Läget i Tjetjenien Talmannen. - Nästa punkt på föredragningslistan är uttalanden av rådet och kommissionen om läget i Tjetjenien. Minister de Miguel från rådet har ordet. de Miguel . (ES) Herr talman, ledamöter! Sedan den ryska militära aktiviteten återupptogs i september 1999 i den ryska förbundsrepubliken Tjetjenien har läget där varit föremål för särskild uppmärksamhet från Europeiska unionen. Såväl slutsatserna i Tammerfors i december 1999 som de insatser som gjorts av ordförandeskap därefter visar detta. I motsats till vad några förutspådde har denna inställning inte ändrats efter attentaten den 11 september. Det spanska ordförandeskapet har agerat och kommer att fortsätta att göra det under detta halvår, helt i linje med den oro unionen känner. Redan i ordförandeskapets arbetsplan för utvecklingen av den gemensamma strategin för Ryssland innefattades ett avsnitt i vilket man tog upp viljan att fortsätta att uttrycka unionens önskan att en snabb fredlig lösning nås i Tjetjenien, inom ramen för principen om territoriell integritet, rättsstaten och respekten för de mänskliga rättigheterna, samt att villkoren för distribution av säkrare och effektivare bistånd förbättras. Denna avsiktsförklaring har under de månader som gått sedan januari omvandlats till olika konkreta insatser. Ordförandeskapet har haft frågan om Tjetjenien med på dagordningen vid alla möten då politisk dialog förts mellan Europeiska unionen och Ryssland på olika nivåer, såväl av politiska företrädare, som i ministertrojkan Europeiska unionen-Ryssland, trojkan för politiska direktörer Europeiska unionen-Ryssland, trojkan kommittén för utrikes och säkerhetspolitik-Ryssland och i expertmötena, den s.k. COEST-trojkan. Med anledning av den nyligen hållna trojkan på ministernivå med den ryska utrikesministern, Ivanov, den 2 april, togs frågan åter upp av ordförandeskapet. Unionens delegationschefer i Moskva uppvaktade i början av mars vice utrikesministern i Ryska federationen, Gusarov, för att uttrycka den oro unionen känner över läget för de mänskliga rättigheterna i regionen för honom. Till alla dessa insatser, som tjänat till att förmedla Europeiska unionens uppfattning om utvecklingen i den kaukasiska republiken till de ryska myndigheterna, bör man lägga till begäran och därefter det stöd nämnda myndigheter gett den resa som delegationschefstrojkan planerar att göra i regionen nu i april. Den kommer att göra det möjligt att få direkt information om händelsernas utveckling. I samma informationssyfte upprätthåller delegationschefstrojkan täta kontakter med företrädare för icke-statliga organisationer och behöriga myndigheter, som Calamanov, som är Kremls särskilda företrädare för de mänskliga rättigheterna i Tjetjenien eller Yastrzhembsky, presidentens talesman. Förutom dessa specifika åtgärder, utan begränsning till de som i detta fall genomförts av det spanska ordförandeskapet, är det nödvändigt att påminna om att unionens oro har tagit sig uttryck i ett betydande ekonomiskt åtagande. Europeiska unionen är i dag den största biståndsgivaren i regionen. De belopp som anslagits dit uppgår till 65 miljoner euro under den period som förflutit sedan återupptagandet av de militära aktiviteterna 1999 till i dag. Av dessa fonder hör 40 miljoner till år 2001. När det gäller det nuvarande läget i Tjetjenien skulle jag vilja uppmärksamma några aspekter. På området för mänskliga rättigheter fortsätter alla rapporter från OSSE:s stödenhet, Europarådets parlamentariska församling och olika icke-statliga organisationer att ge anledning till oro. Lord Judd konstaterade i den rapport som skickats till Europarådets parlamentariska församling att de framsteg som gjorts på detta område under förra året var få. Rapporterna från OSSE:s stödenhet de första månaderna i år om de militära aktiviteter som pågick under perioden informerade om försvinnanden av civila, plundring, hänsynslös maktanvändning och andra brott mot den civila befolkningens rättigheter. Allt detta har hänt tvärtemot vad som tidigare överenskommits. Inte vid alla tillfällen var företrädaren för åklagarmyndigheten där. Det är viktigt att erkänna de steg som tagits av de ryska myndigheterna för att nå en förbättring av situationen. President Putin - det måste man erkänna - har uttryckt sin vilja att de som begår brott mot de mänskliga rättigheterna skall dömas och straffas, även om de är militärer. Dessa uttalanden har också upprepats av andra officiella företrädare. Kontoret för Kremls särskilda representant för mänskliga rättigheter i Tjetjenien har fortsatt sitt arbete och vidarebefordrat anmälningar om misstänkta brott mot de mänskliga rättigheterna. De ryska myndigheterna samarbetar med de organisationer som är verksamma på området. När det gäller de mellanstatliga organisationerna har OSSE:s stödenhets mandat förlängts till 31 december 2002, förutom samarbetet med Förenta nationernas höga representant för de mänskliga rättigheterna. Tre representanter från Europarådet fortsätter att delta i kontorets uppgifter och fortsätter sitt arbete i den tvärarbetsgrupp som består av företrädare för Europarådets parlamentariska församling och Duman. När det gäller de icke-statliga organisationerna kom man i januari överens om att bilda ett råd för att skydda de mänskliga rättigheterna i Tjetjenien. Rådet, som har månatliga möten, består av företrädare för dessa organisationer, åklagarkammaren, säkerhetstjänsten och de lokala myndigheterna. Man kan också uppmärksamma närvaron av tjetjenska poliser vid befintliga kontrollplatser på vägarna i republiken i denna repertoar av positiva åtgärder. Med anledning av resultatet av analysen av det aktuella läget ser man dock att åtgärderna är otillräckliga. När det gäller den humanitära situationen kvarstår dramat för hundratusentals förflyttade, vars huvudsakliga hinder för att vända tillbaka till Tjetjenien är att den osäkra situationen består. Också några andra svårigheter biståndsorganisationerna möter i sitt arbete består. Man måste erkänna att de ryska myndigheterna även på detta område har vidtagit olika åtgärder. Förutom att bilda den nämnda arbetsgruppen med de icke-statliga organisationerna, som kommer att erbjuda ett forum där dessa frågor kan behandlas, har Ryska federationens myndigheter tillämpat olika åtgärder för att normalisera livet i området. Åtgärderna begränsar sig inte till planer för socioekonomisk utveckling, att åter öppna skolor eller återupprätta det offentliga pensionssystemet utan också till att utarbeta ett förslag till konstitution som skall avgöras i en folkomröstning. Det är ett förberedande steg till att utlysa nya val där befolkningen i området kan välja sina företrädare. Med tanke på att de problem jag beskrivit består har Europeiska unionen använt sig av - och kommer att fortsätta att göra det - alla kanaler till dialog för att till de ryska myndigheterna förmedla sin uppfattning, som kretsar kring följande punkter. Den första är att Europeiska unionen erkänner den ryska federationens territoriella integritet samt rätten och ansvaret dess myndigheter har att skydda befolkningen mot terrorism, som unionen fördömer utan några förmildrande omständigheter. Detta erkännande följs av ett dubbelt konstaterande. För det första uttrycker unionen sin fasta övertygelse att ansvaret att skydda befolkningen bör ske inom ramen för rättstatens normer och med full respekt för de mänskliga rättigheterna och den humanitära rätten, som befästs i många fördrag Ryska federationen är del i. Därför ber Europeiska unionen de ryska myndigheterna att de skyldiga till brotten mot de mänskliga rättigheterna skall dömas och straffas för att på så sätt eliminera alla risker för straffrihet, vilket tyvärr förekommit under tidigare epoker. Unionen uppmanar också nämnda myndigheter att ge de federala tjänstemännen lämplig utbildning om mänskliga rättigheter. Det kommer att göra det möjligt att förebygga att nämnda händelser skall upprepas i framtiden. Jag vill uppmärksamma det bidrag Europarådet och Förenta nationernas höga representants kontor ger, samt passa på tillfället att uttrycka Europeiska unionens fulla stöd till det uppdrag som såväl dessa organisationer som OSSE utför i Tjetjenien. Unionen vill också att de ryska myndigheterna skall fortsätta att samarbeta med de internationella organen och de icke-statliga organisationerna för att få bort de hinder som fortfarande stör arbetet. Som konkreta åtgärder kan man nämna att tillåta nämnda organisationers tillträde till häkten, samt underlätta kommunikation via radio. Förbättringen av situationen för de mänskliga rättigheterna kommer utan tvivel att främja de förflyttades återkomst. Borttagandet av restriktioner, som för närvarande försvårar medias tillträde till området, bör också bidra till att ge ett större förtroende, såväl hos civilbefolkningen som på det internationella området. För det andra är den andra stora frågan i unionens ståndpunkt att terroristdåd som utförs av tjetjenska väpnade fraktioner utan tvivel utgör en del i problemet, men att de är långt ifrån det enda. En varaktig lösning på problemet måste gå via en normalisering av det civila livet genom en fullständig återuppbyggnad av de demokratiska mekanismerna och strukturerna i Tjetjenska republiken. Nämnda resultat bör uppstå genom dialog med olika sektorer i det tjetjenska samhället. Europeiska unionen uppmanar därför de ryska myndigheterna att återuppta de kontakter som inleddes i november. För det tredje bedömer Europeiska unionen att dess uppfattning i denna fråga är rättvis. Å ena sidan erkänner den utan att tveka de framsteg som gjorts och å den andra bör det inte vara ett hinder för att fortsätta att visa på de områden där allvarliga brister består. Unionen agerar på så sätt i konsekvens med de värden den grundar såväl den egna existensen på som dess förhållande till tredjeländer, och i dessa, den strategiska relationen mellan Europeiska unionen och Ryssland. Kärnan i dessa värden som unionen och Ryssland delar är respekten för rättsstaten och skyddet av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Denna balanserade och konsekventa attityd kommer också att vara den som vägleder Europeiska unionens handlande i förhållande till behandlingen av Tjetjenien i det 58:e mötet i kommissionen för de mänskliga rättigheterna. Unionen har för de ryska myndigheterna uttryckt att den är villig att förhandla om ett uttalande från ordförandeskapet som innefattar såväl framsteg som brister i ordalag som är liktydiga med de jag sagt i denna kammare. Nämnda myndigheter har också meddelats att om unionens goda vilja inte är besvarad av Ryssland kommer Europeiska unionen inte att tveka att anta en resolution på samma sätt som vi blev tvungna att göra under sammanträdesperioden 2001. Herr talman, ledamöter! Jag vill avsluta med att insistera på att unionens ståndpunkt står fast och är konsekvent, att unionen kommer att fortsätta att betrakta läget i Tjetjenien som en prioriterad fråga i förbindelserna med Ryssland, och att man kommer att fortsätta att ägna frågan uppmärksamhet och arbete när omständigheterna så begär. Jag vill också bekräfta att denna fråga kommer att vara en viktig del i dialogen på högsta nivå som kommer att hållas den 28 maj vid toppmötet mellan Ryssland och Europeiska unionen. Nielson . (EN) Herr talman! Kommissionen delar parlamentets oro när det gäller det försämrade läget i Tjetjenien, som anges genom en rad aktuella och pålitliga rapporter om allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna under de senaste månaderna. Mot bakgrund av dessa rapporter, däribland från Europarådet, har Europeiska unionen fortsatt att uttrycka sin oro i frågan till de ryska myndigheterna, genom lämpliga diplomatiska kanaler. Som ni känner till erbjuder den politiska dialogen mellan EU och Ryssland en späckad dagordning bestående av sammanträden på hög nivå, däribland förra veckans ministertrojka med utrikesminister Ivanov i Madrid. Europeiska unionens ståndpunkt i denna fråga är mycket enkel, och mycket bestämd. EU stöder helhjärtat Ryssland i dess berättigade kamp mot terrorismen, i Tjetjenien och på andra håll. Det får inte råda någon tvekan om detta. Våra uppmaningar till en politisk lösning som, utan förfång för Rysslands territoriella okränkbarhet, tillfredsställer huvuddelen av det tjetjenska folket, undergräver inte på något sätt detta stöd. Det skall på samma sätt inte råda någon tvekan om EU:s vilja att upprätthålla de mänskliga rättigheterna i samband med kampen mot terrorismen i världen, detta gäller även i Tjetjenien. Jag är i detta avseende helt övertygad om att Europaparlamentet fullständigt delar åsikten att kampen mot den internationella terrorismen inte kan tjäna som ett berättigande eller en ursäkt för brotten mot de mest grundläggande enskilda mänskliga rättigheterna, de må ske på Västbanken, i Afghanistan eller i Tjetjenien. Detta bör inte ändras - och har förvisso inte ändrats - p.g.a. de fruktansvärda terroristangreppen som ägde rum den 11 september i fjol. Mot bakgrund av våra gemensamma ansträngningar med Ryssland, att upprätta närmare politiska och ekonomiska förbindelser, har Europeiska unionen upprepade gånger klargjort för Ryssland att vi förväntar oss att landet handlar i överensstämmelse med de värderingar som man åtagit sig att ta hänsyn till när man blev medlem av Europarådet och OSSE. Dessa principer om fullständig respekt för de grundläggande mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen, däribland internationell rätt, utgör en del av det strategiska partnerskap som vi försöker att skapa tillsammans. Som ni vet sammanträder kommissionen för de mänskliga rättigheterna just nu i Genève, och Tjetjenien är fortfarande en viktig punkt på dagordningen. Europeiska kommissionen deltar fullt ut i EU:s interna överläggningar i detta forum. Samtidigt som Europeiska unionen är beredd att delta i ärliga förhandlingar med Ryssland, i syfte att bekräfta alla positiva initiativ som Ryssland tagit under förra året, finns det fortfarande alltför många mycket allvarliga frågor som man behöver ta itu med i Tjetjenien. Det positiva är att vi kan bekräfta vissa praktiska åtgärder som Ryssland har vidtagit för att nå en politisk lösning som kan garantera långsiktig fred och stabilitet i Tjetjenien. Vi välkomnar dessa åtgärder och är beredda att stödja dem på alla sätt vi kan. Vi måste också på samma sätt bekräfta att det har skett framsteg inom en rad frågor under det gångna året, t.ex. när det rör fysisk återuppbyggnad, fastställande av villkoren för ekonomisk utveckling, stöd till återupprättandet av den tjetjenska domarkåren i syfta att återställa rättsstatsprincipen, osv. Det är tydligt att det återstår mycket att göra inom alla dessa områden, men det har skett framsteg, och äras dem som äras bör. Vi har också noterat att antalet rapporterade brott mot de mänskliga rättigheterna som följts upp av åklagare har ökat. Vi kan emellertid fortfarande bara beklaga det väldigt låga antalet uppföljningar i form av fällande domar som dessa rapporter har resulterat i. Det är tydligt att, genom att man då skingrar alla idéer om straffrihet, det är nödvändigt att straffa dem som gör sig skyldiga till brott mot de mänskliga rättigheterna, för att undvika fler brott framöver. Man måste göra mer på detta område. Ett annat område där framsteg behövs, har att göra med tillhandahållande av och tillgång till humanitärt bistånd. Som ni vet är Europeiska unionen, genom Europeiska byrån för humanitärt bistånd, ECHO, den överlägset största givaren av humanitärt bistånd till norra Kaukasusområdet. Sedan oktober 1999 har vi bistått med omkring 65 miljoner euro till offren i den tjetjenska konflikten, och bara förra året uppgick summan till 40 miljoner euro. Vår finansiering är viktig för närvaron i området av internationella icke-statliga organisationer som sysslar med humanitära frågor, och den är också viktig för FN-organisationernas arbete och närvaro, särskilt för UNHCR. Vi menar att det är nödvändigt att företrädare för det internationella humanitära samfundet är närvarande i Tjetjenien. Vi är fortfarande bekymrade över de alltjämt svåra operativa förhållandena för de humanitära organisationerna i norra Kaukasus, särskilt det skiftande och tidskrävande systemet för tillträde och arbetstillstånd i Tjetjenien, och den vägran som icke-statliga organisationer drabbas av när det gäller rätten att använda VHF-radiokommunikation, som är mycket viktigt för deras säkerhet. Vi har på ett konstruktivt sätt i mer än två år tagit upp frågan om de operativa förhållandena med ryska myndigheter på olika nivåer, men det har hittills bara skett mycket små förbättringar. Vi har försökt med alla tillgängliga kanaler; detta är ett tvisteämne i de pågående diskussionerna med de ryska myndigheterna, men vi kommer inte att sluta med att ta upp dessa frågor. Säkerhetsläget i norra Kaukasus är fortfarande besvärligt; det är faktiskt så att man måste förvänta sig vissa operativa problem. Men vi förväntar oss ett större samarbete framöver från de behöriga ryska myndigheterna. I detta avseende kommer vi att fortsätta att förespråka konkreta förbättringar, i syfte att underlätta genomförandet av humanitära operationer i enlighet med de grundläggande etablerade normala internationella standarderna rörande säkerhet, effektivitet och oberoende övervakning och utvärdering. Samtidigt kommer vi fortsätta att insistera på att återsändande av fördrivna tjetjener från angränsande Ingusjien och Dagestan, och flyktingar från Georgien, endast får ske på frivillig grund. Detta håller på att bli en allt allvarligare fråga. En omfattande ström av återvändande verkar ganska osannolik för närvarande, med tanke på den ihållande instabiliteten och våldet i Tjetjenien, och de mycket begränsade framstegen i samband med genomförandet av den ryska regeringens sedan länge tillkännagivna rehabiliterings- och återuppbyggnadsprogram. Poettering (PPE-DE) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionär, kära kolleger! I går hade vi en mycket seriös debatt här i parlamentet om läget i Mellanöstern, och jag tror att debatten om Tjetjenien förtjänar att vi är lika seriösa. Det finns ett blödande sår i Europa: i Tjetjenien, i Ryska federationen. Vi från Europeiska folkpartiet och från Europademokraterna säger: Säkerheten på vår europeiska kontinent kommer under 2000-talet att bero på om vi har en handlingskraftig, ... (Applåder) ... demokratisk europeisk union, som åtar sig att skydda de mänskliga rättigheterna, och att vi har ett handlingskraftigt, demokratiskt Ryssland, som åtar sig att skydda de mänskligheterna, och att både Europeiska unionen och Ryssland samarbetar som partner. Vi vill ha ett sådant strategiskt partnerskap, eftersom det är viktigt för framtiden på vår kontinent. Men vi får inte tiga om kränkningar av de mänskliga rättigheterna, och särskilt Europaparlamentet får inte tiga. Det finns observatörer som säger att fler människor dör i Tjetjenien än i Mellanöstern. Vår grupp anser att en tjetjeners liv har samma värde som livet för en medborgare i Förenta staterna eller i Europeiska unionen (Applåder) ... och att en muslims liv i Tjetjenien har samma värde som livet för en kristen, en jude, en palestinier, en hindu, en buddist eller en ateist. (Applåder) De mänskliga rättigheterna överallt i världen - och särskilt därför att vi är européer är detta ett önskemål från oss - är odelbara! (Applåder) Just nu besöker Rysslands president ett land i Europeiska unionen. Jag hörde i går kväll hans yttrande om Tjetjenien på tysk TV. Rysslands ambassadör i Europeiska unionen, Likatjev, och ordföranden i det utrikespolitiska utskottet i duman, Dimitri Rogosin, sökte förra veckan upp mig i Bryssel för att informera mig om situationen. Det gläder mig att vår debatt om Tjetjenien också gett dem anledning att ta kontakt med vår grupp. Naturligtvis måste vi bekämpa terrorismen, men vi får inte göra det på ett sådant sätt att de mänskliga rättigheterna och livet för människorna i Tjetjenien, för civila personer som vill leva i fred, drabbas på ett oproportionerligt sätt. (Applåder) När det sägs i en undersökning som gjorts av USA:s utrikesministerium den 4 mars, i yttranden från Läkare utan gränser, en organisation som vi sätter stort värde på för dess engagemang, och från Human Rights Watch, som har sitt säte i New York, att de ryska trupperna knappast har någon respekt för människoliv, då anser vi att det är alarmerande. När företrädaren för den tjetjenska duman, Aslambek Asjlakanov, säger - det visar att även Ryssland är på väg mot demokrati, och det erkänner vi ju - att 80 procent av den hjälp som Ryssland ställer till förfogande för Tjetjenien, inte alls når människorna, då anser vi att det är alarmerande. När Mary Robinson, FN:s höge kommissarie för mänskliga rättigheter, säger att det ekonomiska, sociala och kulturella läget i Tjetjenien är dåligt, trots vissa framsteg, som vi ju också ser, då anser vi att det är alarmerande. Det är lägesbeskrivningar från organisationer och personer, som känner till situationen bättre än vi gör. Det är Europaparlamentets plikt att ta upp dessa massiva kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Ryssland, och därmed i Europa, i Tjetjenien, så länge som de hör till dagordningen. Vi kräver därför ett eldupphör och en politisk lösning. Vi kräver att de ryska soldater som inte har någon respekt för civila människoliv, som ringaktar människovärde och människoliv, inte bara kritiseras för detta i politiska yttranden från Moskva, utan också verkligen ställs inför rätta och döms, ty annars kommer dessa kränkningar av de mänskliga rättigheterna hela tiden att fortsätta. (Applåder) Vi uppmanar också Ryssland att - i större utsträckning än tidigare - öppna Tjetjenien för observatörer och även samarbeta med Europeiska unionens organisationer. Rådets ordförande och även kommissionären har påpekat detta, och vi är allt som allt av samma åsikt. Vi i Europaparlamentet bör vidare uppmana vår delegation att tillsammans med ifrågavarande duma-delegation - och även som parlament så att säga besluta det - ständigt och mycket konkret ägna sig åt Tjetjenien i ett ordnat förfarande. Vi bör snart - vilket vi ju redan beslutat den 16 mars - sända en delegation från Europaparlamentet till Tjetjenien och regionen där. För min del skulle jag också välkomna om ni, herr kommissionär, personligen reste dit, för att tala med berörda parter lokalt. (Applåder) När allt kommer omkring behöver vi ha en intim samordning med Lord Judd i Europarådet, som ju ägnar sig mycket åt detta problem, och vi behöver totalt sett en politisk lösning. Tillåt mig att avslutningsvis säga följande: Jag har besökt alla republiker i f.d. Sovjetunionen och varit i Tatarstan. Tatarstan och dess huvudstad Kazan har en omfattande autonomi - ja, den största i Ryska federationen. Varför är det inte möjligt med något liknande också för Tjetjenien? Tjetjeniens företrädare, som var här för två månader sedan, gav ett resignerat intryck, de var deprimerade, och man märkte deras oro och hopplöshet. Det är vår plikt i Europaparlamentet att ge de människor hopp som vill leva i fred i Tjetjenien - med autonom status, men inom ramen för Ryska federationen - och uppträda som förespråkare för de mänskliga rättigheterna på vår kontinent och i världen, och därmed i Tjetjenien. (Applåder) Paasilinna (PSE). Herr talman! Det är egendomligt att vi för en debatt om Tjetjenien just nu när en delegation om några dagar kommer att resa dit för att fördjupa sig i ett ärende som vi nu ställer frågor och talar om. Det här visar att vi inte värdesätter den information vi insamlat från Ryssland. Från ryskt håll har man dessutom påstått att terrorister är verksamma i Tjetjenien, men detta har inte rönt någon större tilltro. Givetvis är det självklart att ett helt folk inte kan vara terrorister vilket man även påpekat på ryskt håll. Men då Förenta staterna inledde sin terrorismkampanj gick vi omedelbart med i fronten mot terrorismen. Som en följd av televisionsreklam är vi övertygade om att det förekommer terroristverksamhet som är riktad mot Förenta staterna till och med i passet mellan Ryssland och Georgien. Bästa kolleger! Här följer tio påpekanden: Ett rått krig kan inte avgöras med vapen, det medger även Ryssland nu. Kriget är en del av de talrika konflikterna i området, till och med terroristerna i fråga tycks ha samma härstamning. En internationell medlare kunde avhjälpa konflikterna och jag utgår ifrån att vi, delegationens arbetsutskott och kollegerna i duman, strävar till att finna politiska lösningar. Det här är en politisk fråga. De våldsamma rensningsoperationerna som armén utför i städer och byar måste omedelbart upphöra. Den ryska armén har inte dragit sig tillbaka eftersom den för olaglig handel med vapen och olja i området. En egen tjetjensk ordningsmakt som kastar ut terroristerna och legosoldaterna bör skapas. Ett rättssystem som kan dra de skyldiga inför rätta bör skapas. För att undvika korruption bör tjetjenernas ekonomi göras genomskinlig. Upprätthållandet av de mänskliga rättigheterna bör övervakas, de kan inte kränkas med hänvisning till terrorismen. Biståndsorganisationerna bör ges obehindrat tillträde till området och slutligen bör unionen i samråd med Ryssland och tjetjenerna inleda återuppbyggnaden i området. Malmström (ELDR). Herr talman! Den liberala gruppen välkomnar att denna debatt äger rum, och det gjorde vi redan innan vännen Olivier Dupuis hungerstrejkade. Det är viktigt att ägna särskilt utrymme åt och att diskutera situationen i Tjetjenien. Jag har känslan av att övergreppen och den militära offensiven sker i skuggan av händelserna den 11 september och situationen i Mellanöstern. Ryssland, precis som Kina som vi skall diskutera senare, använder kampen mot terrorismen som ett slags alibi för att förtrycka sina egna politiska motståndare och minoriteter. Kriget mellan Tjetjenien och Ryssland är en lång, seg och till synes olöslig konflikt som har pågått i många år. Det begås givetvis övergrepp på båda sidor. Detta måste förstås utredas, och de ansvariga måste ställas till svars. En del positiva signaler kan mycket riktigt skönjas. Lord Judd har t.ex. pekat på vissa försiktiga förbättringar. Även här, precis som i Mellanöstern, är det ett krig om vilka nyheter som skall nå ut i världen. Vi översköljs av vittnesmål från människorättsorganisationer om situationen inte minst för de civila tjetjenerna. Dödsskvadroner, summariska avrättningar, tortyr, våldtäkter och försvinnanden. Det står helt klart att det pågår systematiska och fasansfulla övergrepp mot de civila i Tjetjenien. De ryska myndigheterna måste ta tag i detta, utreda händelserna och straffa de skyldiga. Nära tvåhundratusen människor är internt på flykt i Tjetjenien och en kvarts miljon har flytt landet. Deras situation är förstås oerhört prekär. Europaparlamentet har antagit ett flertal resolutioner om denna konflikt, men nu krävs det handling. Det var bra att höra från rådets tjänstgörande ordförande att ni skall skicka trojkan dit. Det vore också bra om kommissionären kunde åka till området för att diskutera situationen och ta upp frågan med den ryske presidenten. Vi måste ställa mycket tydliga krav på Ryssland om att övergreppen och massakrerna på civila snarast skall upphöra. Den liberala gruppen kräver att en oberoende undersökningskommission sänds dit för att utröna vad som verkligen händer. Vi vill också att president Putin och tjetjenernas president Aslan Maskhadov bjuds in till parlamentet för att diskutera situationen, och vi kan visa på vårt stöd till samtal om fred. De trevande förhandlingarna som inleddes i november 2001 resulterade bara i ett möte, och det var inget större framsteg. EU kan, tillsammans med OSCE och Europarådet, spela en roll för att underlätta samtal så att vi får till stånd en politisk lösning - någon militär lösning finns givetvis inte. Min grupp vill också att EU skall agera för att ta initiativ om Tjetjenien vid FN:s människorättssession i Genève. De Miguel pratade om EU:s stöd till UNHCR, och det är viktigt. Sanningen är dock att EU:s bidrag till UNHCR:s budget har minskat med en tredjedel de senaste åren. Igår diskuterade vi läget i Mellanöstern här i kammaren, och det finns ett starkt engagemang. Engagemangen i den konflikten får dock inte leda till att vi blundar för andra konflikter och ger ryssarna carte blanche att begå dessa övergrepp. Situationen är dramatisk, och konflikten riskerar att sprida sig till hela regionen med förödande konsekvenser för den ryska demokratin. Herr talman! Den liberala gruppen stöder den resolution som föreligger, även om vi tycker att den är i litet mesigaste laget. Vi måste sända ett starkt budskap till den ryska regeringen och presidenten: Vi vet vad ni gör och vi accepterar det inte! Staes (Verts/ALE). Herr talman, herr minister, herr kommissionär! Händelserna den 11 september i fjol dominerar fortfarande världspolitiken. Alla vet att världspolitik är en mycket cynisk företeelse, och det gäller även i fråga om Tjetjenien. Jag har fått intrycket att Tjetjenien efter den 11 september har hamnat på världshistoriens bakgata och bannlysts från nyhetssidorna. Därför är dagens debatt så viktig. Kolleger! Sedan jag valdes som ordförande för den parlamentariska samarbetskommittén EU-Ryssland har jag fört många samtal med ryssar, tjetjener, biståndsarbetare och människorättsaktivister. Situationen är utan tvivel komplex och även om man inte kommer närmare en lösning genom att tala om denna fråga i svart och vitt, måste jag ändå göra vissa konstateranden. Problemen i Tjetjenien kan inte lösas med militära medel. Det krävs en politisk lösning, ett omedelbart eldupphör och i det avseendet stöder jag människorättsorganisationernas uppmaning att bjuda in Maskadov hit till Strasbourg i september i år och inleda förhandlingar med de ryska företrädarna i Europarådet. Ett antal ryska kolleger kom, som Poettering just påpekade, på besök förra veckan och berättade att livet i Tjetjenien nu börjar återgå till det normala. Detta bekräftades även av Rysslands ambassadör. Kolleger! Jag tror att ni vet att jag inte är godtrogen. Många rapporter, redogörelser från människorättsorganisationer och vittnesmål från flyktingarna själva strömmar in på våra kontor i form av vanlig post och via Internet. Poettering nämnde med rätta några organisationer, Human Rights Watch, Médecins sans Frontières, det vill säga Läkare utan gränser, Amnesty International. Han nämnde vittnesmålen från Mary Robertson och en tjetjensk parlamentsledamot. Det är uppenbart att livet i Tjetjenien i dag inte är en dans på rosor. Och vi, kära kolleger, måste alltså beveka våra ryska kollegor till förhandlingar, till samförstånd. Vi kan svårligen kalla dessa organisationer, dessa personer som nämns i vår kompromissresolution, för terrorismens medlöpare eller bin Ladins företrädare. Det vore allt för förenklat att gå till väga på det sättet. Jag är därför mycket glad över att vår delegation måndag nästa vecka kommer att ägna en halv dag åt att diskutera problemen med våra ryska kolleger i Tjetjenien, och att den kompromissresolution som vi snart skall rösta om innebär att vår delegation får i uppdrag att inrätta en arbetsgrupp som särskilt skall följa situationen i Tjetjenien och tillsätta en utredning om vad som egentligen håller på att hända i Tjetjenien. Jag är även glad över att vi upprepar vårt krav att skicka en tillfällig delegation till Tjetjenien. Detta fattade vi beslut om i mars 2000, men beslutet har ännu inte verkställts. Jag vill därför be parlamentets presidium att se till att detta beslut nu äntligen verkställs. Slutligen, kolleger, vill jag för gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen rikta en vädjan till herr Nielson. Två gånger har parlamentet ombett er att bege er dit. Får jag komma med ett förslag, herr Nielson? Vi reser tillsammans. Jag är beredd att avsätta tid för att tillsammans med er resa till Tjetjenien och inspektera läget. Vi ska göra ett försök att äntligen övergå från ord till handling. Kolleger! Jag försäkrar er om att delegationen på måndag nästa vecka kommer att göra allt som står i dess makt för att komma vidare i processen och inleda förhandlingar med våra ryska kollegor i Duman och Council of Federations. Tack, herr talman, för den extra talartid ni givit mig. Frahm (GUE/NGL). Herr talman! Under diskussionen om Palestina i går var det många som blandade in Tjetjenien, och man kan också dra fantastiskt många paralleller mellan de respektive situationerna i dessa två områden. Liksom Palestina är Tjetjenien ett land som är besatt av en stor och stark övermakt. Liksom i Palestina får människor i Tjetjenien uppleva att deras vanliga grundläggande rättigheter kränks, och Tjetjenien är dessutom ett land som lagts fullständigt i ruiner och där 20 procent av befolkningen dödats. Det framgår ganska tydligt att både Israel och Ryssland utnyttjar den situation som uppstått i och med att USA förklarat krig mot terrorismen, för att i skydd av detta krig föra krig mot ett helt folk. Ett krig som närmar sig etnisk rensning. Jag anser att vi bör tänka på att det inte förekom någon terrorism i Tjetjenien då landet 1991 utnyttjade lagen av den 16 december 1966 om att även länder inom federationen hade rätt till självständighet, för att frigöra sig från beroendet av Ryssland. Den gången fanns där ingen terrorism, men från 1994 har Ryssland gjort allt man kunnat för att förhindra denna självständighet. Det är återigen ett exempel på hur förtrycket av ett folk, och hur desperationen bland en befolkning, kan få folk att göra saker de annars aldrig skulle gjort. Terrorism kommer inte av sig själv. Terrorister faller inte ned från himlen. Det är ju inte så att vissa befolkningsgrupper har särskilda gener som gör att de uppför sig på ett annorlunda sätt än vi andra. Det är de villkor som människor lever under som får dem att uppföra sig som de gör. Det är viktigt att vi fattar ett beslut om att bjuda in Maskhadov och Putin till Strasbourg i september. Så att vi kan få en diskussion och en redogörelse, och så att vi kan göra intryck på bägge parter. Jag anser att vi skall kräva fritt tillträde för de humanitära organisationerna och för nyhetsmedierna, så att informationskriget inte bidrar till att missgynna tjetjenerna. Men slutligen är det också nödvändigt att folk som har varit utsatta för övergrepp får en tydlig känsla av att de som kränker de mänskliga rättigheterna till sist får sitt straff. Annars tror jag inte att vi kommer långt varken i kampen för demokratin och de mänskliga rättigheterna eller i kampen mot terrorismen. Till att börja med måste vi kräva ett upphörande av den ryska ockupationen av Tjetjenien - gärna redan i dag. Dupuis (NI). - Herr rådsordförande, herr kommissionär, kära kolleger! Den text som Oostlander är huvudförfattare till är motbjudande. Den är moraliskt motbjudande och politiskt vansinnig. Att efter två och ett halvt års krig, efter att de ryska myndigheterna och militära styrkorna under två år systematiskt brutit mot tjetjenernas grundläggande rättigheter, kräva att de skall upphöra med sina övergrepp är fullständigt motbjudande. På samma sätt är det fullständigt motbjudande att fortsätta att kräva att den humanitära hjälpen skall komma fram till Tjetjenien, när man vet att de ryska myndigheterna gör allt för att förhindra detta. Det som händer i dag i Tjetjenien innebär inte bara massiva brott mot de mänskliga rättigheterna; det är också ett verkligt folkmord. Det är det första folkmordet i Europa sedan det judiska folkmordet. När 20 procent av en befolkning massakreras - 200 000 personer av en befolkning på en miljon - när tiotusentals människor torteras och när deras fortplantningsförmåga systematiskt förstörs, är det inte längre fråga om brott mot de mänskliga rättigheterna utan det är ett folkmord. Fyrtio procent av befolkningen i ett land har flytt och klarar sig inte längre: de befinner sig under fruktansvärda förhållanden i Ingusjien dit endast 20-30 procent av kommissionens humanitära hjälp kommer fram, medan resten hamnar på avvägar. Såsom Poettering erinrade om kommer inte den ryska hjälpen fram i någon större utsträckning. När man lägger ihop allt detta kan man bara konstatera en sak: Det förekommer folkmord och Europa bidrar i tysthet till detta. Jämförelserna med Palestina har en begränsning eftersom vi där talar om terrorism. Jag skulle vilja ha bevis när det gäller tjetjenernas terrorism. Vi har bevis när det gäller de palestinska självmordsbombarna, men när det gäller attentaten i Moskva för två eller tre år sedan har man inte funnit några som helst bevis för att det var tjetjenernas verk. Däremot visar samstämmiga indicier på att det skulle vara KGB - den ryska säkerhetstjänsten - som ligger bakom dessa attentat. Har det för övrigt funnits tusentals tjetjener som kämpat med talibanerna? Hundratals utländska korrespondenter letade efter tjetjener i Afghanistan. De internationella trupperna som befann sig och som fortfarande befinner sig i Afghanistan letade dag efter dag efter tjetjenska stridande. Hittills har man emellertid inte hittat en enda tjetjensk stridande i Afghanistan. Detta rykte kom från KGB och den ryska avdelningen för kontrainformation. Det är därför fel att säga att tjetjenerna är terrorister när de försvarar sig på samma sätt som bosnierna gjorde, på samma sätt som kroaterna gjorde, när de inte har några ryska civila mål eftersom det inte finns några ryska civila i Tjetjenien: det finns ryska militärer, det finns tjetjenska stridande som på militär väg strider mot ryssarna. Ryssarna ägnar sig däremot varje dag åt övergrepp, tortyr, utpressning, inspärrning i filtreringsläger, kohandel, handel med kroppar och handel med fångar. Man kräver av människor som inte längre har motsvarande en euro att de skall betala tiotals dollar för att deras familj skall räddas. Sådan är situationen i Tjetjenien: det handlar om ett folkmord. Kommissionär Poul Nielson har, efter två och ett halvt år, ännu inte orkat resa till detta land där ett folkmord äger rum. Poettering, Watson, Cohn-Bendit och Frassoni har träffat hälsovårdsminister Oumar Khanbiev, som befinner sig på åhörarläktaren. Baròn Crespo och Wurtz skall träffa honom i dag. Herr Poul Nielson! Khanbiev är inte pestsmittad - ni kan också träffa honom. Han är här, ni behöver bara gå upp på åhörarläktaren för att träffa honom. Han känner till behoven hos den tjetjenska befolkningen i Tjetjenien, i Ingusjien, i Georgien och i Azerbajdzjan och ni kan tala med honom. (Applåder) Oostlander (PPE-DE). Herr talman! Så har ni här resolutionens fördömlige författare eller medförfattare. Jag är naturligtvis imponerad av den entusiasm och det engagemang som kollega Dupuis uppvisar när han talar om denna fråga. Men när det handlar om att bidra till en lösning tror jag, särskilt i en så komplicerad fråga som denna, ändå att det är viktigt att vi håller huvudet kallt även om känslorna är heta. Herr talman! Efter det första kriget i Tjetjenien hade dess politiker egentligen vår fulla medkänsla. Utsikterna var i själva verket mycket goda och Tatarstan var, som min gruppledare Poettering sade, ett manande föredöme. Tjetjenien hade kunnat utvecklas till ett Tatarstan, och hade kanske till och med kunnat bli ett Tatarstan med en mer långtgående självständighet än Tatarstan själv. Inom rysk politik hade man förutsett att så skulle ske. Vad blev då egentligen resultatet? Att det mellan de två krigen om Tjetjenien inte kommit till stånd någon statsbildning. En misslyckad stat har bildats och det är en katastrof. Detta har vi kunnat konstatera på alla håll där situationen är densamma. Vi har sett det i tidigare Afghanistan, vi har sett det i Somalia och där gäller det fortfarande. Vi märker det även på andra håll i världen. En misslyckad stat är en katastrof för alla medborgare och även för det internationella samfundet, eftersom det som kan inträffa i en sådan misslyckad stat alltid får internationella följdverkningar. Herr talman! Vi har alltså märkt - vilket även konstaterats av våra journalister, västerländska journalister, hur Tjetjenien urartat till en kidnapparstat, en plundrarstat, en smugglarstat som kretsar kring den olja som passerar genom landet. Vi betraktar en katastrof. Och då startar ett krig om vilket vi bara kan säga: en sådan situation önskar vi inte någon part, vare sig tjetjener eller ryssar. Det startar alltså ett krig där det till och med är svårt att skilja på civila och militärer och där många civila dödas. Kampen om Tjetjenien innehåller vissa inslag av frihetskamp, men dessa överskuggas starkt av radikalisering och en sammanblandning med kriminell verksamhet. Vi får nu höra att de ryska trupperna och de tjetjenska rebellerna tillsammans tjänar stora summor på de oljetransporter som på illegal väg transporteras genom området. Det är fråga om mycket cyniska företeelser och man kan inte utan vidare säga att det ena är vitt och det andra är svart. I det här fallet är så inte fallet. Jag måste säga att jag är glad över att jag på den tiden fick tillfälle att föra ingående samtal med kollegerna i duman, ordföranden i utskottet med ansvar för Tjetjenien, ordföranden i utskottet för utrikesfrågor, mänskliga rättigheter, gemensam säkerhet och försvarspolitik, och arméns talesman, general Manilov. Alla tre talade mycket öppet om de bekymmer detta vållade dem. De dolde inte något och det gav mig uppfattningen att man även i Moskva ser allvarligt på situationen utan att kunna ta sig ur den. Detta innebär att det är desto viktigare att vi engagerar oss i frågan inom ramen för vårt partnerskap med Ryssland. De mänskliga rättigheterna är vårt ansvar och kommer aldrig att försvinna från vår dagordning, särskilt inte när det är fråga om en så nära partner som Ryssland är för tillfället. Detta måste vi ta till oss och därför innehåller vår resolution en hel del frågor. Det är sannerligen enkelt och medryckande att endast ge uttryck för kritik mot Ryssland, men samtidigt har vi dessutom ett överflöd av frågor. Vi har även vissa förslag vilka alla går ut på ett återställande av situationen, humanitär hjälp, förbättrat mottagande av flyktingar från dessa områden, möjligheter till återvändande och uppbyggnad av de sociala villkor som möjliggör ett återvändande. Det är saker som alla inser, även politikerna i Moskva. Under dessa samtal gick det inte att förneka att även de är mycket plågade av frågan. Och om det fanns någon annan lösning skulle de utnyttja den. Även de är av åsikten att krigsförbrytare inom de egna leden skall ställas inför rätta. Svårigheten och missnöjet grundas på att för lite görs åt saken eftersom befälhavarna i fältarmén har en tendens att skydda sina soldater mot rättsskipning. Denna hållning är förkastlig, men vi har sett samma fenomen i andra krig, även i kolonialkrigen, bland annat i de krig Nederländerna förde i Indonesien efter andra världskriget. I många fall var det i Nederländerna först efter 20 till 30 år möjligt att tala om krigsförbrytelser som våra pojkar hade begått i Indonesien. Jag är glad över att det åtminstone i Ryssland har gått snabbare att åstadkomma öppenhet på den punkten och det skapar förutsättningar att göra något åt saken. Nyligen läste vi på nytt att president Putin omger sig med personer och ber dem komma med förslag om en hållbar politik för att återskapa det lugn och den säkerhet som är möjlig att åstadkomma i Tjetjenien. Eventuellt genom en sammanslagning med Ingusjien. Det finns från deras sida många olika planer för att se vilka möjligheter som finns att skapa en någorlunda fungerande stat. Det är ju en fråga som angår oss alla. Det finns 200 000 flyktingar och det är, såsom vi tidigare har hävdat, mycket viktigt att kommissionär Nielson som är ansvarig för flyktingfrågor och humanitära frågor, personligen engagerar sig i frågan. Naturligtvis är det svårt att plädera för att han dessutom skall resa till Tjetjenien. Vi och även jag själv har redan vid ett antal tillfällen bett ambassadören och andra ryska representanter på plats att ge oss tillträde till Tjetjenien. Man undviker hela tiden frågan och därför stödjer jag helhjärtat de förslag, inklusive de från Europarådet, som går ut på att sätta ihop delegationer, där även ansvarskännande dumaledamöter eventuellt kan ingå, för att resa till Tjetjenien och skapa oss en bild av situationen. Endast om vet hur situationen faktiskt ser ut och den internationella pressen, i enlighet med resolutionen, och den ryska pressen kan komma in i området, har vi en möjlighet att utarbeta välinformerade förslag som leder någon vart. Cashman (PSE). Herr talman! Låt mig först och främst säga till kammaren att när vi, i egenskap av politiker, börjar uttrycka förolämpningar om ett krig som pågår på annat håll, förlorar vi vårt syfte, som är att verka för fred - och detta måste vara vårt yttersta mål. Dupuis har nämnt hemskheter som jag tycker är fruktansvärda, eftersom de drabbar verkliga människor; mormödrar, morfäder, farmödrar, farfäder, mödrar, döttrar, fäder och söner, av inget annat skäl att de är annorlunda. Jag stöder inte den trångsynta uppfattningen att Ryssland gör allt det bör göra, eller att landet är djupt engagerat. Vi har trots allt fått veta att, efter den 11 september, världen har förändrats, att de grundläggande mänskliga rättigheterna skulle granskas med större uppmärksamhet än tidigare. När det rör Tjetjenien har detta uppenbarligen inte skett. Tjetjenernas rättigheter, av vilka 200 000 bor i ett direkt farligt område och känner ständig fruktan, ignoreras av ryssarna. Jag anser för övrigt att situationen håller på att bli värre, i stället för bättre. Det verkar som den 11 september har gett upphov till självbelåtna förbindelser mellan Ryssland och Förenta staterna, där Förenta staterna inte låtsas om vad som sker. Jag välkomnar denna resolution, men vi måste driva den framåt. Varför har våra åtgärder saknat kraft fram till nu? Jag kan berätta varför: Därför att det har saknats ett samordnat och konsekvent internationellt förhållningssätt av rädsla att förolämpa Putin och de allierade. Hemskheterna ökar, de minskar inte. Konflikterna pågår i åratal. Det är ett pågående krig som nästan ingen bryr sig om. Vi ser också att man inte tar hänsyn till de mänskliga rättigheterna, och att inte heller icke-statliga organisationer på det humanitära området får arbeta effektivt på platsen. Vi behöver mer samarbete med de ryska myndigheterna, och de oberoende medierna måste få rapportera om läget till resten av världen. Men låt oss aldrig glömma bort att den grundläggande rättigheten är att få leva i fred utan fruktan för att bli förföljd. Vi behöver en politisk resolution, men Ryssland måste hållas ansvarigt. Låt mig avsluta med detta: När man startar krig, så har politikerna misslyckats. När krig fortsätter, förlorar humaniteten sitt syfte. Detta krig måste upphöra. Fredsprocessen är inget alternativ - den är den enda väg som leder framåt. Schroedter (Verts/ALE) Herr talman! Jag ger Cashman rätt. I åtta års tid har den ryska militären fört krig mot civilbefolkningen i Tjetjenien. Det är den realitet som vi inte får blunda för. Därför frågar jag er, herr rådsordförande: Lade ni fram listan med de åtgärder, som ni just har framfört, också för utrikesminister Ivanov under trepartssammanträdet och förklarade den så som ni gjort här? Framförde ni på samma vis till Ivanov de hot som nämnts att godkänna beslut som riktar sig mot Ryssland? Stod detta verkligen i centrum för föredragningslistan eller var det bara ett perifert påpekande? Faktum kvarstår dock att det hittills inte haft någon effekt. Mitt intryck är att detta inte har förklarats för den ryska sidan med samma allvar som det har framförts här! Därigenom gör vi oss också skyldiga till detta brott. Vi vet att människor dagligen förs bort, dödas och misshandlas i Tjetjenien. (Applåder) Och vi vet att tjetjener betraktas som svarta i Ryssland - ett ryskt skällsord, som förklarar dessa människor som andraklassens individer. Att vi tiger och bortser från den dagliga misshandeln av civila personer gör att vi förlorar trovärdigheten i världens ögon, om man tänker på vårt engagemang för de mänskliga rättigheterna på många platser. Därför är det viktigt att vi inte tror på president Putins bedyranden, som inte motsvarar verkligheten, och vilka han upprepade i Weimar i går, om att man måste skydda befolkningen mot banditer och åter införa statlig lag och rätt. Detta har ingenting med verkligheten att göra i det landet. Vi måste se till att det finns en internationell övervakning, som kontrollerar de kränkningar av de mänskliga rättigheterna som görs av armén. Jag stöder i varje fall alla krav om att man skall inbjuda president Putin och Masjadov hit till Strasbourg i september, så att en dialog äntligen kan påbörjas, så att vapnen tystnar och man därmed får ett slut på våldsspiralen i denna region. (Applåder) Markov (GUE/NGL) Herr talman, herr rådsordförande, herr kommissionär! Jag är utomordentligt positiv till att denna debatt äger rum, ty ända sedan den 11 september har nästan varje insats av militära styrkor rättfärdigats med hänvisning till nödvändigheten av att kämpa mot terrorismen. Det gäller också situationen i Tjetjenien. Det krävs att man tänker om. Konflikter och terrorism kan inte lösas med militära medel. Jag gladde mig under gårdagens debatt om Mellanöstern över att detta också var den enhälliga åsikten här i parlamentet. När det gäller Tjetjenien, liksom alla andra krisdrabbade områden, kan bara förhandlingar, kompromissberedvillighet, uppbyggande av förtroende, utveckling av det civila samhället och rättsstaten samt återuppbyggnad leda till en lösning av problemen. Dialogen med Ryssland om dessa problem måste avgjort stärkas. Vi bör insistera på att den ryska regeringen fortsätter och intensifierar den kontakt med Masjadov och andra samtalsvilliga tjetjener, vilken påbörjades i november. En arbetsgrupp från Europarådet, där också ledamöter från duman är representerade, har genom förtänksamma förslag satt i gång denna omfattande rysk-tjetjenska dialog. Det gäller att stödja den. Situationen för de mänskliga rättigheterna i Tjetjenien är fortfarande dramatisk. Jag välkomnar att parlamentet genom sin kompromissresolution har påpekat dessa fakta. Jag anser att det är allvarligt att de straffrättsliga åtgärderna mot kränkningar av de mänskliga rättigheterna, samt dömandet av personer som befinns skyldiga till sådana brott, avancerar mycket trögt, fastän president Putin i går ju sade något annat. Men det är positivt att den ryska regeringen har tagit de första stegen till en återuppbyggnad och normalisering av det offentliga livet. Jag hänvisar särskilt till ansträngningarna när det gäller återuppbyggnaden av den civila förvaltningen, domstolsväsendet och den lokala polisen. Jag anser inte att det är rättvist att man först alltid avvisar och ifrågasätter allt som den ryska sidan säger. Man måste ha förtroende för båda parter. Ty enbart ömsesidigt förtroende är den grundval som krävs för att man överhuvud taget skall kunna tala med varandra. Kommissionen bör öka sitt ekonomiska stöd till denna utveckling. För att göra oss en bild av vad som är nödvändigt, bör vi äntligen genomföra vårt egna beslut från år 2000 och sända en ad hoc-delegation till Tjetjenien. (Applåder) Gorostiaga Atxalandabaso (NI). Herr talman! Tidigare talare har hänvisat till likheterna mellan Tjetjenien och Palestina. I dag i Madrid sammanträder den spanske premiärministern och den ryske utrikesministern för att ta itu med vår tids farligaste konflikt. För två dagar sedan sade Aznar till Sharon att den palestinska konflikten bara kan lösas på politisk väg, och om det sker ett ömsesidigt erkännande av de palestinska och israeliska staterna. Aznar bör uttrycka starka protester till Ivanov om de brott som begås i Tjetjenien mot den internationella rättens grundläggande principer, däribland det tjetjenska folkets rätt till självbestämmande. Tyvärr kommer han inte att våga göra det, eftersom han vet att det ryska svaret kommer att innehålla en påminnelse, som Putin uttryckte, om den pågående konflikten i Baskien. I går föreslog Solana, stödd av rådets ordförande, en mycket förnuftig lösning på den palestinska konflikten; detta skulle vara en utmärkt lösning för Tjetjenien, varför inte också för Baskien? Posselt (PPE-DE) Herr talman! Medan i dag förbundskansler Schröder och president Putin sitter tillsammans i Weimar och gör affärer, som om ingenting hänt, äger i skuggan av detta ett folkmord rum i Tjetjenien. Jag vill verkligen använda ordet folkmord, ty det är ingenting annat än det som pågått i Tjetjenien under de senaste åren: En femtedel av folket har fördrivits, tiotusentals personer har mördats systematiskt, och det är inget slut på mördandet! Detta är inte några enstaka övergrepp eller kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Detta sker systematiskt. Det började med en av de blodigaste valkamperna, om inte rent av den blodigaste, i mänsklighetens historia, nämligen den valkamp som fördes av Putin, genom att han utlöste detta krig i Tjetjenien. Det handlade då inte om en kamp mot terrorismen. Det handlade om att sopa bort en under uppsikt från OSSE vald demokratisk, om än ytterst bristfällig regim - det står fullständigt klart
{'language': 'sv'}