Metodele inovatoare de finanțare la nivel european și mondial (dezbatere) Președinte Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de dna Podimata, în numele Comisiei pentru afaceri economice și monetare, referitor la metodele inovatoare de finanțare la nivel european și mondial. Anni Podimata Dle Președinte, permiteți-mi mai întâi să le mulțumesc raportorilor alternativi, secretariatului Comisiei pentru afaceri economice și monetare și președinților grupurilor politice pentru contribuția lor constructivă la dezbaterile și eforturile depuse pentru a ajunge la un acord cu privire la acest raport important. Raportul din proprie inițiativă al Parlamentului European referitor la metodele inovatoare de finanțare nu ar fi putut veni într-un moment mai propice, întrucât criza care, după cum știm, pune la încercare pe toată lumea și mai ales zona euro în acest moment, a determinat reduceri importante ale resurselor sectorului public, programe ample de austeritate și acțiuni de consolidare bugetară în majoritatea statelor membre. În același timp, a exercitat presiuni importante asupra bugetului UE, după cum s-a văzut recent în dezbaterea referitoare la noul cadru financiar. După cum s-a mai spus, această situație a dus la o concluzie de bază și acceptată în comun. Cetățenii Europei sunt cei care suportă majoritatea consecințelor crizei, cu reduceri de salarii, șomaj, nesiguranța locului de muncă și reduceri ale drepturilor lor sociale. Cea de-a doua concluzie de bază și acceptată în comun care s-a desprins din această situație este că Europa și statele membre au nevoie urgentă de resurse noi care să contribuie la redresarea și creșterea rapidă a economiei europene, de această dată într-un mod echilibrat, care să limiteze inegalitățile și divergențele. Aceasta este singura cale prin care se pot crea condițiile prealabile necesare pentru punerea în aplicare cu succes a strategiei UE 2020 și singura modalitate în care putem să discutăm despre o piață internă reală, adecvată și solidă în beneficiul cetățenilor săi. Prin urmare, avem nevoie de resurse noi și suntem de acord, așa cum scrie în raport și citez, că: "o creștere a ratelor și o extindere a domeniului de aplicare a instrumentelor fiscale existente, precum și reducerile suplimentare ale cheltuielilor publice nu pot fi nici suficiente și nici nu reprezintă o soluție sustenabilă pentru a face față principalelor provocări viitoare la nivel european și mondial”. Metodele inovatoare de finanțare pot juca un rol-cheie în soluționarea acestor provocări, deoarece pot contribui enorm la generarea de resurse pentru bugetele naționale și pentru bugetul UE. Dar acesta nu este singurul avantaj al metodelor inovatoare de finanțare: acestea nu înseamnă pur și simplu identificarea unor resurse noi; este la fel de important să pregătim terenul pentru schimbarea treptată a actualului model de impozitare, conform căruia principala povară a impozitării și a finanțării economiei în general a fost suportată în mod tradițional de investițiile în muncă, afaceri și producție. Valoarea adăugată considerabilă a metodelor inovatoare de finanțare, dividendul cu câștig dublu, dacă vreți, constă în faptul că, alături de generarea de venituri, acestea pot juca și un important rol de reglementare: pot descuraja practicile nocive și conduce atât sectorul financiar, cât și sectorul mediului și al conservării. Raportul cuprinde patru capitole principale: impozitarea sectorului financiar, euroobligațiunile și obligațiunile europene pentru proiecte, taxa pe carbon și finanțarea pentru dezvoltare. În ceea ce privește impozitarea sectorului financiar, am pornit din nou de la o premisă de bază și acceptată în comun: faptul că, deși a fost principalul responsabil pentru criză, deși a generat și, în ciuda crizei, generează în continuare profituri excesive, sectorul financiar nu este impozitat suficient pentru că majoritatea serviciilor financiare sunt scutite de la plata taxei pe valoarea adăugată. O altă premisă acceptată în comun, bazată pur și simplu pe cifre, pe datele disponibile, pe faptul că volumul tranzacțiilor financiare a crescut dramatic în ultimii zece ani, este devierea importantă și constantă de la rolul său fundamental de a finanța economia reală. Aceste două premise sunt acceptate în linii mari de Parlamentul European și de Comisia Europeană în recenta sa comunicare privind impozitarea sectorului financiar. Așadar, avem de-a face cu o nedreptate vădită, care trebuie corectată prin transmiterea unui mesaj ferm către cetățenii europeni, un mesaj care să exprime faptul că am învățat ceva din această criză, că urmărim o cale de a distribui mai echitabil greutățile și că suntem hotărâți să luăm toate măsurile necesare la nivel mondial și european pentru ca sectorul financiar să revină la rolul său de bază, acela de a finanța economia reală. Există un consens larg cu privire la faptul că impunerea unei taxe pe tranzacțiile financiare este cel mai adecvat mecanism de impozitare pentru îndeplinirea acestor obiective. La baza acestei taxe ar sta cantitatea, frecvența și mai ales calitatea, prin care se înțelege valoarea adăugată a tranzacției în sine, întrucât, așa cum am convenit toți la alineatul (13), "introducerea unei TTF ar putea contribui la abordarea problemei privind tendințele de tranzacționare cu efecte extrem de negative de pe piețele financiare, precum anumite tipuri de tranzacționare de înaltă frecvență pe termen scurt și automată, și ar putea diminua activitățile speculative”. Evident, prima opțiune a tuturor este ca această taxă să fie adoptată la nivel mondial. Totuși, este la fel de evident că, în ciuda declarațiilor inițiale ambițioase, probabilitatea de a ajunge la un acord global scade în mod constant în loc să crească. Așadar, în aceste condiții, apare întrebarea ce are de gând să facă Europa? Vom folosi ca paravan absența unui acord la nivel mondial pentru a ne ascunde? Este suficient acest lucru și mai ales îi va convinge acest lucru pe cetățenii care poartă povara crizei? Chiar dacă nu va fi ușor să ne continuăm drumul și să adoptăm o taxă pe tranzacțiile financiare la nivel european, pentru că va fi greu să se obțină o decizie unanimă în Consiliu, Parlamentul European, în calitatea sa de unică instituție aleasă direct de cetățenii europeni, are datoria de a transmite un mesaj politic clar în acest sens. Este datoria noastră, nu a Comisiei Europene, să transmitem un mesaj politic ferm. (Aplauze) Algirdas Šemeta membru al Comisiei. - Dle Președinte, aș dori să-i mulțumesc Comisiei pentru afaceri economice și monetare și Comisiei pentru dezvoltare și în special dnei Anni Podimata pentru raportul dumneaei referitor la metodele inovatoare de finanțare la nivel european și mondial. Am avut deja ocazia de a discuta cu dvs. de mai multe ori despre modalitățile prin care putem determina băncile să suporte costurile crizei. După cum știți, Comisia pregătește o evaluare detaliată a impactului instrumentelor de impozitare a sectorului financiar, care urmează să fie prezentată până în vara anului 2011. Prin acest document, Comisia va putea face propuneri pertinente cu privire la acțiunile politice. În afară de aceasta, analizăm, de asemenea, impactul cumulativ al noului regulament, al impozitelor și al taxelor bancare asupra instituțiilor financiare și vom prezenta rezultatele în cursul acestui an. V-aș încuraja să așteptați rezultatele evaluării impactului înainte de a adopta o poziție fermă cu privire la introducerea unei taxe pe tranzacțiile financiare al nivelul UE. Referitor la taxa pe carbon, sunt de acord că actualul model de impozitare nu integrează pe deplin principiul "poluatorul plătește”. Salut sprijinul PE în favoarea consolidării sistemului de comercializare a cotelor de emisie, precum și a unei revizuiri aprofundate a Directivei privind impozitarea energiei (DIE) pentru a face din emisiile de CO2 și din conținutul energetic criterii de bază pentru impozitarea produselor energetice. O propunere de revizuire a Directivei DIE este planificată pentru primăvara anului 2011. Cunosc, de asemenea, preocupări dumneavoastră legate de posibilul risc de relocare a emisiilor de dioxid de carbon. Comisia promovează alocarea liberă temporară de cote de emisii și accesul la credite internaționale pentru companiile incluse în sistemul de comercializare a cotelor de emisie. Totuși, monitorizăm în continuare actualul și viitorul risc de risc de relocare a emisiilor de dioxid de carbon. Sunt convins că vom putea include în Directiva DIE revizuită o soluție similară alocării libere de cote prevăzută de sistemul de comercializare a cotelor de emisii. La final, referitor la euroobligațiuni, Comisia recunoaște că, în funcție de modalitățile sale specifice, emiterea comună de euroobligațiuni ar putea spori eficiența pieței de obligațiuni, precum și integrarea și sprijinirea monedei euro ca monedă internațională. Totuși. acest subiect merită să fie analizat și discutat în continuare la nivel tehnic și politic; în special, implicațiile pericolului moral pentru statele membre necesită o analiză suplimentară. Marian-Jean Marinescu raportor pentru aviz al Comisiei pentru industrie, cercetare și energie. - Atingerea obiectivelor europene referitoare la dezvoltarea durabilă, securitatea aprovizionării cu energie și schimbările climatice presupune un angajament financiar substanțial, în special în ceea ce privește inovarea și cercetarea, precum și noi modalități de completare a finanțării existente. Comisia trebuie să analizeze, în acest sens, fezabilitatea introducerii unei taxe pe carbon, asemănătoare TVA-ului, care să fie aplicată fiecărui produs de pe piața internă. Este foarte important, însă, să se elimine posibilitatea transferării acestei taxe în sarcina consumatorilor, precum și analiza riscului pentru competitivitatea industriilor europene pe piața unică. Trebuie îmbunătățită eficiența utilizării fondurilor structurale și a fondurilor Băncii Europene pentru Investiții, precum și coordonarea dintre fondurile Uniunii, cele naționale și alte forme de sprijin care pot acționa ca o pârghie în vederea stimulării investițiilor în domeniul eficienței energetice. Investițiile adecvate în furnizarea de energie și în eficiența energetică duc la reducerea dependenței de fluctuațiile pieței și la consecințe pozitive asupra economiei Uniunii. Comisia trebuie să realizeze, cât mai curând, un studiu de impact privind impozitarea tranzacțiilor financiare la nivelul Uniunii și la nivel mondial, care să analizeze efectul acesteia și beneficiul economic creat de reducerea volumului tranzacțiilor financiare speculative care, în prezent, cauzează perturbări grave ale pieței. Studiul trebuie să analizeze dacă impozitarea sectorului financiar la nivelul Uniunii poate reprezenta, într-adevăr, o sursă de resurse proprii pentru Uniune și să conțină propuneri concrete privind procedura de introducere a respectivei taxe. Jean-Paul Gauzès Dle Președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, aș dori să fac mai întâi două observații referitoare la formă: raportoarea tocmai a recunoscut meritele tuturor celor care au contribuit la acest raport. Acest raport este, într-adevăr, rezultatul efortului real al unei echipe, în cadrul căreia colega noastră de grup politic, dna Hübner, s-a implicat în special ca raportoare alternativă. Totuși, am aflat că grupul socialist a depus o rezoluție alternativă, ceea ce înseamnă că un document asupra căruia nu a existat nicio consultare va fi votat în primul rând. Cea de-a doua observație politică - de obicei nu fac astfel de observații - se referă la faptul că noi creăm o opoziție artificială aici, în special în ceea ce privește taxa pe tranzacțiile financiare. Poziția grupului nostru este clară: suntem în favoarea introducerii unei astfel de taxe la nivel mondial; suntem de acord să fie testată în Europa, dacă nu poate fi testată la nivel mondial. Considerăm că nu putem lua în grabă o astfel de decizie, în absența unei analize detaliate a impactului care să verifice dacă va fi afectată competitivitatea centrelor financiare ale Europei. Referitor la acest aspect, dle comisar, aș dori să afirm în mod clar că Grupul Partidului Popular European (Creștin Democrat) nu urmărește să tragă de timp sau să lase lucrurile în așteptare. Solicităm de urgență și cu hotărâre ca evaluarea impactului despre care am discutat de mai multe ori în Parlament să fie efectuată imediat și în mod corespunzător, pentru ca noi să putem lua o decizie informată cu privire la acest subiect. Cred că, pe de o parte, avem de-a face cu o publicitate insistentă pe care unele ziare europene o creează în jurul acestui subiect și, pe de altă parte, avem situația reală pe care trebuie s-o abordăm cu seriozitate, cunoscând în detaliu avantajele și dezavantajele și luând o decizie politică cât mai repede posibil. Udo Bullmann Dle Președinte, îmi pare rău, dle Šemeta, dar prezentarea dvs. nu este suficientă. Au trecut luni de zile de când Parlamentul v-a încredințat sarcina de a analiza măsurile pe care le putem adopta, inclusiv măsurile referitoare la taxa pe tranzacțiile financiare; v-am dat această sarcină aici, în Parlament. Nu ați îndeplinit-o. Știm că poziția dvs. - prezentată în scris de Comisie de mai multe ori - este diferită. Doriți ca noi să impozităm micii furnizori de servicii financiare: cei care își mențin încă filialele, cărora le pasă de consumatori, de întreprinderile mici și mijlociii, care se asigură de disponibilitatea creditelor pentru întreprinderi. Cei pe care nu doriți să îi impozitați sunt speculanții: cei care tranzacționează cu frecvență ridicată milioane și miliarde în toată lumea, asigurându-se astfel că economia noastră rămâne imprevizibilă - imprevizibilă chiar și pentru întreprinzătorii și investitorii onești care doresc să creeze locuri de muncă decente pentru viitor. Prin urmare, poziția dvs. este nesatisfăcătoare și, în consecință, acest Parlament trebuie să își exprime propria poziție. Regret să spun că dl Gauzès - pe care, de altfel, îl respect - se înșeală de această dată. Se înșeală pentru că reduce forța poziției adoptate anterior de acest Parlament prin raportul Berès. Oricine votează în favoarea propunerii dlui Gauzès va susține Comisia în acțiunea pe care aceasta dorește oricum să o întreprindă - și anume, să nu propună o taxă pe tranzacțiile financiare. Acesta va rezultatul acordului cu propunerea dlui Gauzès. De aceea ar fi greșit să fim de acord cu dumnealui în acest caz. Oricine dorește ca Parlamentul să își exprime propria poziție, care dorește să recâștige încrederea, care dorește să se asigure că cetățenii europeni își îndreaptă privirile către instituțiile noastre cu speranță și convingere că noi facem ceva pentru a soluționa această criză trebuie să voteze în acest caz în favoarea propunerii alternative depuse de Grupul Alianței Progresiste a Socialiștilor si Democraților din Parlamentul European și trebuie să voteze în favoarea amendamentului 2, care a fost aprobat de peste 120 de deputați din toate grupurile politice principale. Vă mulțumesc pentru sprijin. Olle Schmidt Dle Președinte, doresc să îi mulțumesc dnei Podimata pentru cooperarea constructivă de care a dat dovadă. Am reușit să ajungem la un compromis în ciuda diferențelor majore de opinie. Este foarte important ca în acest moment să ne susținem soluțiile de compromis pe care le-am adoptat în cadrul Comisiei pentru afaceri economice și monetare. Aș dori să mă adresez în special dlui Bullman. Faptul că raportul subliniază importanța creării unei piețe interne reale, fără bariere, este un lucru bun. Bineînțeles, aceasta creează baza creșterii Europei. Este important să discutăm posibilitatea de finanțare a proiectelor de infrastructură cu ajutorul obligațiunilor europene pentru proiecte, de exemplu, la fel ca și posibila soluție a unei taxe europene pe carbon, astfel încât să trecem la o producție durabilă în Europa. În egală măsură, este important să subliniem faptul că statele membre - statele în care locuiți, doamnelor și domnilor - trebuie să îndeplinească toate obiectivele privind ajutoarele pentru a putea finanța proiecte esențiale. Din nefericire, doar Danemarca, Luxemburg, Țările de Jos și Suedia îndeplinesc în prezent acest obiective. Cred, de asemenea, că sectorul financiar trebuie să se implice și să suporte costurile pe care statele membre și cetățenii le plătesc pentru a salva băncile aflate în criză. Dar nu cred că introducerea unei taxe pe tranzacțiile financiare reprezintă soluția. Țara mea a introdus în mod unilateral în anii 1980 un fel de taxă pe tranzacțiile financiare, iar aceasta a avut ca rezultat relocalizarea la Londra a unor părți importante ale sectorului financiar. Sunt conștient că trebuie să fim precauți atunci când facem comparații între Suedia și Europa, dar piața financiară este foarte mobilă, de aceea trebuie să învățăm ceva din exemplul oferit de Suedia. Prin urmare, există un mare risc ca stabilizarea pieței financiare pe care sperăm să o aducă o taxă pe tranzacțiile financiare să nu se realizeze dacă UE introduce o astfel de taxă în mod independent. În opinia Grupului Alianței Liberalilor și Democraților pentru Europa, taxa pe tranzacțiile financiare trebuie să aibă un caracter global pentru a putea avea un efect pozitiv. Grupul ALDE respinge amendamentele 1 și 2, dar este în favoarea amendamentului 3 al dlui Gauzès. Philippe Lamberts Dle Președinte, de ce discutăm despre metode inovatoare de finanțare? Am înnebunit dintr-odată? Sigur că nu! După cum știți, trebuie să reconstruim finanțele publice pe o fundație durabilă. Aceasta presupune, desigur, cheltuieli responsabile, dar presupune și generarea de venituri în mod echitabil, eficient și durabil și, după cum știți, sistemele actuale de impozitare din Europa nu îndeplinesc aceste criterii. Aceste sisteme nu garantează resursele de care au nevoie guvernele pentru a-și îndeplini obligațiile pe care le impun serviciul public - învățământ, cercetare și coeziune socială sunt domeniile la care mă gândesc acum. Acestea nu au reușit să elimine inegalitățile tot mai mari din Europa și continuă să încurajeze activități nocive atât pentru mediu, cât și pentru coeziunea socială. Indiferent dacă este vorba de impozitarea industriei financiare, de obținerea unei contribuții echitabile din partea marilor companii, de punerea în aplicare a unei taxe de mediu-energie sau de abordarea eficientă a evaziunii fiscale și a eludării, vom putea aplica soluții eficiente numai printr-o abordare la nivelul întregii Europe, după cu știți. Eforturile separate ale statelor membre nu mai sunt eficiente. Ne-am săturat să tot auzim că toate acestea sunt imposibile și că avem nevoie de unanimitate. La ce vă așteptați? Este prea complicat. Fără o acțiune comună, niciun stat membru al Uniunii Europene nu va putea să redreseze finanțele publice durabile în următorii 10 ani. Când vine vorba de guvernanța economică - întrucât aceasta este o altă dimensiune a problemei - se propune să le spunem statelor membre: "Tăiați-vă brațul responsabil de cheltuieli și legați-vă la spate brațul responsabil de venituri” Acest îndemn este cunoscut sub numele de pactul pentru competitivitate. Chiar aș vrea să văd cum luptați cu un braț tăiat și cu celălalt legat la spate. Consider că raportul dnei Podimata deschide anumite căi care ne vor ajuta într-adevăr să oferim soluții la problema impozitării, de aceea sper că va fi adoptat de Parlament. Ivo Strejček Dle Președinte, panoul de afișare din această sală de reuniune ne spune că subiectul zilei de azi se numește "metode inovatoare de finanțare”. Consider că este corect și adecvat să spun că, de fapt, vorbim despre introducerea unor taxe europene noi și că știm deja cine va trebui să le plătească. Băncile și instituțiile financiare vor trebui să plătească aceste taxe europene noi. Cred că este greșit să spunem că băncile sunt cele care au declanșat criza financiară sau că ele sunt responsabile pentru criza economică. La urma urmei, știm de mult timp că principalele cauze ale crizei au fost un dezechilibru economic la nivel mondial, ratele mici ale dobânzii pe termen lung, reglementarea excesivă a sectorului financiar și, din păcate, intervenția politicului în domenii în care politicienii nu au ce căuta. Suma menționată în documente, pe care Uniunea Europeană sau instituțiile europene o vor câștiga, de exemplu, din introducerea unei taxe pe tranzacțiile financiare, este foarte controversată pentru că este foarte posibil ca sectorul financiar să își îmbunătățească randamentul ca reacție la fiecare taxă și la introducerea oricărei taxe noi sau, în detrimentul economiei europene, să își mute în cele din urmă reședința fiscală în afara Uniunii Europene. Totuși, dacă băncile și instituțiile financiare rămân aici și continuă să ofere servicii financiare, atunci, în mod evident, ele vor transfera aceste costuri clienților lor și consumatorilor. Este bine că în statele membre are loc un proces foarte complex de consolidare financiară și cred că și instituțiile europene ar trebui să se implice. Din nefericire, nu a existat nicio referire la vreo reducere a cheltuielilor instituțiilor europene; în schimb, s-a vorbit numai despre introducerea unor taxe noi. Dacă instituțiile europene și-ar închide unele dintre agențiile lor europene, care adeseori sunt inutile, excesive și scumpe, atunci s-ar găsi cu siguranță ceva fonduri rămase pentru a susține unele proiecte europene. Aș dori să mai adaug câteva observații în legătură cu euroobligațiunile. Dacă euroobligațiunile sunt adoptate, acest lucru înseamnă că nu este necesar să economisim, să punem bani deoparte pentru viitor și să facem reforme, pentru că va exista întotdeauna cineva care să plătească pentru toate acestea. Riscul moral implicat aici este deosebit de ridicat. Conservatorii europeni vor vota împotriva propunerii, pentru că ne opunem introducerii unor taxe noi și creșterii taxelor. Jürgen Klute Dle Președinte, doamnelor și domnilor, solicitarea unei taxe pe tranzacțiile financiare nu este un lucru nou; opozanții globalizării solicitată o astfel de taxă de câțiva ani. Nu mai departe de acum cinci ani, aproape nimeni nu s-ar fi gândit că este posibil să fie aplicată în viitorul apropiat. Însă, săptămâna aceasta, ea află pe agenda Parlamentului European, alături de o taxă pe CO2 și de euroobligațiuni, pe bună dreptate, după părerea mea. Nu pot decât să salut și să sprijin instrumentele financiare propuse de dna Podimata în raportul dumneaei și cred că ele vor trece de vot. Aceste instrumente sunt necesare de urgență. Până acum, consolidarea bugetelor naționale s-a concentrat numai pe reducerea cheltuielilor. Totuși, reducerea cheltuielilor publice îi afectează în primul rând pe lucrători, pe pensionari și pe cei săraci; cu alte cuvinte, pe cei care se bazează pe statul social. Până acum, latura legată de venituri a finanțelor publice a fost ignorată complet. Ea reprezintă a doua pârghie pe care o putem utiliza pentru a consolida bugetele naționale. În special, abordând latura legată de venituri, principalii vinovați pentru criza datoriei publice vor suporta o parte corespunzătoare a datoriei publice. Dacă dorim să consolidăm bugetele naționale, atunci este pur și simplu obligatoriu să creștem veniturile provenite din impozite. De fapt, nivelul ridicat al datoriei publice este în principal rezultatul naționalizării datoriei private; cu alte cuvinte, rezultatul preluării datoriile băncilor private și al finanțării consecințelor crizei financiare de către guverne. Statele nu sunt în niciun caz singurele responsabile pentru criza datoriei. Prin urmare, dacă îi cerem sectorului financiar să se caute adânc prin buzunare, facem nu numai un lucru evident, ci ne facem datoria politică. O taxă pe tranzacțiile financiare ar însemna că acest sector sprijină, în sfârșit, o parte din datorie în calitate de unul dintre principalii vinovați pentru criza datoriei publice. Acest raport ar transmite un important semnal politic dacă ar fi adoptat în forma în care a fost prezentat. În mod similar, considerăm că euroobligațiunile sunt un instrument rațional și necesar, care vor face mai mult pentru a reduce datoria decât toate sancțiunile și consilierea la un loc, oricât de bine intenționate ar fi acestea din urmă. Protestele unor țări mai bogate că euroobligațiunile vor crește sarcina dobânzii sunt inacceptabile, din moment ce, în același timp, aceste țări mai bogate câștigă mai mult din exporturile lor către țările care înregistrează deficit. Unii ar putea critica această măsură considerând-o o uniune a transferurilor. Totuși, oricine își dorește o Europă socială - oricine care dorește ca UE să rămână unită pe viitor - trebuie să accepte ideea unei uniuni a transferurilor, cel puțin în principiu. La final, aș dori să îi transmit Comisiei speranța mea că va prezenta, în cele din urmă, propuneri referitoare la o taxă pe tranzacțiile financiare; a trecut mai mult de un an de când solicităm aceste propuneri. Nigel Farage în numele Grupului EFD. - Dle Președinte, de ani de zile, se discută teoria unei taxe Tobin - ideea unei taxe globale pe tranzacțiile valutare - dar, bineînțeles, acest lucru nu s-a materializat niciodată. Ni se propune - desigur, pentru că Uniunea Europeană are nevoie urgentă de bani și se confruntă cu probleme atât de mari încât are nevoie de resurse proprii - să profităm de ocazia de a lovi sectorul financiar pentru că este foarte nepopular în momentul de față și de a introduce o taxă pe tranzacțiile financiare chiar în Uniunea Europeană, de parcă această măsură ar putea să ne aducă cine știe ce venituri. Regret să o spun, dar trăim într-o economie globală. Dacă devenim necompetitivi prin impozitare sau reglementare, oamenii se vor muta pur și simplu - și o pot face în 24 de ore. A introduce această măsură înseamnă a urma calea unei economii kamikaze. Cea mai mare piață valutară din lume - cel mai mare sector financiar din lume - este Londra. Dacă nu aș ști cum stau lucrurile, poate că aș crede că se pune la cale un complot pentru a-i împiedica pe anglo-saxoni să își continue afacerile. În 2010, ca urmare a Directivei privind administratorii fondurilor de investiții alternative (Directiva AFIA), unul din patru fonduri speculative au părăsit Londra. Dacă mergem în continuare pe acest drum, Regatul Unit își va pierde cea mai mare și unica industrie. Cred că Londra și piețele financiare britanice vor protesta împotriva statutului de membru al Uniunii Europene. Poate, dacă votăm acest document mâine, situația se va înrăutăți atât de mult încât se va transforma într-un avantaj pentru UKIP și pentru opinia noastră că nu ar trebui să facem parte din acest experiment socialist în masă. Martin Ehrenhauser (DE) Dle Președinte, vă înșelați, dle Farage. În ceea ce mă privește, spun un "da” clar taxei pe tranzacțiile financiare. Consider că acesta este un domeniu în care Uniunea Europeană poate dovedi că este capabilă. Da, avem nevoie de Uniunea Europeană chiar din aceste motive. Dar și Parlamentul European poate dovedi că este capabil în acest domeniu. Dacă mâine vom vota cu toții în favoarea raportului, acesta va reprezenta un nou pas hotărât către o taxă pe tranzacțiile financiare. Politica ar putea furniza răspunsul corect care ne va elibera pentru totdeauna de lanțurile servituții față de sectorul financiar. Totuși, taxa pe tranzacțiile financiare nu ar trebui să ofere doar stimulente pentru ca sectorul financiar să facă investiții pe termen lung care generează valoare adăugată pentru economia reală; nu, ar trebui să aibă și o componentă socială și să transfere în mod clar sarcina fiscală de pe umerii lucrătorilor. Luarea acestei măsuri necesită curaj, chiar și din partea acestui Parlament, mai ales în ceea ce privește stabilirea ratei taxei. O rată de 0,03 % sau de 0,05 % nu este suficientă. Ar trebui să ne stabilim un obiectiv de cel puțin 0,5 %. Așadar, să susținem fără echivoc o taxă pe tranzacțiile financiare la nivelul întregii Europe. Mâine voi vota cu siguranță în favoarea amendamentului 2. Markus Ferber (DE) Dle Președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, această dezbatere se referă de fapt la metodele inovatoare de finanțare, despre care am auzit deja câte ceva. Inovarea nu înseamnă pur și simplu inventarea unor taxe noi sau reetichetarea a ceea ce există deja, precum datoria națională. Aș dori să mă concentrez foarte pe scurt asupra subiectului real al acestei dezbateri. Nu este vorba de introducerea euroobligațiunilor - și partidele CDU/CSU se vor pronunța hotărât împotriva acestei măsuri - ci, mai degrabă, de învățarea unor lecții în urma crizei de pe piețele financiare, ceea ce înseamnă, în mod logic, că și speculațiile trebuie să fie impozitate. Mai înseamnă - și voi afirma acest lucru foarte clar - că, în cazul în care această măsură nu se poate aplica la nivel mondial, în cadrul G20, atunci trebuie să o aplicăm la nivelul Uniunii Europene. Nu avem altă opțiune; de aceea, nu urmăresc să primesc aplauze acum, dle Bullman, ci să determin mâine un vot clar și puternic din partea Parlamentului European. Dle comisar, în această situație Comisia trebuie să fie aliatul nostru împotriva statelor membre - în special împotriva statului membru pe al cărui reprezentat l-am auzit vorbind atât de zgomotos despre ceea ce crede Londra. Dle Farage, vă spun doar atât: uitați-vă la cifrele șomajului și la declinul economic din țara dvs., care s-a concentrat pe produsele pieței financiare. Dacă ați mai fabrica încă automobile - așa cum facem noi în Bavaria și în Germania - ați duce-o oarecum mai bine acum. De aceea trebuie să solicităm și să introducem de urgență taxa pe tranzacțiile financiare. Este datoria noastră de europeni. Leonardo Domenici (IT) Dle Președinte, doamnelor și domnilor, raportul dnei Podimata conține multe aspecte importante, care nu se limitează la problema taxei pe tranzacțiile financiare. Raportul include o analiză și sugestii și sper că va primi un sprijin larg din partea Parlamentului. Ar putea constitui baza politicii fiscale europene autentice de care avem nevoie. Referitor la armonizarea fiscală, raportul propune trecerea la o armonizare fiscală care să ofere Europei o nouă forță și subiectivitate, deși este clar în acest moment că dezbaterea de concentrează în principal asupra taxei pe tranzacțiile financiare, care ar trebui să se aplice ca primă măsură în întreaga Europă. Este momentul să luăm decizii curajoase, care ar trebui aplicate în mod echilibrat, dar indicând în același timp direcția de urmat. Cred că Europa are responsabilitatea de a arăta lumii direcția corectă; cred că acest Parlament are responsabilitatea de a transmite un semnal și un mesaj politic. Aș dori să îi spun un lucru dlui Schimdt, a cărui inteligență și luciditate o respect: trebuie să avem grijă ce argumente folosim, pentru că dacă astăzi spunem că nu putem percepe o taxă pe tranzacțiile financiare deoarece există paradisuri financiare, îi vom face pe cetățenii europeni să se simtă neputincioși într-o perioadă în care multe dintre aceste instituții financiare încep să revină la o situație profitabilă. Nu numai socialiștii afirmă acest lucru. În țara mea, Italia, propunerea este susținută și de multe grupuri autonome și independente; este susținută și de mișcarea catolică democratică pentru promovarea dezvoltării și a creșterii echilibrate. Sylvie Goulard (FR) Dle Președinte, aș dori să recunosc meritele activității colegei noastre, dna Podimata, care abordează mai multe subiecte extrem de sensibile. Nu voi discuta despre euroobligațiuni, de care mă ocup și eu în raportul referitor la guvernanța economică. Aș dori să aduc în discuție trei aspecte legate de taxa pe tranzacțiile financiare. În primul rând, avem nevoie de noi surse de venituri și avem dreptul, în acest Parlament, să discutăm din când în când despre aspectul veniturilor? Aș răspunde "da”. Există câteva tabuuri în Europa; totuși, consider că nu vom putea să purtăm o discuție cuprinzătoare referitoare la modalitățile de a pune capăt crizei dacă nu abordăm acest subiect fără tabuuri, de aceea salut activitatea dlui comisar Šemeta în domeniul impozitării alternative. În al doilea rând, avem nevoie de o taxă pe tranzacțiile financiare? În opinia mea, este o cale extrem de interesantă, care ar trebui analizată. De exemplu, m-aș referi la activitatea recentă a Băncii Centrale Europene în cadrul consultării organizate de Comisie referitor la Directiva privind piețele instrumentelor financiare (DPIF) și în special la secțiunea dedicată tranzacționării de înaltă frecvență, adică tranzacțiile extrem de rapide operate de calculatoare. Este clar că în ultima perioadă au existat evoluții periculoase și aici sunt de acord cu dl Ferber că trebuie să facem distincția între activitățile de pe piață care permit colectarea de lichidități și activitățile cu un caracter mai speculativ și probabil mai periculos. Cea de a treia și ultima întrebare este: avem nevoie de norme globale sau europene? Aș dori să aflu ce înseamnă "global”. Vom aștepta până când ultimul dictator din lume își va da acordul pentru a lua o decizie cu privire la o problemă a Uniunii Europene? Ne ascundem în spatele globalizării pentru a evita asumarea responsabilităților? Cred că ar fi un comportament absolut irațional. Evident, trebuie să ținem seama și de riscul relocalizării - nu suntem iresponsabili - dar, pe de altă parte, Parlamentul nu ar trebui să ia decizii sub amenințare. Sven Giegold (DE) Dle Președinte, doamnelor și domnilor, în primul rând, aș dori să îi mulțumesc și eu dnei Podimata. Nu a avut o sarcină ușoară în ultimele săptămâni. Sunt sigur că v-ați dat seama din e-mailurile pe care le-am primit și din dezbaterea aprinsă care a avut loc - chiar în cadrul unora dintre grupurile politice - că problema este urmărită îndeaproape de mulți cetățeni, care doresc să vadă ce poziție vor adopta politicienii din acest Parlament în legătură cu acest subiect. Taxa pe tranzacțiile financiare este rezultatul unei inițiative a cetățenilor care determină această propunere bazată în mare parte pe taxa Tobin, iar poziția Parlamentului asupra acestui subiect va fi, așadar, decisivă. În primul rând, apare o întrebare-cheie: trebuie să fie o taxă globală? La nivel global, nu prea se opune nimeni acestei taxe. Următoarea întrebare este: ar trebui să o introducem și la nivel european? Ca să fiu sincer, regret să spun că mulți dintre opozanții săi se ascund în spatele argumentului referitor la Europa. Ar trebui să respingem categoric astfel de tactici ascunse, pentru că la nivel național, avem taxe de succes pe tranzacții și acestea funcționează în piețele secundare. Cu alte cuvinte, chiar dacă dl Šemeta lucrează acum la evaluarea impactului, nu are niciun rost să analizăm dacă o taxă pe tranzacții poate sau nu să funcționeze; ar trebuie să analizăm numai în care piețe secundare poate fi introdusă la nivel național, în care piețe secundare poate fi introdusă în Europa și în care piețe secundare poate fi introdusă doar la nivel mondial. De asemenea, conform formulării amendamentului, oricine pretinde că dorește ca tranzacțiile să fie impozitate nu are niciun motiv să voteze mâine împotriva formulării propuse în comun de 120 de deputați. Vă invit, dle Šemeta, să realizați evaluarea impactului în mod cinstit și să țineți seama de faptul că sectorul financiar este impozitat insuficient. Doamnelor și domnilor, haideți să transmitem un semnal clar mâine, în favoarea unei taxe europene pe tranzacțiile financiare. Nu există niciun motiv de natură tehnică pentru a nu face acest lucru. Ilda Figueiredo (PT) Dle Președinte, de multă vreme este nevoie să se creeze o taxă pe tranzacțiile financiare (TTF) la nivel global și, în consecință, și la nivelul Uniunii Europene, la fel cum este nevoie să se elimine paradisurile fiscale și produsele financiare speculative. De multă vreme este nevoie să se controleze și să se reglementeze eficient piața de capital, să se împiedice speculațiile cu o serie foarte variată de produse, inclusiv bunuri de larg consum, tranzacții cu proprietăți, pensii și asigurări, precum și cu o întreagă gamă de produse financiare derivate, inclusiv cele bazate chiar pe datoria publică. Din nefericire, Comisia Europeană nu a făcut niciun progres cu aceste propuneri, dar este binecunoscut faptul că evaziunea și frauda fiscală sunt estimate la 250 de miliarde de euro anual în Europa, sumă suficientă pentru a reduce deficitele publice fără a fi nevoie de creșterea taxelor. Conform previziunilor actuale, chiar și la o rată scăzută, TTF ar genera aproape 200 de miliarde de euro anual la nivelul Uniunii Europene și 650 de miliarde de dolari la nivel global. În acest context, ne întrebăm cum se poate amâna adoptarea unei poziții clare referitoare la crearea unei TTF la nivelul Uniunii Europene, sub pretextul necesității unui studiu suplimentar, a altor studii, a unei evaluări suplimentare. Este momentul să luăm decizii clare cu privire la controlul și impozitarea capitalului. Este momentul să încetăm practica actuală prin care cei care plătesc pentru criza economică și socială sunt mai ales lucrătorii, microîntreprinderile și întreprinderile mici. Marta Andreasen Dle Președinte, Uniunea Europeană dorește de ceva timp să se autofinanțeze printr-o taxă europeană. Se pare că ar prefera o taxă pe tranzacțiile financiare, despre care se estimează că va genera 200 de miliarde de euro anual. Mă opun ferm oricărei taxe percepute de Uniunea Europeană, în principal pentru că aceasta ar permite Comisiei europene să decidă volumul și componentele bugetului UE fără ca statele membre și cetățenii acestora să poată avea un cuvânt de spus. Chiar mai rău, statele membre nu vor mai avea posibilitatea de a trage la răspundere birocrația UE. Dacă este introdusă la nivel național pentru a controla riscul sectorului serviciilor financiare, costurile vor fi în mod inevitabil transferate către contribuabili. Deși se consideră că serviciile financiare și sectorul bancar ar trebui să plătească costurile crizei, nu ar trebui să îi înșelăm pe cetățeni impunându-le o altă sarcină fiscală. Andreas Mölzer (DE) Dle Președinte, impozitarea speculațiilor - care, în multe cazuri, nu aduce niciun beneficiu economiei reale - prin intermediul unei taxe pe tranzacțiile financiare este, fără îndoială, abordarea potrivită. Totuși, această taxă nu ar trebui folosită ca o oportunitate de a crea vreo taxă ascunsă a UE și de a justifica suveranitatea fiscală a UE. Cu toate acestea, din păcate, raportul de față ne îndreaptă totuși în acea direcție. În opinia mea, UE nu este un stat și nici nu ar trebui să devină un stat. Suveranitatea fiscală trebuie să rămână responsabilitatea statelor membre. Dacă Bruxelles-ul nu își poate gestiona propriul buget, atunci va trebui să reducă cheltuielile. Există deja suficiente competențe care ar fi reglementate mai bine la nivel național decât la nivelul UE. În afară de aceasta, jungla de subvenții și agenții ale UE prezintă un potențial suficient pentru economii. Introducerea euroobligațiunilor recomandată în raport trebuie, în opinia mea, să fie respinsă în mod hotărât. Este contrară oricărui simț economic și nu reprezintă nimic altceva decât o altă măsură prin care UE să fie transformată într-o uniune a transferurilor. Resping această propunere. Diogo Feio (PT) Dle Președinte, problema metodelor inovatoare de finanțare la nivel global și european nu este doar importantă, ci și extrem de actuală. Regret că a fost redusă la crearea sau nu a unei noi taxe pe tranzacțiile financiare, dar chiar și așa, nu voi evita dezbaterea. Aș avea mai multe întrebări de pus în acest context. În primul rând, cunoaște Parlamentul vreo criză care a fost rezolvată prin introducerea unei taxe noi? Cunoașteți vreun studiu cu privire la costul administrării acestei taxe noi? Cunoașteți vreun studiu care să stabilească efectele acestei taxe noi asupra economiei? Ca să fiu sincer, eu nu cunosc niciunul. Mai mult, cunoașteți vreo formă de reglementare care să fie aplicată prin crearea unor taxe noi sau reglementarea se aplică prin supravegherea și controlarea pieței? Mi se pare clar că așa se procedează. Voi încheia invitându-vă să abordați această dezbatere cu calmul cuvenit și nu cu ideologiile celor puțin preocupați de dezvoltarea economiei și a afacerilor și de bunăstarea publică. Enrique Guerrero Salom (ES) Dle Președinte, peste câteva luni, se vor împlini patru ani de când am simțit primele semne, primele efecte ale acestei crize economice devastatoare, cea mai gravă din ultimii șaptezeci și cinci de ani. A început ca o tulburare internațională de amploare a lumii financiare; apoi a devenit o criză economică și s-a extins la economia reală, afectând creșterea și locurile de muncă și generând un grav impact social; și nu ar trebui să uităm că, pentru sute de milioane de oameni din întreaga lume, ea este o criză umanitară. De atunci, am văzut numeroase reuniuni internaționale, cele mai cunoscute fiind cele ale Grupului G20, cu o prezență puternică a statelor membre ale Uniunii Europene. La aceste reuniuni s-au făcut multe declarații ferme și angajamente oficiale de a reforma instituțiile financiare internaționale, de a reforma sistemele fiscale, de a introduce taxe pe tranzacțiile financiare internaționale. Dar toate acestea au rămas în stadiul de declarații oficiale. În realitate, acțiunile efective, necesare pentru combaterea paradisurilor fiscale și reformarea instituțiilor financiare, rămân încă de făcut. Aș dori să fac o legătură între acest raport și nevoile politicilor de dezvoltare. Pentru țările în curs de dezvoltare efectele crizei sunt mai acute decât pentru alte țări: acestea înregistrează un nivel de creștere mai scăzut, mai puține locuri de muncă, obstacole mai importante în obținerea unor finanțări externe, datorii mai mari și un volum mai mic de ajutor oficial pentru dezvoltare. Taxa pe tranzacțiile financiare ar oferi o nouă sursă importantă pentru finanțarea pentru dezvoltare. Prin urmare, consider că aceste aspecte incluse în raportul Podimata merită sprijinul nostru și, în acest punct, aș dori să invit Parlamentul să fie cinstit cu el însuși, reamintindu-i că introducerea unei taxe a fost aprobată de această Cameră în martie 2010 într-un raport referitor la impactul crizei asupra țărilor în curs de dezvoltare. Carl Haglund (SV) Dle președinte, aș dori să-i mulțumesc raportoarei, care a reușit să elaboreze un raport care stimulează și dezbateri. Consider că este important să ne amintim că, de fapt, Comisia Europeană a promis să înainteze până la vară o serie de propuneri ambițioase cu privire la ceea ce numim de obicei "resurse proprii”. Aceste taxe specifice pe care tocmai le-am dezbătut vor fi incluse, fără îndoială, în aceste propuneri. Poate acesta este un alt motiv pentru care consider că rapoartele din proprie inițiativă, când luăm singuri inițiative într-o anumită privință, pot fi oarecum problematice, deoarece tindem mai întâi să solicităm o activitate importantă de pregătire care cuprinde studii ale impactului pe care diferite taxe și alte lucruri le-ar putea avea, pentru ca apoi, aici în Parlament, să desconsiderăm această activitate pregătitoare importantă, afirmând ce dorim, neținând cont de informațiile pregătite de Comisie. Consider că dl Feio are dreptate în această privință, deoarece abordăm de multe ori aceste taxe dintr-o perspectivă ideologică. De exemplu, în prezent, vorbim despre perceperea unei taxe asupra sectorului financiar. Întreaga situație este foarte complexă. Rareori auzim argumente privind detaliile tehnice ale implicațiilor acestei taxe. În schimb, este vorba de o chestiune de principiu: dorim să avem o astfel de taxă. În acest context, putem discuta și despre cât de inovatori suntem. Din motive ideologice, am dorit aceste taxe acum peste 30 de ani sau mai mult, așa că nu este deloc inovator faptul că le solicităm. Cu toate acestea, înțeleg că unele persoane le consideră necesare. Personal, consider că este important să introducem o taxă asupra sectorului financiar, dar la nivel mondial. Cineva a întrebat ce ar însemna acest lucru. Nu ar însemna că trebuie să așteptăm aprobarea ultimului dictator dintr-un colț al planetei. Totul ține mai degrabă de posibilitatea de a realiza ceva la nivelul G20. Desigur, acesta este și scopul Franței, care prezidează G20 în acest an. Totuși, în acest moment, nu avem răbdarea de a ne aminti că, până la vară, Comisia va înainta propuneri serioase. Prin urmare, consider că vom realiza progrese fără ca acest aspect să devină ideologic, deoarece este și un aspect pragmatic. De asemenea, trebuie să ne amintim că aceste taxe trebuie să funcționeze în practică. Keith Taylor Dle președinte, aș dori să aduc argumente în favoarea taxei pe tranzacțiile financiare. Aceasta oferă o ocazie de a redresa echilibrul și pagubele cauzate de măsurile de austeritate, deficitul și măsurile adoptate pentru a-l acoperi. Totuși, este important să introducem taxe relevante pentru circumstanțele actuale, deoarece, în Regatul Unit, de exemplu, în 2009, Barclays Bank a plătit un impozit pe profit de numai 113 milioane GBP, cu mult sub rata de 28 % din Regatul Unit, în timp ce Royal Bank of Scotland a alocat în anul respectiv 25 de miliarde de euro pentru schemele de evitare a impozitelor, trezoreria britanică și a SUA pierzând venituri de 500 milioane de euro. În Regatul Unit, s-a format un grup pentru a susține taxa pe tranzacțiile financiare. Se numește grupul Taxa Robin Hood, după personajul legendar care fura de la bogați și le dădea săracilor. Susțin această campanie și îi solicit Parlamentului să facă același lucru. Niki Tzavela Dle președinte, raportul dnei Podimata este foarte bine echilibrat și foarte argumentat, iar mâine ar trebui să salutăm cu toții cele patru mijloace financiare introduse de raport. Toate cele patru măsuri sunt inovatoare și cred că nu trebuie să limităm dezbaterea numai la taxa pe tranzacțiile financiare. Trebuie să fim atenți când alegem care din ele va fi pusă în aplicare; trebuie să excludem taxa în cadrul sectoarelor precum energia, care are un efect multiplicator asupra costurilor de trai. Astfel, pentru etapa finală, Comisia trebuie să realizeze o apreciere printr-o evaluare a impactului referitor la eficiența și potențialele rezultate ale utilizării acestor instrumente. Gunnar Hökmark Dle președinte, în primul rând, aș dori să felicit raportoarea pentru că a subliniat unele diferențe politice interesante în acest raport. Vă rog să îmi permiteți, de asemenea, să clarific un aspect după ce am audiat această dezbatere, și anume, că o taxă pe tranzacțiile financiare nu va fi plătită decât de clienți. Același lucru este valabil pentru energia electrică, automobile sau orice alte bunuri sau servicii. Dacă se percep taxe asupra acestora, prețul pentru client va crește. Nicio bancă nu va plăti pentru acest lucru. În orice caz, băncile vor trebui să își majoreze capitalul în următorul deceniu. Astfel, taxa va fi direcționată către clienți. Acest lucru ar putea fi bun, deoarece, desigur, avem nevoie de taxe. Însă aceasta este o taxă bună? Așa cum a menționat anterior colegul meu, dl Schmidt, am încercat-o în Suedia, unde se numea taxa "cățeluș”. Era vorba mai mult sau mai puțin de aceeași taxă despre care discutăm acum și a fost un succes - pentru City of London! Motivul este că tranzacțiile cu acțiuni s-au mutat la Londra, iar tranzacțiile cu obligațiuni aproape că au dispărut. De aceea, mă surprinde puțin ceea ce s-a spus în cadrul dezbaterii. Diferența este între cei care doresc să știe care ar fi consecințele și cei care nu doresc să le cunoască - cei care doresc o evaluare a impactului și cei care nu o doresc. Să ne gândim dacă în prezent nu contribuim la fericirea primarului din Shanghai. Consider că în această privință, ar trebui să urmăm direcția PPE. Arlene McCarthy Dle președinte, aș dori să îi mulțumesc raportoarei noastre pentru acest raport și să îmi axez comentariile pe a răspunde solicitării publicului privind o taxă echitabilă asupra sectorului serviciilor financiare. Ar trebui să ne amintim că cetățenii au achitat deja contribuții pentru o operațiune masivă de salvare în valoare de 4,5 miliarde de euro de ajutor de stat pentru sectorul bancar - 9 500 de euro pentru fiecare bărbat, femeie și copil din UE - și, desigur, publicul plătește în continuare prin pierderea locurilor de muncă în timpul acestei crize financiare extreme. Acum, că acest sector realizează din nou profituri și oferă mari bonificații (de fapt, dle Hökmark, aceasta este modalitatea de recapitalizare - nu trebuie să se mai preocupe privind taxele; trebuie să elimine bonificațiile), este corect ca acest sector, ca și altele, să aducă o contribuție echitabilă. Întrebarea este: de ce resursele proprii ale UE, inclusiv elementul TVA, trebuie să fie suportate de familii și de contribuabili, în timp ce sectorul serviciilor financiare este scutit în mare parte de TVA? În timp ce Irlanda împrumută 85 de miliarde de euro pentru a-și soluționa criza economică, sprijinul său total pentru bănci este estimat la 725 de miliarde de euro. Cetățenii noștri cred, pe bună dreptate, că este timpul ca sectorul serviciilor financiare să contribuie în mod echitabil. Chiar și Mervyn King, guvernatorul Băncii Angliei, a spus în acest weekend că dacă nu adoptăm o reformă fundamentală a sectorului serviciilor financiare, ne îndreptăm către o altă criză bancară. Acest raport nu menționează cum ar trebui să introducem taxa pe tranzacțiile financiare sau care ar trebui să fie valoarea acesteia. Acum este clar că abia începem să examinăm probele în acest domeniu, iar un studiu arată că, chiar printr-o taxă minusculă numai pe tranzacțiile valutare s-ar putea strânge 26 de miliarde de dolari în întreaga lume. Sprijinim efectuarea unor studii suplimentare. Desigur, vă susținem, dle Šemeta, în demersul de a garanta că nu adoptăm modelul suedez eșuat, care nu este un exemplu bun de taxă pe tranzacțiile financiare. Însă, dle comisar, aș dori să vă spun că, înainte de a vedea rezultatele studiilor, sunt puțin dezamăgită că documentul dumneavoastră de consultare a exclus deja o taxă pe tranzacțiile financiare la nivelul UE. Dle comisar, aveți dreptate: să vedem dovezile înainte de a o respinge. Sunt dezamăgită că ați luat deja această decizie. Prin urmare, votul de mâine - și cu aceasta voi încheia - este în favoarea acestui raport și a principiului că serviciile financiare ar trebui să fie impozitate. Este vorba de un vot care susține cetățenii și faptul că ei nu trebuie să plătească în continuu pentru greșelile serviciilor financiare și ale sectorului bancar. Satu Hassi (FI) Dle președinte, îi mulțumesc raportoarei pentru munca sa excelentă. Aș fi dorit ca acest raport să acorde mai multă importanță finanțării măsurilor climatice internaționale, însă susțin cu fermitate și taxa pe tranzacțiile financiare. În ceea ce privește finanțarea măsurilor climatice, anul trecut, grupul de lucru înființat de Secretarul-General al ONU a propus o taxă pe carbon ca o opțiune pentru emisiile din transporturile internaționale. Acest lucru trebuie luat în serios în UE. În momentul elaborării pachetului climatic din 2008, am hotărât că, în cazul în care Organizația Maritimă Internațională nu instituie o schemă globală de controlare a emisiilor din transporturi până la sfârșitul acestui an, UE ar lua măsuri, ca în cazul traficului aerian. O taxă pe carbon pentru transporturile care sosesc în UE și pornesc din UE ar fi o măsură importantă la nivel mondial, deoarece ar afecta o treime din întregul transport internațional și le-ar oferi țărilor în curs de dezvoltare o sursă stabilă de fonduri pentru măsurile lor climatice. Antonio Cancian (IT) Dle președinte, dle comisar, doamnelor și domnilor, consider că subiectul de astăzi este fundamental, deoarece vizează nu numai tranzacțiile financiare, ci și un subiect important privind piața. Prin euroobligațiuni - trebuie să facem distincția între euroobligațiuni și obligațiuni pentru proiecte -, a venit timpul să dezvoltăm și să stimulăm economia noastră prin fondul numit obligațiune pentru proiect, mai ales infrastructurile transeuropene din sectoarele transportului, energiei și telecomunicațiilor, sprijinite de cercetare și inovare. Trebuie să conducem procesul în aceste domenii: aceasta este tema de bază de astăzi și, prin urmare, schimbarea de ritm. Când vorbim de metoda Uniunii, care este pe buzele tuturor, aceasta este o ocazie de a-i conferi substanță. Șomajul este adevărata problemă socială de astăzi; el este sarcina noastră de astăzi. Când percepem taxe, în întreaga lume sau numai în
{'language': 'ro'}