Frågestund (frågor till kommissionen) Talmannen Nästa punkt är frågestunden (B7-0009/2011). Följande frågor har ställts till kommissionen. Angående: Förbud mot försäljning av läkemedlet Médiator Kan kommissionen ange varför ett beslut angående ett förbud för försäljning av läkemedel som innehåller benfluorex inte fattades redan 1998? Borde inte kommissionen på nytt ha oroats då förbud utfärdades av spanska och italienska myndigheter? Kan kommissionen kort ange varför den väntade så länge, närmare bestämt ända till juni 2010, med att fatta ett definitivt beslut angående försäljning av molekylen? Kan kommissionen ange om den avser be Europeiska läkemedelsmyndigheten att genomföra verkliga retrospektiva studier avseende läkemedlets användning under de senaste 20 åren? John Dalli ledamot av kommissionen. - (EN) Jag ber att få ta upp de fyra delfrågorna var för sig. Den första frågan löd: Kan kommissionen ange varför man inte redan 1998 beslutade att förbjuda försäljning av läkemedel som innehåller benfluorex? Svaret är: Benfluorex diskuterades 1998 i kommittén för farmaceutiska specialiteter, som nu heter kommittén för humanläkemedel, vid Europeiska läkemedelsmyndigheten, och senare i arbetsgruppen för biverkningsbevakning. Kommittén bedömde att benfluorex inte borde ingå i det utvärderingsförfarande som pågick på EU-nivå om vissa hungerdämpande ämnen på grund av att det hade ett annat verkningssätt. Man enades emellertid om att kommitténs arbetsgrupp för biverkningsbevakning skulle undersöka om det fanns någon säkerhetsrisk i samband med denna kemiska sammansättning. I mars 1999 kom arbetsgruppen för biverkningsbevakning fram till att det inte fanns någon avgörande nytta eller risk i samband med läkemedel som innehåller benflourex. Arbetsgruppens fortsatta diskussion ledde inte till någon ändrad slutsats. Den andra frågan löd: Borde inte kommissionen på nytt ha oroats då förbud utfärdades av spanska och italienska myndigheter? Svaret är: Italien och Spanien upphävde inte försäljningstillståndet för benfluorex. Första gången som en medlemsstat verkligen vidtog åtgärder för att upphäva det nationella försäljningstillståndet för Mediator var 2009, när Frankrike tillfälligt återkallade sitt nationella försäljningstillstånd. I Spanien var det innehavaren av försäljningstillståndet, Servier, som drog in substansen 2003. Det var också Servier som självmant avstod från att begära förnyat försäljningstillstånd i Italien 2003. Produkten var fortfarande tillåten i Frankrike, Portugal, Luxemburg och Grekland. Benfluorex diskuterades i arbetsgruppen för biverkningsbevakning, som agerade i egenskap av forum för medlemsstaternas ömsesidiga utbyte av uppgifter om biverkningsbevakning. Jag vill klargöra att övervakningen av uppgifter om biverkningsövervakning och de eventuella beslut som fattas om nationella tillstånd för läkemedel främst är medlemsstaternas behörighet. Kommissionen ingriper endast i undantagsfall på detta område och endast i de konkreta situationer som anges i lagstiftningen. Kommissionen kan inleda en EU-omfattande utvärdering genom Europeiska läkemedelsmyndigheten i följande två fall: för det första när medlemsstaternas nationella beslut om försäljningstillstånd skiljer sig åt och för det andra innan något beslut är fattat om beviljande, ändring, tillfälligt återkallande eller upphävande av försäljningstillstånd som framstår som nödvändigt, i synnerhet med hänsyn till uppgifter om biverkningar i de fall som enligt kommissionens bedömning rör unionens intressen. I detta fall vidtogs inga åtgärder på EU-nivå dels mot bakgrund av slutsatserna från arbetsgruppen för biverkningsbevakning, dels eftersom medlemsstaternas beslut med anledning av diskussionerna i arbetsgruppen inte avvek från varandra. Den tredje frågan löd: Kan kommissionen kort ange varför den väntade så länge, närmare bestämt ända till juni 2010, med att fatta ett definitivt beslut angående försäljning av molekylen? Svaret är: Det var först 2009 som en medlemsstat, nämligen Frankrike, tillfälligt återkallade försäljningstillståndet för Mediator. I enlighet med de nya bestämmelser som trädde i kraft 2004 föranledde detta automatiskt en översyn av förhållandet mellan nytta och risk med produkten, vilket ledde till att kommissionen antog ett beslut där man krävde att alla medlemsstater skulle upphäva de nationella godkännanden för försäljning av läkemedel som innehöll benfluorex. I detta sammanhang är det viktigt att framhålla att man genom den nya lagstiftning om biverkningsövervakning som antogs den 15 december 2010 dels införde ytterligare bestämmelser för att se till att Europeiska läkemedelsmyndigheten upptäcker signaler om säkerhetsproblem med nationellt godkända produkter, dels inrättade nya förfaranden på EU-nivå för att utvärdera säkerhetssignaler i samband med sådana produkter, vilket leder till harmoniserade åtgärder i medlemsstaterna. Den fjärde och sista frågan löd: Kan kommissionen ange om den tänker be Europeiska läkemedelsmyndigheten att genomföra verkliga retrospektiva studier avseende läkemedlets användning under de senaste 20 åren? Svaret är: Hittills har kommissionen inte bett Europeiska läkemedelsmyndigheten genomföra verkliga retrospektiva studier avseende läkemedlets användning under de senaste 20 åren. De siffror och den dokumentation som man hänvisar till i den franska rapporten ger tydliga indikationer på att det var Frankrike som hade den med stor marginal högsta användningen av detta läkemedel. Talmannen Jag vill bara klargöra hur jag kommer att hantera följdfrågor i kväll. Jag kommer att ta alla följdfrågor tillsammans - kom ihåg att ni har 30 sekunder på er för följdfrågor - och sedan kommer jag att be kommissionsledamoten att besvara alla följdfrågor tillsammans. Gilles Pargneaux (FR) Fru talman! Jag vill nämna en sak till mot bakgrund av de synpunkter som framförts och svaren från kommissionsledamot Dalli, som jag för övrigt tackar för klargörandena. Som du påpekade, John Dalli, var det Servier som begärde att produkten skulle dras tillbaka från försäljning i de här två länderna 2003 respektive 2005. Du sade också att arbetsgruppen valde att varken godkänna eller föreslå indragning av produkten 1998 och 1999. Vi vet emellertid att läkemedlet drogs tillbaka i Förenta staterna 1997. Är det då inte alldeles uppenbart - och här är poängen - att det behövs större vaksamhet på en så stor marknad som EU, med 500 miljoner europeiska medborgare? I synnerhet behöver vi fler varningsfunktioner som leder till EU-omfattande åtgärder med tydliga behörighetsområden för kommissionen och Europeiska läkemedelsmyndigheten. På så vis kommer vi att kunna undvika upprepning av de situationer som förekommit i vissa medlemsstater, som i det franska fall som beskrevs. Marc Tarabella (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot! Låt oss utöka ramarna för diskussionen, eftersom produkten Mediator bara är den synliga toppen av isberget och ger upphov till flera andra frågor. Hur kommer det sig exempelvis att ett läkemedel som bedöms vara potentiellt skadligt, till och med dödligt, och som har dragits tillbaka från marknaden i vissa medlemsstater, ändå kan fortsätta att omsättas fritt inom EU? Borde vi inte ägna en allvarlig tanke åt Europeiska läkemedelsmyndighetens roll och hur effektiv denna myndighet är om dess resultat inte är bindande för medlemsstaterna? John Dalli ledamot av kommissionen. - (EN) Förfarandena som var i kraft vid den tidpunkt som jag återgav såg ut på följande sätt: det fanns den tydlig uppdelning mellan medlemsstaterna och Europeiska läkemedelsmyndigheten - en uppdelning som fortfarande faktiskt gäller och som medlemsstaterna slår vakt om. Följaktligen har vi därför så småningom insett att vi borde stärka våra processer och förfaranden för biverkningsövervakning. Jag måste säga att vi tog ett steg framåt 2004 när det gäller att se över de förfaranden och processer för biverkningsövervakning som vi redan har, och även genom den senaste överenskommelsen om biverkningsövervakning. Vi har nu många ”stoppknappar”, och det finns numera också möjlighet till andra åtgärder på EU-nivå för att se till att anmälan sker om något dras tillbaka från en marknad, så att åtgärder kan vidtas. Så var det inte tidigare. Så ser det ut i dagsläget. Jag har uppmanat mina avdelningar att nu genomföra ett stresstest som bland annat omfattar de nya processer och förfaranden för biverkningsbevakning som inrättades efter vår senaste överenskommelse. De kommer att använda Mediator som fallstudie för att se om något liknande fortfarande skulle kunna hända trots de nya processerna för biverkningsbevakning. Om vi skulle hitta några luckor, flaskhalsar eller områden som behöver åtgärdas i dessa fall, ska vi se till att återkomma och försöka rätta till problemet. Angående: Apples försäljning av iPad-prenumerationer Apple, som producerar iPad, kräver av tidnings- och tidskriftsutgivare att deras produkter (såväl lösnummer som prenumerationer) ska erbjudas exklusivt till läsarna genom Apples egen iTunes-butik, så att kontrollen behålls över försäljningsvillkoren. Detta innebär att en iPad-användare inte längre kan beställa någon tidning eller tidskrift för sin iPad via utgivarens webbutik. Anser kommissionen att detta är förenligt med EU:s lagstiftning och med principerna om interoperabilitet och ett öppet Internet? Är det möjligt att det rör sig om missbruk av en dominerande ställning och därmed en överträdelse av artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget? Vilka åtgärder planerar kommissionen att vidta i detta sammanhang?? Andris Piebalgs ledamot av kommissionen. - (EN) Apple meddelade i dag att man ska erbjuda digitala prenumerationer på tidningar och tidskrifter på iPad-apparater endast genom applikationer (”appar”) som säljs via Apples Internetbutik. Utgivarna kommer fortfarande att kunna erbjuda online-prenumerationer via sina Internetsajter eller på annat sätt, men de kommer inte längre att kunna tillhandahålla prenumerationen genom en ”app” eller iPhone med Apple som mellanhand. Huruvida Apples agerande strider mot EU:s konkurrenslagstiftning eller inte beror på en rad fakta och rättsliga och ekonomiska faktorer. Det krävs bland annat att Apple har en dominerande ställning på den relevanta marknaden. Avgränsningen av vad som är en relevant marknad är inte tydlig, eftersom sektorn fortfarande är relativt ny och under utveckling samt eftersom det även finns flera jämförbara plattformar och apparater med liknande funktioner. Till vissa av dessa erbjuds applikationer via Internetbutiker, eftersom konsumenternas efterfrågan på elektroniska och/eller tryckta tidskrifter är oklar och under utveckling. När man väl har fastställt hur marknaden ser ut måste man undersöka frågan om dominerande ställning. EU-domstolen har definierat dominerande ställning som en situation där ett företags ekonomiska styrka gör det möjligt för detta att hindra upprätthållandet av en effektiv konkurrens på den relevanta marknaden genom att företaget i betydande omfattning kan uppträda oberoende i förhållande till sina konkurrenter, sina kunder och, i sista hand, i förhållande till konsumenterna. Kommissionen noterar särskilt att det finns alternativa applikationsplattformar och att flera företag nyligen har lanserat eller inom kort förväntas lansera ett antal apparater som liknar iPad när det gäller funktionerna. Kommissionen följer utvecklingen för Apples marknadspolicy och står i nära kontakt med de nationella behöriga myndigheterna. Ivo Belet (NL) Fru talman! I dag meddelade Apple att man vill erbjuda en ny modell för prenumeranterna, men det är uppenbart att man vill utnyttja sin ställning på marknaden, oavsett om det är en dominerande ställning eller inte, i syfte att få inflytande över kunduppgifterna som för närvarande förvaltas av utgivarna. På lång sikt skulle detta kunna få särskilt förödande effekter såväl för utgivarna i Europa som för den mediala mångfalden. Jag vill därför fråga er om ni är redo att agera, oavsett om det handlar om en dominerande ställning eller inte, och när ni tänker vidta åtgärder i så fall. Med andra ord, kan du förklara vilket tidsperspektiv ni har tänkt er för detta? Är det fråga om veckor eller månader innan kommissionen tänker agera? Janusz Władysław Zemke (PL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack för ditt svar, men enligt min mening saknades en mycket viktig fråga, nämligen huruvida vi överhuvudtaget kan föreställa oss hur stor del av den europeiska marknaden som skulle kunna domineras av Apples nya produkt. Du svarade i ganska allmänna ordalag att man håller på att undersöka frågan för närvarande. Jag tycker emellertid att vi borde känna till om det finns en verklig risk för att Apple ska få en dominerande ställning på marknaden i EU. Andris Piebalgs ledamot av kommissionen. - (EN) Det återstår att se om Apple får en dominerande ställning på marknaden, eftersom marknaden är under utveckling. Vi måste undersöka vad som är marknaden och vad som kan betraktas som en dominerande ställning på denna marknad. Med det nuvarande marknadsläget är risken liten, och det är för tidigt att tala om åtgärder från kommissionens sida. Om det finns många konkurrerande alternativ och en Apple-strategi inte medför en dominerande ställning, finns det inget behov av att vidta åtgärder från kommissionens sida. Som jag sade övervakar kommissionen situationen i enlighet med bestämmelserna i EU:s konkurrenslagstiftning, och om det behövs åtgärder kommer de att vidtas omedelbart när så är lämpligt och när vi bedömer att det krävs åtgärder. Du kan lita på att åtgärder kommer att vidtas om det behövs. Angående: Investerarskydd i förhandlingarna mellan EU och Ryssland om det nya partnerskaps- och samarbetsavtalet Tar kommissionen upp frågan om skydd av investeringar, särskilt i energisektorn, i förhandlingarna med Ryska federationen om det nya partnerskaps- och samarbetsavtalet? Det finns ett antal fall där europeiska energibolag tvingats ut från den ryska marknaden utan att ha haft möjlighet att söka opartiskt och rättvist rättsligt skydd på plats. Avser kommissionen därför att ta med en mekanism för tvistlösning mellan investerare och staten i det nya partnerskapsavtalet eller i andra ekonomiska avtal med Ryssland? Vad är kommissionens ståndpunkt om energistadgefördraget? Har kommissionen fortfarande förhoppningar om att den ryska regeringen ska underteckna och sedan ratificera det? Eller kommer liknande bestämmelser om skydd av investeringar i energisektorn att tas med i det nya partnerskapsavtalet? Andris Piebalgs ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! EU investerade 92 miljarder euro i Ryska federationen 2008 och är därmed Rysslands största utländska investerare. När det gäller energisektorn är det EU:s bestämda avsikt att se till att huvudprinciperna i energistadgefördraget också ska ingå i de pågående förhandlingarna mellan EU och Ryssland om det nya fördraget. De relevanta bestämmelserna bör omfatta investeringsskydd för energisektorn och särskilt en stark tvistlösningsmekanism. Denna strategi skulle inte inkräkta på EU:s allmänna syn på energistadgefördraget som fortsatt värdefullt multilateralt instrument för att reglera internationella energiförbindelser. Det har den unika egenskapen att det innehåller rättsligt bindande regler för investeringsskydd och transitering samt bestämmelser om tvistlösning inom energisektorn. EU anser att det är mycket viktigt att Rysslands återgår till energistadgeprocessen, vilket framfördes vid det senaste toppmötet mellan EU och Ryssland, och man kommer att ha en konstruktiv och öppen hållning i detta avseende. I samband med detta välkomnar EU det ryska intresset för rättsligt bindande ramar på energiområdet, efter det att Ryssland nyligen lade fram ett förslag till konvention om tryggad internationell energiförsörjning. Multilaterala förhandlingar om detta förslag bör lämpligen föras inom ramen för moderniseringen av energistadgeprocessen. Laima Liucija Andrikien (EN) Jag har ytterligare en fråga. I parlamentet håller vi på att utarbeta EU:s investeringspolicy för framtiden. När det gäller Ryssland hör man ofta talas om de ryska företagens expansion på den europeiska marknaden, särskilt inom energisektorn, men samtidigt möts europeiska investerare av enorma problem när de vill investera i Ryssland, särskilt i de sektorer som Ryssland bedömer som strategiska, t.ex. energisektorn. Hur ska kommissionen se till att man upprätthåller principen om ömsesidighet i investeringsförbindelser i det nya partnerskapsavtalet? Andris Piebalgs ledamot av kommissionen. - (EN) Om en vecka har vi ett möte med den ryska regeringen, och investeringspolitiska frågor kommer säkerligen att diskuteras eftersom båda sidor har sina argument. Ryssland hävdar också att några av dess investeringar inte så gärna tas emot i EU, så förhandlingar pågår. På samma gång kan jag självklart säga att förbindelserna har förbättrats det senaste året när det gäller ganska svåra frågor: Ryssland har blivit mer benäget att diskutera frågor på djupet och i detalj. Jag anser emellertid att förbindelserna ska bygga på avtalet, och att de nya avtal som jag har nämnt och som ska åtfölja partnerskaps- och samarbetsavtalet bör innehålla mycket starka klausuler för investeringsskydd. Det är det enda sättet för oss att verkligen undvika situationer där den ena sidan anklagar den andra sidan för att inte följa reglerna. Den nuvarande politiska dynamiken ger hopp om att vi kan få detta avtal i hamn och införa relativt starka bestämmelser. Under det senaste året har det helt klart skett vissa grundläggande positiva förändringar i våra förbindelser. Angående: EU-stöd till den globala fonden för bekämpning av hiv/aids, tuberkulos och malaria I 2011 års budget beviljades stora anslag till den globala fonden för bekämpning av hiv/aids, tuberkulos och malaria (65 000 000euro i åtagandebemyndiganden och 47 608 950 euro i betalningsbemyndiganden). Enligt nyligen publicerade rapporter finns det brister i fonden. Vissa medlemsstater har ställt in sina betalningar till den på grund av korruption och mutor förknippade med fonden. Vad kommer kommissionen att göra för att se till att de medel som tilldelats fonden inte går till mutor och korruption? Vad har kommissionen gjort för att garantera att fonden fortfarande följer reglerna för berättigande till EU-stöd? Har kommissionen övervägt att avbryta stödet till fonden? Andris Piebalgs ledamot av kommissionen. - (EN) Det här är en mycket relevant fråga om ett problem som kommissionen tar på stort allvar och därför följer noga och med stort intresse. Kommissionen är en hängiven anhängare av den globala fonden för bekämpning av aids, tuberkulos och malaria. Denna fond har lett till stora framsteg och det är min bestämda avsikt att i samarbete med fonden lösa problemen snarast möjligt, så att kommissionen kan fortsätta att vara en av fondens största bidragsgivare. Det är viktigt att understryka att de problem som upptäckts inte beror på själva fonden utan har uppkommit i enskilda länder genom personer som anlitats för att genomföra programmen. I dessa länder måste man ägna stor uppmärksamhet åt att förhindra sådana problem. Det är allmänt känt att den globala fondens tillsynsmyndighet har utrett användningen av 4,8 miljarder US-dollar i 33 länder. Undersökningarna har genomförts antingen systematiskt eller med anledning av uppgifter om eventuellt missbruk av fondmedel. Utredningen är nu slutförd, och enligt allmän praxis har tillsynsmyndigheten lagt fram en rapport som har offentliggjorts på globala fondens hemsida. Denna praxis har visat sig vara effektiv och insynsvänlig vid genomförandet av globala fondens policy med nolltolerans för korruption. Kommissionen har å sin sida gett i uppdrag att göra en oberoende femdelad revision av globala fonden i enlighet med EU:s budgetförordning för alla organisationer som får EU-stöd. Revisionsrapporten blev klar i november 2010, och revisorernas allmänna slutsats var att globala fondens internkontroll följer principerna om uppdelning av behörighetsområden och av förvaltningskontroll av ländernas och regionernas finansiella rapportering. Det finns alltså standardmekanismer och kontroller för att se till att medlen från givarna hanteras korrekt. Revisorerna gav emellertid flera förslag till hur man utöver den befintliga riskhanteringsstrategin skulle kunna förbättra hanteringen av fonder. Med anledning av rapporten pågår nu diskussioner vid mina avdelningar om de ändringar som behövs för att förbättra och snabba på den globala fondens reformprogram som godkändes den 4 januari. Vi ska också låta göra en andra revision med bland annat besök i länderna för att följa upp den institutionella utvärderingen. I ett brev av den 27 januari 2011 och vid en telekonferens den 2 februari kontaktade jag globala fondens verkställande direktör Michel Kazatchkine för att framföra det akuta behovet av ytterligare reformer för att stärka den grundläggande förvaltningen och driften av fonden. Vid styrelsemötet den 2 februari föreslog globala fondens sekretariat att en externrevision skulle göras genom globala fondens tillsynsmekanism. Detta välkomnades av styrelsens ledamöter. Som svar på din fråga om huruvida kommissionen har övervägt att avbryta stödet till fonden kan jag alltså säga att kommissionen har meddelat globala fondens verkställande direktör och styrelseledamöter att man kommer att frysa EU-stödet. Jag anser att EU, och särskilt kommissionen, parallellt med detta måste upprätthålla sitt allmänna åtagande när det gäller globala fondens mål, reformprogram och strategi för anpassning av nationella system och hälso- och sjukvårdssystem. I detta avseende fastslår kommissionen tydliga kriterier som ska uppfyllas innan man återupptar stödbetalningarna till globala fonden. Dessa åtgärder för att förhindra och upptäcka bedrägerier påverkar inte tillhandahållandet av livräddande behandling av patienter, men man får samtidigt förstå att nya, förstärkta kontrollmekanismer måste inrättas mycket snabbt, eftersom tiden går och det inte är bra att hålla inne med betalningarna på obestämd tid. Vi behöver fler och starkare kontrollmekanismer på nationell nivå, vilket minskar risken för missbruk av fondmedel och gör att vi kan återuppta betalningarna. Kommissionen ska, som jag sade, förbli en hängiven anhängare av fonden, eftersom fonden har lett till fantastiska resultat, men det har förekommit bedrägerier och vi måste ta itu med dessa bedrägerier på lämpligt sätt. Anne E. Jensen (DA) Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans stöd till fonden, men också för de beslutsamma åtgärderna för att hantera det som hänt och för att man tagit problemet på stort allvar. Min konkreta fråga till kommissionsledamoten är vilken tidsplan han tänker sig när det gäller de frysta medlen till fonden. Hur snabbt bedömer han att man kan lösa problemen? Enligt fonden har några av de ansvariga för missbruket anhållits. Åtgärder har vidtagits. Jag skulle vilja veta hur lång tid han tror att det tar innan betalningarna återupptas. Michael Cashman (EN) Herr kommissionsledamot! Håller du med om att den globala fonden för bekämpning av aids, tuberkulos och malaria är livsviktig och att det vore kriminellt att avbryta stödet nu, eftersom det skulle leda till att dessa livräddande projekt upphör? Håller du också med om att vi måste, som du säger, stärka kontrollmekanismerna likaväl som vårt åtagande att se till att globala fonden ger till dem som bäst behöver det, nämligen människor som hotas av aids/hiv, malaria och tuberkulos? Kampen mot denna ondsinta korruption får inte ske på bekostnad av de oskyldiga som lever med aids/hiv och som riskerar att få malaria och tuberkulos. Georgios Papanikolaou (EL) Fru talman! Jag tackar också kommissionsledamoten för hans svar. Enligt offentliggjord statistik har EU öronmärkt medel på 972,5 miljoner euro till den globala fonden för bekämpning av aids, tuberkulos och malaria under perioden 2002-2010. Det motsvarar ungefär hälften av fondens totala resurser. Jag undrar följande: Har kommissionen, vid sidan av vad du har berättat om de problem som upptäckts, utarbetat något förslag till utvärderingsrapport eller undersökt om alla dessa pengar gick till det avsedda ändamålet? Andris Piebalgs ledamot av kommissionen. - (EN) Det finns två sidor av detta problem. Å ena sidan kan jag konstatera att fonden ger fantastiska resultat och når fram till dem som behöver den mest. Det råder inga tvivel om detta. Men å andra sidan är det offentliga medel. Offentliga medel är skattebetalarnas pengar, och ett fall av missbruk eller bedrägeri kan förstöra hundratusentals personers arbete. Vi måste alltså hitta en lösning mycket snabbt. Mitt mål är att få de kompletterande åtgärderna på plats senast till sommaren, så att vi kan återuppta betalningarna till hösten. Jag tror att det är görligt. Vi har fastställt de områden där detta behövs, nämligen på nationell nivå. Huvudkontoret har god kontroll, och när vi överför pengar är allt i sin ordning, men när det gäller användningen i enskilda länder finns det alltför många riskfaktorer. Om ni kände till vilka länder som var inblandade och storleken på deras respektive budgetanslag, skulle ni inse att de aktuella beloppen är alltför stora för att man ska kunna häva betalningarna, och reformerna måste genomföras mycket snabbt. Om man hade upptäckt missbruket av medel nästa år, skulle du vara den första som påpekade att jag kände till alla dessa fall och fråga varför jag inte hade vidtagit åtgärder. Då skulle jag säga att jag bara tänkte på de sjuka människorna. Det svaret vore otillräckligt. Om vi löser problemet på ett halvår, till sommaren, kommer vi inte att ha påverkat fondens funktionssätt i väsentlig utsträckning, men vi kommer att ha gett större trovärdighet åt både fonden och sättet att använda pengarna från EU:s skattebetalare. Angående: CE-märkning Kan kommissionen i stora drag ange vilka framsteg som gjorts för att stärka CE-märkningen i syfte att främja europeisk export till marknader som den sydamerikanska och den asiatiska, då detta var ett av de uppdrag kommissionär Tajani åtog sig i samband med sin utnämning? Antonio Tajani Fru talman, Jim Higgins! CE-märkningen är den synliga delen av en mekanism som är oerhört viktig för att den inre marknaden ska fungera bra. Antagandet av den nya rättsliga ramen 2008 gjorde CE-märket tillförlitligare i synnerhet på tre sätt. För det första stärktes kontrollen av certifieringssystemet för CE-produkter. För det andra infördes marknadsövervakning genom nationella myndigheter, som måste kontrollera tillverkarnas försäkran om överensstämmelse och intygen från de oberoende organisationer som godkänner användningen av CE-märket på olika produkter. För det tredje måste medlemsstaterna stärka tullkontrollerna så att enbart produkter som uppfyller kraven i lagstiftningen får komma in på den europeiska marknaden och världsmarknaderna. Med hjälp av de instrument som utformats för att skydda CE-märket och som tidigare var bristfälliga leder ett effektivt genomförande av den nya rättsliga ramen till bättre trovärdighet åt CE-märket och därigenom bättre rykte åt CE-märkta produkter på de europeiska och internationella marknaderna. Dessutom införs utökade kontroller av importprodukter så att missbruket av CE-märkningen minskar på världsmarknaden. På parlamentets uttryckliga begäran har kommissionen också med framgång inlett en informationskampanj om CE-märket. Kampanjen riktar sig såväl till ekonomiska aktörer, särskilt små och medelstora företag, som till konsumenter. Syftet med kampanjen är att ge intressenterna, särskilt små och medelstora företag, bättre förståelse för vad märket betyder och hur mekanismen bakom det fungerar, så att de kan tillämpa märkningsreglerna korrekt och försvara sig bättre i rätten om det förekommer förfalskning eller farliga produkter. Det kommer att göra EU-produkter mer konkurrenskraftiga. Våra överenskommelser och samtal med tredjeländer, bland annat med Mercosur och Latinamerika, särskilt Argentina, syftar till att främja det regelverk och den tekniska modell som ligger till grund för CE-märkningen. Vid mina kontakter med denna del av världen tänker jag klargöra dessa punkter och naturligtvis verka för de lösningar som vi har enats om att genomföra. Jag kommer att besöka Latinamerika under våren, och detta tema kommer också att stå på dagordningen för mina möten med regeringsföreträdarna i de länder jag ska besöka: Brasilien, Argentina och Chile. Naturligtvis bekräftar jag åter att jag kommer att samarbeta med er för att se till att den mekanism som ligger till grund för CE-märkningen fungerar korrekt och att medlemsstaterna fullgör de skyldigheter som syftar till att göra våra produkter mer konkurrenskraftiga. Jag ska naturligtvis ge er regelbunden information om hur situationen utvecklas, och jag vill påminna om att kommissionen åter ska undersöka situationen och lägga fram en rapport inför parlamentet 2013 i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008. Jim Higgins (EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten för hans svar. Jag tycker det är ett bra koncept. Det är konsumentinriktat och handlar om anseende och tillförlitlighet för varor som produceras i EU. Men jag hittar ingen information från Eurostat, om exempelvis hur mycket symbolen är värd för europeiska företag eller hur många procent av européerna som vet vad CE egentligen gör. Jag anser också att vi måste utnyttja CE-märkningen ännu mer. I april 2010 på Hannovermässan genomfördes en stor kampanj för att marknadsföra CE-märkningen, men vi utnyttjar den inte tillräckligt mycket. Fler gemensamma insatser behövs, eftersom potentialen är otroligt stor. Silvia-Adriana Ţicău (RO) Fru talman! Eftersom du nämnde Europeiska unionens konkurrenskraft och jag välkomnar dina insatser att utveckla en industripolicy i Europeiska unionen vill jag ställa följande fråga: Hur många procent av produkterna på den europeiska marknaden är CE-märkta och hur många procent av de produkter som finns på den europeiska inre marknaden är tillverkade i Kina? Antonio Tajani Fru talman! Jag är tacksam att flera av de problem som även vi har uppmärksammat har lyfts fram, för det är faktiskt så att produkter som importeras legalt eller illegalt utanför Europeiska unionen ofta är förfalskade. Tyvärr har vare sig kommissionen eller unionens institutioner några tullmyndigheter eller polisstyrkor som kan kontrollera importer så vi måste lita på de kontroller som genomförs i de olika medlemsstaterna när produkter försedda med märkningen kommer in i EU och släpps ut på marknaden. Jag ska senare gå in på detaljerna för att kunna svara på Jim Higgins kompletterande fråga, men först vill jag påpeka att vi har startat en informationskampanj, vars syfte inte enbart är att göra reklam för CE-märkningen, utan också för att ge produkterna bättre garanti genom att införa kontroller för att hitta förfalskade varor. Förslaget att besöka Rotterdams hamn dit de flesta leksaker kommer in är något som jag har funderat över. Jag kommer troligtvis att åka dit själv för att tydligt visa att kommissionen tycker det är viktigt att kontrollera produkter från utanför Europeiska unionen som kommer in genom en av våra största hamnar. Jag håller med om att CE-märkning behöver uppmuntras. Vi är fortfarande på ett tidigt stadium och jag tycker vi ska fortsätta på den inslagna vägen. Det är syftet med den informationskampanj som genomförs på parlamentets begäran. När jag fortfarande var parlamentsledamot kom vi en bra bit på väg genom att insistera på behovet av en EU-märkning som i första hand skulle garantera efterlevnad av EU:s lagstiftning. Vi måste komma ihåg att CE-märkningen faktiskt inte är en europeisk kvalitetsmärkning utan betyder att produkten är förenlig med viss EU-lagstiftning - ett slags självcertifiering, eller certifiering utförd av tredje part. Vissa parlamentsledamöter hoppas att CE-märkningen ska följas av en kvalitetsmärkning och Europaparlamentet pressade mig faktiskt på denna punkt vid en utfrågning för ett år sedan när jag lade fram min kandidatur till kommissionen. Jag är verkligen inte emot en sådan idé men jag tycker att vi först måste uppmuntra och öka användningen av CE-märkning genom informationskampanjer inom EU. Men mycket mer behöver göras och i nästa skede måste vi fundera över flera nya initiativ. Men först måste vi se till att CE-märkningen används generellt på samtliga företag i EU, speciellt små och medelstora företag, vilka troligtvis behöver mer information. Jag försäkrar er om att informationen kommer att bli bättre. Jag tycker det är bra att vi diskuterar dessa frågor - och det tackar jag Jim Higgins för - eftersom det driver på debatten om Europaparlamentets och de enskilda ledamöternas arbete men också det arbete som kommissionsledamöterna samt kommissionens och Europaparlamentets representationskontor utför. Det är viktigt att informera de individuella medlemsstaterna och affärsorganisationer om betydelsen av att använda detta instrument, med det är lika viktigt - vilket jag framfört tidigare - att utöva påtryckningar på medlemsstaterna att fortsätta vara vaksamma vid gränserna och i den inre marknaden för att få slut på eller åtminstone minska problemet med förfalskningar och illegal användning av CE-märkningen. På så sätt skyddar vi våra produkter och garanterar att EU-lagstiftningen efterlevs, vilket i första hand försvarar konsumenternas intressen. Angående: Ojämlik miljö i medlemsstaterna när det gäller att utveckla företagaranda En av de grundläggande prioriteringarna i Europa 2020-strategin är att stödja entreprenörskap genom en politik som främjar tillväxt och förbättrar själva klimatet för entreprenörskap, detta i synnerhet med små och medelstora företag i åtanke. Trots det här kan man konstatera att det rådande företagsklimatet i medlemsstaterna uppvisar en synnerligen stor variation. Många medlemsstater har en tung byråkrati och grundandet av nya företag i dessa är förbundet med höga kostnader - omständigheter som inte uppmuntrar företagarandan. Den ekonomiska krisen tillspetsar problemet och ritar en heterogen företagskarta över EU vad tillväxten beträffar. Kommissionen ombeds svara på följande: Anser kommissionen att målet i Europa 2020-strategin, det om att utveckla företagarandan, är realistiskt och kan förverkligas i alla medlemsstater inom en period på tio år, med tanke på ovan anförda skillnader? Har kommissionen för avsikt att utfärda rekommendationer till medlemsstaterna om en konkret politik och en gemensam ram för åtgärdande av problem som motarbetar företagaranda? Angående: Små och medelstora företag Kan kommissionen redogöra för existerande åtgärder för att hjälpa små och medelstora företag i Europa som önskar exportera till och investera i utvecklingsekonomier såsom Kina? Angående: Entreprenörskap i länder som genomför åstramningsåtgärder Har man lagt fram förslag till åtgärder för att stödja entreprenörskap i särskilt sådana länder som håller på att genomföra omfattande åtstramningsåtgärder? Antonio Tajani Fru talman! Jag ska försöka vara lika kortfattad som jag var när jag var parlamentsledamot. Vi diskuterar frågor av stort intresse, framför allt kommissionens vilja att stödja entreprenörskap och förbättra de förhållanden som företag, i synnerhet små och medelstora företag, arbetar under och samtidigt stödja dem att få tillträde till marknader i tredje världen. Jag anser att dessa tre ämnen har stor prioritet. Av den anledningen kommer Small Business Act for Europe, som antogs av kommissionen år 2008, att revideras under de kommande dagarna. Principerna och bestämmelserna i Small Business Act stämmer exakt överens med prioriteringarna i Europa 2020-strategin och de kommer med all sannolikhet att införas på nationell nivå eftersom alla berörda parter stöder dem. Med andra ord kommer alla - både medlemsstater och företagarorganisationer - att vara delaktiga i övervakningen av resultaten. Vi kommer att se till att de principer som får så starkt stöd i Small Business Act, vilken är utformad för att främja entreprenörskap och undanröja vanan att ”tänka litet” vid utarbetandet av riktlinjer, kommer att införas på såväl EU-nivå som nationell nivå. Vi har redan infört ett test för små och medelstora företag som är utformat för att bättre kunna ta hänsyn till de rutiner som används för att bedöma hur olika riktlinjer och krav hindrar små och medelstora företag. I den reviderade Small Business Act kommer det att finnas åtgärder för att harmonisera användningen av detta test och förbättra kvaliteten på bedömningarna. Dessutom kommer alla medlemsstater att uppmuntras att ha samma strategi i den nationella beslutsfattandeprocessen. Eftersom vi känner till behovet av att minska byråkratin och avskaffa skillnader mellan länderna kommer vi att ange vissa specifika åtgärder - som att etablera kontaktpunkter och använda e-förvaltning - för att försöka skynda på processen inom detta område. Kommissionen arrangerar också utbyte av bästa praxis mellan nationella tjänstemän i specifika ämnen. För att stimulera entreprenörskap bland unga människor och uppmuntra gränsöverskridande handelssamarbete i Europa har vi, återigen på parlamentets begäran, inrättat ett Erasmus-program för unga entreprenörer, som har haft positiva resultat. Vi vill därför försöka ge projektet en rättslig grund och omvandla det från en pilotåtgärd till ett permanent program. Vi har också planerat åtgärder som är specifikt inriktade på kvinnliga företagare: vi har ett nätverk som nu omfattar 250 kvinnliga ambassadörer från 22 europeiska länder och jag hoppas att detta nätverk ska bli ännu starkare. Slutligen arbetar vi med att skapa mentorsprogram för kvinnliga entreprenörer i minst tolv EU-länder. För att hjälpa små och medelstora företag med export och investeringar utanför EU inledde vi ett stort offentligt samråd i början av förra året om våra avsikter att förstärka stödåtgärderna. Resultatet från detta samråd kommer att ge oss möjlighet att anpassa de föreslagna riktlinjerna som är avsedda att förstärka stödtjänsterna till små och medelstora företag och samtidigt garantera effektiv användning av offentliga medel. Vi har redan fått mycket erfarenhet när det gäller att hjälpa små och medelstora företag att bli internationella. Jag tänker på projekt som har nått stor framgång, såsom immateriella rättigheter i Kina, helpdesk för små och medelstora företag, centrum för industriellt samarbete mellan EU och Japan, rådgivning till företag (Enterprise Europe network) och utbildningsprogram. Utifrån en studie som finansieras av Europaparlamentet förbereder vi också ett meddelande om ökat stöd till små och medelstora företag på marknader i tredjeländer. När det gäller framväxande ekonomier som Kina kan jag bekräfta att inom ramen för Small Business Act har kommissionen använt medel som parlamentet har anslagit för förberedelsearbetet, vilket har gjort att vi kunnat inrätta ett centrum för hjälp och stöd till små och medelstora företag i Kina och Indien. Jag var själv i Peking i november förra året vid invigningen av ett center för europeiska små och medelstora företag i Kina. Jag kan också berätta att i morgon utser kommissionen ett nytt särskilt sändebud för små och medelstora företag, Daniel Calleja Crespo, vice generaldirektör för generaldirektoratet för näringsliv, som kommer att vara ansvarig för att noggrant övervaka genomförandet av Small Business Act och fungera som kontaktperson för små och medelstora företag. Kommissionens dokument som just nu antas inbjuder samtliga medlemsstater och lokala myndigheter att utse ett sändebud för små och medelstora företag för att övervaka genomförandet av Small Business Act i EU:s olika regioner. Jag kan med glädje berätta att vi redan har fått positiva svar från många medlemsstater och flera EU-regioner. Georgios Papanikolaou (EL) Fru talman! Tack för ert anförande, herr kommissionsledamot. Det låter mycket ambitiöst, men om vi går tillbaka i tiden uppmanade rådet (konkurrenskraft) medlemsstaterna i december 2008 att minska företagens tid för nyetablering till maximalt tre dagar och kommissionen lovade naturligtvis att övervaka den utvecklingen. Tre år senare och mitt i en ekonomisk kris ser vi att det tar 15 dagar att starta ett företag i Grekland, 11 dagar i Österrike, 8 dagar i Finland och bara en och en halv dag i Belgien. Med andra ord är det stora skillnader. Eftersom vi alla är överens om att entreprenörskap är en förutsättning för tillväxt lyder min fråga: Vad kan kommissionen göra för att vi ska kunna samordna tillvägagångssätten och inte bara utöva hårda påtryckningar på regeringarna? Brian Crowley (EN) Jag vill ta upp tre viktiga punkter. Den första gäller helpdesken i Kina. Trots att det är en bra idé upplever små och medelstora företag det mycket svårt att komma åt de branscher som de verkar i. Den verkar vara mer lämplig för större företag. För det andra kan idén med kontaktpunkter, vilka redan används internt i EU, användas bättre i BRIK-länder - dvs. Brasilien, Ryssland, Indien och Kina - för att öka europeiska företags möjligheter till export och utgående investeringar. Slutligen har den modell som har fungerat bäst hittills varit förbindelserna mellan EU och Japan. Den har fungerat bäst för handel och investeringar på båda områdena. Kanske skulle detta vara en standard att följa. Marian Harkin (EN) Jag antar att min fråga är något komplicerad eftersom den handlar om länder som genomför åtstramningsåtgärder, precis som mitt eget land, Irland. Slutsatsen lyder: Små och medelstora företag behöver tillgång till krediter och av olika anledningar får de inte det. Kanske beror det på att bankerna begär fler säkerheter än företagen har möjlighet att lämna eller att små och medelstora företag ibland inte vågar låna i den situation som råder när vi inte ser någon tillväxt. Min fråga är här om kommissionen kan bekräfta andra åtgärder, exempelvis ett system för lånegarantier eller en utökning av EU-instrumentet för mikrokrediter? Antonio Tajani Fru talman, ärade ledamöter! Det gläder mig att frågan om små och medelstora företag står i centrum för den parlamentariska debatten andra dagen i rad. I går kväll pratade vi om ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation samt hur vi kan hjälpa små och medelstora företag samt mikroföretag att få tillgång till EU-medel i det kommande åttonde ramprogrammet. Vi har också gått igenom vad som redan har gjorts och vad vi gör just nu för denna företagskategori. Som jag sade i mitt anförande - och som jag också sade i går kväll - anser jag att stödet till små och medelstora företag bör prioriteras av flera skäl. För det första måste vi inse att små och medelstora företag är viktiga verktyg i återhämtningen från den nuvarande krisen. Med Europa 2020-dokumentet sätter vi återigen realekonomin i centrum av den ekonomiska politiken. Små och medelstora företag är livsnerven i vår realekonomi och jag anser att även små och medelstora företag kan spela en viktig social roll på vår väg framåt, eftersom det är just denna typ av företag som kommer att skapa nya arbetstillfällen i EU, också under tiden som stora industriföretag gör omstruktureringar. Vi måste därför skapa förutsättningar för små och medelstora företag för att de ska kunna bli konkurrenskraftiga. Konkurrenskraft är ett annat ord för innovation, och för att små och medelstora företag ska kunna vara innovativa måste vi hjälpa dem att få tillgång till krediter. Tack vare stödet från Europaparlamentet har vi antagit direktivet om sena betalningar från offentliga myndigheter och i transaktioner mellan näringsidkare, vilka faller under Small Business Act. Det är ett fantastiskt resultat och jag hoppas att medlemsstaterna genomför detta direktiv som nu är bindande för hela EU inom 24 månader från oktober förra året och kanske till och med innan tidsfristen har gått ut. Detta innebär att 180 miljarder euro tillförs marknaden i likvida medel till förmån för små och medelstora företag. Men det är inte allt. Jag har också inrättat ett ekonomiskt forum för små och medelstora företag, vilket konstaterades i parlamentets betänkande om riktlinjer för små och medelstora företag och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. Det är en ny modell från kommissionen och vi vill undersöka vilka svårigheter som finns med att låna och hitta lösningar på dessa problem. Det är inte en slump att vi för första gången har övertygat Londonbörsen att delta i detta initiativ. Det är också en tydlig signal från Storbritannien eftersom det innebär ett starkt stöd för små och medelstora företag från finansvärlden. Därmed arbetar den finansiella ekonomin med att stödja och försörja realekonomin, vilket jag anser är ett viktigt tecken. Jag kommer att fortsätta stödja arbetet i det ekonomiska forumet för små och medelstora företag när det gäller att få tillgång till lån. Jag kommer också att försöka hitta alla tillgängliga alternativ, inklusive gränsöverskridande riskkapital och försöket att lätta på flaskhalsarna mellan Europeiska investeringsbanken och de inhemska kreditinstituten, som i slutänden godkänner finansieringen. Vad gör vi för att lättare få tillgång till EU-medel? Vi arbetar för närvarande med det kommande åttonde ramprogrammet och vi har nått flera framgångar för små och medelstora företag. Jag kan upprepa vad jag sade i går kväll eftersom jag inte vet om de ledamöter som är här i kväll också var här i går: När det gäller förordningen om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) har jag minskat registreringsskatten till 60 procent för små och medelstora företag och till 90 procent för mikroföretag. Jag har också sett till att reglerna för genomförandet av Reach-förordningen har översatts till alla EU-språken. Detta är ett tecken för små och medelstora företag att de får stöd även från detta håll. Vi tänker göra samma sak för mikroföretag i byggsektorn. Jag har också hållit ett antal möten om mikrokrediter. Jag undersökte också frågan noggrant under ett möte som hölls för två veckor sedan i Bryssel med representanter från den italienska regeringens nya mikrokreditorganisation, som verkar vara en välskött organisation. Jag hoppas kunna sprida erfarenheter om bästa praxis från de olika medlemsstaterna i denna sektor så att de ska kunna genomföras. Ett stort problem är skillnaderna i den tid det tar för att få tillstånd. Det råder ingen tvekan om att vi måste utöva påtryckningar på medlemsstaterna att minska byråkratin. Det talas mycket om den europeiska byråkratin - som sannerligen har sina fel och brister - men ibland ligger byråkratin i medlemsstaterna inte långt efter. I vilket fall som helst anser jag att vi måste rationalisera tillvägagångssätten för medborgarnas skull. När vi säger att vi ska ”tänka litet” måste vi se till att även medlemsstaterna tillämpar detta test, precis som kommissionen har börjat göra. Presentationen av den reviderade Small Business Act i olika europeiska huvudstäder kan också vara ett tillfälle att uppmana medlemsstaterna att minska tiden för att få tillstånd att starta små och medelstora företag. Angående: Strategi för lika möjligheter inom kommissionen Den 17 december 2010 tillkännagav kommissionen en ny strategi för jämställdhet mellan kvinnor och män 2010-2014 i vilken följande nya mål sattes upp: antalet kvinnor som bör inneha höga och medelhöga chefstjänster och antalet kvinnor som bör rekryteras i kategorin handläggare (AD) i kommissionens olika generaldirektorat, avdelningar och tjänster. Den nya strategin för lika möjligheter syftar till att säkerställa en jämställdhetspolitik för kvinnor och män som arbetar inom kommissionen. Strategin omfattar emellertid inte EU:s övriga institutioner och byråer. Kommer denna strategi för lika möjligheter att gälla för kvinnor som arbetar inom EU:s övriga institutioner? Anser inte kommissionen att det vore på sin plats att offentliggöra en gemensam strategi för lika möjligheter enligt vilken lika möjligheter skulle säkerställas mellan kvinnor och män som arbetar inom EU:s övriga institutioner och byråer? Lika möjligheter för kvinnor och män och jämställdhet är en av Europeiska unionens grundläggande principer och den bör gälla universellt och utan undantag för alla arbetstagare inom EU. Maroš Šefčovič ledamot av kommissionen. - (EN) Jag är mycket glad över att ha fått denna fråga eftersom jag har goda nyheter att presentera. Sedan den 1 januari är det för första gången faktiskt fler kvinnor än män som arbetar för kommissionen. Vi är mycket stolta över detta resultat, men är medvetna om att det inte är tillräckligt. Vi måste fortsätta att arbeta för att förbättra siffrorna när det gäller antalet kvinnor som är handläggare med arbetsledande eller inte arbetsledande funktioner (AD) inom kommissionen. Därför antog vi denna strategi för åren 2010-2014 som gäller till slutet av den sittande kommissionens ämbetsperiod. Vår ambition är att kvinnor ska inneha 25 procent av de höga chefstjänsterna, 30 procent av de medelhöga chefstjänsterna och 43 procent av handläggartjänsterna utan arbetsledande funktioner. Vi har uppnått mycket under de senaste 15 åren i och med den mycket stora ökningen av antalet kvinnor med chefstjänster. Vi vill naturligtvis fortsätta med detta arbete. Den metod vi använder oss av bygger på att den personal som går i pension ska ersättas med kvinnor, vilket skulle motsvara 30 procent av rekryteringen av de höga chefstjänsterna och 50 procent av de medelhöga chefstjänsterna och handläggarna. Det innebär att när dessa chefer går i pension så bör 30 eller 50 procent av dem ersättas av kvinnor. Som svar på din fråga vill jag säga att jag har undersökt situationen på andra institutioner, och jag måste säga att ni har lyckats mycket bra i parlamentet. Siffrorna är verkligen imponerande. När det gäller rådet ser situationen inte riktigt likadan ut, även om våra resultat ärligt talat sinsemellan skiljer sig åt. Jag tror att det bästa sättet att gå vidare är att fortsätta med vårt utbyte av bästa praxis och erfarenheter om genomförandet av politik. Jag vet att våra administrativa chefer och generalsekreterare också diskuterar denna fråga på regional basis och jag tror att detta utbyte av god praxis kommer att leda till önskade resultat inom alla EU:s institutioner. Vilija Blinkevičiūt (LT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack för de goda nyheterna. Jag välkomnar det faktum att det är fler kvinnor än män i kommissionen. Jag har emellertid ytterligare en fråga. Hur mycket tid tror du att kommissionen behöver för att antalet kvinnor på chefstjänster ska uppgå till inte 25 eller 42 utan 50 procent? Hur lång tid tror du att detta kommer att ta? Du sade att ni inte kommer att ha uppnått detta förrän i slutet av er ämbetsperiod. Ditt svar på min fråga var emellertid inte helt tydligt. Vad anser du i egenskap av kommissionsledamot om strategin för lika möjligheter inom EU:s institutioner, dvs. strategin för alla EU:s institutioner? En tillämpning av denna strategi vore ett sätt att föregå med gott exempel inför medlemsstaterna, såväl för dem som arbetar inom den offentliga som privata sektorn. Silvia-Adriana Ţicău (RO) Fru talman! Jag vill vidareutveckla min kollegas fråga och fråga kommissionsledamoten om det även finns en strategi för lika möjligheter när det gäller utnämningen av personer från de nya medlemstaterna till chefer på medelhög och hög nivå inom EU:s institutioner? Maroš Šefčovič ledamot av kommissionen. - (EN) Tack så mycket för era kompletterande frågor. Jag instämmer i att de siffror du tar upp kanske inte förefaller vara så ambitiösa som man skulle önska inför framtiden, men sanningen är att vi inom kommissionen sedan vi började tillämpa politiken för lika möjligheter 1995 har lyckats öka andelen kvinnor på höga tjänster femfaldigt. Det innebär att antalet kvinnor på dessa tjänster nu är fem gånger så stort som tidigare. Vi måste naturligtvis beakta de ursprungliga siffrorna. Jag instämmer i att de var mycket låga. Vi måste även beakta inom vilket slags miljö i Europa vi är verksamma. Detta är också en del av svaret på den andra frågan, nämligen att politiken för att skapa dessa villkor för kvinnor, inte bara inom EU:s institutioner utan även i medlemsstaterna fortfarande måste förbättras. Först av allt måste vi skapa lämpliga villkor för kvinnor så att det verkligen blir möjligt för dem att arbeta på dessa höga tjänster. Detta innebär lämplig barnomsorg, lämpliga arbetslokaler, flexibel arbetstid och andra villkor som ger kvinnor möjlighet att inneha dessa höga tjänster. Naturligtvis upprättas dessa villkor stegvis. Jag anser att vi har uppnått en riktigt hög standard inom EU:s institutioner och ni kan se på vilka olika nivåer dessa villkor har garanterats av medlemsstaterna. Därför föreslår min kollega, vice ordförande Reding nu en strategi som kallas ”The gender balance in business leadership” (könsfördelningen i företagsledningarna). Än så länge är detta bara ett arbetsdokument som kommer att diskuteras med företagsledare om två månader och därefter följas av offentliga samråd. Vilka lärdomar kan vi dra av denna process? Bör vi införa ett obligatoriskt kvoteringssystem? Bör vi välja den typ av system vi har i kommissionen, där vi försöker skapa en miljö som främjar dessa åtgärder och incitament för de generaldirektorat som faktiskt kan uppfylla de mål som ställts upp för kvinnor? Jag tror att vi efter detta kommer att se lämpliga resultat. Talmannen De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan). Seán Kelly (EN) Fru talman! Jag har en kommentar angående en ordningsfråga och jag vet att många parlamentsledamöter håller med mig. Det har inget med dig personligen att göra utan handlar om hur frågestunden är organiserad. Från kväll till kväll vet ingen parlamentsledamot hur många frågor som kommer att behandlas, hur många följdfrågor som kommer att behandlas, hur lång tid svaren kommer att ta och huruvida vi kommer att ha någon frågestund till kommissionen eller rådet överhuvudtaget. Detta är otillfredsställande. Jag träffade Sarah Ludford. Hon var en timme sen till en middag eftersom hon räknade med att hennes fråga skulle behandlas. Jag räknade med att min fråga skulle behandlas och tackade nej till en middagsbjudning. Parlamentsledamöterna bör åtminstone informeras i förväg om hur många frågor som kommer att behandlas så att de kan planera utifrån detta. Jag vet att jag kommer att få ett skriftligt svar, men om jag och andra parlamentsledamöter vill ha ett skriftligt svar kan vi enkelt och smidigt skicka ett e-postmeddelande hemifrån och få svaret med e-post. Det är allt jag vill säga. Jag anser att detta bör tas upp. Det har ingenting med dig att
{'language': 'sv'}