Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen Puhemies Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa? Swoboda Arvoisa puhemies, demokraattina minun on tietysti hyväksyttävä myös sellaiset päätökset, joista en pidä. Mietintöni yhteydessä tehtiin eilen kuitenkin ristiriitainen päätös. Sen jälkeen kun olimme eilen jo keskustelleet päätöksen oikeusperustasta ja lisäksi esittäneet huomautuksia oikeusperustaa vastaan saamatta niihin komissiolta mitään vastausta, parlamentti päätti eilen hyväksyä komission lainsäädäntöehdotuksen, minkä jälkeen se hyväksyi myös ehdotusta koskevan päätöslauselman, jossa komission ehdotus hylätään. Tämä käy ilmi pöytäkirjan kohdasta 11. Pyytäisin nyt asian selvittämiseksi 148 artiklan 3 kohdan mukaisesti, että parlamentin eilen tekemä päätös annettaisiin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan käsiteltäväksi, ja tämä kahdesta syystä: ensinnäkin tarvitsemme selvennystä siihen, kumpi päätöksistä on tässä tapauksessa pätevä. Toiseksi tarvitsemme tulevaisuutta ajatellen työjärjestykseen selvennyksen siitä, miten tällaisissa tapauksissa toimitaan. Sillä jos hallinto niin sanoakseni ottaa asiakseen korjailla äänestystuloksia, niin kuin olen kuullut nyt tehdyn, menettely ei minusta ole oikein korrekti. Minusta korjauksia voidaan periaatteessa tehdä vain, jos perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta niin päättää. Vetoan valituksessani siis 148 artiklan 3 kohtaan. Pyydän parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa selvittämään asian laidan ja laatimaan työjärjestykseen tällaisissa tilanteissa tulevaisuudessa noudatettavaa menettelyä koskevan säännöksen. Puhemies Jäsen Swoboda, ymmärrän, miksi pyydätte tätä. Puhemiehenä minun on mielestäni harkittava tarkoin pyyntöänne arvioidakseni, voinko myöntyä siihen. En voi vastata teille suoralta kädeltä. Minusta olisi epäkohteliasta antaa kielteinen vastaus, mutta toimisin myös liian hätäisesti, jos vastaisin nyt heti. Mikäli pyyntönne hyväksytään, asia kuuluu työjärjestyksen mukaiselle valiokunnalle, joka tällä hetkellä on perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta. (Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.) Oikeusasiamies / Hyvän hallintotavan säännöstö Puhemies Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä: Böschin laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A5-0280/2001) Euroopan oikeusasiamiehen vuosikertomuksesta vuodelta 2000 [C5-302/2001 - 2001/2043(COS)]; Perryn laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A5-0245/2001) Euroopan oikeusasiamiehen erityiskertomuksesta Euroopan parlamentille: omasta aloitteesta suoritettu tutkimus siitä, onko yhteisön eri toimielimillä ja laitoksilla yleisesti saatavilla olevaa hyvän hallintotavan säännöstöä virkamiesten suhteista kansalaisiin [C5-0438/2000 - 2000/2212(COS)]; Almeida Garrettin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0240/2001) oikeusasiamiehen ohjesäännön 3 artiklan muuttamisesta [1999/2215(ACI)]. Söderman Arvoisa puhemies, vuonna 1993 Maastrichtin sopimuksella vakiinnutettiin Euroopan unionin kansalaisten oikeuksiksi oikeus esittää vetoomus Euroopan parlamentille ja oikeus tehdä kantelu Euroopan unionin oikeusasiamiehelle. Nizzan huippukokouksessa joulukuussa 2000 nämä oikeudet sisällytettiin perusoikeuskirjaan. Tänään keskusteltavina olevat mietinnöt ja päätöslauselmat koskevat näitä Euroopan unionin kansalaisten perustuslaillisia oikeuksia. Olen erittäin kiitollinen oikeudesta puhua tässä tärkeässä keskustelussa, joka koskee Euroopan kansalaisuuden syvintä olemusta. Ennen kuin alan puhua näistä mietinnöistä, haluan esittää kiitokseni komission jäsen Loyola de Palaciolle siitä, että hän taas kerran vakuutti, että komissio kunnioittaa vastausten määräaikoja oikeusasiamiehen tiedusteluihin ja antaa vastauksia, jotka ovat täydellisiä ja oikeita. Tämä hyvä yhteistyö on erittäin tärkeää, jotta voidaan varmistaa, että oikeusasiamies voi käsitellä kanteluita nopeasti ja tehokkaasti ja siten toteuttaa tehtäväänsä, joka on kansalaisten ja yhteisön toimielinten ja laitosten välisten suhteiden parantaminen. Haluaisin tänään myös esittää kiitokseni Jean-Claude Eeckhoutille hänen työstään. Hän on jäämässä eläkkeelle virastaan komission pääsihteeristössä, jossa hän muun muassa käsittelee komission ja Euroopan unionin oikeusasiamiehen välisiä suhteita. Minulle hän edustaa ihannevirkamiestä. Hän kannattaa sekä Eurooppa-aatetta että kovaa käytännön työtä hallinnon parantamiseksi kansalaisten hyödyksi. Siirryn nyt puhumaan hyvän hallintotavan säännöstöstä ja onnittelen jäsen Roy Perryä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Onkin erittäin sopivaa, että esittelijänä on jäsen Perry, koska juuri hän toi esiin tämän ajatukseen muutama vuosi sitten vetoomusvaliokunnan toimintakertomuksessa 19961997. Jäsen Jean-Maurice Dehoussella, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijällä, on myös ollut merkittävä rooli. Hän on painottanut sitä, että säännöstöllä on oltava vakaa oikeusperusta ja on tehnyt käytännön ehdotuksia tämän saavuttamiseksi. Toivon, että asiaa koskeva asetus hyväksytään nopeasti tämän mietinnön hyväksymisen jälkeen. Hyvä hallinto sisältyy Nizzan perusoikeuskirjaan yhtenä kansalaisten perusoikeuksista. En voi ymmärtää, miksi joku vastustaisi sitä ajatusta, että yhteisön lainsäädäntö tarjoaisi kansalaisille yhtä vahvan oikeudellisen suojan suhteessa Euroopan hallintoon kuin kansalliset lait antavat suhteessa jäsenvaltioiden hallintoon. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö on epätavallinen, koska perustamissopimuksessa Euroopan parlamentista tehdään lainsäätäjä ja sille myönnetään myös aloiteoikeus. Neuvoston tehtävä rajoitetaan parlamentin laatiman tekstin hyväksymiseen määräenemmistöllä, kun taas komissio antaa lausunnon. Haluaisin kiittää esittelijä Teresa Almeida Garrettia siitä periaatteellisesta lähestymistavasta, jolla hän suhtautuu lainsäädäntöprosessiin. Kuten hän on korostanut, alkuperäinen perussääntö laadittiin jo kymmenen vuotta sitten. Sen asiakirjojen tarkastamista ja todistajien kuulemista koskevat ehdot on ajantasaistettava niin, että painotetaan enemmän hallinnon avoimuutta ja tarvetta saada yleisön hyväksyntä ja edistää nykyaikaista hallintokulttuuria yhteisön tasolla. Vetoomusvaliokunnan laatima oikeusasiamiehen vuoden 2000 vuosikertomusta koskeva mietintö on myös käsiteltävänä. Onnittelen esittelijä Böschiä hänen erinomaisesta ja rakentavasta mietinnöstään, jossa aivan oikein keskitytään tarpeeseen palvella Euroopan kansalaisia tehokkaasti. Olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että oikeusasiamiehen on käsiteltävä kantelut mahdollisimman nopeasti. Tästä syystä olemme edelleen pyrkineet poistamaan tarpeettomat viivytykset pitämällä kiinni siitä, että toimielimet ja laitokset kunnioittavat kantelujen vastausmääräaikoja, sekä parantamalla omaa tehokkuuttamme. Olemme edistyneet niiden sisäisten hallintotavoitteidemme saavuttamisessa, jotka koskevat kanteluiden vastaanotetuksi merkitsemistä viikon kuluessa, päätöstä niiden tutkittavaksi ottamisesta kuukaudessa ja tutkimuksen päättämisestä vuodessa. Viime vuoden elokuun loppuun mennessä oli avoinna vielä 65 tapausta, joita oli käsitelty jo vuosi. Vuonna 2001 tämä luku oli 25 tapausta. Näistä yksi on avoinna siksi, että me jätimme erikoiskertomuksen Euroopan parlamentille. Viidessä muussa tapauksessa perussääntö määrää, että asianomaisella toimielimellä on kolme kuukautta lisää aikaa tuottaa yksityiskohtainen lausunto. Jäsen Böschin mietinnössä viitataan myös ongelmiin, joita vetoomusvaliokunta on kohdannut hankkiessaan tietoa, jota tarvitaan kansalaisten vetoomusten tehokkaassa käsittelyssä. Esimerkki sellaisista ongelmista on Lloydin vakuutusmarkkinoiden sääntelyä koskeva vetoomus. Mielestäni tehokkain tapa parantaa tilannetta voisi olla oikeusasiamiehen ja vetoomusvaliokunnan välisen yhteistyön vahvistaminen, erityisesti vetoomuksissa, jotka koskevat jäsenvaltioiden rikkomuksia yhteisön lakia vastaan. Näissä komissiolla on erittäin tärkeä rooli niin sanotun 226 artiklan menettelyn kautta. Olemme valmiita käsittelemään sellaisten tapausten valmistelua ammattimaisesti ja siten helpottamaan vetoomusvaliokunnan työtä. Olen omasta puolestani valmis keskustelemaan valiokunnan ja Euroopan parlamentin hallinnon kanssa tämän saavuttamiseksi. Lopuksi esitän joitakin lyhyitä huomioita komission äskettäin julkaisemasta eurooppalaista hallintotapaa käsittelevästä valkoisesta kirjasta. Valkoisessa kirjassa on paljon puhetta, mutta vain vähän konkreettisia ehdotuksia kansalaisten hyödyksi. Se olisi voinut sisältää vahvoja sitoumuksia, jotka olisivat voineet koskea esitysten tekemistä hyvää hallintotapaa koskeviksi laeiksi, oikeusvaltion ja EU:n hallinnon kansalaisiin kohdistuvan kunnioituksen vahvistamista; uudistuksia komission toimintatavassa perustamissopimuksen vartijana, jotta menettelyistä tehtäisiin avoimia, oikeudenmukaisia ja ymmärrettäviä; virkamiesten neuvomista käyttämään sananvapauttaan edistääkseen keskustelua ja auttaakseen kansalaisia kiinnittämään huomiota eurooppalaisiin kysymyksiin; kansalaisten oikeudellisten neuvontapalvelujen vahvistamista komission edustustoissa ja siten yhteisön lain oikeaa soveltamista. Se ei kuitenkaan sisällä näitä sitoumuksia. Valitettavasti joudun sanomaan, että komissio näyttää unohtaneen Euroopan kansalaisuuden. Tämä unohdus näkyy komission äskettäin julkaisemassa Kuka kukin on EU:ssa -nimisessä esitteessä. Esitteessä mainitaan perusoikeuskirja ja se, että komission toiminta on Euroopan parlamentin demokraattisessa valvonnassa. Siinä ei ole kuitenkaan mitään viittausta kansalaisuuteen tai oikeuteen tehdä vetoomuksia Euroopan parlamentille tai kanteluita oikeusasiamiehelle. Nämä sisältyvät Nizzassa hyväksyttyyn perusoikeuskirjaan Euroopan kansalaisten perusoikeuksina. Kehottaisin nykyistä Euroopan komissiota palaamaan takaisin tielle, joka kulkee kohti Euroopan kansalaisuuden toteutumista. Se on ainoa tapa saada kansalaisten luottamus, joka on tällä hetkellä alhaisempi kuin koskaan aikaisemmin. Kansalaisuus on ehkä vähemmän muodikas kuin teknokraattisemmalta kuulostava "hallintotapa" , mutta vallassaolijoiden ja alamaisten välisen syvän kuilun kiinni kuromiseen ei ole olemassa mitään teknisiä ratkaisuja. Tämän kuilun olemassaolo on tullut esiin Irlannin kansanäänestyksen lisäksi joka toisessa Eurooppaa koskevassa kansanäänestyksessä viime vuosikymmenen aikana sekä Göteborgin tapahtumissa. Kuilun yli voidaan rakentaa silta erittäin hitaasti kehittämällä Euroopan kansalaisuutta rehellisesti, oikeudenmukaisesti ja vilpittömästi. (Suosionosoituksia) Bösch Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen oikeusasiamiestä mitä sydämellisimmin siitä työstä, jonka hän ja hänen kollegansa ovat tehneet vuonna 2000. Havainnollistaakseni onnittelujeni ja arviointini syitä haluaisin myös esitellä teille muutamia lukuja, jotka korostavat sitä, että oikeusasiamiehestä on tullut koko Euroopassa jo täysin välttämätön eurooppalainen instituutio. Vuonna 1995 esimerkiksi tehtiin vain 298 kantelua, mietinnön aiheena olevana vuonna 2000 taas 1732. Mukana oli tietenkin monia tapauksia, jotka eivät loppujen lopuksi kuuluneet Euroopan oikeusasiamiehen toimivaltaan. Euroopan oikeusasiamiehen erinomaisen ja edelleen syventämisen arvoisen suhdeverkoston ansiosta nämä tapaukset ja kantelut välitettiin edelleen oikeisiin osoitteisiin. Oikeusasiamies on lopultakin olemassa kansalaisia varten, ja sattuuhan sitä, että toimivalta-asioissa tulee sekaannuksia. Oikeusasiamies on jo maininnut monia niistä asioista, jotka ovat mukana mietinnössäni. Käsittelyaikojen jatkuva lyheneminen on erittäin myönteinen asia; oikeusasiamies on tässä mielessä esimerkki siitä, millainen hyvän eurooppalaisen hallintotavan pitäisi olla. Kanteluista 83 prosenttia koski komissiota. En pane sitä ollenkaan komission syyksi: kun otetaan huomioon toimivaltatilanne, on aivan selvää, mistä toimielimestä kannellaan eniten. Minusta oli kuitenkin kiinnostavaa todeta, mihin aiheisiin kantelut lopulta keskittyvät. Niistä 28 prosenttia koski tietojen tai avoimuuden puutetta tai kieltämistä ja 24 prosenttia sellaisia viivytyksiä, jotka olisivat olleet vältettävissä. Näihin kahteen aihealueeseen keskittyy siis yhteensä yli puolet kanteluista. Arvoisa komission jäsen, tässä on kyse nimenomaan hyvästä hallintotavasta. Nämä ovat juuri niitä alueita, joilla Euroopan hallintoa voitaisiin parantaa ilman yhdenkään euron lisärahoitusta! Erityisesti minusta on kuitenkin pantava merkille - ja tämä on sanottava parlamentille selvin sanoin - että komission huippujohto laiminlöi hyvää hallintotapaa käsittelevän valkoisen kirjan yhteydessä neuvottelemisen tämän alan eurooppalaisen asiantuntijan, oikeusasiamiehen kanssa. Arvoisa komission jäsen, tästä syystä kysynkin teiltä: kuinka vakavasti oikeastaan otatte eurooppalaisen hallinnon parannukset? Emme me tarvitse valkoisia kirjoja, meillä on jo oikeusasiamies, joka saa joka vuosi kanteluja unionin kansalaisilta. Halua tässä asiassa vain tarvitaan, ei sitä, että taas lykätään asioita ja annetaan tehtäväksi laatia uudistuksia ja valkoisia kirjoja ja selvityksiä ja herra ties mitä kaikkea - me tarvitsemme toisenlaista hallintoa. Se käy hyvin selvästi ilmi mietinnöstä. Mietinnön liitteissä olen puuttunut joihinkin yksittäisiin tapauksiinkin. Arvoisa komission jäsen, on kyse sukellusveneestä. Tiedätte, kuinka suuri merkitys sukellusveneillä oli edelliselle komissiolle ja mitä siitä seurasi. Jos Euroopan oikeusasiamiehen on puututtava asiaan yli kymmenen kertaa, ennen kuin tällainen sukellusvene vihdoin saa komissiolta työtodistuksen, se kertoo jotakin uudestakin komissiosta. Jos nykyinen komissio ei ole vuoteen 2000 mennessä voinut tunnustaa, että sukellusveneitä on ollut olemassa, on turha yrittää selittää, että komissio on tosiaankin halukas suhtautumaan vakavasti avoimuuteen ja - tämän sanon nyt sosialistina - työntekijöiden oikeuksien turvaamiseen Euroopassa. Tällaisissa tapauksissa, joiden kohdalla kriittiset huomautukset ovat paikallaan, haluaisin todellakin pyytää myös oikeusasiamiestä pitämään yllä hiukan ankarampaa seurantaa ja esittämään jonkin verran kritiikkiä, sillä muuten ylistykseni jää vain tyhjäksi imarteluksi, johon kukaan ei usko. Oikeusasiamies Söderman, pyytäisin lisäksi, että laatisitte vielä erityiskertomuksen oikeudesta tutustua asiakirjoihin tai tietoihin - tätähän ehdotin myös mietinnössäni. Muuten voin vain kiittää teitä vielä kerran lämpimästi tekemästänne työstä. Kiitokseni koskee myös avustajianne. Uskon, että Euroopan oikeusasiamiehestä on tullut aivan keskeinen tekijä Euroopan unionin kehittämisessä ja toivon teidän jatkavan työtänne samoin kuin tähänkin asti. Perry Arvoisa puhemies, tällä viikolla olemme keskustelleet erittäin monesta tärkeästä asiasta: muun muassa unionin laajentumisesta, unionin tulevasta hallintotavasta ja terrorismin vastaisista toimista. En halua kenenkään ajattelevan, että keskustelussa käsiteltävät asiat eivät ole itsessään äärimmäisen tärkeitä. Euroopan unioni on hieno ihanne. Toimielimet ovat epäilemättä kunnioitettavia, ja toimielinten virkamiehet pyrkivät suorittamaan tehtävänsä arvokkaasti. Kuten oikeusasiamies itse sanoi tänä aamuna, eivät toimielimet valitettavasti nauti kovinkaan korkeaa arvostusta kansalaisten keskuudessa. Siksi on äärimmäisen tärkeää, että toteutetaan kaikki mahdolliset toimet, jotta voidaan varmistaa Euroopan asioiden hoitamisen laatu Euroopan toimielimissä. Parlamentissa on vetoomusvaliokunta ja oikeusasiamies tutkimassa väitettyä huonoa hallintoa. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni Herbert Böschiä hänen tekemästään työstä oikeusasiamiestä koskevan mietinnön parissa, Felipe Camisónia, jonka kanssa laadin edellisen mietinnön, sekä Almeida Garrettia hänen työstään oikeusasiamiestä koskevan ohjesäännön parissa. Tarvitsemme uuden puitesopimuksen, jotta jäsenvaltiot kiinnittäisivät nykyistä vakavampaa huomiota EU:n perussopimusten mukaisiin velvoitteisiinsa. Meidän on myös kirjattava muistiin kunnioituksemme oikeusasiamiestä ja hänen henkilöstöään kohtaan siitä rauhallisesta ja tehokkaasta tavasta, jolla he tekevät työtään. Ei varmasti ole helppoa olla Euroopan unionin valitusosasto. Siihen tarvitaan erikoistaitoja, ja oikeusasiamies Söderman on osoittanut, että hänellä on näitä taitoja riittävästi. Siirryn puhumaan omasta mietinnöstäni, jossa esitetään hyvää hallintotapaa koskevaa säännöstöä ja joka on ollut pitkään kypsymisvaiheessa. Edellisen parlamentin aikana minä ja jäsen de Esteban esitimme mietinnöissämme hyvän hallintotavan säännöstöä. Olen kiitollinen kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijöille, erityisesti jäsen Dehousselle, joka on painottanut menettelytapaa, joka voisi auttaa ja toivon mukaan auttaakin meitä saamaan tämä säännöstö aikaan. Tarvitaan kahta keskeistä periaatetta, jotta säännöstö toimisi täysin tehokkaasti. Ensiksikin sen on perustuttava lakiin. Hyvä hallintotapa on oikeus, ei etuoikeus, ja säännöstön on oltava yhdenmukainen kaikissa toimielimissä. Kansalaisten on oltava selvillä siitä, mitä tapahtuu ja mitkä heidän oikeutensa ovat suhteessa toimielimiin. Oikeus hyvään hallintoon on vahvistettu Euroopan perusoikeuskirjassa. Kuitenkin ilman tätä säännöstöä perusoikeuskirja olisi vain sanoja. Säännöstön tarkoitus on konkretisoida perusoikeuskirja. Se on käsite, joka sisältyy vastaaviin jäsenvaltioiden lakeihin. Espanja on yksi esimerkki tästä. Sen vuoden 1992 hallintolaissa vaaditaan, että viranomaiset kohtelevat kansalaisia kunnioittavasti ja yhteistyökykyisesti. Saksa ja sen epäoikeudenmukainen hallintokäytänteisiin liittyvä laki vuodelta 1909 pakottaa virkamiehet noudattamaan hyviä käytänteitä. Euroopan unionin on nyt noudatettava omaa hyvän hallintotavan säännöstöään. Arvostan sitä, että erityisesti komissio mutta myös muut toimielimet ovat hyväksyneet omat vapaaehtoiset säännöstönsä ja soveltavat niitä. Ne ovat sinällään ihan hyviä, mutta ne eivät ole tarpeeksi perusteellisia, ja niiden olisi oltava pikemminkin pakollisia kuin vapaaehtoisia. On kuitenkin olemassa eroja tällä hetkellä käytössä olevien säännöstöjen ja tämän nyt esitetyn oikeusasiamiehen laatiman säännöstön välillä, joita toivon parlamentin tukevan. Viittaan vain yhteen sääntöön, joka on vaatimus siitä, että kun virhe on tapahtunut, on asianosaisen virkamiehen pyydettävä anteeksi kansalaiselta, joka on kärsinyt vahinkoa virheen vuoksi. Lopuksi sanoisin, että minun kaltaiseni brittijäsenet vastustavat usein kirjallisia perustuslakeja. Ne eivät kuulu meidän perinteeseemme. Ne näyttävät meistä usein keskittyvän antamaan valtaa niille, jotka ovat jo vallassa, ja unohtavan kansalaisten oikeudet. Me Isossa-Britanniassa olemme kuitenkin vuonna 1215 tehdystä Magna Cartasta 1990-luvulla tehtyyn kansalaisten perusoikeuskirjaan asti suhtautuneet myönteisesti säännöstöihin, joissa määrätään kansalaisten perusoikeuksista. Toivon, että muutkin eurooppalaiset ystävämme katsovat tämän olevan sellainen myönteinen panos hyvän hallintotavan saavuttamiseksi, jota jopa brittijäsenet voivat tukea. Almeida Garrett Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa oikeusasiamies, äskettäin laaditussa perusoikeuskirjassa tunnustetaan kaikkien kansalaisten oikeus hyvään hallintoon. Tämä on mielestämme Euroopan rakentamisen keskeisiä tavoitteita. Se on siten aihe, joka yhdistää meitä kaikkia ja jossa me kaikki olemme samalla puolella, virkamiehet ja poliitikot, hallittavat ja hallitsijat. Euroopan kansalaisten palveluksessa on ollut vuodesta 1994 lähtien oikeusasiamies, ja he tietävät voivansa luottaa häneen ja hänen pätevään ja perusteltuun väliintuloonsa heidän oikeuksiensa puolustamiseksi ja viisaisiin ja väsymättömiin pyrkimyksiinsä yhteisön hallinnon toiminnan korjaamiseksi ja parantamiseksi. Tässä mielessä oikeusasiamies on aina voinut luottaa parlamentin tukeen. Viime vuosina olemme vuosikertomusten välityksellä voineet huomata tämän vielä nuoren toimielimen puolustavan paikkaansa yhä näkyvämmin samalla, kun sen ylevän toiminnan tulokset ovat käyneet yhä kiistattomammiksi ja runsaammiksi. Nyt on tullut aika esittää teille joitakin oikeusasiamiehen ohjesääntöjä koskevia tarkistuksia. Kyse ei tietystikään ole mistään vallankumouksesta. Ajan ja oikeusasiamiehen noudattaman käytännön myötä on käynyt selväksi, että tämän toimielimen saamia valtuuksia ja toimivaltaa on aina käytetty tyydyttävästi sen keskeisen toimintatavoitteen, Euroopan unionin hyvien hallintotapojen jatkuvan vahvistamisen kannalta. Tänään kyse on vain ohjesäännön artiklojen mukauttamisesta uuteen säädösympäristöön, jonka avulla on onneksi edistetty merkittävästi todellisen kansalaisten Euroopan rakentamista painottamalla yhä avoimemman ja julkisemman nykyaikaisen hallintomallin välttämättömyyttä. Selkiyttämällä oikeusasiamiehen tutkimusvaltuuksia ja antamalla hänelle kaikki mahdolliset asiakirjoihin tutustumismahdollisuudet parannamme varmasti hallinnon toimintaedellytyksiä ja kavennamme etäisyyttä kansalaisten ja Euroopan eri toimielinten välillä. Arvoisa puhemies, viimeiseksi haluan vielä puhua siitä ainoasta asiasta, josta olimme joskus eri mieltä ja josta esitetään mietintööni tarkistus, jota en voi tukea. Se koskee sitä mahdollisuutta, että oikeusasiamies voisi kuulla myös toimielinten jäseniä tai tarkemmin sanottuna komission jäseniä. Olen vakuuttunut, että suurin osa parlamentin jäsenistä ymmärtää, että koska ero poliittisten ja hallinnollisten toimien välillä on aina joskus pelkkä veteen piirretty viiva, parlamentti pidättää itselleen oikeuden valvoa poliittisesti komission jäseniä, koska se kuuluu kansalaisten välittömillä vaaleilla valitsemien edustajien valtuuksiin, eikä parlamentin mielestä tuota valtuutta voida edes siirtää muille. Parlamentin jäsenet ja erityisesti esittelijä toivovat tämän yhteisen ajattelutavan mukaisesti, että komissio, pääasiassa komission jäsen Loyola de Palácio, ja neuvosto suhtautuvat myönteisesti tänään esittämiimme tarkistuksiin. Sbarbati . (IT) Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi esittää onnitteluni oikeusasiamiehelle hänen erittäin pätevästi hoitamastaan työstä myös ja ennen muuta kaikkien unionin kansalaisten oikeuksien puolustamisessa. Erityiskiitokset osoitan kollega Almeida Garrettille, joka on laatinut kantansa erittäin etevästi ja onnistunut myös eri näkökantojen älykkäässä sovittelussa. Kuten aina, yhteiskunta kehittyy, ja lait seuraavat yhteiskunnan usein nopeankin kehitysprosessin perässä, ja siksi lait ovat käytäntöä jäljessä. Siksi minusta on oikein, että oikeusasiamies ehdotti 1990-luvulla laaditun perussääntönsä 3 artiklan tarkistamista. Katson kuitenkin yhdessä muiden vetoomusvaliokunnan jäsenten kanssa, että 3 artiklan muutosehdotuksessa mennään liian pitkälle, etenkin yhteisöjen toimielinten jäsenten todistusvelvollisuudessa. Tämä siksi, että hallintokäytäntöjen ja toimielinten jäsenten poliittisten toimien valvontaan liittyy myös oikeudellisia hankaluuksia ja eroja. Vaikka tarkoituksena ei missään nimessä olekaan jarruttaa mahdollisia tutkimustoimia, tasapainoa on siis parannettava selkeyden ja ennen muuta toissijaisuuden ja avoimuuden, unionin perussopimuksiin kirjattujen peruspilareiden, puolustamiseksi. Minusta valittu ratkaisu, jota on osittain tarkistettu myös oikeusasiamiehen viimeisimmällä kirjeellä, jossa hän ilmoittaa hyväksyvänsä esittelijä Garrettin ja komission jäsenen kannat, on paras, ja tulevaisuudessa voidaan toteuttaa asianmukaisesti ja yhteisön säännöstöä kunnioittaen myös perussäännön järjestelmällinen ja oikeudellinen tarkistus niin ikään toissijaisuus- ja avoimuusperiaatteen mukaisesti, jolla säännellään - ja toivottavasti ylläpidetään - Euroopan kansalaisten läheistä suhdetta yhteisön toimielimiin. Wieland Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, perusoikeuskirjan julistus oli Euroopan unionin kansalaisten kannalta tärkeä askel, vaikka onkin vielä kiistanalaista, minkälaisia juridisia käytännön sovelluksia tästä julistuksesta on tähän mennessä saatu aikaan. Joka tapauksessa tämän tärkeän prosessin viemiseksi eteenpäin tarvitaan lisäponnistuksia kaikilla tasoilla. Perusoikeuskirjassa lyötiin lukkoon muiden tärkeiden asioiden lisäksi unionin kansalaisia koskeva merkittävä kolmikanta, joka heijastuu myös näissä kolmessa käsiteltävänä olevassa mietinnössä: vetoomukset, oikeusasiamies ja hyvä hallintotapa. Niinpä on syytä lausua erityiskiitokset ja onnentoivotukset kaikille kolmelle esittelijälle, Böschille, Almeida Garrettille ja Perrylle, joista viimeksi mainitun mietinnöstä olen saanut kunnian puhua. Olette onnistunut tärkeässä asiassa, tämän mainitun kolmikannan lujittamisessa. Tarvittiin nimittäin uutta perustaa, verkostoa, jonka avulla näiden kansalaisia varten luotujen laitosten asemaa voitaisiin lujittaa. On lisäksi hyvin jännittävää nähdä, millaisiksi verkoston uudet haaraumat muodostuvat. On olemassa monia lainsäädännön välineitä, joiden avulla vaatimukset voidaan muuttaa todellisuudeksi: perustuslait, lait, asetukset, säädökset ja muut aina ohjesääntöihin asti. Kaikkien kohdalla pätee sama periaate: mitä yleisemmäksi vaatimus on muotoiltu, sitä korkeammalle se on sijoitettava tässä hierarkiassa, ja mitä erityisluonteisemmasta asiasta on kyse, sitä alemmas. Siksi on hyvä, että meillä on käytettävissämme hyvän hallintotavan säännöstö, ja on oikein rohkaista komissiota tekemään ehdotus tätä asiaa koskevaksi asetukseksi. Mutta meidän on oltava tarkkoja konkreettisesta toteutuksesta ja siitä, mitä asetuksessa lopulta sanotaan. Saksassa oli aikoinaan olemassa määräys, joka kuului näin: kun veden syvyys on 80 cm, sotilaan on aloitettava uimaliikkeet itsenäisesti. Jos tällaista kirjataan perustuslakiin, kabareeviihteen kirjoittajat ottavat tietenkin jutun hampaisiinsa. Siksipä määräystä ei hyvästä syystä ollutkaan kirjattu Saksan perustuslakiin vaan ohjesääntöön. Uskon, että on tärkeää organisoida hallinto hyvin. Tämä ei tarkoita vain oikeiden päätösten varmistamista vaan koskee myös kysymystä siitä, miten hallinto - joka on tavallaan kaupan myyjänä tiskin takana - suhtautuu kohtaamiinsa kansalaisiin. Tämä on hyvin tärkeä asia. Nykyaikaisessa hallinnossa kansalainen ei tule virastoon lakki kourassa vaan asiakkaana. Nykyaikaisessa hallinnossa hallinto ei näe itseään esivaltana vaan palveluntarjoajana. Sitä varten se on olemassa, ja kansalaisella on ilman muuta oikeus odottaa saavansa hyvää palvelua. De Rossa Arvoisa puhemies, haluaisi aloittaa onnittelemalla valiokuntani jäseniä, Böschiä ja Perryä sekä Almeida Garrettia, heidän mietinnöistään. Kiitän myös oikeusasiamies Södermania siitä, että hän jatkuvasti ja vankkumattomasti puolustaa Euroopan kansalaisuutta. Näiden mietintöjen lähestymistapa perustuu tarpeeseen luoda avoimuuteen ja ymmärtämiseen perustuva järjestelmä, niin että Euroopan unionin kansalaiset voivat luottaa siihen, että kun heillä on perusteltu valituksen aihe, he voivat turvautua joko oikeusasiamieheen tai vetoomusvaliokuntaan sen mukaan, millainen heidän ongelmansa on. On tärkeää, että teemme yleisölle selväksi näiden kahden toimielimen tehtävien erot ja vaadimme entistä suurempaa julkisuutta ja tehokkaampaa tiedotuspolitiikkaa sekä oikeusasiamiehen toimistolta että parlamentin vetoomusten käsittelyprosessilta. Tuen täysin sitä kantaa, että perusoikeuskirja on sisällytettävä unionin perustamissopimuksiin, jotta voitaisiin edelleen laajentaa Euroopan kansalaisten oikeuksia. Jotta menestyisimme kaikkein edistyksellisimpänä valtioyhdistelmänä, meidän on varmistettava, että toimielimemme ovat täydellisen demokraattisia ja vastuuvelvollisia ja että yksilön oikeudet ja yhteiset oikeudet taataan ja niitä puolustetaan. Onnittelen oikeusasiamiestä erityisesti siitä, että hän ehkä yhtenä harvoista Euroopan tasolla niin ytimekkäästi määritti Irlannin kansanäänestyksen epäonnistumisen taustalla olevan syyn, joka on vallanpitäjien ja alamaisten välinen kuilu. Asia on käsittääkseni epäilemättä näin, ja se on antanut aihetta kaikenlaisiin huoliin. Böschin mietinnössä aivan oikein ylistetään parlamentin ja vetoomusvaliokunnan ja oikeusasiamiehen toimiston yhteistyötä sekä sitä arvokasta menettelyä, jolla kantelut osoitetaan vetoomusvaliokunnalle, jolloin ne jäävät oikeusasiamiehen toimivallan ulkopuolelle. Pidän oikeusasiamiehen ehdotusta vetoomusvaliokunnan ja oikeusasiamiehen entistä tiiviimmästä yhteistyöstä myönteisenä, koska monilla meille tulevilla tapauksilla on vaikutusta lainsäädäntöön. Perryn mietintö on toinen esimerkki tärkeästä työstä, ja onkin asianmukaista, että mietinnön laatija, jäsen Perry, saa tehtäväkseen laskea liikkeelle koko idean hyvän hallintotavan säännöstöstä Euroopan tasolla, kuten oikeusasiamieskin sanoi. On olennaista, että yhteistä hyvän hallintotavan säännöstöä sovelletaan kaikkiin toimielimiin, niin että toimielimiemme vastaukset eivät saata kansalaisia ymmälleen tai niillä ei johdeta kansalaisia harhaan. Duff Arvoisa puhemies, näissä kolmessa mietinnössä annetaan laajaa tukea sekä yleisesti oikeusasiamiehen toimiston toiminnalle että suoraan viran nykyiselle haltijalle, Södermanille, ja ryhmäni onnitteleekin lämpimästi oikeusasiamies Södermania hänen työstään. On selvää, että oikeusasiamies, jonka asemaa perusoikeuskirja vahvistaa, on yhä tärkeämmässä ja voimakkaammassa roolissa, kun hän suojaa kansalaisia toimivallan käyttäjän väärinkäytöksiltä. Olemme esittäneet ohjesäännön 3 artiklaan yhtä tarkistusta, joka toisi komission jäsenet ja parlamentin jäsenet sekä unionin eri virastojen, kuten Europolin, virkamiehet oikeusasiamiehen toimivaltapiiriin. Komissio vastustaa tätä uudistusta sillä perusteella, että se vaikuttaa puuttumiselta poliittisiin asioihin, mutta uskomme, että oikeusasiamies on täysin kykenevä erottamaan huonon hallinnon ja huonon politiikan toisistaan. Oikeus tutkia ylimmästä hallinnosta vastaavien toimintaa on olennainen osa hyvää hallintoa ja parlamentin työn välttämätön täydennys eikä korvike, kun parlamentti harjoittaa demokraattista valvontaa suhteessa kollegioon. Useimmissa jäsenvaltioissa, ellei kaikissa, kansalliset ministerit voivat joutua kansallisen oikeusasiamiehen tutkittaviksi, ja olisi vahinko, jos Euroopan tason hyvän hallinnon standardit olisivat alemmat kuin jäsenvaltioissa sovellettavat. Itse asiassa niiden pitäisi meidän mielestämme olla korkeammat. Hautala Arvoisa puhemies, oikeusasiamies Jacob Söderman sanoi tässä keskustelussa aamulla, että kansalaisuus on ehkä vähemmän muodikasta kuin teknokraattinen tapa hoitaa asioita, ja tässä hän saattaa olla oikeassa. Haluaisin kuitenkin todeta, että vetoomusvaliokunta voi jopa olla tämän talon juuri se valiokunta, joka kykenee ratkaisemaan tämän ammottavan kuilun kansalaisten ja päätöksentekijöiden välillä. Minusta nämä vuotuiset keskustelut ovat aina eräitä vuoden huippukohtia, ja niihin on miellyttävää voida osallistua. Böschin mietinnössä oikeusasiamiehen vuosikertomuksesta toistetaan parlamentin vaatimus, että perusoikeuskirja tulisi saattaa sitovaksi osaksi perustamissopimuksia. Tätä voi todella lämpimästi kannattaa, koska tämä voi juuri olla yksi mahdollisuus, jolla - niin kuin Bösch ja valiokunta toteavat - vetoomusinstrumenttia voidaan vahvistaa ja laajentaa. Jonain päivänä siitä voisi kehittyä aito kansalaisaloite, joka on joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Perryn mietinnössä hyvän hallintotavan säännöstöstä parlamentti ottaa kantaa sen puolesta, että tarvitaan kaikkia toimielimiä sitova laki, joka edellyttää, että hallinto todellakin palvelee kansalaisia. On selvää, että komission tulisi nyt edistää tätä asiaa nopeasti ja määrätietoisesti. Almeida Garrettin mietintöön oikeusasiamiehestä Duff jo puuttuikin, ja minun täytyy sanoa, että olen vakuuttunut Duffin argumentaatiosta siitä, että myös toimielinten jäsenten tulisi voida tarvittaessa olla oikeusasiamiehen kuultavana silloin kun kyse on hallintovirheistä. Parlamentin jäsenillä mielestäni ei ole mitään pelättävää, koska oikeusasiamiehen toimivalta on hallinnollista eikä poliittista. Toivon, että Duffin tarkistus voi saada laajan kannatuksen. Suosionosoituksia González Álvarez Arvoisa puhemies, puhumme täällä tänään Euroopan kansalaisuudesta ja Euroopan kansalaisten oikeuksista. Mielestäni esittelijämme Perry tukee selkeästi säännöstöä, joka ilmentää selkeästi perusoikeuskirjaan sisältyvän ja kansalaisten oikeutta hyvään hallintoon koskevan 41 artiklan laatijoiden tarkoituksia. Säännöstössä edellytetään selkeästi hyvää hallintotapaa kaikilta, toimielimiltä ja virkamiehiltä, minkä lisäksi vaatimuksena on, että säännöstöä sovelletaan yhdenmukaisesti kaikissa toimielimissä. Säännöstö pitää tehdä mahdollisimman tunnetuksi, avoimeksi ja kaikille kansalaisille mahdollisimman helposti tutustuttavaksi. Sen on edistettävä toimielinten läheisyyttä ja uskottavuutta uskon, että meillä on tässä asiassa vielä paljon tehtävää ja sen soveltamisessa ei saa ilmetä minkäänlaista sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, kieleen tai uskontoon perustuvaa syrjintää. Arvoisa puhemies, tästä tulee mieleeni, että erästä saksalaista kollegaamme, joka on kurdi ja siis hyvin tumma ja mustasilmäinen, pyydetään mielestäni jopa tässä toimielimessä näyttämään korttinsa useammin kuin muita jäseniä, koska hän ei näytä parlamentin jäseneltä. Jos tätä tapahtuu täällä parlamentissa, mitä sattuukaan sen ulkopuolella? Siksi on hyvin tärkeää, että säännöstön soveltamisessa ei saa ilmetä minkäänlaista syrjintää. Mielestäni on onniteltava niitä virastoja, joissa oikeusasiamiehen ehdottama hyvän hallintotavan säännöstö on jo käytössä, ja käytän tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni häntä hänen työstään. Uskon, että oikeusasiamiehen virastossa ja Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnassa, jonka jäsen minäkin olen, tiedetään kansalaisten lähettämien valitusten takia hyvin, että olemme vielä kaukana siitä, että yhteisön toimielimet tuntuisivat kansalaisilta läheisiltä ja uskottavilta ja että meidän käsissämme on vauhdittaa tuota lähentymistä ja uskottavuutta. Gollnisch Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, sanon muutaman sanan oikeusasiamiehen ohjesäännön 3 artiklan muutosehdotuksesta, haluan siis puhua Garrettin mietinnöstä. Se, että oikeusasiamiehelle myönnetään oikeus tutustua jäsenvaltioista peräisin oleviin salaisiin asiakirjoihin ilman kyseisen jäsenvaltion suostumusta jopa silloin, kun nämä asiakirjat voivat käsitellä diplomaattisia tai sotilaallisia kysymyksiä, vaikuttaa meistä erittäin vaaralliselta ennakkotapaukselta etenkin, jos jäsenvaltiot jollakin tavalla velvoitetaan sallimaan tämä asiakirjojen tarkastus. Mikäli tämä toimenpide hyväksyttäisiin, tuloksena olisi tietenkin, että jäsenvaltiot alkaisivat pantata salaisia asiakirjoja itsellään eivätkä lähettäisi niitä kyseisille yhteisön elimille, ja tästä syystä ryhmäni ei voi kannattaa ehdotusta. Böschin mietinnöstä puheen ollen, emme jaa esittelijä Böschin optimistista arviota Euroopan oikeusasiamiehen toiminnasta. Oikeusasiamies Södermanin alaisuudessa toimivat yksiköt ovat toki yltäneet työssään merkittäviin saavutuksiin, kun otetaan huomioon niiden niukat määrärahat. Vuonna 2000 saatiin kuitenkin hieman yli 1 700 valitusta, joista vain 297 otettiin tutkittavaksi. Tämä ei ole osoitus yhteisön toimielinten hyvästä hallintotavasta, vaan se ennen kaikkea osoittaa, ettei kansalaisilla ole riittävästi tietoa siitä, miten puolustautua tiettyjä Brysselin eurokratian ilmenemismuotoja vastaan. Esitetyt kantelut kohdistuvat pääasiassa komissioon, ja niiden sisältö vaikuttaa meistä oireelliselta: kantelujen keskeisiä aiheita ovat kieltäytyminen tietojen antamisesta, avoimuuden puute, maksujen viivästyminen, toimivallan väärinkäyttö, epäoikeudenmukaisuus ja jopa syrjintä. Minusta tätä keskustelua olisi jatkettava nimenomaan näiden kantelujen pohjalta. Bonde Arvoisa puhemies, arvoisa oikeusasiamies Söderman, siitä on yli kymmenen vuotta, kun ehdotimme Euroopan oikeusasiamiehen viran perustamista. Taistelimme pitkään kunnollisen asetuksen puolesta, jotta oikeusasiamies pystyisi valvomaan kaikkea. Se taistelu hävittiin, mutta nyt sitä on jatkettava. Asetusta pitää muuttaa siten, että oikeusasiamiehellä olisi oikeus nähdä jokainen asiakirja, ennen kuin hän antaa asiasta lausuntonsa. Oikeusasiamiehen on tietenkin kunnioitettava yksityiselämän rauhaa ja muita luottamuksellisuutta koskevia kohtuullisia vaatimuksia, mutta kaikkien asiakirjojen on oltava hänen saatavillaan. Jos komission virkamiehet voivat itse arvioida, mitkä asiat kuuluvat valvonnan piiriin, kyse ei ole oikeusasiamiehestä vaan suhdetoiminnasta. Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnalla on sama ongelma. Komissio päättää itse siitä, mitä se haluaa valvottavan. Edes tilintarkastustuomioistuin ei pysty valvomaan komission toimintaa täysin. Valiokunnan puheenjohtaja on kertonut, että hänelläkään ei ole oikeutta nähdä kaikkia liitteitä. Komission puheenjohtaja Prodin pitäisi aloittaa tästä, sen sijasta, että hän antaa uusia tyhjiä lupauksia avoimuuden ja kansalaisten läheisyyden lisäämisestä. Oikeusasiamies ja tuomioistuin ovat tehneet hyvää työtä avoimuuden lisäämiseksi. Oikeusasiamies Jacob Söderman ansaitsee voimakkaat kehut, mutta uusi avoimuusasetus ei merkitse suurta edistystä avoimuuden kannalta, vaan se saattaa johtaa suoranaiseen takaiskuun. Sen vuoksi oikeusasiamiehen, tilintarkastustuomioistuimen ja talousarvion valvontavaliokunnan on toimittava aktiivisesti. Joukko aktiivisia talousarvion valvontavaliokunnan jäseniä on aloittanut oikeusjutun komissiota vastaan ja koko parlamentin pitää tukea sitä. Tilintarkastustuomioistuimen ei pidä kertaakaan hyväksyä, että sen pyyntö saada jokin liite nähtäväksi hylätään. Jos niin kuitenkin käy, parlamentin on ilmoitettava, että se ei myönnä vastuuvapautta - ja hyvä oikeusasiamies, miksi emme antaisi julkisuuteen ja jättäisi tuomioistuinkäsittelyyn sitä asiakirjojen saatavuutta koskevaa kieltoa, jota pidät perusteettomana? Martin, Hans-Peter Arvoisa puhemies, saattaa näyttää siltä, että tässä tapellaan mitättömästä pykälästä, joka hukkuu Euroopan unionin sopimusten sokkeloihin. Mutta minusta meillä on tässä käsiteltävänä aivan perustava kysymys, enemmän kuin pelkkä kulttuuriero. Jälleen kerran on ilmeistä, ettei Eurooppaan asti ole vieläkään onnistuttu tuomaan niitä valistuksen periaatteita, jotka ovat siirtyneet amerikkalaiseen oikeuskäytäntöön Yhdysvaltain perustuslain ja Freedom of Information Act -asetuksen kautta. Tämä johtuu siitä, että valistus tukeutui valitettavasti Euroopassa ranskalaiseen hallintoperinteeseen. Tätä tuntuvat jälleen kuvastavan myös monet täällä pidetyistä puheista. On katkeraa huomata, että Euroopan unioni on nyt vain uudestaan samassa pisteessä kuin se oli jo 17. joulukuuta 1992, jolloin oli kyse oikeusasiamiestä koskevasta ehdotuksesta. Mutta olemme nyt sentään tässä pisteessä, ja luulenpa, että voimme tällä kertaa päästä voitolle. Kun koko ajan valitetaan, että kansalaisilla on ongelmia suhteessa EU:n toimielimiin, pohjimmiltaan kysymys on siitä, että täällä edelleen vaietaan ja salataan. Garrettin mietinnön ehdotukset, joita voi minun nähdäkseni vain tukea, ovat vasta ensimmäinen askel. Oikeusasiamiehen pitäisi ensin saada tosiasiallinen oikeus tutustua kaikkiin asiakirjoihin, mutta myöhemmin myös kansalaisten pitäisi saada sama oikeus. Meidän on ehdottomasti käännettävä todistustaakka: olisin jopa valmis vaatimaan oikeusasiamieheltä, että hän kertoisi tulevaisuudessa, mitä asiakirjoja hän ei salassapitosyistä kaikesta huolimatta ole saanut käyttöönsä; kääntämällä näin todistustaakan me pääsisimme tilanteeseen, jossa voimme todella elää demokratiassa ja jossa meillä pitäisi olla oikeus tutustua kaikkiin asiakirjoihin ja olla läsnä neuvoston julkisissa kokouksissa. Sillä olen täysin vakuuttunut siitä, että demokratiaa ei voi olla olemassa ilman avoimuutta. Wyn Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti kaikkiin näihin mietintöihin, mutta tänä aamuna aion keskittyä Böschin mietintöön, jossa korostetaan oikeusasiamiehen tekemää erittäin tärkeää työtä, joka omasta puolestaan edistää avoimuuden ja avoimen hallinnon kunnioittamista. Tämä toivottavasti osoittaa kansalaisille, että Euroopan toimielimet todellakin yrittävät toimia kansan etujen mukaisesti ja että kaikkiin huonoa hallintoa koskeviin tapauksiin liittyy aina rangaistus. Oikeusasiamiehen toimivalta on tietenkin rajallinen, mutta olen iloinen siitä, että mietintö osoittaa oikeusasiamiehen tekevän useimmissa tapauksissa parhaansa reilun pelin hengen mukaisesti. Suurin osa oikeusasiamiehen kertomuksesta koostuu perusteellisesta selvityksestä hänelle tehdyistä Euroopan unionin toimielinten huonoa hallintoa koskevista kanteluista, hänen toimistonsa tekemistä tutkimuksista ja toimista, joihin se on ryhtynyt, mukaan luettuina tietysti näiden toimien tulokset. Kuitenkin monet oikeusasiamiehelle osoitetut valitukset koskevat edelleen kansallisten viranomaisten toimintaa, joka ei kuulu Euroopan unionin oikeusasiamiehen toimivaltaan, eivätkä monet kantelut ansaitse minkäänlaisia toimia. Niiden tapausten lukumäärä, joissa oikeusasiamiehen toiminta on osoittautunut menestykselliseksi kantajalle, osoittaa, että oikeusasiamies on kehittänyt tehokkaita tapoja varmistaa, että Euroopan toimielimet noudattavat hänen suosituksiaan. Oikeusasiamiehen erikoiskertomukset, jotka perustuvat hänen omasta aloitteestaan käynnistämiinsä tutkimuksiin, ovat tärkeä panos yhteisön lain tulkitsemiseen ja kehittämiseen. Pidän erityisen myönteisenä sitä tosiseikkaa, että oikeusasiamies on perusoikeuskirjan laatimisen yhteydessä vaatinut voimakkaasti sitä, että perusoikeuskirjassa tunnustetaan kansalaisen oikeus avoimeen ja palvelualttiiseen hallintoon. Yhteisön virastoilla on velvollisuus muovata yhteisön politiikkaa ja lainsäädäntöä niin, että ne hyödyttävät kansalaisia ja että kansalaiset voivat ymmärtää niitä. Krarup Arvoisa puhemies, Folkebevægelsen mod EU -ryhmä, jota edustan, on alusta lähtien työskennellyt sen puolesta, että oikeusasiamies pystyisi valvomaan EU:n toimielimiä tehokkaasti. Meillä ei ole koskaan ollut harhakuvia siitä, että tämä pohjoismainen oikeusturvan tae, joka oikeusasiamies siis on, olisi vallankumouksellinen EU:n byrokratioiden kannalta, mutta pitäisimme edistyksellisenä sitä, jos oikeusasiamies vain pystyisi raivaamaan joitakin yksittäisiä kulkukelpoisia väyliä EU:n viidakkoon. Oikeusasiamiehen tehtävä ei ole helppo. Vaatii huomattavaa kärsivällisyyttä sietää EU:n järjestelmien hitautta. Oikeusasiamiehen hyvin maltillinen ehdotus hyvän hallintotavan säännöstöksi yksittäisille toimielimille on vastaanotettu sellaisella sanallisen hyväntahtoisuuden ja käytännön passiivisuuden sekoituksella, joka voi käytännössä estää jokaisen edistysaskeleen, ja nykyiset rajoitukset oikeusasiamiehen oikeuteen tutustua ylipäänsä sellaisiin tietoihin, joita hän pitää tarpeellisena tehtäviään suorittaessaan - kyse on ohjesäännön 3 artiklasta - ovat suorastaan skandaalimaisia. Oikeusasiamies on kuitenkin kärsivällinen. Oikeusasiamies ei luovuta, vaikka pyyntöjä ja kyselyjä viivytetään toimielimissä. Mylly jauhaa hitaasti, mutta uskon sen jauhavan. Voimme tukea hyvää hallintotapaa koskevaa asetusta, eikä kyse ole siis komission hampaattomasta puheesta vaan oikeusasiamiehen omasta luonnoksesta. Sellainen asetus ei olisi vallankumouksellinen hallintojen kannalta, siihen tarvittaisiin perusteellisia hallintokulttuurin muutoksia, eikä niitä tapahdu joka päivä, mutta säännöt voivat edistää oikeusturvan ja avoimuuden kehittymistä. Vastaavasti voimme tukea ehdotusta muuttaa 3 artikla, joka todellisuudessa merkitsee nykyään, että toimielimet voivat kieltäytyä antamasta oikeusasiamiehelle sellaisia tietoja, jotka ovat välttämättömiä, jotta oikeusasiamies pystyisi ylipäänsä suorittamaan valvontaa. Mielestäni ehdotuksessa ei mennä tarpeeksi pitkälle, mutta pienet edistysaskeleet ovat parempia kuin ei mitään. Toivotan oikeusasiamies Jacob Södermanille onnea. Koukiadis Arvoisa puhemies, yhteiskeskustelu näistä kolmesta mietinnöstä on tärkeä. On saatava aikaan yhteinen vakaa käsitys siitä, että oikeusasiamiehen työ ei ole vain tärkeää, vaan se on ratkaisevassa asemassa Euroopan unionin oikean yhdentymisen kannalta. Valitettavasti kaikki kollegamme eivät vielä tiedä tätä. On onnellinen sattuma, että tehtävää hoitaa kokenut henkilö, Söderman, joka tekee työtään antaumuksellisesti. Kun laadin mietinnön yhteisöoikeuden soveltamisesta, näin läheltä yhteisöoikeuden huonon soveltamisen suuret ongelmat. Ongelma ei ole oikeudellinen vaan yhteiskunnallinen, koska se estää eurooppalaista kansalaisyhteiskuntaa toimimasta hyvin, ja poliittinen, koska se ilmaisee sen, missä määrin olemme valmiita eurooppalaiseen lailliseen järjestykseen. Samalla panin merkille myös oikeusasiamiehen merkittävän roolin yhteisön laillisen järjestyksen sujuvan toiminnan kannalta. Riittää, että muistutan, että suurin osa rikkomuksista yhteisön oikeutta vastaan on paljastunut kanteluinstituution ansiosta. Toinen asia, jota haluan korostaa suhteessa oikeusasiamiehen sääntelevään rooliin n, on, että oikeus esittää kanteluja ja vetoomuksia on kehittymässä sovittelumenettelyn ja erimielisyyksien rauhanomaisen ratkaisemisen suuntaan, joka on ainoa tapa sovitella erimielisyyksiä joustavasti ja kuluitta sekä vähentää ruuhkaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Ennen kaikkea on kuitenkin kaikin tavoin pyrittävä löytämään tapa lyhentää huomattavasti kantelujen käsittelyaikaa. Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin korostaa eettisistä ohjeista, että niiden pitää olla yleispäteviä ja koskea kaikkia viranomaisia, ja kullakin elimellä pitäisi olla omat hyvän hallintotavan periaatteet vain erityispiirteiden osalta. Dybkjær Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää oikeusasiamiestä siitä suuresta työstä, jota hän on tehnyt kansalaisten oikeuksien varmistamiseksi EU:n järjestelmässä. Oikeusasiamiehen virka on erittäin tärkeä virka, ja on tärkeää, että me kaikki pidämme sitä koko ajan silmällä ja varmistamme, että se voi harjoittaa toimintaansa, myös uuden kehityksen valossa. Oikeusasiamies mainitsi itse, että kansalaisten ja EU:n välinen etäisyys on hyvin suuri. Me puhumme siitä paljon, mutta todellisuudessa teemme hyvin vähän radikaaleja toimia tilanteen muuttamiseksi. Yksi syy, miksi kansalaiset eivät selviä EU:n järjestelmästä, on tietenkin myös se, että organisaatiomme on täysin toivoton, koska sijaitsemme fyysisesti Luxemburgissa, Brysselissä ja Strasbourgissa, ja olen hyvinkin sitä mieltä, että voimme kysyä itseltämme - vaikka kyseessähän on osaksi oikeusasiamiehen oma ratkaisu - onko se, että oikeusasiamies on sijoitettu tänne Strasbourgiin, todellakin erityisen tarkoituksenmukaista. Niin ei mielestäni ole. Se tarkoittaa mielestäni sitä, että oikeusasiamies pystyy välittämään tehokkaasti kuvan siitä, että hän on erillään EU:n muista toimielimistä, joita hänen on sekä valvottava että uudistettava, ja uskon, että se saattaa luoda uusia konflikteja. Mainitsen lisäksi muutaman asian. Ensimmäinen on valkoinen kirja. Oikeusasiamieskin käsitteli sitä. Kirja on mielestäni erittäin hyvä esimerkki siitä, että kun oikeusasiamies ei ole päivittäin tekemisissä komission kanssa, häntä ei ylipäätään mainita valkoisessa kirjassa, jonka komission puheenjohtaja Prodi esitti muutama päivä sitten, minkä olisi muutoin pitänyt olla varsin selvä asia. Toisena asiana haluaisin sanoa, että olen todellakin sitä mieltä, että kanteluja on liian vähän. Tiedän hyvin, että oikeusasiamies taistelee aikaa vastaan, mutta en voi ymmärtää, että kanteluja ei ole enempää, kun otetaan huomioon, miten suunnattomasta toimielinkoneistosta on kyse. Kolmas ja erittäin tärkeä asia on, että oikeusasiamies on pyrkinyt saamaan ehdokasvaltiolle omat oikeusasiamiehensä. Uusien ehdokasvaltioiden kohdalla on erittäin tärkeää varmistaa, että ne ymmärtävät, mikä on hyvä hallintotapa, koska niillähän ei todellisuudessa ole minkäänlaista erityistä kokemusta meidän hallintotavastamme. Neljänneksi olen iloinen, että oikeusasiamies käsitteli sähköpostijärjestelmää, ja olen iloinen, että oikeusasiamies työskentelee energisesti, jotta saisimme kunnollisia kanteluja emmekä vain roskapostiksi luokiteltavia kanteluja. Lambert Arvoisa puhemies, minäkin pidän näitä mietintöjä myönteisinä. Pidän myönteisenä ehdotuksia oikeusasiamiehen oikeuksien laajentamisesta koskemaan pääsyä kaikkiin asiakirjoihin, kuten erityisesti Almeida Garrettin mietinnössä korostetaan. Pidän tätä ehdotettua muutosta erityisen myönteisenä niissä tapauksissa, joissa se liittyy jäsenvaltioista tuleviin asiakirjoihin. Vetoomusvaliokunnassa ja muualla olemme joutumassa vaikeuksiin seuraavan kysymyksen vuoksi: kenelle tämä tieto kuuluu? On erittäin tärkeää, että oikeusasiamiehellä on mahdollisimman kattava pääsy asiakirjoihin ja olen samaa mieltä kollegojen kanssa suuremman avoimuuden tarpeesta. Pahoittelen vain sitä, että emme käsitelleet tätä asiaa perusteellisesti parlamentin omassa keskustelussa, joka koski pääsyä arkaluonteisiin asiakirjoihin. Perryn mietintö on myös tärkeä erityisesti siihen sisältyvän toimielimen määritelmän vuoksi, ja siksi että siinä painotetaan halukkuutta auttaa ja tiedottaa. Muut virkamiehet voisivat ottaa tästä oppia. Lisäksi pidän myös mielenkiintoisena syrjintäkiellon laajentamista Perryn ehdottamassa 5 artiklaa koskevassa tarkistuksessa 11. Blak Arvoisa puhemies, oikeusasiamiehen vuosikertomus on tänäkin vuonna ilahduttavaa luettavaa. Se vie mielestäni asioita oikeaan suuntaan, ja on erittäin mukava lukea, että oikeusasiamies on saanut pyytämänsä asiakirjat. Toivon, että tämä käytäntö tarttuu muihin EU:n järjestelmiin, koska niinhän asioiden pitäisi olla. Vain avoimuudella voimme varmistaa, että petokset ja epäsäännönmukaisuudet torjutaan ja että poliitikot saavat paremman imagon kansalaisten keskuudessa. Meillä olisi ollut todellakin enemmän käyttöä oikeusasiamiehelle Isossa-Britanniassa sattuneessa tapauksessa, jossa Lloyd's-yritys huijasi tuhansia ihmisiä, mikä johti moniin tragedioihin, jotka ilmenivät itsemurhina ja monina muina tekoina. Mielestämme Ison-Britannian hallituksessa, neuvostossa ja komissiossa salataan asioita, ja olisi hyödyllistä, jos oikeusasiamies voisi auttaa meitä etenemään tässä asiassa. Tarkoitan, että vetoomusvaliokunnalla pitäisi olla enemmän toimivaltaa. Se on ehkä yksi tärkeimmistä valiokunnista, koska siellä EU:n järjestelmässä mukana oleva tavallinen kansalainen voi nostaa kanteen. Sen vuoksi on myös uskomattoman tärkeää, että olemassa on vaikutusvaltainen valiokunta, joka voi auttaa häntä, kun hän nostaa kanteen. Haluaisin sanoa olleeni melko yllättynyt, kun kuulin kollegani Ole Krarupin puheen. Tietenkin puhe sisälsi sen välttämättömän kritiikin, jota asian vastustaminen edellyttää, mutta koska tunnen jäsen Ole Krarupin, hänen puheensa on todiste siitä, että hän rakastaa tätä järjestelmää, että hän on oikeastaan sitä mieltä, että järjestelmä on valtavan hyvä, mutta hän ei vain oikein ilmaise sitä. Uskon siis, että jäsen Ole Krarup ilmaisee vähitellen itse sen, että tarvitsemme EU:ta. De Palacio . (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, aivan ensimmäiseksi haluan onnitella esittelijöitä ja Jacob Södermania heidän tekemästään työstä. Olen myös tyytyväinen saadessani keskustella teidän kanssanne institutionaalisista aiheista, jotka ovat sangen tärkeitä Euroopan unionin hyvän toiminnan kannalta ja varsinkin kansalaisten silmissä, kansalaisten, jotka meidän täytyy pitää mahdollisimman lähellä unionin toimielimiä. Aloitan Böschin mietinnöstä, joka koskee oikeusasiamiehen vuosikertomusta vuodelta 2000. Haluaisin taas kerran esittää komission kiitokset ja tunnustuksen siitä oivallisesta työstä, jota oikeusasiamiehen virastossa tehdään, ja erityisesti osoitan ne tietysti oikeusasiamies Södermanille. Hän epäilemättä johtaa virastonsa työskentelyä ja on suureksi osaksi syynä ja selityksenä niihin tuloksiin ja hyviin seurauksiin, joita sanokaamme se selvästi Euroopan kansalaisten yhä paremmin tuntemasta oikeusasiamiehen virastosta on syntynyt. Oikeusasiamiehen tehtävät ovat keskittyneet hallinnon epäkohtiin ja komission onkin ollut pakko parantaa sitä ja palvelujensa laatua kansalaisten parasta ajatellen. Tämä lähtökohtana komissiossa yhdytään esittelijän ilmaisemiin huolenaiheisiin ja erityisesti tarpeeseen tukeutua mahdollisimman paljon niin oikeusasiamiehen virastoon kuin vetoomusvaliokuntaankin sekä myöntää niille mahdollisimman paljon varoja. Böschin mietinnössä meitä koskettaa erityisesti kohta, jossa käsitellään arvostelevien kommenttien saamaa seurantaa. Viime vuonna kehitimme komissiossa uuden menettelyn, jossa tarkastetaan järjestelmällisesti päätelmät, jotka me teemme oikeusasiamiehen hoitamista tapauksista. Ymmärtääkseni parannamme tällä tavoin selkeästi tapausten tarkastelua, hyväksymistä ja siten yhteistyötä oikeusasiamiehen kanssa. Sallikaa minun esittää kaksi esimerkkiä valottaakseni tuota seurantaa: ensiksi komissio hyväksyi oikeusasiamiehen aloitteen pohjalta, että 1. heinäkuuta 2000 alkaen hakijat saavat tutustua kirjallisiin kokeisiinsa. Hyvät jäsenet, emme lausu pelkästään suuria sanoja, vaan meillä on myös käytännön tekoja esitettävänämme. Pyytäisin, että jotkut teistä ottaisivat hieman paremmin selvää, mitä todellisuudessa tapahtuu. Te olette arvostelleet komissiota merkittävästi. Onkin oikein hyvä arvostella komissiota, kun se ei tee asioita oikein; mielestäni komission työn kohdentamattomasta moittimisesta muuten vain ei kuitenkaan ole mitään hyötyä komissiolle, toimielimille tai kansalaisten käsitykselle Euroopasta. Arvostelua pitää esittää silloin, kun se on ansaittua. Yritämme parantaa toimintaamme kaikissa tapauksissa ja tietysti tutkimme ja analysoimme niitä sekä otamme ne huomioon. Toinen asia, jonka haluan mainita, on kansalaisten sananvapaus ja ikärajan poistaminen henkilöstön työhönotossa. Esimerkiksi komissiossa tuetaan poliittisesti näitä suuntalinjoja, mutta ne ovat kysymyksiä, jotka ulottuvat pitemmälle kuin toimivaltamme antaa myöten ja niitä on käsiteltävä muiden toimielinten kanssa. Niistä pitää tehdä toimielinten välinen sopimus, jotta esimerkiksi henkilöstön työhönottoon liittyvässä ikäkysymyksessä voitaisiin tehdä muutos. Me tuemme sitä, hyväksymme sen ja olemme valmiit keskustelemaan siitä muiden toimielinten kanssa, mutta on katsottava ensin, ovatko ne samaa mieltä Jacob Södermanin esityksen hyväksymisestä, jota me tietysti kannatamme. Keskityn nyt jäsen Perryn mietintöön, jossa käsitellään hyvän hallintotavan säännöstöä. Hän painottaa, että näiden hyvien käytäntöjen säännöstöjen keskeisenä tehtävänä on taata Euroopan kansalaisille korkea palvelutaso. Ne ovat tärkeitä keinoja, joiden avulla oikeus voidaan muuttaa hyväksi hallintotavaksi, joka määritellään perusoikeuskirjassa, eräänlaisessa Euroopan toimielimissä työskentelevän henkilöstön toimintaoppaassa. Tästä syystä komissiossa oltiin erittäin tyytyväisiä tutkimukseen, jonka oikeusasiamies teki näiden säännöstöjen olemassaolosta. Komissio vieläpä teki oikeusasiamies Södermanin kanssa tiivistä yhteistyötä laatiessaan hyvän hallintotavan säännöstönsä, joka minulla on tässä ja johon on sisällytetty suuri osa en sano, että kaikkia, mutta luonnollisesti monta hänen ehdotuksistaan ja huomioistaan. Kiitän toistamiseen oikeusasiamies Södermania hänen jatkuvasta valmiudestaan tehdä ehdotuksia asioiden parantamiseksi. Olemme ottaneet täysin huomioon oikeusasiamiehen säännöstöluonnokseen sisältyvät säännökset, kun eri toimielimissä ja eurooppalaisissa elimissä on otettu käyttöön säännöstöjä. Komission säännöstö on varmasti lähimpänä oikeusasiamiehen ehdottamaa mallia, ei vain sen sisällön ja juridisen luonteen osalta vaan myös siksi, että se sitoo virkamiehiämme. Hyvät jäsenet, haluaisin sanoa teille yhden asian: älkäämme sekoittako asioita. Valkoinen kirja hyvästä hallintotavasta on paljon enemmän kuin hallinnon uudistus. Hallinnonuudistus on käynnissä ja komission jäsen Kinnockin vastuulla, ja siinä on tapahtunut hyvin merkittävää edistystä, mistä te olette tähän asti olleet samaa mieltä komission kanssa. Meidän on saatettava se päätökseen. Työskentelemme sen parissa. Komission jäsen Kinnock on paneutunut siihen perusteellisesti. Mutta se on yksi asia ja hyvä hallintotapa on toinen. Hyvän hallintotavan valkoinen kirja on paljon enemmän kuin pelkkä hallinnonuudistus, se on esitys, jonka tarkoituksena on valottaa, kuinka voisimme koota paremmin yhteen monitahoisen yhteiskuntamme vastuukenttien eri osaset, lähestyä niitä paremmin ja integroida ne paremmin toisiinsa. Tämä ongelma ei koske ainoastaan Euroopan unionin toimielimiä, vaan kaikkia sen valtioita, kaikkia edistyksellisiä demokratioita, yhä monimutkaisempaa yhteiskuntaa, jolla on käytössään yhä helpommin toteuttavissa olevia ja parempia teknisiä tiedonvälityskeinoja. Ne puolestaan avaavat uusia mahdollisuuksia tässä yhteiskunnassa, jossa kansalaisten järjestymistavat ovat myös yhä monimutkaisempia. Valkoinen kirja sijoittuu tähän asiayhteyteen: kuinka tämä kaikki määritellään eurooppalaisten toimielinten muodostamissa puitteissa. Kyse on paljon enemmästä kuin pelkästä hallinnonuudistuksesta. Älkäämme siis sekoittako keskenään hallinnonuudistusta ja hyvän hallintotavan valkoista kirjaa, jota komissio parhaillaan valmistelee puheenjohtaja Prodin johdolla. Haluan tehdä jäsen Perrylle hyvin selväksi, että komissio valittaa hänen ja oikeusasiamies Södermanin tavoin moninaisten juridisten säännöstöjen paljoutta. Sillä ei edistetä sen enempää juridista johdonmukaisuutta kuin juridista selkeyttäkään. Kuten jäsen Perryn mietinnössä pyydetään, ennen kuin siirrytään eteenpäin, on kuitenkin otettava huomioon, että kannattaa panna merkille, mitä hyvää äskettäin täytäntöön pannut tai hyväksytyt komissiossa kymmenen kuukautta sitten, neuvostossa vähän ennen kesätaukoa viime heinäkuussa hyvien käytäntöjen säännöstöt tuovat mukanaan, ja siten mielestämme on vielä liian varhaista tehdä päätelmiä näiden uusien hyvien hallintotapojen säännöstöjen toteutumisesta. Siksi alamme jo tämän vuoden loppupuolella laatia kertomusta ennen kaikkea komission hyvän hallintotavan säännöstöstä, jota on sovellettu kaiketi jo vuoden ajan. Sitten, kun meillä on riittävästi tietoa, komissiossa voidaan miettiä, onko horisontaalista sääntelyä koskeva lainsäädäntöehdotus tosiaan valmisteltava vaiko ei. Sitä varten tarvitsemme lisää tietoa, ja siksi emme esitä asiasta nyt minkäänlaista kantaa. Almeida Garrettin mietinnöstä haluaisin sanoa, että institutionaalisesta näkökulmasta katsoen se on epäilemättä kaikkein mielekkäin. Tätä mietintöä koskevien huomioideni pitää kuitenkin olla lyhyitä, sillä perustamissopimuksen 195 artiklassa komissiolle annetaan valtuudet pelkän lausunnon esittämiseen, eikä se sitä paitsi ole sitova. Minusta kuitenkin tuntuu tärkeältä, että mielipiteemme kuullaan. Ensimmäiseksi haluan onnitella jäsen Almeida Garrettia hänen oivallisesta työstään. Minä olen saanut kertoa mielipiteeni tästä asiasta myös perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa ja olen tähdentänyt, että nykyinen ohjesääntö on toiminut hyvin. Kuten kerroin, komissio on aloittanut oikeusasiamiehen aloitteesta esimerkiksi hyvän hallintotavan säännöstöä koskevat tutkimukset ja yleensä se on vastannut rakentavasti ja kiitän Jacob Södermania, että hän on painottanut tätä asiaa noudattaen oikeusasiamiehen tiedonsaantia koskevien pyyntöjen määräaikoja. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa on ehdotettu kolmea muutosta. Minulla on jo ollut tilaisuus osoittaa asiakirjojen poikkeuksellisen salassapidon kumoamisesta, että oikeusasemies on esittänyt 20 pyyntöä, joista yhdenkään yhteydessä komissiossa ei ole turvauduttu tähän. On totta, että meillä voisi olla houkutus mukauttaa oikeus tekoihin ja hyväksyä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kanta, mutta koska kaikki on toisaalta toiminut hyvin, meillä on myös oikeus kysyä itseltämme, onko tätä kohtaa todella välttämätöntä muuttaa. Joka tapauksessa meidän on oltava varovaisia tässä asiassa, joka on arkaluonteinen komission roolin ja komissiossa tällä hetkellä käsiteltävien aiheiden takia, sillä Euroopan rakentamisen edistyessä niistä tulee monenkirjavia ja yhä arkaluonteisempia. Lisäksi meille voisi tulla vaikeuksia unionin jäsenvaltioiden hallitusten kanssa. Euroopan unionin rakenne, joka perustuu kolmeen pilariin, aiheuttaa sen, että komission tehtävät määräytyvät, kuten toisaalta parlamentin roolikin, eri tavoin aina asianomaisen pilarin mukaan. Siksi komissio käsittelee näitä kysymyksiä yksityiskohtaisemmin lausunnossa, joka meidän on määrä antaa ja jonka lähetämme piakkoin parlamentille, kun se esittää lopullisen kantansa hyväksytystä tekstistä. Komissio ei vaadi välttämättä sen periaatteen kumoamista, jonka mukaan virkamiehet antavat todistuksensa sen hallintoyksikön nimissä, jonka alaisuudessa he toimivat, mutta pidämme tärkeänä, että he eivät tee sitä puhtaasti omissa nimissään, vaan että he esittävät kommentteja ja selityksiä asioista, joista he ovat vastuussa. Mitä muihin asioihin tulee, heidän täytyy huolehtia ohjesääntönsä mukaisista velvoitteista. Lisäksi haluan sanoa, että sen lisäksi, että olen komission jäsen, olen entinen parlamentaarikko, ja siksi olen täysin yhtä mieltä esittelijä Almeida Garrettin kanssa poliittisten ja hallinnollisten vastuualueiden välisistä eroista sekä Euroopan parlamentille kuuluvista poliittisista vastuualueista ja komission, samoin kuin muiden toimielinten jäsenten, vastuualueista. Kuten hetki sitten sanoin, jäsenvaltioilta saatavien asiakirjoihin tutustumisen kannattaisi olla johdonmukaista uuden asiakirjojen saamista yleisön tutustuttavaksi koskevan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 kanssa. Valtion etukäteen antaman suostumuksen pyytäminen sisältyy asetuksen 4 artiklan 5 kohtaan, samoin kuin parlamentin kanssa tehtyyn puitesopimukseen. Amsterdamin sopimuksen loppuasiakirjan liitteenä oleva julistus nro 35 on samansuuntainen. Arvoisa puhemies, lopuksi onnittelen uudestaan kaikkia esittelijöitä ja kiitän oikeusasiamies Södermania hänen suunnattoman rakentavasta työstään, joka auttaa meitä kovasti, sillä arvostelu tietysti tämän asian on oltava hyvin sisäistetty kannustaa asioiden jatkuvaan parantamiseen ratkaisujen esittämisen lisäksi. Olemme jo edistäneet hyvän hallintotavan säännöstöä muiden asioiden lisäksi väärinkäytöksiä koskevien menettelyjen ja virkamiesvapauden kohdalla. Tässä yhteydessä haluankin sanoa teille, että monia asioita voidaan arvostella, koska mikään ei ole täydellistä, mutta jos menemme pitemmälle ja esitämme aiheetonta arvostelua, se voi menettää arvoaan tai ainakin purevuuttaan. Söderman . (EN) Arvoisa puhemies, yritän selventää muutamaa asiaa, jotka otettiin esiin Almeida Garrettin mietinnössä. Ensiksi oli kysymys komission jäsenten kuulemisesta todistajina ja ongelma, joka tuli esiin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa, jossa katsottiin, että voisi olla vaikeaa vetää raja Euroopan parlamentin poliittisen valvonnan, komission jäsenten poliittisen valvonnan ja samojen komission jäsenten hallinnollisen vastuun välille. Monien perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan jäsenten mielestä on erittäin vaikea ratkaista tätä asiaa. On erittäin tärkeää ymmärtää, että komissio on toimeenpaneva elin, ja teoriassa nimenomaan unionin hallinto on yhteydessä kansalaisiin. Tietenkin komission jäsenillä on hallinnollisia tehtäviä. Olemme saaneet muutamia tätä asiaa koskevia kanteluita, ja komission jäsenet ovat aina vastanneet erittäin asianmukaisesti. Siksi voisimme poistaa tämän asian ehdotuksesta, jotta välttyisimme lisäkeskustelulta ja sekaannukselta tässä asiassa, ja jonain päivänä kirjallinen vastaus ei olisi enää tarpeellinen. Haluaisin korostaa, että OLAFilla on oikeus kuulla komission jäseniä, ja tämä oli ehdotukseni alkusyy. Toiseksi puhun kaikkia asiakirjoja koskevasta kysymyksestä. Ajatus siitä, että oikeusasiamiehellä olisi oikeus nähdä kaikki asiakirjat, johtuu siitä, että kansalaisilla ei ole tätä mahdollisuutta. Luottamus oikeusasiamiehen työhön perustuu siihen, että kansalaiset hyväksyvät, että he eivät saa nähdä kaikkia asiakirjoja, mutta he haluavat, että oikeusasiamiehellä on tuo oikeus tarvittaessa. Tästä syystä kansalaiset luottavat oikeusasiamieheen. Joskus pelätään, että oikeusasiamies saa käsiinsä valtiosalaisuuksia. Olen nyt ollut oikeusasiamiehenä 12 vuotta, eikä minulla ole koskaan ollut huonoa hallintoa koskevaan tapausta, jossa minun olisi ollut pyydettävä todella salaisia asioita koskevia asiakirjoja. Tietooni ei ole tullut yhtäkään tapausta, jossa oikeusasiamies olisi vuotanut asiakirjoja. Periaatteena on kuitenkin oltava, että oikeusasiamiehellä on oikeus nähdä asiakirjoja. Meillä on ollut joitakin tulkintavaikeuksia, ja olemme tuhlanneet aikaa kummallakin puolella. Komission puheenjohtaja Prodi pyysi keskustelua valkoisesta kirjasta, ja olenkin pyrkinyt aloittamaan sitä. On erittäin tärkeää keskustella valkoisesta kirjasta, koska yksi kierros on vielä jäljellä. Toivon saavani joitakin konkreettisia ehdotuksia. Siirryn nyt puhumaan kritiikistä, joka koskee kanteluiden alhaista määrää, eri maiden oikeusasiamiesten työstä tiedottamista ja toimivallan ulkopuolelle jääviä kanteluita. Ensinnäkin meillä on toimivaltaa pelkästään Euroopan unionin sisällä. Tätä on ehkä kansalaisten mielestä vaikea ymmärtää, kun he kohtaavat ongelmia yhteisön lainsäädännössä. He menevät parlamentin tiedotustoimistoon tai komission edustustoon, ottavat lomakkeemme ja tekevät meille kantelun. Yritämme korjata tilanteen. On mahdollista, että tämä vähentää kanteluiden määrää jatkossa, mutta niiden lukumäärä on kuitenkin kasvanut viime vuosina. Seuraavaksi puhun oikeusasiamiehen työstä tiedottamisesta ja sanon, että me olemme tunnetumpia kuin useammat kansallisen tason oikeusasiamiehet, ja parlamentin jäsenet voivat esittää paljon kertomalla kansalaisille heidän oikeudestaan tehdä vetoomus ja oikeudesta tehdä kantelu oikeusasiamiehelle. Loppujen lopuksi juuri tehän tapaatte eurooppalaisia kentällä. Juuri teillähän on yhteys kansalaisiin. Jos te kerrotte ihmisille heidän mahdollisuuksistaan, niin näistä mahdollisuuksista tulee entistä laajemmin tunnettuja. Monet teistä ovat tehneet näin, mistä olen kiitollinen. Arvostan todellakin suuresti sitä, että minulla oli mahdollisuus keskustella näistä asioista. Olen erittäin kiitollinen jäsen de Palacion ja teidän kaikkien tekemistä kommenteista ja kiitän teitä kaikkia teidän työstänne. Puhemies Paljon kiitoksia, oikeusasiamies Söderman! Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan klo 12.00. Vetoomusvaliokunnan käsittelyt (2000-2001) Puhemies Esityslistalla on seuraavana Camisón Asension laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A5-0236/2001) vetoomusvaliokunnan käsittelyistä parlamentin istuntokaudella 2000-2001 (2001/2010(INI)). Camisón Asensio . (ES) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, aloitan kertomalla, että olen valtavan tyytyväinen saadessani toimia tämän mietinnön esittelijänä, sillä kuulun niihin, jotka ovat vakuuttuneita Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan yhteiskunnallisesta merkityksestä. Näin on, koska kansalaisten vetoomustoimielin on suorin eurooppalaisten käytettävissä oleva väylä, jonka kautta voidaan valittaa niin yhteisön lainsäädännössä vielä olevista epäkohdista kuin niistäkin tapauksista, joissa jo hyväksytyistä direktiiveistä ja asetuksista aiheutuvia velvoitteita lyödään laimin joko siksi, ettei näitä säännöksiä panna täytäntöön, tai yksinkertaisesti siksi, ettei niitä ole siirretty lainsäädäntöön. Myös Euroopan oikeusasiamiehellä on merkittävä rooli tässä työssä. Olen ollut myös erittäin tyytyväinen, että valiokunnan jäsenet ovat olleet niin yksimielisiä keskustelujemme ja äänestystemme aikana. Luvut puhukoon puolestaan: mietintö koostuu 16 päätelmästä, jotka kaikki hyväksyttiin yksimielisesti, ja samoin kävi niille 5 tarkistukselle, jotka esitettiin vähäisten viimeistelevien kompromissien jälkeen. Kiitän kaiken tämän takia koko valiokuntaa ja sen sihteeriä. Hyvät jäsenet, koska mietinnön koko sisältö on teille tuttu, keskityn puhumaan joistakin mahdollisesti uudenlaisista näkökohdista, kuten esimerkiksi Euroopan kansalaisten vetoomusoikeuden joka on mielestäni perusoikeuksia ulottamisesta koskemaan myös jossakin jäsenvaltiossa asuvien tai sen kotipaikakseen rekisteröineisiin luonnollisiin tai oikeushenkilöihin; suosituksesta, jonka mukaan tälle oikeudelle on annettava sen ansaitsema arvo tulevissa keskusteluissa, jotka sisältyvät suunnitteilla olevan Euroopan rakentamista käsittelevän valmistelukunnan työohjelmaan; jatkuvasta tarpeesta nostaa vetoomusvaliokunta siihen asemaan, jonka se ansaitsee ihmisten ja toimielimen välisestä suorasta yhteydenpidosta johtuvan yhteiskunnallisen merkittävyytensä takia. Näin täytyy tapahtua, koska jotakin on tehtävä kansan ja korkealla sen yläpuolella olevien eurooppalaisten toimielinten välisen etäisyyden poistamiseksi, mikä tulee esille kaikissa kyselyissä. Yhtenä ratkaisuna tietysti on laatia enemmän mietintöjä oma-aloitteisesti, erityisesti niistä aiheista, joiden kohdalla voidaan havaita, että kansalaiset haluaisivat syventää suoraa yhteydenpitoaan toimielimiin. Tuntuu myös järkevältä yrittää avata tämän toimielimen kautta kanavia kansan keskuudesta alkunsa saaville lainsäädäntöaloitteille, jotka ovat tavallisesti osoitus suurista epäkohdista. Kaikki osoittaa jälleen kerran, että valiokunnalla on perusteltu oikeus saada tutustua kaikkiin toimielinten välisissä menettelyissä syntyviin asiakirjoihin, sillä ne ovat välttämättömiä, jotta se voisi kehittää arvokasta työtään. Siinä yhteydessä on aivan oikeutettua muistuttaa ja kiittää korvaamattoman arvokkaasta avusta, jota komissio ja oikeusasiamiehen virasto on jatkuvasti antanut. Samaa emme voi sanoa neuvostosta, joka jatkaa poissaoloaan. On tullut jo erittäin selväksi, että tässä vaiheessa vetoomustoimielimen tunnettuutta kansalaisten keskuudessa pitää lisätä niin tiedotuksen ja koulutuksen avulla kuin tietoteknisten kanavien kautta. Tarvitaan kunnollisia asiantuntija- ja yleisoppaita. Tämä työ on vielä tekemättä. Liian usein voidaan havaita, että tietyt julkisen vallan edustajat yhteisöllisellä, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla kaikista on esimerkkejä ovat jokseenkin tarmottomia, kun niiden pitäisi löytää oikeat ratkaisut niille esitettyihin ongelmiin. Tähän onnettomaan tilanteeseen on reagoitava jotenkin. On pyydettävä vähintäänkin parlamentin puhemiehistön suojelusta, jotta tällaisesta haluttomuudesta ratkaista joidenkin eurooppalaisten kansanosien kärsimiä polttavia ongelmia ja vääryyksiä, voitaisiin tehdä jopa julkinen asia, mikäli se on laillista. Lopuksi muistutan vielä, että vetoomuksen esittäjien ja Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan kautta hoituva välinen runsas henkilökohtainen yhteydenpito sekä Euroopan parlamentin tutkimuksen pääosaston ja STOA:n suurenmoisten palvelujen käyttö ovat erittäin merkittäviä valiokuntamme työn tuloksellisuuden kannalta. Fourtou Arvoisa puhemies, haluaisin ensinnäkin kiittää ja onnitella esittelijä Camisónia siitä pikkutarkasta ja paljastavasta työstä, jota hän teki laatiessaan mietintöään. Hänen ansiostaan kollegamme ovat saaneet hyvän käsityksen unionin kansalaisten odotuksista ja tätä kautta vetoomusvaliokunnan tehtävästä. Vetoomusten esittäjien tilanteet ovat usein suorastaan absurdeja. Tämä käy ilmi, kun tarkastellaan joitakin esittelijä Camisónin mainitsemia tapauksia: olipa kyse tutkintotodistusten tunnustamiseen, syrjintään, perintään tai rekisteröinnin peruuttamiseen liittyvistä ongelmista, tapaukset ovat niin mutkikkaita ja esteet niin ilmeisiä, että niiden edessä kansalainen tuntee itsensä täysin avuttomaksi. Valiokuntamme yhteistyö Euroopan komission kanssa ongelmien käsittelyssä mahdollistaa sen, että epäkohtia voidaan korjata. Vetoomusvaliokunta voi kuitenkin mennä vielä pidemmälle. Kansalaiset voivat sen kautta osallistua yhteisön sääntöjen valmisteluun. Viime vuoden 13. kesäkuuta minulla oli kunnia esitellä parlamentille äänestystä varten silikonista valmistettuja rintaproteeseja käsittelevä mietintöni. Tämä mietintö on nimittäin yksi - mutta valitettavasti liian harvinainen - esimerkki työjärjestyksen 175 artiklan 1 ja 4 kohdan
{'language': 'fi'}