Formanden Jeg må indlede med en beklagelig meddelelse. Som De har set, er mødelisterne endnu ikke hængt op ved indgangen til salen. Der er tekniske problemer med den computer, som de bliver printet ud på, og jeg må desværre bede Dem skrive Dem på lidt senere - f.eks. i forbindelse med afstemningen til middag. Der er desværre ikke andet at gøre. (Tilråb fra hr. Ferber: Det er alt sammen næstformandens skyld!) Hr. Ferber, i sådanne tilfælde er det automatisk embedsmand Rømer her ved siden af mig, der har skylden! Godkendelse af protokollen fra foregående møde Formanden Protokollen fra mødet i går er omdelt. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt. Sacrédeus Hr. formand, jeg vil gerne meddele, at jeg var til stede her i går. Jeg ankom til Parlamentet i går klokken 18, men desværre skrev jeg mig ikke på tilstedeværelseslisten, fordi jeg var optaget af noget andet. Formanden Hr. Sacrédeus, vores tjenester vil finde ud af, hvordan man skal håndtere det. Van den Berg Hr. formand, i går talte jeg på vores gruppes vegne om dødsstraffen, og jeg sagde også ved den lejlighed, at der i vores øjne er en konflikt mellem Europas værdisæt og det værdisæt, som i øjeblikket er forbundet med dette emne i USA. Jeg sagde også, at dette er meget vigtigt, navnlig i forbindelse med hr. Bushs besøg i Europa i denne uge. Disse to elementer, konflikten mellem de to værdisæt og præsident Bushs holdning og besøget i Europa i denne uge, nævnes ikke i protokollen under dette punkt. Jeg vil gerne have dem optaget i protokollen. Formanden Også det har vi noteret. Posselt Hr. formand, jeg var inde på spørgetiden i går. Formanden - det står i protokollen - svarede mig, at der var indkommet for få spørgsmål til to kommissærer, som derfor var blevet slettet af talerlisten for spørgetiden. Jeg har undersøget det. Hr. Kinnock havde fået stillet et eneste spørgsmål. Han står fortsat på listen. Fru Schreyer havde fået stillet et spørgsmål af mig, hun står ikke på listen, selv om flere andre kolleger også havde stillet spørgsmål, som var rettet til fru Schreyer, f.eks. hr. Trakatellis. Der er altså noget, der ikke stemmer. Jeg vil bede Dem undersøge det og i morgen give mig et klart svar på, hvorfor spørgetiden er blevet afkortet. Formanden Hr. Posselt, det bliver undersøgt. (Protokollen godkendtes) Afstemning om anmodning om uopsættelighed Graefe zu Baringdorf Hr. formand, et flertal i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter stemte i aftes for anmodningen om uopsættelig forhandling. Ved at vedtage betænkningen i går aftes skabte vi mulighed for, at der kan stemmes om det i denne uge, hvis Parlamentet også stemmer for anmodningen om uopsættelig forhandling. (Uopsættelig forhandling vedtoges) Forslag til Rådets afgørelse om yderligere ekstraordinær finansiel hjælp til Kosovo (KOM(2001) 81 - C5-0138/2001 - 2001/0045(CNS)) Brok Hr. formand, Kommissionen og Rådet har annmodet om uopsættelig forhandling. Dette er en hastesag, så denne hjælp kan blive ydet hurtigt. Udvalget stemte allerede i aftes om betænkningen, så vi kan anbefale den uopsættelige forhandling. (Uopsættelig forhandling vedtoges) Forslag til Rådets afgørelse om makrofinansiel bistand til Forbundsrepublikken Jugoslavien (KOM(2001) 277 - C5-0231/2001 - 2001/0112 (CNS)) Brok Hr. formand, vi i Udenrigsudvalget - og jeg tror, det er i overensstemmelse med de rådgivende udvalg, Budgetudvalget og Industriudvalget - vil anbefale en afvisning. Dette er ikke meddelt i god tid. Teksterne har kun foreligget siden fredag. Der er tale om en førstegangsbevilling, og det er ikke helt klart, hvilke andre områder disse midler til dels skal tages fra. Derfor er der brug for en tilsvarende politisk afvejning. Vi vil imidlertid gerne samtidig erklære, at vi vil gøre, hvad vi kan, for at vi kan træffe en beslutning i salen i juli, og vi vil sørge for de nødvendige forberedelser. Derfor anbefaler vi at afvise anmodningen. (Uopsættelig forhandling forkastedes) Den Europæiske Fødevareautoritet Formanden Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0198/2001) af Whitehead for Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om de generelle principper og krav i fødevarelovgivning, om oprettelse af Myndigheden og om procedurer i fødevaresikkerhedsanliggender (KOM(2000) 716 - C5-0655/2000 - 2000/0286(COD)). Whitehead Hr. formand, dette er et vigtigt øjeblik for forbrugerbeskyttelsen i EU. Unionens institutioner har sammen udstukket principperne for fødevarelovgivningen i form af en ny myndighed, som kan sikre den mad, vi spiser, og den måde, hvorpå den produceres. De to ting er afhængige af hinanden. Til dem, der siger, at vi er gået for hurtigt frem, og at Kommissionen eller Rådet presser os til at gå for hurtigt frem under dette formandskab, vil jeg blot sige, at vi prøver at rette op på årtiers forsømmelser, hvor det varierede udbud af fødevarer og selvforsyningen på området var med til at skjule store katastrofer, lige fra BSE til dioxiner og nogle af de plager, vi oplever i dag. Det er Europa-Parlamentets klare opgave at justere og præcisere forslaget fra Kommissionen, det vil sige at fortælle borgere og interessenter, hvad vi helt nøjagtigt har tænkt os at gøre for at sikre alle led i fødekæden, uanset hvilket trin vi befinder os på, fra primære producenter til den endelige forbruger. Vi har alle en interesse i, hvad det er for fødevarer, der udbydes i Europa, hvordan de fremstilles, hvordan de tilberedes, og endelig hvordan de kontrolleres. Denne myndighed beskæftiger sig primært med fødevaresikkerhed. Derfor går vores udvalg kraftigt ind for, at den skifter navn. Vi mener, at det er nødvendigt, for der skal udstikkes klare, men også afgrænsede og målrettede retningslinjer for denne myndighed. De skal forholde sig til, hvad Myndigheden kan gøre inden for sit ansvarsområde og budget og ikke inden for alle de andre områder, som læsses over på den af personer, der ønsker, at den skal være ansvarlig for en række andre ting. Alt skal ses i dette perspektiv. Jeg vil gerne sige til nogle af mine kolleger i udvalget, som stemte for en række forskellige ændringsforslag med henblik på at få omdøbt Myndigheden, at de fremgår af den ændrede betænkning. Hvis De ønsker en egentlig henvisning til hygiejne eller ernæring eller til kvalitet eller vores forkærlighed for traditionelle fødevarer, som nogle af ændringsforslagene handler om, så er mit svar, at de findes i betænkningen. De er alle med i passende omfang. Men de er ikke med i navnet. De er ikke i sig selv denne nye myndigheds primære ansvarsområde. Jeg er mine kolleger i alle partierne i udvalget megen tak skyldig. Betænkningen blev vedtaget i Miljøudvalget med 40 stemmer mod nul, idet to undlod at stemme. Det store antal ændringsforslag, som stilles i dag i blokke, afspejler den grad af konsensus, vi nåede frem til. Her takker jeg også Kommissionen for dens hjælp, det svenske formandskab, som har ført dette igennem med beundringsværdig sans for prioritering, og først og fremmest min egen assistent, Michele Smyth, som har gjort en utrættelig indsats. Jeg vil gerne tage nogle af de fremtrædende emner op, som der stadig vil være uenighed om, og som nogle af ændringsforslagene bygger på. Skal medlemmerne af den nye myndighed udnævnes efter en procedure baseret på åbenhed og fortjeneste efter en fuld undersøgelsesproces, eller skal det ske på den gamle stille måde? Vi går til enhver tid ind for fortjeneste. Vi går ind for åbenhed. Vi går ind for gennemsigtighed. Medlemsstaterne skal spille en aktiv rolle i det rådgivende forum. Der behøver ikke at være tale om en situation, hvor medlemsstaterne skal anbringe deres flag ved hvert sæde i den nye myndighed. Vi mener ikke, at Myndigheden skal være ansvarlig for det nye system for hurtig varsling. Vi mener, at det endelige ansvar skal påhvile Kommissionen. Myndigheden bør finansieres udelukkende via budgettet, så Europa-Parlamentet kan være med i beslutningsprocessen. De afsatte 44 millioner euro er et forholdsvis lille beløb sammenlignet med andre europæiske agenturer. Det er kun en tredjedel af det budget, som det britiske fødevareagentur havde til rådighed, da det blev oprettet. Der er visse ændringsforslag, bl.a. fra Budgetudvalget, som jeg støtter, og som går ud på, at vi selv skal tage os af den præcise finansiering af dette agentur. Til sidst vil jeg sige noget om den nye myndigheds placering. Nogle ønsker, at det skal besluttes ved en fælles beslutningsprocedure med Parlamentet. Andre mener, at det udelukkende skal besluttes af Rådet efter forslag fra Kommissionen og med Europa-Parlamentets samtykke. Min egen holdning er, at vi bør have en fri afstemning om dette, for efter min mening har de medlemmer, som ønsker den fælles beslutningsprocedure, ret til at stemme om det. Jeg er dog stadig skeptisk. Jeg mener, at vi skal følge den traditionelle fremgangsmåde, i hvert fald på dette punkt. Jeg anbefaler Parlamentet at stemme for denne betænkning. Den kommer på det helt rigtige tidspunkt. Jeg håber, at Parlamentet vil stemme for den. Gebhardt Hr. formand, hr. kommissær, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed er af grundlæggende betydning for Europas borgere. Det har vi givet hinanden ret i gentagne gange gennem flere måneder, og vi tilføjer, at borgerne efter de mange skandaler langt om længe igen skal kunne have tillid til det daglige brød, uanset hvem der leverer det. Hver dag, hvor denne nye myndighed ikke arbejder i fødevaresikkerhedens tjeneste, er en tabt dag for sundheden for EU's borgere. Derfor må vi skynde os med forberedelserne. Vi må sørge for, at Fødevaremyndigheden kan komme i gang i starten af det nye år. At sagen haster, må imidlertid ikke gå ud over kvaliteten i lovgivningsarbejdet. Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed har brug for et stabilt retligt fundament, så den ikke bliver kastebold for tilfældige interesser allerede i startfasen. Derfor beder jeg Dem, kære kolleger, om i morgen ved afstemningen at følge anbefalingen fra Udvalget om Retlige Anliggender og Det Indre Marked og overlade hele forordningen til den fælles beslutningsprocedure. Idéen med kun at høre Europa-Parlamentet netop omkring placeringen af Myndigheden er dårligt håndværk. Det er i øvrigt endnu et bevis på ønsket om at sjakre mellem interessenter med meget forskellige motiver, som kun kan skade vores Fødevaremyndighed. Jeg beder Dem altså slå en streg i regningen for kommissionsformand Prodi, som allerede via pressen har fortalt os, at han ville give Fødevaremyndigheden til Luxembourg som kompensation for andre EU-skriveborde. Jeg beder Dem stemme for ændringsforslag 215, som sørger for et fælles retsgrundlag og for at udelukke begærlighed, som ikke kommer sagen ved. Kuckelkorn Hr. formand, kære kolleger, min gruppe har stillet et ændringsforslag i salen, hvor det konstateres, at oprettelsen af Myndigheden er en uforudset udgift. Desuden konstaterer vi, at finansieringen ikke kan ske uden en revision af det finansielle overslag eller en reduktion af andre opgaver i udgiftsområde 3. Ændringsforslaget stammer fra Budgetudvalget. Det er vigtigt for os at sende et signal - det, vi foretager os, skal også kunne finansieres. Desværre har Miljøudvalget valgt at se bort fra flere af ændringsforslagene. For det første det klassiske forslag, som Budgetudvalget stiller igen og igen, om at optage en begrundelse, hvor det præciseres, at især gennemsigtighed og kontrol og budgetprocedurens gyldighed skal overholdes. Her er der i mange agenturer stadig en del, der halter. Desuden har Miljøudvalget besluttet, at Myndigheden alene skal finansieres af det almindelige budget. Man vil holde Myndigheden uafhængig. Argumentationen er sikkert ædel nok, men den er virkelighedsfjern. For vi har agenturer, f.eks. lægemiddelagenturet og normeringsagenturet, som finansieres med bidrag, og man kan ikke påstå, at de skulle være infiltreret. I Budgetudvalget fandt vi imidlertid forslaget om efter tre år at undersøge, om det er muligt og tilrådeligt at indføre gebyrer, meget fornuftigt. Dermed beslutter man jo ikke at indføre gebyrer. Her er det også gået tabt, at bidragene til medarbejdernes pensioner indsættes på indtægtssiden i Kommissionens budget. Man har heller ikke overtaget det ændringsforslag, som forudsætter en økonomisk deltagelse fra medlemsstatens side eller interesser i ejendommene. Og Myndigheden skal fremlægge et budget hvert år. Ayuso González Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil indlede med oprigtigt at lykønske ordføreren, hr. Whitehead, med denne betænkning, som ikke har været let, og hr. Bowis, som har udført et stort forudgående arbejde med betænkningen om hvidbogen. Betænkningen var, ud over det store antal ændringsforslag, ikke let, fordi Kommissionens forslag, selv om det er et godt udgangsdokument fyldt med gode intentioner, efter min mening lider af en forfejlet strategi og temmelig mange uklarheder. I artikel 5 f.eks. burde målsætningerne med fødevarelovgivningen have været klart defineret og begrænset til beskyttelse af folkesundheden og forbrugerne og fødevaresikkerhed i hele fødekæden, uden at den frie bevægelighed for fødevarer i Fællesskabet blev indskrænket, og sikring af den europæiske fødevareindustris konkurrenceevne på de internationale markeder. De øvrige målsætninger, som beskyttelsen af miljøet og dyrs og planters beskyttelse og velfærd, er alle meget prisværdige, hr. kommissær, men hvis de ikke har indflydelse på fødevaresikkerheden, er der allerede andre bestemmelser, som drejer sig om eller kan dreje sig om det. F.eks. har vi netop haft uopsættelig afstemning om svins velfærd med det ene formål at forøge det svenske formandskabs lovgivningsinitiativer. Myndighedens opgave bør være centreret om risikovurdering og videnskabelig rådgivning, og det er slet ikke nogen let opgave. Hr. kommissær, De har ved flere lejligheder sagt, at det nye varslingsnet er en del af krisestyringen, og at det vil høre ind under Kommissionens ansvarsområde. I sit forslag argumenterer Kommissionen imidlertid for, at dette ansvar skal pålægges Myndigheden i betragtning 35, artikel 21, stk. 2, artikel 22, litra h), artikel 34 og artikel 49. Risikovurderingen bør være videnskabelig og uafhængig. Det er den fremtidige Fødevaremyndigheds egentlige opgave, og det glæder mig, at dens videnskabelige udtalelser i ændringsforslag 123 får fortrinsret. Det er eksperterne, der bør formidle oplysninger om risici, for urigtige oplysninger kan skabe uro i befolkningen, som det allerede er sket, og forårsage store tab og økonomiske katastrofer for fødevaresektorerne i hele EU. Endelig håber jeg, at den fremtidige beslutning om Fødevaremyndighedens hjemsted kommer efter en seriøs debat mellem vores institutioner og træffes i henhold til proceduren med fælles beslutningstagning. Folias Hr. kommissær, hr. formand, mine damer og herrer, forhandlingen om forslag til Kommissionens forordning giver os anledning til at nævne, at vi inden for få år for tredje gang bliver vidner til et voldsomt brud på det indre markeds fundament. Tre gange har vi set forbrugernes tillid til fødevaresikkerheden gå i stumper og stykker, og det er en yderst relevant forhandling, vi fører, og det er en yderst rammende beslutning at skride til oprettelsen af en fødevaresikkerhedsautoritet. Da vi havde de tre på hinanden følgende meget alvorlige tilfælde, kunne vi ikke blot registrere forbrugernes mistillid, men også ændringerne i deres forbrugsmønster og ødelæggelsen af mange virksomheder, der pludseligt befandt sig uden for markedet, uden at de nogensinde havde forestillet sig det, samt tabet af mange tusinder arbejdspladser, som folk uforskyldt mistede. Det var altså ikke kun budgetterne, der blev udsat for en økonomisk katastrofe, da de skulle tackle destruktionen af produkter og dyr, der var også de sociale omkostninger, som vi bør behandle yderst hurtigt og seriøst. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige, at det er nødvendigt, at vi i fødevarelovgivningen tager hensyn til de traditionelle produkters særlige karakter, som er karakteristiske i visse regioner og steder i Europa, og som udgør en del af vores kultur. Endelig skal man helt tydeligt anerkende de små og mellemstore virksomheders rolle i denne sektor, da det jo er dem, der både producerer varer af høj kvalitet og skaber arbejdspladser. Pesälä Hr. formand, kære kommissær, den foreliggende lovgivning om fødevaresikkerhed er en yderst vigtig sag for landbrugssektoren. Den vil på langt sigt løse de selvstændiges arbejdsforhold og på den måde skabe et fundament for hele landbrugssektoren. På mit udvalgs vegne takker jeg varmt hr. Whitehead for styring af udarbejdelsesprocessen på en så hensigtsmæssig måde, at vi andre ordførere fik lejlighed til at deltage i processen. Og jeg takker Dem specielt for, at De har taget hensyn til Landbrugsudvalgets ændringsforslag, jeg ville sige med fuld dækning og ekspertise, endda med forbedring af formuleringer af enkelte ændringsforslag. De har udført et stort arbejde. Jeg vil dog gøre opmærksom på én ting. Til bestyrelsen for Fødevaremyndigheden foreslår De 12 medlemmer, hvoraf to skal være repræsentanter for fødevareindustrien. I overensstemmelse med udvalgets ønske foreslår jeg en lille rettelse til denne formulering, således at den ene repræsentant skal komme fra primærproduktionen. Ændringsforslag 208 gælder dette aspekt. Uden at gå længere ind i de talrige og måske også teknisk betonede detaljer foreslået af udvalget takker jeg Dem, hr. Whitehead. Jeg håber også, at dette lovforslag bliver hurtigt vedtaget og gennemført. Én del af det gælder iværksættelse af et fødevareagentur. Det kan vi ikke trække i langdrag, vil skal finde en hurtig løsning på etableringen af fødevareagenturet ved Det Europæiske Råd i Göteborg også for at bevare troværdigheden over for borgerne. Hudghton Hr. formand, på vegne af Fiskeriudvalget går jeg helhjertet ind for forslaget. Jeg vil dog understrege, at det er bydende nødvendigt, at der tages hensyn til de særlige forhold, der gør sig gældende for fiskeri- og landbrugssektorerne. Disse sektorer giver anledning til helt andre spørgsmål end den generelle fødevareindustri, og udfordringerne som følge af den seneste tids problemer inden for fiskerierhvervet, bl.a. infektiøs lakseanæmi, amnesifremkaldende skaldyrsforgiftning og dioxiner, kræver industrispecifikke indgreb. Desuden skal der tages tilstrækkeligt hensyn til de særlige behov i randområderne, f.eks. i Skotland og andre fiskerinationer, som modtager fiskeristøtte. Derfor støttede Fiskeriudvalget mit ændringsforslag om indførelse af en ny betragtning om sporbarhed. Fiskeriet har i sagens natur betydning for sporbarheden. Der er mange potentielle vanskeligheder, som Kommissionen skal sørge for bliver løst, samtidig med at man tager højde for forskellige fangstmetoder, hvor fiskene fanges, hvor de landes, samt problemer i forbindelse med sortfisk. Jeg mente desuden, at det var vigtigt, at sammensætningen af bestyrelsen sikrer en ligelig fordeling af ekspertise, som dækker alle de relevante sektorer inden for fødevareproduktion og -distribution samt foderstoffer og navnlig fiskeri. Det er beklageligt, at ingen af disse prioriteringer vandt genklang i det ansvarlige udvalg. Jeg opfordrer kraftigt kommissæren til at tage dem i betragtning. Bemærk venligst, at jeg ikke foreslår en udvidelse af bestyrelsen, eller at udnævnelsesmetoden ændres, men blot, at den relevante ekspertise skal være til stede. Jeg bifalder derimod de ændringsforslag, som følger kernen i min holdning, om en ny definition af fødevarer, som er uegnet til menneskeføde, og kontaminerede fødevarer i ændringsforslag 43 og 44, da de ligger mere på linje med den politik, Kommissionen har fulgt siden udbruddet af infektiøs lakseanæmi. Endelig gik Fiskeriudvalget ind for ændringsforslag 35 og 51, som tager højde for de specielle behov inden for fiskeopdræt, og navnlig de ændringsforslag, der er rettet mod bekymringerne for udvikling af genetisk modificerede fisk, for at forhindre, at de så at sige kommer ind i fødekæden ad bagdøren, nemlig via import fra tredjelande. Jeg opfordrer derfor Parlamentet til at støtte disse ændringsforslag. Bowis Hr. formand, der er to hovedårsager til at gribe ind på dette område. For det første er vi indbyrdes afhængige, når det gælder føde- og drikkevaresikkerhed. Der er et indre marked for fødevarer, og fødevaresikkerhed er et spørgsmål om folkesundhed. De enkelte lande kan ikke sende deres fødevare- og landbrugspoliti ud for at tage stikprøver af korn, kvæg og vin i hvert andet land. Vi må have fælles standarder, som opretholdes i kraft af ensartede niveauer for kontrol, vurdering og håndhævelse. For det andet har offentligheden mistet tilliden til de gamle nationale og europæiske fødevaresikkerhedssystemer efter skandalerne og kriserne i forbindelse med olivenolie, vin, mineralvand, oksekød, æg, fjerkræ, mælk, e-coli, listeria, salmonella, dioxiner, hormoner og genetisk modificerede fødevarer - jeg kunne blive ved. Offentligheden ønsker at blive forsikret om, at den lange vej fra jord til bord er så sikker, som man med rimelighed kan forvente. De ønsker en sikkerhedskontrol, som hverken foregår bag Kommissionens lukkede døre eller plettes af producenters eller andre gruppers interesser. Så ligesom da jeg i min betænkning på hvidbogsstadiet krævede et videnskabeligt system med fokus på sikkerheden, siger vi på tværs af alle partier i Parlamentet: Sørg for, at Fødevaresikkerhedsmyndigheden er slank, gennemsigtig, uafhængig og dedikeret til risikovurdering af fødevaresikkerheden og til anbefalinger af, hvilke foranstaltninger der eventuelt skal træffes. Lad Dem ikke distrahere af spørgsmål om sunde spisevaner eller sammenlignelig kost, hvor vigtige de end måtte være for det sundhedsfremmende arbejde. Lad ordet sikkerhed indgå i Myndighedens navn for at sende et klart signal om dens formål og metodik. Vær uafhængig af de enkelte medlemsstater og af Kommissionen, det vil sige, undgå en bestyrelse, som skal have et medlem fra hvert medlemsland. Hold antallet på 12. Placer ikke Myndigheden i en bygning eller et hjemsted, som er tæt forbundet med EU's institutioner. Udnævn bestyrelsesformanden efter en åben udvælgelse og høring i Parlamentet. Stå til regnskab over for Parlamentet en gang om året for udøvelsen af Myndighedens ansvarsområde. Udgiv straks eventuelle minoritetskonklusioner i bestyrelsen om eventuelle risikovurderinger, og lad bestyrelsesmøderne være åbne for offentligheden. Tilknyt medlemsstaternes fødevaresikkerhedsinstanser til Myndigheden i form af et rådgivende udvalg bestående af disse instansers nationale direktører. Jeg anbefaler denne betænkning, og jeg roser ordføreren for veludført arbejde, ikke mindst på grund af samarbejdet på tværs af partier og landegrænser og den løbende diskussion. Som følge heraf kan vi støtte næsten alle udvalgets ændringsforslag, som alle stort set vil blive en del af betænkningen. Til Kommissionen og Rådet vil jeg sige følgende: Bemærk, hvordan Parlamentet står sammen i disse spørgsmål, og samarbejd med os i et partnerskab til gavn for de europæiske forbrugere i alle medlemsstaterne. Olsson Hr. formand, først og fremmest vil jeg gratulere hr. Whitehead, der har udført et særdeles godt stykke arbejde. Jeg vil desuden gerne understrege enigheden i Miljøudvalget. Vi ved, at fødevarekriserne i EU har medført, at mennesker er blevet utrygge ved maden. Det har også ført til, at vi fokuserer på fødevare- og landbrugspolitikken. Nu gælder det om, at vi hurtigt kommer i gang med dette nye system - det er kolossalt vigtigt. Hvis vi har åbne grænser, hvilket vi skal have i Unionen, og et frit flow af varer, er det naturligvis vigtigt, at også fødevarer kan have et frit flow. Det må dog ikke indebære, at også sygdomme og dårlige sundhedstilstande florerer. Et fælles system må naturligvis ikke indebære, at regionalt produceret mad ikke er tilladt. Hvis vi ser på hele rækken af foranstaltninger, vil bl.a. videnskabelig rådgivning, risikovurdering, risikohåndtering og kontrol - inklusive kontrol af kontrollørerne i medlemslandene - være påkrævet. Måske vil det i fremtiden også blive nødvendigt med sanktioner. Denne nye myndighed vil ikke kunne gøre alt dette, men den giver frem for alt en ny, øget styrke med hensyn til den videnskabelige rådgivning og risikovurderingen. Vi har allerede et Food and Veterinary Office i Dublin, og det spiller en vigtig rolle i forbindelse med risikohåndtering og kontrol. Nu er det vigtigt at få startet et samarbejde mellem disse to myndigheder. Jeg tror ikke, at EU i sidste ende kommer uden om at etablere et sanktionssystem på EU-niveau. Det er dog kun Kommissionen, der kan påtage sig det. Det er vigtigt, at vi fortsætter arbejdet, så vi kan blive endnu mere effektive. Dette er et særdeles vigtigt skridt, som vi hurtigt skal tage for at få mere sikre fødevarer. Derefter må vi imidlertid ikke glemme denne sag, vi må gå videre og gøre systemet endnu bedre i fremtiden. Staes Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, denne betænkning udgør en vigtig fase i den lovgivningsproces, som skal skabe en løsning på de mange kriser, som forbrugerne har måttet gennemgå i de seneste årtier. Det er lykkedes Phillip Whitehead på en mesterlig måde at forene de mange opfattelser, som findes i Parlamentet om oprettelsen af en Fødevaresikkerhedsmyndighed, i en afbalanceret betænkning. Det takker jeg ham for, og jeg takker ham også for hans vilje til at lytte og hans konstruktive holdning. Betænkningen er opbygget omkring en hel række nøgleord. For det første sikkerhed. Titlen skærpes ved, at den ændres fra Den Europæiske Fødevaremyndighed til Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed. Dermed tilkendegives det med det samme, hvilken central opgave denne nye institution får. For det andet kvalitet. Der lægges vægt på en mere kvalitativ fødevareproduktion. Ikke kvantiteten, men kvaliteten stilles for fremtiden centralt. For det tredje opretholdelse af fødevarernes kulturelle mangfoldighed i EU. Den typiske og traditionelle produktion må ikke blive offer for den europæiske lovgivning. For det fjerde produkters sporbarhed og gennemsigtighed og producenters stadig større ansvar. For det femte uafhængighed. Det betyder, at finansieringen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed kun må ske med EU-midler. For det sjette skal forsigtighedsprincippet gælde for enhver mærkbar risiko. Kære kolleger, Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed bliver ikke nogen mastodont, men giver os forhåbentlig snart ordentlig og pålidelig videnskabelig rådgivning. Med hensyn til bestyrelsen anmoder min gruppe imidlertid indtrængende om, at en lille udvidelse fra 12 til 16 medlemmer gøres mulig. For vi synes, at de primære producenter, landmænd og fiskere, skal være bedre repræsenteret i bestyrelsen. Min gruppe støtter endelig også den holdning, at Kommissionen skal have det øverste ansvar for systemet for hurtig varsling. Politisk ansvar kan jo aldrig skydes over på andre, og det er desværre sket alt for ofte i de seneste år, både i EU og i medlemsstaterne. Fiebiger Hr. formand, det må hilses velkomment, at der i den senere tid, når der i den offentlige diskussion berettes om BSE og MKS, især er tale om videnskabelige resultater og kendsgerninger. Især BSE-sagen har vist, hvor vigtigt det er at støtte sig til uafhængig ressourceforskning, som sigter mod at høste ny viden på langt sigt. Med al den kompleksitet, som forslaget om at oprette en Fødevaremyndighed indeholder, er det på dette sted, man har sparet mest på idérigdommen. Jeg er overbevist om, at valget mellem de mange rigtige forslag om Myndighedens opgaver kun kan træffes i overensstemmelse med de nationale institutioners aktuelle forskningsresultater. Den eksisterende fødevarelovgivning er kompliceret i forvejen, og det bliver sikkert ikke bedre, hvis den kun bliver forfinet af jurister. Derfor går jeg ind for, at der i budgettet afsættes de nødvendige midler på grundlag af en videnskabelig planlægning. Vi har et godt udgangspunkt for forslaget om at oprette en myndighed, fordi landmændenes organisationer og deres repræsentanter i fødevarebrancen er positivt indstillede. De går ind for at oprette Myndigheden, hvilket uden tvivl kan være en god begyndelse. De mennesker, som har med nyttedyr og de deraf fremstillede fødevarer at gøre, har brug for en lobby, som i takt med den fortsatte globalisering af fødevaremarkederne kan præsentere produktionen positivt, og som især beskytter den mod fejlgreb. Opfyldelse af disse store samfundsmæssige forventninger er derfor et afgørende element for, om ordningen får succes eller ej. Forbruget af kød og kødprodukter stiger langsomt, og priserne udvikler sig i forhold til omkostningerne. Forbrugerne kræver fyldestgørende information om forarbejdningen og den sundhedsmæssige værdi af kød og kødprodukter. Også jeg ser her et stort behov for handling, da mange allerede igen sidder fast i en ren vare-penge-politik foran køledisken. Kød kommer til at spille en stor rolle fremover. Det synes jeg er godt. Den traditionelle planlægning i køkkenet med posen med fødevarer i form af frugt, grøntsager og kød indeholder sundhedsmæssige indholdsstoffer i store mængder i forhold til de funktionelle fødevarer. Men hvad må sunde fødevarer koste? Hippokrates krævede for 2.000 år siden: "Lad din kost være din medicin, og din medicin være din kost". Efter min mening har han ret den dag i dag, og jeg besvarer spørgsmålet med et krav om sammenhæng mellem pris og kvalitet. Økologi og etik er spørgsmål, som spiller en voksende rolle i forbindelse med fremstilling af fødevarer. De skal afklares eksakt i forbindelse med udførelsen af Fødevaremyndighedens opgaver. Hyland Hr. formand, i forbindelse med BSE, dioxiner og sikkerheden af genetisk modificerede fødevarer har Parlamentet været årvågent og lydhørt over for forbrugernes bekymringer. Jeg komplimenterer derfor kommissær Byrne, som er ansvarlig for dette særlige område, og kommissær Fischler og endelig hr. Whitehead for hans grundighed i arbejdet med denne betænkning. Offentliggørelsen af Kommissionens hvidbog om fødevaresikkerhed og forslaget om oprettelse af en Europæisk Fødevaremyndighed indvarsler en ny æra for fødevareproduktionen. Fra nu af vil hvert led i fødekæden blive en integreret del af produktionsprocessen. Slutresultatet bør fjerne enhver tvivl om kvaliteten og sikkerheden af alle fødevareprodukter og give forbrugerne den sikkerhed, som de har ønsket, og som de har krav på. Europa har en hastigt voksende fødevaresektor. Værdiforøgelsen af grundlæggende landbrugsprodukter foregår ved at give forbrugerne et bredt udbud af kvalitetsfødevarer. Ny forskning på dette område vil bidrage betydeligt til den fremtidige udvikling. Efterhånden som beskæftigelsen i forarbejdningssektoren vokser, står denne velkomne udvikling i skarp kontrast til den store nedgang i familiebedrifterne og de unges manglende tilbøjelighed til at vælge landbrug som deres levevej. De mener måske ikke, at det er relevant for denne forhandling, men jeg vil gerne sige, at medmindre vi kan sikre ensretningen, levedygtigheden og lønsomheden af den europæiske fødevaresektors produktionsgrundlag, kan vi sandsynligvis ikke nå op på det niveau, vi ønsker. I denne sammenhæng tages landmændenes enestående rolle som garanter for fødevaresikkerhed og -kvalitet alt for ofte for givet. For at opnå fødevaresikkerhed skal hele fødekæden være fejlfri og tilsynet med den omfattende. Jeg er helt enig i, at fødevarer skal kunne spores hele vejen tilbage gennem alle led i fødekæden - fra jord til bord. Sammenfattende vil jeg sige, at i vores iver efter at sikre forbrugernes interesser - hvilket er vores hovedformål - må vi ikke glemme at sikre landbrugets mulighed for at udnytte fremskridtene inden for moderne teknologi. Blokland Hr. formand, fødevarer fra EU hører til verdens sikreste. De seneste fødevarekriser har imidlertid ført til, at de europæiske forbrugere mister tilliden til fødevarerne. Hensigten med oprettelsen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed er først og fremmest at genvinde tilliden. I Nederlandene forbruges der i øjeblikket næsten lige så meget kød som inden de nævnte kriser, mens Tyskland og Frankrig stadig kæmper med et meget lavere kødforbrug. På den ene side er det hermed tydeligt, at der ikke findes europæiske forbrugere. På den anden side kan vi heraf konkludere, at forbrugernes tillid er mere afhængig af folkekarakteren end af oprettelsen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed. Kampen om hjemstedet, som adskillige medlemsstater gerne ville have, får mig til at formode, at det først og fremmest drejer sig om prestige. Her er det ikke tydeligt for mig, hvilken betydning kriteriet "tradition inden for fødevaresikkerhed" vil få. Risikoen for, at Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed bliver en narresut for forbrugerne, er ikke teoretisk, mens der ikke er nogen videnskabelig merværdi i forhold til de nationale fødevaresikkerhedsinstanser. Derfor er det af overordentlig stor betydning, at der knyttes en forbindelse mellem fødevareproduktion og fødevaresikkerhed. Problemet findes i fødevareproduktionen, så det er også der, vi skal søge løsningen. Konsekvensen vil være, at der skal vendes op og ned på den europæiske landbrugspolitik. Der skal komme en landbrugspolitik, hvor foderprodukter dyrkes tæt på slagtekvæget, således at foderprodukter og dyr ikke transporteres over lange afstande. Samtidig reduceres smittefaren. En sådan politik er i overensstemmelse med forsigtighedsprincippet og nærhedsprincippet. Desuden er der tale om integration, i betragtning af at denne politik bl.a. har en positiv virkning på miljøets tilstand og på dyrenes velfærd. Et beslægtet problem, som vi bør prioritere, er eksporten af fødevarer med lavere standarder end dem, der gælder i EU. I praksis er det i lande uden for EU ofte således, at man ikke kan tillade sig den luksus at stræbe efter de mest sikre fødevarer. Selvfølgelig bør vi ikke uden videre eksportere fødevarer, som ikke opfylder vores sikkerhedsstandarder, til disse lande. I de tilfælde, hvor eksport øger fødevaresikkerheden i disse lande, bør denne eksport imidlertid tillades. Det bedste er naturligvis, at fødevareforsyningen både i EU og i tredjelandene finder sted på landenes egne områder. Kun i de tilfælde, hvor dette virkelig ikke er muligt, kunne supplerende handel finde sted. I den skitserede politik er det ikke nødvendigt at destruere store partier, i betragtning af at smittefaren er meget mindre uden international transport. Inden for disse rammer kan anvendelsen af egne foderprodukter på bedriften tillades. Et forbud ville nemlig betyde destruktion af mange anvendelige fødevarer, selv om der ikke eller næppe er tale om en nedsættelse af risikoen. Jeg er enig i forslaget fra Miljøudvalget om, at risikovurderingen er en opgave for Fødevaresikkerhedsmyndigheden. Den politiske omsætning til risikostyring hører hjemme i de europæiske institutioner. Medlemsstaterne bør sørge for, at systemet for hurtig varsling fungerer ordentligt, og at Kommissionen orienteres i tide. På disse betingelser er det derfor ikke nødvendigt, at alle medlemsstater er repræsenteret i Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndigheds bestyrelse. Der oprettes ikke blot en Fødevaresikkerhedsmyndighed, men der fastlægges også meget drastiske foranstaltninger i lovgivningen. Efter min opfattelse er udarbejdelsen af ny lovgivning ikke den rette reaktion på manglende overholdelse af eksisterende lovgivning. Indførelsen af uafhængige inspektionstjenester i medlemsstaterne, som håndhæver loven på stedet, bør derfor prioriteres. Og på grundlag af pålidelige myndigheder kan alle forbrugere få tillid til de europæiske fødevarer. Cappato Hr. formand, jeg lykønsker ordføreren med det arbejde, han har udført, men jeg vil alligevel stille spørgsmål ved den metode, hvor man, hver gang der opstår et problem, reagerer ved at oprette et agentur eller et organ, der kan behandle eller løse dette problem. Dette er desværre den gyldne regel, der får bureaukratierne til at opstå og udvikle sig. Vi håber naturligvis, at det ikke bliver tilfældet med dette agentur for fødevaresikkerhed, men vi skal træffe alle de nødvendige foranstaltninger og sikkerhedsregler, eftersom det lige præcis er den mekanisme, der som regel viser sig i EU. Vi er klar over, at der er nogle meget store politiske problemer med fødevaresikkerheden i EU, og det er problemer, som har været synlige for os alle, navnlig - men ikke kun - under BSE-krisen. Disse politiske problemer kræver nogle politiske løsninger, hvor man har mulighed for at gribe ind, og hvor der tages højde for magtfordelingen mellem EU og medlemsstaterne. Og disse politiske løsninger bliver ikke overflødige af, at der oprettes et agentur, som skal komme med disse løsninger. Når det er sagt, skal vi derfor med den beslutning, vi træffer nu, i det mindste sørge for, at agenturet kan arbejde ordentligt, og for at det kan arbejde ordentligt, tror jeg - det er der allerede andre kolleger, der har sagt - at dets formål skal være meget klart og nøje defineret, nemlig fødevaresikkerhed. Efter min mening er det ikke så fornuftigt - og her tænker jeg på det, nogle af vores kolleger sagde - at overveje også at lade agenturets formål og arbejdsområde omfatte miljøspørgsmålene og spørgsmålene om fødevaretraditioner. Disse spørgsmål bør markedet og medlemsstaterne nemlig tage sig af. Jeg er af den opfattelse, at agenturet først og fremmest skal tage sig af spørgsmålet om fødevaresikkerhed og de videnskabelige udtalelser, og det er ikke for at undgå modstridende videnskabelige udtalelser - sådan som der står i betænkningen - men tværtimod for at få alle de forskellige videnskabelige udtalelser frem i lyset og for at gøre det muligt - måske også for de demokratiske forsamlinger - at overveje, sammenligne og drøfte de resultater, som videnskaben kommer med. Det ville således være hensigtsmæssigt at forbedre Parlamentets indflydelse og indgrebsmuligheder med hensyn til bestyrelsesmedlemmerne og selve beslutningerne om agenturet, både nu og når agenturet er blevet oprettet. Jeg har en bemærkning til et af betænkningens ændringsforslag, som har følgende ordlyd: "for at fremme respekt for EU's lovgivning bør den kun placeres i et land, der befinder sig blandt den øverste halvdel af medlemsstaterne, for så vidt angår færrest verserende traktatsbrudssager ved De Europæiske Fællesskabers Domstol." Her er der efter min mening tale om en virkelig fejltagelse, og det er også en fundamental fejlfortolkning af traktaterne. Der eksisterer nogle bestemmelser med det formål at kontrollere medlemsstaternes overholdelse af EU-lovgivningen og pålægge dem sanktioner, såfremt den ikke overholdes. At bruge placeringen af agenturers hjemsted som en handelsvare, så de "dygtige" lande får flere agenturer end de "dårlige" lande, der har mange verserende sager ved Domstolen, er efter min mening et virkeligt misbrug af traktaterne og EU-lovgivningen. Agenturets hjemsted burde fastlægges ud fra kriterier, der vedrører dets aktiviteter - hvilket vil sige, om der er en rodfæstet landbrugs- og fødevarekultur i det område, hvor hjemstedet placeres - og ud fra dets videnskabelige kompetence på fødevareområdet. En generel tildeling af agenturers hjemsteder som en præmie til den ene eller den anden medlemsstat er en farlig mekanisme, som binder agenturerne til medlemsstaterne og mindsker deres uafhængighed, og det er ikke mindst en forkert måde at bruge EU-lovgivningen på. Souchet Hr. formand, forslaget om at skabe en Europæisk Fødevaremyndighed er direkte udsprunget af de meget alvorlige svigt, som er sket i Kommissionens behandling af kogalskabssagen. Det er hvidbogen om fødevaresikkerhed, der indeholder forslag om at skabe den instans, som vi forhandler om i dag. Whitehead-betænkningen har den fortjeneste, at den sætter fingeren på en række tvetydigheder i forslaget til forordning, men uden altid at foreslå, hvordan problemerne kan afhjælpes. Ordføreren understreger med rette behovet for at trække nogle meget skarpe grænser mellem Den Europæiske Fødevaremyndigheds rolle som rådgiver og afgiver af udtalelser og rollen som ansvarlig for risikostyringen, som i henhold til ordføreren er medlemsstaternes og Kommissionens ansvar. Systemet for hurtig varsling skal altså ikke placeres under Myndighedens ansvar. Og hvorfor har man udskiftet ordet "agentur" med "myndighed", der øger forvirringen og synes at henvise til, at dette organ er en udøvende myndighed, hvilket ikke skal være tilfældet? Betænkningen understreger ligeledes med rette behovet for et netværkssamarbejde mellem Den Europæiske Fødevaremyndighed og medlemsstaternes agenturer, men betænkningen nævner ikke et ord om, hvordan dette tætte samarbejde skal iværksættes. Hvordan fungerer det rådgivende forum, der i princippet skal være vores samarbejdsredskab? Der er ikke skrevet noget specifikt om dette centrale emne. Vi råder faktisk på nationalt plan over anseelige videnskabelige kompetencer inden for fødevaresikkerhed, hvad enten man f.eks. henviser til det britiske eller det franske FSA. Vi må for enhver pris undgå at opbygge en konkurrerende eller overflødisk europæisk struktur i forhold til de nationale organer, der skal fortsætte med at indsende de vurderingsoplysninger, som giver det europæiske agentur mulighed for at spille rollen som koordinator, idet det på ingen måde er tildelt højere myndighed end de nationale agenturer. Endelig er jeg også, med hensyn til nødvendigheden af en aktiv indsats for at skabe kohærens mellem de høje europæiske standarder, som det er blevet foreslået, og de eksisterende internationale standarder, hvilket kun har været genstand for en meget overfladisk behandling i betænkningen, ked af, at Parlamentet ikke reelt har uddybet dette vigtige emne, således at vi kan undgå, at vores initiativer straffer de europæiske producenter. Oomen-Ruijten Hr. formand, forslagene fra Kommissionen om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed er en direkte og længe ventet reaktion på de fødevarekriser, som Europa har oplevet i de seneste år. Det er tydeligt, at denne forhandling er meget vigtig for de europæiske borgere. De europæiske forbrugeres tillid til fødevaresikkerheden skal jo genvindes, og oprettelsen af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsmyndighed er det første store skridt mod genvinding af tilliden. Hr. formand, jeg kalder forslagene "længe ventede". Det er jo næsten to år siden, at kommissionsformand Prodi ved sin tiltræden bebudede, at han ville prioritere genvindingen af forbrugernes tillid til fødevaresikkerheden meget højt. Først nu, i juni 2001, har vi i Parlamentet lejlighed til at udtale os om planerne. Jeg håber, at Fødevaresikkerhedsmyndigheden alligevel kan påbegynde sit arbejde i begyndelsen af næste år. Hjemstedet for Fødevaresikkerhedsmyndigheden er for øvrigt endnu ikke fastlagt. Jeg forventer, at Europa-Parlamentet på ny vil bekræfte mit ændringsforslag herom. At der går så lang tid mellem den lovgivningsmæssige behandling og den oprindelige forelæggelse af forslagene, skyldes ikke vores ordfører i dag, hr. Whitehead, ej heller den daværende ordfører, hr. Bowis. De har begge udført deres opgave på en fortræffelig måde. Nu har jeg et par bemærkninger til indholdet. Miljøudvalget har med rette skærpet forslaget. Allerførst Fødevaresikkerhedsmyndighedens beføjelser. Der må skelnes klart mellem rådgivende og lovgivende opgaver. Fødevaresikkerhedsmyndigheden har til opgave på en videnskabelig måde at kortlægge og vurdere risiciene. Det betyder således også, at den endelige gennemførelse af systemet for hurtig varsling skal foretages af Kommissionen. Hr. formand, den lovgivning og den opgavepakke, som nu foreligger, er kun det første skridt. Jeg opfordrer til en yderligere udvidelse i fremtiden. Sacconi Hr. formand, med afstemningen i dag - og takket være vores ordførers glimrende arbejde - tager vi et vigtigt skridt for at leve op til den europæiske befolknings forventninger og måske også fjerne dens bekymringer. For mange borgere er det at spise ikke bare ensbetydende med at få det daglige brød, men har en meget større betydning. Det er nemlig et bevidst valg, der har at gøre med livskvalitet, og det er en handling, som har dybe rødder i de regionale mad- og kulturtraditioner. Der er ingen tvivl om, at det er EU's vigtigste og absolutte pligt at sikre den størst mulige fødevaresikkerhed i alle produktions- og distributionskædens forskellige led, men det er også EU's opgave at beskytte og fremme regionale specialiteter og at give en korrekt information om de fødevarer, der er på markedet, så forbrugeren kan foretage et fuldt bevidst og kritisk valg. Ud fra dette synspunkt er det efter min mening vigtigt at understrege, at de ændringsforslag, der blev vedtaget i Miljøudvalget, forbedrer Kommissionens forslag væsentligt. Det gælder både for den del, der vedrører de generelle lovgivningsprincipper, og for den del, der drejer sig om Den Europæiske Fødevaremyndigheds oprettelse, idet der lægges større vægt på den rolle, som de små og mellemstore virksomheder skal spille, når det gælder om at fremme kvalitetsprodukter. Til sidst vil jeg gerne sige et par ord om placeringen af den kommende myndigheds hjemsted. Vi har hver især vores forslag til det ideelle hjemsted, og det bidrager bestemt ikke til problemets løsning, at vi opstiller en række mere eller mindre bindende kriterier, og slet ikke, at vi opstiller kriteriet om en pæn placering på ranglisten for god miljøpraksis. Når først Myndighedens uafhængighed og logistiske tilgængelighed er sikret, er det efter min mening vigtigt, at hjemstedet bliver valgt på baggrund af en udvidet høring, sådan som det var tilfældet med den europæiske kulturby. Ved at stemme for ændringsforslag 215 anmoder vi således om en procedure med fælles beslutningstagning. Caveri Hr. formand, kære kolleger, med dette valg gør EU en indsats for at fjerne borgernes bekymringer over fødevaresikkerheden, og set i et større perspektiv tager denne indsats ikke mindst sigte på at beskytte sundheden mod sygdomme, forgiftninger, svig, skandaler og videnskabens nye grænser. Der skal dog træffes to forholdsregler ved Myndighedens oprettelse. For det første skal man undgå bureaukratisering og centralistiske tendenser, og for det andet er EU allerede blevet beskyldt for at ville slå de traditionelle specialiteter ihjel med indførelsen af uegnede, stive og overdrevne hygiejne-, sundheds-, forarbejdnings- og opbevaringsbestemmelser - også på forbrugstidspunktet - der er gode nok til standardiserede, sterile og massefabrikerede produkter, men som ikke er egnede til regionale kvalitetsprodukter som dem, der fremstilles i den region, hvor jeg kommer fra, nemlig Valle d"Aosta, og i resten af Alpeområdet. Det gælder f.eks. ost og pølser. At tro, at det i bjergområderne er muligt at efterligne de store mejerier eller slagterier, der er beliggende på det flade land, gør den manglende forståelse over for EU større. Jeg håber, at Myndigheden vil huske denne advarsel! Auroi Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, det forekommer os, at Whitehead-betænkningen om oprettelse af en Europæisk Fødevaremyndighed for fødevaresikkerheden bevæger sig i den rigtige retning både med hensyn til dens situationsanalyse, som har ført til forslaget om oprettelse af denne myndighed, og med hensyn til de opgaver, som overdrages til den, samt den metode, der foreslås anvendt for at opnå en optimal funktion. Vi må huske på, at dette initiativ ulykkeligvis er et resultat af en række gentagne skandaler, som er forbundet med landbrugets produktivisme på den ene side og på den anden side supermarkedskædernes monopol, som har ført til et hygiejnecentreret industrilandbrug, men som ikke har afværget udviklingen af skandaler som f.eks. dioxinkyllinger, svindel med alle former for landbrugsprodukter og især den grundlæggende BSE-krise. En af de vigtigste målsætninger for fødevareagenturet er at råde bod på alt dette for at kunne garantere forbrugersundheden og -sikkerheden fra "jord til bord". Agenturet skal spille en dobbeltrolle, det skal nemlig garantere for sikkerheden i alle led af fødevarekæden og for kvaliteten af ethvert produkt til forbrugeren. For at opnå dette vil agenturet befinde sig et led over institutionerne, for alle borgere har ret til sunde og risikofrie fødevarer. De skal dog stadig som fagmanden være klar over, hvilke regler det indebærer, og hvilke omkosninger det medfører. For at anvende gennemsigtigheds- og opfølgningsprincipperne uafhængigt skal Fødevaremyndigheden straks fra begyndelsen af næste år foreslå nogle principper, som dette dokument fint gør rede for. Den skal kunne levere elementer til analyse af ethvert produkt inklusive genetisk modificerede organismer, vacciner og pesticider, som før eller senere risikerer at indgå i fødevarekæden. Det fejlslagne forsøg på at benytte hygiejne som eneste referencekriterium er blevet fastslået med kød- og benmelsskandalen. Et sådant agentur skal kunne sørge for udarbejdelsen af en liste over god praksis og kvalitetsmærkning af typiske og traditionelle produkter snarere end kun at udarbejde industrielle standarder, som hverken forhindrer salmonella eller dramatiske epidemier. Dets hovedopgave er især at fungere som koordinator for de nationale agenturer, således at de alle benytter sig af de samme referencerammer, og således at deres videnskabelige vurderinger og risikoforebyggelse offentliggøres tilstrækkeligt bredt i befolkningen. Det er klart, at agenturet skal kræve den samme kontrol og de samme bestemmelser for sporbarhed i alle Unionens lande, hvad enten det drejer sig om landenes eksport, import eller forbrug. Med hensyn til placeringen er det ikke så vigtigt, når bare gennemsigtighed og sporbarhed overholdes af alle. Papayannakis Hr. formand, vores ordfører har gjort et yderst godt stykke arbejde, og det vil jeg gerne lykønske ham med også på min gruppes vegne. Men jeg vil gerne komme med nogle kommentarer. Jeg synes ikke, at vi helt seriøst har evalueret, hvor komplekse de begivenheder var, som førte til skandalerne, som igen har ført til, at vi i dag forhandler denne nye lovgivning. Vi har ikke seriøst evalueret den holdning, som medlemslandenes politiske, tekniske og teknokratiske hovedpersoner og højtstående myndigheder havde til begivenhederne og udviklingen med deres tavshed, med deres fortielse af, hvad der foregik, med deres fejlfortolkning, med deres uvirksomhed og med deres egennyttige tilflugt til handelsfrihed. Har vi glemt alt dette? Vi har også konstateret det i Parlamentets betænkninger. Over for disse ting har vi brug for en stærk, politisk indgriben med fælles mål, fælles kriterier og fælles midler til en fælles politik. Men med vores forhandling i dag gøres der fremskridt, vi vedtager nogle bestemte principper og en bestemt autoritet. Autoriteten er ikke en myndighed (authority), men nærmest en rådgivningsautoritet for regeringerne. I stedet for det "Interpol" for fødevarer, som vi ønskede os, får vi kun rådgivere. Det er ikke dårligt, men det er tyndt, hr. formand. Men det passer nu godt til Unionens regeringskarakter. Især for den internationale handel og handelsfriheden fremgår det slet ikke tydeligt, hvad vi forhandler, hr. formand. Det er ikke kun et spørgsmål om, hvad vi eksporterer, det er også et spørgsmål om, hvad vi importerer for at sikre fødevarerne. Vi har endnu ikke godkendt aftalen om biosikkerhed, så vi legalt over for fortalerne for handelsfrihed kan påberåbe os princippet om forholdsregler. Vi står hele tiden over for truslen om klager i Verdenshandelsorganisationen WTO. For ikke så lang tid siden, hvis jeg ikke tager fejl, forhandlede vi om kød med hormoner fra USA. Alle disse ting begrænser altså den forhandlede autoritets rolle. Og alligevel er den værdifuld. Vi må sikre, at den har en mening, sin egen mening, og at den, selv når man ikke beder om dens mening, kan informere om og offentliggøre sin mening, og specielt når den er i modstrid med dem, der er ansvarlige for at administrere kriserne. Det vil kunne medføre et bedre debatklima og en bedre orientering af offentligheden og bevirke, forestiller jeg mig, visse forbehold hos dem, der kunne finde på at gentage det, der skete under de forrige skandaler. Men, hr. formand, der er stadig et forbehold tilbage. Hvad kan denne autoritet gøre i forhold til de tilsvarende nationale autoriteter og i forhold til handlingsprogrammerne mod en hvilken som helst krise, kommende krise, som jeg frabeder mig, at vi kommer til at opleve? Thomas-Mauro Hr. formand, hr. kommissær, Europa er blevet ramt af plager i form af bovin spongiform encephalopati, dioxin og mund- og klovsyge, og det i en sådan grad, at det har skabt panik blandt medlemsstaternes forbrugere. Den passive holdning i visse stater har forøget følgerne af disse sygdomme, for ikke at sige forværret dem. Hvordan skal man modsætte sig, at der oprettes et sådant europæisk fødevareagentur, når man står over for forbrugernes voksende bekymring, som er skærpet af mediernes behandling af sagerne, der har nærmet sig sensationspresse? Imidlertid taler dette forslag om et agentur allerede om en Fødevaremyndighed, og det er her, jeg begynder at blive bekymret. Bliver det endnu en europæisk teknokratisk oprykning? Vil denne myndighed være fremherskende frem for de nationale fødevaresikkerhedsagenturer med de udbredte skandaler, som dette oftest medfører? Eller vil denne myndighed nøjes med at koordinere opgaverne, hvilket jeg håber på, og overlade det til medlemsstaterne at forvalte deres egen fødevaresikkerhed? I den henseende er det for nemt bare at lade hånt om den irske afstemning, for den er betegnende for de europæiske borgeres ønsker, og vi må ikke glemme, at Europa, hvis det skal vare ved, kun kan opbygges med borgernes samtykke. Fiori Hr. formand, hr. kommissær, hvis det fælles princip, man er blevet enig om for Den Europæiske Fødevaremyndighed, er, at det skal være en stærk myndighed, der kan drage nytte af alle de erfaringer
{'language': 'da'}