijų dalyvavimas. Kol ES aiškiai nepasakė, kiek pinigų ketina skirti besivystančioms šalims, Jungtinės Valstijos turės kuo pasiteisinti. Todėl dabar pateikime aiškų pasiūlymą - įsipareigokime besivystančioms šalims skirti 30 mlrd. EUR ir tada Jungtinės Valstijos privalės pateikti tikslinį savo išmetamų teršalų kiekio mažinimo rodiklį. Kopenhaga gali pavykti, Kopenhaga turi pavykti ir jos sėkmvis dar priklauso nuo Europos Sąjungos. Derk Jan Eppink (NL) Ponios ir ponai, Kopenhaga žlugo dar neprasidėjus konferencijai. Sutarimas gali būti pasiektas, bet teisiškai privalomo susitarimo nebus. Prezidentui B. Obamai nepavyks gauti Senato pritarimo taršos leidimų prekybos sistemai; jo prioritetas - sveikatos apsauga, o ne išmetamųjų teršalų prekyba, kuriai taikomos griežtos viršutinės ribos. Tai reiškia, kad Europa privalo rinktis: ar toliau veikti vieniems, ar ne? Ar turėtume išlaikyti savo pačių nusistatytą privalomą taršos leidimų prekybos sistemą? Turime tai nuodugniai apsvarstyti. Jeigu veiktume vieni, tai kainuotų labai daug: Europos pramoniki 2020 m. prarastų šimtus milijardų eurų ir todėl išnyktų šimtai tūkstančių darbo vietų. Norėčiau pateikti pavyzdį. Antverpene yra didžiausia po Hiustono cheminių medžiagų gamybos bendrovių koncentracija pasaulyje; šiose bendrovėse tiesiogiai dirba 64 000 žmonių, su jomis netiesiogiai susijusios dar 100 000 darbo vietų. Antverpeno chemijos pramonneišgyventų, jeigu Europa šių veiksmų imtųsi viena, ir turbūt tik olandas gali deramai apginti ekonominius to miesto interesus. Iki 2020 m. jo chemijos pramonišnyktų, taptų per didelių gamybos sąnaudų auka. Taršos leidimų prekyba taip pat turi daug trūkumų. Ji labai nepastovi; kaina sumažėjo nuo 30 iki 8 EUR. Ką tokiu atveju turėtume daryti? Turėtume užtikrinti patikimą ekologiškų technologijų plėtrą, leisti netaikyti mokesčių investicijoms į ekologines sritis, skatinti mokslinius tyrimus ir sukurti aplinkai palankias gamybos technologijas. Šiam Parlamentui reikia pasitikrinti, ar jis suvokia tikrovę. Kartais man susidaro įspūdis, kad esu religinėje bendruomenėje, o ne parlamente. Mus išgelbės būtent technologinės inovacijos, o ne prekyba karštu oru. Kartika Tamara Liotard (NL) Norėčiau apytiksliai išvardyti veiksmus, dėl kurių išmetamas CO2, juos man išvardijo kai kas, su kuo vakar susidūriau eidama gatve. Ji yra gyva (prisiminkite tai!). Ji nusiprauspo dušu. Ji automobiliu nuvažiavo į darbą. Ji nusipirko paketėlį į plastikinę pakuotę suvyniotų šiltnamio gėlių. Ji visą dieną buvo įsijungusi savo nešiojamąjį kompiuterį. Ji išsikepmilžinišką, skanų kepsnį ir šiek tiek padidino šildymą. Kaip po tokios prabangios dienos galime reikalauti, kad čiabuvmoteris, priversta bėgti iš savo šalies, kurioje mūsų prabangai išlaikyti naikinami miškai, mažintų dėl savo veiksmų išmetamo CO2 lygį, kai visi šie veiksmai tereiškia: "Aš gyvenau"? Daug CO2 išmetišvystytos pramonės šalys, tad jos turi už tai sumokėti ir remti besivystančias šalis. Negalime joms skirti tik apgailėtinų skatikų. Turime atsisakyti minties, kad į priekį eisime tik tuo atveju, jei eis kiti. Turi būti griežtai pareikalauta, kad šiuo klausimu atsakomybę prisiimtų Jungtinės Valstijos ir Kinija. Užmojis yra viena, tačiau iš tikrųjų svarbu būtent prisiimti atsakomybę. Oreste Rossi (IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, susimildami nekalbėkime apie neįtikėtiną 30 mlrd. EUR sumą, kurią ES įsipareigotų kiekvienais metais iki 2020 m. išmokėti augančios ekonomikos šalims, iš esmės be jokių garantijų. Mums, italams, tai primena liūdnai pagarsėjusį Italijos Cassa del Mezzogiorno atvejį. Mūsų pakeitimai susiję su trimis aspektais. Pirmiausia raginame sudaryti teisiškai privalomus vienodai plataus užmojo susitarimus, kurie būtų taikomi ne tik išvystytos pramonės šalims, bet ir kylančios ekonomikos šalims, ypač Kinijai, Indijai ir Brazilijai. Antra, prašome, kad visos Europos lėšos, kuriomis naudosis tos šalys, būtų skiriamos su sąlyga, kad būtų naudojama Europoje sukurta technologija ir kad mūsų verslo subjektams būtų bent jau iš dalies grąžintos lėšos, kurias jos skirs papildomiems ES primestiems išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įpareigojimams įgyvendinti - šiuos įpareigojimus jos turi įvykdyti vien savo sąskaita. Trečia, raginame imtis veiksmų, kuriais būtų užtikrinta, kad išrastomis naujomis finansinėmis priemonėmis, pvz., taršos leidimų prekybos sistema grindžiamomis išvestinėmis priemonėmis arba skolos gamtai apsikeitimo sandoriais, faktiškai nebūtų slepiamos naujos finansinės spekuliacijos, panašios į tas, iš kurių sukeltos krizės dar neatsigavome. Todėl, jeigu mūsų pakeitimai bus atmesti, mūsų delegacija - Šiaurės lygos partijos delegacija - balsuos prieš šią rezoliuciją. Nick Griffin Pone pirmininke, visi sutinka, kad klimato kaita yra didžiausias žmonijos iššūkis: taip nuolat teigia politinis elitas ir tai - melas. Sutinka ne visi. Tūkstančiai mokslininkų ginčija patį žmonių sukelto pasaulinio atšilimo buvimą, minėdami natūralius ciklinius pokyčius, kuriais paaiškinami romėnų valdytoje šiaurės Anglijoje buvę vynuogynai ir Švedijos armijos žygis per užšalusią Baltiją į Kopenhagą 1658 m. Dabar pasaulinio atšilimo fanatikų armija žygiuoja į Kopenhagą, o tiesa ta, kad jų G. Orvelo sutarimas grindžiamas ne vieninga mokslininkų nuomone, o bauginimu, cenzūra ir apgaulingais statistiniais duomenimis. Vieno iš žymiausių klimatologų, profesoriaus R. Lindzeno žodžiais, "būsimos kartos suglumusios stebėsis, kodėl ankstyvojo XXI a. išsivysčiusios pasaulio šalys pradėjo isteriškai panikuoti dėl pasaulio mastu vidutiniškai keliomis dešimtosiomis laipsnio pakilusios temperatūros ir remdamosi gerokai perdėtomis ir neapibrėžtomis kompiuterinėmis prognozėmis [...] svarstgalimybę priešinga linkme pasukti pramoninį amžių". Iš tikrųjų niekas suglumęs nesistebės, nes šios isterijos priežastys aiškios. Ji sukurta, kad ja būtų galima teisinti politinį globalistų projektą, kuriuo siekiama nacionalinę demokratiją pakeisti nauja pasaulio tvarka - pasauliniu valdymu. Tai neturi nieko bendro su mokslu ir turi labai daug bendra su visuotiniu globalistų tikslu mus apmokestinti ir kontroliuoti, kartu uždirbant milijonus ekologinės pramonės komplekso korporacijoms. Vakarų ideologijai prieštaraujantys intelektiniai kairiųjų fanatikai žlugus komunizmui patyrkolektyvinę nesėkmę. Nauja jų teologija - klimato kaita, pasaulietinreliginisterija, turinti popiežių - Alą Gorą, anglies junginių kreditų indulgencijas, persekiojanti eretikus. Bet eretikai Kopenhagoje turės savo balsą ir paaiškės tiesa. Prisidengiant klimato kaita, bandoma primesti prieš žmones nukreiptą utopiją, tokią pat mirtiną, kaip ir viskas, ką sumanJ. Stalinas ir Mao. Richard Seeber (DE) Pone pirmininke, Albertas Einšteinas kartą pasakė: "viską aiškinkite taip paprastai, kaip tik įmanoma, bet ne dar paprasčiau". Turime būti atidūs, kad nepakliūtume į tuos spąstus. Apsigauname manydami, kad tam tikri meteorologiniai reiškiniai, pvz., potvyniai Airijoje, yra tiesiogiai susiję su klimato kaita. Taip pat sakome, kad pasaulinis temperatūros pakilimas - o temperatūra įvairiuose žemynuose neginčijamai pakilo - tiesiogiai sietinas su žmonių sukeltu nedideliu CO2 kiekio padidėjimu Žemės atmosferoje. Yra mokslininkų, kurie abejoja šiais priežastiniais ryšiais, ir dabar vykdami į Kopenhagą turime to nepamiršti. Konferencijoje turėtume būti optimistai, tačiau ir realistai. Atminkite, Europa išmeta tik 10 proc. CO2 kiekio. Dėl to nėra jokių abejonių. Kartu žinome, kad Jungtinės Valstijos, Kinija bei Azijos ir Ramiojo vandenyno ekonominio bendradarbiavimo (APEC) valstybės, kurios kartu išmeta du trečdalius pasaulio CO2 kiekio, šiuo klausimu laikosi labai kritiškos pozicijos. Dabar svarbiau ne lenktyniauti skaičiais ir norėti išmetamųjų teršalų sumažinti 20 ar 30 proc., o stengtis pasiekti pasaulinį, ne tik europinį, susitarimą; turime stengtis, kad visi įsipareigotų laikytis privalomų tikslinių rodiklių, kuriuos galima kontroliuoti ir, svarbiausia, kurių galima laikytis. Ne mažiau svarbu, kad mus palaikytų piliečiai ir verslo subjektai. Niekam nenaudinga, kad Europai grėstų "anglies dioksido nutekėjimas" ir verslo persikėlimas į kitus regionus, kai čia, Europoje, veikiantys verslo subjektai gamyboje užtikrina dvigubai didesnį energijos vartojimo efektyvumą negu kituose pasaulio regionuose veikiantys verslo subjektai. Taip pat niekam nenaudinga, kad įvairios pasaulio šalys naikintų atogrąžų miškus - Brazilijoje praėjusiais metais buvo sunaikinta 12 500 km2 atogrąžų miškų. K. H. Florenz minėjo Borneo salą. Todėl daug svarbiau pažaboti šį miškų kirtimą negu dalyvauti tokiose skaičių lenktynėse. Taigi, prašau derybininkų į Kopenhagą vykti laikantis realios, tačiau ir optimistinės pozicijos. Marita Ulvskog (SV) Pone pirmininke, džiaugiuosi matydama Švedijos ministro įsipareigojimą. Vis dėlto jis dar labai vienišas. Pasaulio lyderiai, Europos Vadovų Taryba ir net Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai atstovaujantis ministras pirmininkas, atrodo, labiau vertina trumpalaikę nacionalinę politinę naudą, o ne ilgalaikę pasaulinę ekologinę naudą. Tai nepriimtina. Be kitų dalykų, mums reikia aiškios informacijos apie besivystančiose šalyse klimato srityje atliekamo darbo finansavimą. Pažadėti sumokėti pagrįstą dalį, kaip darėte iki šiol, nepakanka. Tai tik žodžiai, nėra jokių įsipareigojimų, todėl apie tai ir toliau klausinėsiu. Ar A. Carlgren gali mums pažadėti prieš Kopenhagos konferenciją suteikti aiškios informacijos? Antra, dėl finansavimo aišku, kad didelę pinigų dalį ketinama gauti iš prekybos leidimais išmesti teršalus. Kartu rizikuojame pakenkti šiai sistemai - sudaryti sąlygas didelę išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo dalį perkelti į besivystančias šalis įgyvendinant švarios plėtros mechanizmo (ŠPM) projektus. Be to, diskutuojama, ar turtingoms šalims turėtų būti leidžiama nepanaudotus leidimus išmesti teršalus perkelti iš ankstesnių metų. Ką A. Carlgren ir Tarybai pirmininkaujanti valstybketina daryti, kad užtikrintų tinkamą taršos leidimų prekybos sistemos veikimą? Ar galime tikėtis, kad šis dabar Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime dalyvaujančių valstybių žaidžiamas katės ir pelės žaidimas liausis? Gerben-Jan Gerbrandy (NL) Norėčiau padėkoti A. Carlgrenui ir Komisijos nariui S. Dimui už jų kalbų turinį ir, svarbiausia, jų toną. Tai teigiamas tonas, tonas, kuriuo išreiškiamas įsitikinimas, kad tarptautinį susitarimą, t. y. susitarimą, kuriame būtų įtvirtinti tarptautiniu mastu privalomi standartai, tikrai galima pasiekti. Pone pirmininke, į Kopenhagą atvyks bent 60 valstybių ar vyriausybių vadovų. Tegu jų kelionės būna ne veltui. Tegu jie sužino apie didelę savo atsakomybę. Tegu jie save įveikia ir įžvelgia daugiau nei vien trumpalaikius ekonominius interesus. Tegu jie žengia didelį žingsnį rytojaus ekonomikos, apimančios minimalų žaliavų naudojimą, kryptimi. Kaip visi žinome, Kopenhaga nepavyks, jeigu Europa neatliks tvirto lyderės vaidmens. Pone A. Carlgrenai, Komisijos nary S. Dimai, tegu didieji veikėjai nebelaiko vienas kito įkaitu. Nebėra laiko žaisti žaidimą "kas ilgiausiai išsėdės tyliai". Sukurstykime juos imtis veiksmų ir įtraukime juos į privalomą tarptautinį susitarimą, kurio mums visiems taip reikia. Yannick Jadot (FR) Pone pirmininke, kaip žinome, remiantis tam tikrais moksliniais tyrimais ir Yvo de Boerio išvadomis, kylančios ekonomikos šalys šiomis dienomis nkiek ne mažiau nei Europa stengiasi pasiekti tikslinius 2020 m. rodiklius. Taip pat žinome, kad derybose jau numatyta teistikrinti kylančios ekonomikos šalis ir kad ja vis labiau naudojamasi pasitelkiant išmetamųjų teršalų inventorių ir ataskaitą apie įgyvendintas priemones. Pasaulio išteklių institutas paskelbstatistinius duomenis, iš kurių matyti, kad Kinijoje vienam gyventojui tenka 70 tonų - tai kaupiamasis skaičius nuo 1950 m., Jungtinėse Valstijose - 810 tonų, o ES-27 - 413 tonų. Todėl maloniai prašome pirmiausia protingai pasinaudoti Europos Parlamento rezoliucija kaip derybų įgaliojimais. Tai geriausia, ką galime padaryti klimato labui ir siekdami atsigauti iš Europoje tvyrančios krizės. Toliau raginu Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakciją turėti proto, išsaugoti savo gerą vardą ir atšaukti pakeitimą, kuriuo teigiama, kad kylančios ekonomikos šalys turi daryti tą patį, prisiimti tokius pat įsipareigojimus kaip ir turtingos šalys. Tai nepriimtina, tai nėra rimta. Konrad Szymański (PL) Pone pirmininke, Kioto atveju besivystančioms šalims suteikėme nuolaidų ir išimčių, dėl kurių praradome nemažai konkurencingumo. Vėliau, 2005 m., besivystančios šalys viršijo Europai būdingą išmetamo CO2 kiekį. Šiandien Parlamentas nori ne tik apkrauti ekonomiką dar drastiškesnėmis klimato srities reglamentavimo priemonėmis. Siūloma rezoliucija mūsų valstybių biudžetams būsimiesiems dešimčiai metų užkraunama 30 mlrd. EUR per metus našta, šias lėšas planuojant panaudoti pagalbai besivystančioms šalims. Lenkijos atveju siūlomas metodas įnašui apskaičiuoti gali reikšti net 40 mlrd. EUR išlaidas per dešimt metų iki 2020 m. Abejotinas Kioto protokolo poveikis, privilegijuota besivystančių šalių padėtis ir kylančios šios politikos sąnaudos verčia mus nepritarti šiai rezoliucijai. Mes atsakingi ne tik už klimatą, bet ir už mūsų piliečių gerovę. Sabine Wils (DE) Pone pirmininke, daugelyje pasaulio regionų matomi klimato kaitos padariniai. Pagal naujausius apskaičiavimus daroma prielaida, kad iki 2060 m. pasaulio temperatūra pakils 4 °C, o Arktyje ji gali pakilti net 10 °C. Būtent dėl Europos išmetamų suodžių gerokai greičiau tirpsta ledas Arktyje - juos ten nuneša vėjas. Turtingos išvystytos pramonės ES valstybės dabar privalo remti neturtingesnes šalis finansiškai, kad būtų galima nedelsiant imtis priemonių klimato kaitos padariniams atsverti. Kiekvienais metais nuo 2010 iki 2050 m. reikės 100 mlrd. USD. Sąžininga sakyti, kad iš tos sumos Europai nebūtų per daug sumokėti 30 mlrd. USD. Be to, technologijų perdavimas neturi būti susietas su patentais, priešingu atveju tam tikra lėšų dalis tiesiog grįš atgal išvystytos pramonės šalių korporacijoms. Kopenhagoje vyksiančioje klimato kaitos konferencijoje privalo lyderiauti ES. Paul Nuttall Pone pirmininke, ką tik girdėjau ten sėdintį socialistų kolegą kalbant apie Grenlandiją ir Grenlandijoje tirpstantį ledą. Šia tema norėčiau paklausti: kodėl Grenlandija vadinama Grenlandija? Gal todėl, kad Grenlandija kažkada buvo žalia, kai pasaulyje buvo karščiau? Panašu į tai, kad Didžiosios Britanijos gyventojai apie tai jau žino, nes iš nesenų laikraštyje The Times paskelbtų nuomonės apklausų aiškiai matyti, kad britai jau netiki vadinamuoju žmonių sukeltu pasauliniu atšilimu. Britai labai nuovokūs ir aiškiai supranta, kad aplinkosaugos specialistų darbotvarkę okupavo politikai. Ja ciniškai prisidengiama norint kelti mokesčius, primesti kontrolę ir dabar ja Europos Sąjunga naudojasi siekdama pateisinti savo pačios buvimą. Šią savaitę matėme vyriausybę konsultuojančio vieno iš svarbiausių Jungtinės Karalystės klimato tyrimų centrų spektaklį - šis centras buvo sugautas keičiant duomenis ir slopinant diskusijas. Tai - visiška negarbė. Laukiu Kopenhagos konferencijos, kai politinklasnejaukiai sėdės prie stalo, nesugebėdama pasakyti, kad salėje yra dramblys - tai, kad pasaulyje per pastaruosius dešimt metų praktiškai netapo šilčiau. Pilar del Castillo Vera (ES) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pripažinti Komisijos, Tarybos ir, žinoma, Parlamento pastangas ir entuziazmą, parodytą per tokį ilgą laikotarpį, kurį buvo vykdoma ši kovos su klimato kaita programa. Norėčiau pasakyti, kad yra ir neabejotinų dalykų, kuriais remdamiesi turėtume nusistatyti kursą. Pirmas dalykas: turime dalyvauti visi, ypač šalys, kurios yra didžiausios teršėjos. Antras beveik neabejotinas dalykas: remiantis visa mūsų turima informacija, atrodo, bus labai sunku Kopenhagoje pasiekti teisiškai privalomą susitarimą - tokį pat kaip susitarimai dėl išmetamųjų teršalų procentinio mažinimo, kurie, žinoma, yra privalomi. Vis dėlto ši tikrovneturėtų mūsų skatinti pasiduoti, nes pesimizmas kyla iš nesugebėjimo pripažinti tikrovę. O optimizmas, priešingai, grindžiamas tikrovės pripažinimu. Ką mes iš esmės turėtume padaryti Kopenhagoje? Žinoma, neturėtume pamiršti galimybės pasiekti visuotinį susitarimą. Vis dėlto manau, kad žinodami padėtį ir galimybes turėtume stengtis pasiekti sektorinių susitarimų, kurie tikrai veiksmingi ir kuriais siekiama perspektyvių tikslų. Kalbu apie susitarimą miškų naikinimo klausimu, susitarimą dėl pagalbos kylančios ekonomikos šalims ir besivystančioms šalims, bet svarbiausia - susitarimą dėl technologijų perdavimo. Taip pat manau, kad būtų itin gerai sudaryti programų skatinimo susitarimų, pagal kuriuos pramonės sektoriai, visame pasaulyje sunaudojantys daugiausia energijos, galėtų pasiekti susitarimų dėl išmetamųjų teršalų, nesvarbu, kokioje šalyje jie veikia. Taip mūsų šalių ekonomika taptų konkurencingesnė. Baigdama norėčiau pabrėžti, kad optimizmas grindžiamas realizmu, o veiksmingumas - perspektyvių tikslų nusistatymu. Tuo turėtume visą laiką vadovautis. Linda McAvan Pone pirmininke, dar kartą šis Parlamentas buvo priverstas klausytis dviejų Didžiosios Britanijos nacionalinės partijos (angl. BNP) ir Jungtinės Karalystės nepriklausomybės partijos (angl. UKIP) atstovų kalbų ir dar kartą paaiškėjo, kad šios abi partijos vieningai tiki konspiracinėmis teorijomis, tuo parodydamos, kad tarp jų labai mažai skirtumo. Tačiau aš noriu šįryt pasveikinti ministrą pirmiausia už likusius užmojus dėl Kopenhagos ir už tai, kad jis laikosi idėjos sudaryti teisiškai privalomą susitarimą. Šįryt televizija BBC pranešė, jog Baltieji Rūmai teigia, kad jų atstovai į Kopenhagą atvyks užsibrėžę tikslinius Jungtinių Valstijų išmetamų teršalų mažinimo rodiklius. Tie, kas susitiko su JAV Kongreso nariais, žino, kad rengiamasi rimtam žingsniui ir yra rimtų perspektyvų, kad Jungtinėse Valstijose bus priimti teisės aktai, tad manau, kad vis dar yra tikrų vilčių Kopenhagoje pasiekti susitarimą. Bet Kopenhaga bus tik pradžia, nes kai iš jos grįšime, mes, europiečiai, turėsime toliau mažinti savo išmetamus teršalus. Turime toliau investuoti į energijos vartojimo efektyvumą, atsinaujinančiuosius energijos išteklius ir mažai anglies junginių išmetančias technologijas. Labai džiaugiuosi, kad praėjusią savaitę mes, visa Europos Sąjunga, susitarėme, kad bus investuojama į anglies dioksido surinkimo ir saugojimo bei panašias technologijas ir kad vienas iš tų įrenginių bus pastatytas mano rinkimų apygardoje Hatfilde (Jorkšyras). Komisijos nary S. Dimai, noriu jums padėkoti. Nežinau, ar tai paskutingalimybšiame Parlamente padėkoti jums už jūsų, kaip Komisijos nario, per pastaruosius keletą metų nuveiktą darbą, bet Komisija tikrai labai daug nuveikė, kad Europa pradėtų lyderiauti, ir jūsų darbas turi būti pagirtas šiam Parlamentui. Pasimatysime Kopenhagoje. Galbūt jus čia išvysime ir
{'language': 'lt'}