Tale af formanden Formanden Kære kolleger, jeg vil gerne endnu en gang takke for den tillid, Europa-Parlamentet viser mig ved at vælge mig til formand. Det er med en vis stolthed, men også - og i langt højere grad - med stor ydmyghed, jeg påtager mig dette hverv og således efterfølger den række af formænd, som har sat deres præg på Europa-Parlamentets udvikling i de 15 år, der er gået siden de første direkte valg til Europa-Parlamentet. Det er med disse følelser, jeg efterfølger dig, José Maria Gil-Robles. Du har på forbilledlig vis formået at fremme den demokratiske udvikling inden for Europa-Parlamentets rammer. Bifald Det er en ære at blive valgt til formand for Europa-Parlamentet, og jeg glæder mig meget herover. Det er imidlertid ikke denne følelse, der dominerer i dette øjeblik, men derimod bevidstheden om, at vi i Europa-Parlamentet står over for en opgave, som vi må løse i fællesskab. Jeg er overbevist om, at der for mit vedkommende bliver tale om en både spændende og krævende opgave. Til de medlemmer af Europa-Parlamentet, som i forbindelse med gårsdagens afstemning ikke stemte på mig, vil jeg gerne sige - og det er ikke blot tom tale - at det er den valgte formands pligt at være formand for alle Europa-Parlamentets medlemmer. Primus inter pares . Formanden har til opgave at sikre, at den demokratiske proces fungerer i Parlamentet. Jeg ser det som min pligt at forblive tro mod min overbevisning og mod de medlemmer af Europa-Parlamentet, som har foreslået mig som formand. Men jeg ser det samtidig som min pligt at løse min opgave med redelighed og fordomsfrihed og med respekt for de politiske og nationale forskelligheder, der præger forsamlingen. Det er den holdning, der har været min ledetråd i hvervet som næstformand gennem de seneste år. Det er det mål for mit virke, jeg altid har forfulgt og også fortsat vil forfølge. Formandsvalget blev afviklet på en måde, som markerer et fremskridt for demokratiet i Europa-Parlamentet. Alle Europa-Parlamentets medlemmer har således åbent kunnet deltage i valget, uanset om de tilhører en stor eller en lille politisk gruppe. Valget er afviklet under hensyntagen til det politiske styrkeforhold, EU's borgere selv har skabt som et resultat af valget til Europa-Parlamentet den 13. juni. Samtidig har det enkelte medlem af Europa-Parlamentet i forbindelse med formandsvalget haft mulighed for at stemme i overensstemmelse med sin samvittighed. Som jeg også gav udtryk for i går, glæder det mig, at Europa-Parlamentet også har taget hensyn til endnu et aspekt i forbindelse med den demokratiske ligevægt. I sidste valgperiode var 23 % af Europa-Parlamentets medlemmer kvinder. I det nyvalgte Parlament udgør kvinderne næsten 30 %. Bifald Der er i de sidste 20 år, siden Simone Veil i 1979 blev valgt til formand for det første Europa-Parlament ved direkte, almindelige valg, gjort en betydelig indsats for at opnå en mere retfærdig repræsentation i Parlamentet. Det seneste formandsvalg betegner en sejr i denne henseende, hvilket jeg er både glad for og stolt over. Sejren rækker langt videre end til min person, og jeg vil gerne sige til mine kvindelige kolleger i Europa-Parlamentet, at denne valgsejr også er deres. Den konstituerende mødeperiode falder sammen med ibrugtagningen af de nye bygninger, som sammen med faciliteterne i Luxembourg og Bruxelles kommer til at danne ramme om Europa-Parlamentets fremtidige arbejde. Den officielle indvielse af bygningen, som meget passende er opkaldt efter en markant europæisk personlighed, Louise Weiss, finder sted senere. Men dette tidsmæssige sammentræf har ikke desto mindre stor symbolsk værdi. Europa-Parlamentet er nu forankret som institution, også helt konkret. Arkitekturen har altid kastet glans over menneskers tankeværk og bragt eftertiden varige og vægtige vidnesbyrd herom. Arkitekturen spiller således en vigtig rolle også i dag, også på dette sted. Europa-Parlamentet opnår selvstændighed i forhold til Europarådet - som vi i øvrigt skylder tak for lang tids gæstfrihed. En epoke er slut, en ny tager sin begyndelse. Den gordiske knude er løst: Europa-Parlamentet er ikke længere uløseligt forbundet med en tid, hvor det kun var en rådgivende forsamling. Kære kolleger, jeg må dog straks tilføje, at bygningen ikke helt kan siges at være fri for børnesygdomme, hvilket kræver overbærenhed både fra medlemmernes og fra mediernes side. Vi er de første, der skal arbejde i denne splinternye bygning. Jeg kan love, at vi efter denne uges møder vil udarbejde en detaljeret liste over de fejl og mangler, vi har konstateret, og vi vil gøre vores yderste for at sikre, at disse fejl bliver rettet så effektivt som muligt inden næste mødeperiode. Jeg er mig bevidst, at vi i dette formandskab, i løbet af de kommende 2½ år, vil stå over for store opgaver. Som jeg ser det, består vores allerførste opgave i at kræve fuld anerkendelse af de nye beføjelser, som i henhold til Amsterdam-traktaten tillægges Europa-Parlamentet. Disse må nu uden tøven og uden forbehold fra de øvrige institutioners side omsættes til handling. Der skal selvsagt fortsat eksistere et interinstitutionelt samarbejde mellem Rådet, Kommissionen og Europa-Parlamentet, og vi ønsker, at dette samarbejde må forløbe harmonisk. Men der er også fortsat behov for en bedre balance mellem de to institutioner, som bygger på et demokratisk mandat, og som sammen vedtager EU's retsforskrifter, nemlig Rådet, hvor medlemsstaterne kommer til orde, og Europa-Parlamentet, som er direkte valgt og således en legitim repræsentant for samtlige borgere i EU. Bifald Vi står på tærskelen til en ny valgperiode, som markerer starten på en ny epoke. Europa-Parlamentet er nu et fuldgyldigt parlament. Udviklingen er siden vedtagelsen af Maastricht-traktaten gået i retning af stadig flere beføjelser og stadig større indflydelse til Europa-Parlamentet. Amsterdam-traktaten markerer endnu et skridt i denne retning. Denne udvikling skal ses som et resultat af Europa-Parlamentets vedholdende indsats for at sikre en mere demokratisk Union. Vi kan nævne Den Europæiske Fælles Akt i 1986, som indførte samarbejdsproceduren. Et beskedent fremskridt, som Europa-Parlamentet gjorde en indsats for at udnytte optimalt. Vi kan nævne Maastricht-traktaten, som blev ratificeret i 1992, og som betød en langt mere vidtrækkende styrkelse af Europa-Parlamentet med indførelsen af den fælles beslutningsprocedure. Europa-Parlamentet har gjort en stor indsats for at sikre nøje opfølgning i forbindelse med gennemførelsen af denne procedure. De mange medlemmer af Europa-Parlamentet, som i sidste valgperiode deltog som repræsentanter for Europa-Parlamentet i delegationer til Forligsudvalget, vil have oplevet, i hvor høj grad denne nye procedure har forstærket Europa-Parlamentets indflydelse. I Forligsudvalget finder der en direkte dialog sted mellem repræsentanter for Europa-Parlamentet og Rådet under tilstedeværelse og deltagelse af Kommissionen, og næsten alle spørgsmål, som har været behandlet i Forligsudvalget, har fundet en løsning, som i alt væsentligt afspejler Europa-Parlamentets holdninger. De positive resultater kan i vidt omfang tilskrives det stærke sammenhold, vi har oplevet mellem Europa-Parlamentets repræsentanter i de skiftende delegationer til Forligsudvalget, hvor jeg sammen med Renzo Imbeni og hr. Verde har varetaget formandskabet. Europa-Parlamentets repræsentanter har været tro mod afstemningsreultater i Parlamentet, de har forstået internt at løse eventuelle problemer og meningsforskelle, de har arbejdet for at opnå fornuftige kompromiser, og ordførerne (udvalgsformændene) har været velforberedte, hvilket har aftvunget respekt i Rådet. Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke de mange kolleger, som har bidraget hertil. Europa-Parlamentet har således gjort en vedholdende indsats for at udnytte nye beføjelser optimalt, men også bestandig arbejdet hen imod nye demokratiske landvindinger. Jeg vil i denne forbindelse gerne rette en oprigtig tak til mine fire forgængere, Enrique Barón Crespo, Egon Klepsch, Klaus Hänsch og José Maria Gil-Robles - uden skelen til deres politiske tilhørsforhold. De har alle ydet en stor og overbevisende indsats over for stats- og regeringscheferne, i særdeleshed i forbindelse med deres deltagelse i Det Europæiske Råds møder. Det må i høj grad tilskrives formændenes diplomatiske indsats og integritet, at Europa-Parlamentet i forbindelse med vedtagelsen af Maastricht-traktaten og Amsterdam-traktaten har opnået de nye beføjelser, vi nu kan tage i anvendelse. Fremover vil Europa-Parlamentets udtrykkelige godkendelse være en forudsætning for vedtagelsen af retsakter inden for næsten samtlige områder henhørende under fællesskabsretten. Henvendt til Rådet vil jeg i denne forbindelse gerne sige, at jeg er overbevist om, at Europa-Parlamentet er indstillet på om overhovedet muligt at sikre, at der opnås enighed mellem Rådet og Europa-Parlamentet allerede under førstebehandlingen af forslagene. Imidlertid må jeg også i sandhedens interesse sige, at Rådet kan forvente modstand fra Europa-Parlamentets side, såfremt de forelagte fællesskabsretlige forslag ikke afspejler borgernes interesser. Europa-Parlamentet repræsenterer borgerne og vil altid varetage disses interesser. Bifald Hvad angår Kommissionen, godkender Europa-Parlamentet nu i første omgang den formand, som stats- og regeringscheferne har foreslået. Dernæst skal Europa-Parlamentet godkende det samlede kollegium af kommissærer, idet Europa-Parlamentet i øvrigt bevarer retten til på et senere tidspunkt at fremsætte et mistillidsvotum. Jeg er klar over, at denne procedure beror på en meget fintfølende mekanisme. Vi har alle den alvorlige krise, der prægede de sidste måneder af den afgående Kommissions mandat, i frisk erindring. Krisen kulminerede, da Europa-Parlamentet i december 1998 for første gang vovede at nægte Kommissionen decharge for budgettet. De efterfølgende begivenheder førte som bekendt til Kommissionens tilbagetræden. Europa-Parlamentet skal i de kommende uger gennemføre en høringsrunde forud for indsættelsen af de nye kommissærer. Det bliver den første store opgave, Europa-Parlamentet må tage ansvaret for i den nye valgperiode. Lad mig i denne sammenhæng understrege, at jeg finder det utilstedeligt, hvis vi indsætter den nye Kommission, inden vi har modtaget den anden beretning udarbejdet af Den Uafhængige Ekspertgruppe. Bifald Jeg vil gerne sige til rette vedkommende - det vil sige til formanden for denne ekspertgruppe - at det for Europa-Parlamentet er helt afgørende, at denne rapport foreligger, før vi går i gang med de forestående høringer af de indstillede kommissærer. Bifald Til Kommissionens formand, hr. Romano Prodi, vil jeg gerne sige, at vi ikke ønsker en svækket Kommission. Tværtimod. Vi ønsker en stærk og kreativ Kommission, som kan løfte de store udfordringer, vi sammen bliver stillet over for. Vi ønsker, at Kommissionens ressourcer modsvarer det ansvar, Kommissionen pålægges. Vi ønsker imidlertid ikke kun en kompetent Kommission, vi forventer også gennemsigtighed i Kommissionens arbejde med udgangspunkt i en revideret adfærdskodeks. Vi forventer, at Kommissionen respekterer vælgernes ønsker med hensyn til politisk og demokratisk ligevægt. Vi forventer, at der etableres procedurer for opgaver, som overdrages til eksterne organer, således at interessekonflikter undgås. Og vi forventer, at Kommissionen indgår i et nært samarbejde med Europa-Parlamentet. Vi glæder os således over, at det fremover vil være en af Kommissionens næstformænd, der får til opgave at varetage forbindelsen til Europa-Parlamentet. Med vedtagelsen af Amsterdam-traktaten blev der på flere punkter gjort betydelige fremskridt. Vi ved imidlertid alle, at de oprindelige målsætninger ikke i alle henseender blev nået med denne traktat, herunder især ikke den reform af EU's institutioner, der er en forudsætning for EU's udvidelse. Europa-Parlamentet må således sætte alle kræfter ind på at skabe bedre balance mellem EU's institutioner. Der skal sættes ind på flere forskellige områder. Anvendelsesområdet for den fælles beslutningsprocedure bør udvides, således at dette bliver den almindeligt gældende procedure for vedtagelse af alle fællesskabsretlige tekster. Europa-Parlamentet bør inddrages i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, for så vidt angår den operationelle søjle, WEU. Dette organ bør integreres i EU som en af EU's institutioner, sådan som Amsterdam-traktaten åbner mulighed for. Europa-Parlamentet bør ubetinget inddrages i forberedelserne til den kommende regeringskonference, der får til formål at gennemføre en reform af EU's institutioner. De vælgere, der har peget på os som deres repræsentanter, vil ikke have forståelse for, at Europa-Parlamentet betragtes som en mindreværdig partner i forbindelse med en reform, der er så gennemgribende og så nødvendig som den, vi her står over for. Det er for det første vigtigt, at Europa-Parlamentet inddrages på et tidligt tidspunkt, således at Parlamentet aktivt kan bidrage til forberedelserne af konferencen. For det andet opfordrer vi Rådet til at tage hensyn til Europa-Parlamentets henstilling fremsat i forbindelse med vedtagelsen af betænkningerne af Méndez de Vigo og Tsatsos. Et stort flertal i Europa-Parlamentet udtrykte ved denne lejlighed ønske om, at man anvendte den gængse fællesskabsmetode, ifølge hvilken Kommissionen fremsætter et forslag, som forelægges for Rådet og Europa-Parlamentet. For det tredje vil jeg gerne understrege over for Rådet, at Europa-Parlamentet ikke stiller sig tilfreds med en minimal reform, såfremt dette måtte blive foreslået. Bifald Det her skitserede arbejde bør selvsagt udføres i nært samarbejde med de enkelte landes parlamenter. Dette samarbejde bør udbygges, sådan som det også er sket de senere år. Europa-Parlamentet bør ligeledes inddrages i forhandlingerne om EU's udvidelse. Udvidelsen vil være en af nøgleopgaverne i de kommende år. Endvidere bør Europa-Parlamentets indflydelse øges, når det gælder fastlæggelsen af Fællesskabernes budgetter og de prioriteringer, dette indebærer, med skyldig hensyntagen til målsætningerne i Agenda 2000. Endelig er jeg af den opfattelse, at Europa-Parlamentet som repræsentant for EU's borgere med større styrke bør fremføre disses synspunkter også i forbindelse med forhandlinger vedrørende internationale handelsrelationer. Den udvikling, vi ser i øjeblikket inden for Verdenshandelsorganisationen, når det gælder hormonbehandlet oksekød, er helt uacceptabel. Bifald Vi husker alle bløderskandalen, vi husker BSE-skandalen og de risici, denne indebar for borgerne. Vi skal ikke modsætte os bioteknologiske fremskridt, men vi skal - og vi vil - sørge for, at hensynet til folkesundheden kommer i første række. Bifald Vi bør efter min opfattelse i indeværende valgperiode være i stand til at gøre fremskridt på en række områder. Jeg skal her blot kort omtale de væsentligste, idet jeg på ingen måde skal foruddiskontere udfaldet af de igangværende drøftelser, som jeg i øvrigt fuldt ud støtter. For det første, kære kolleger, bør vi uddrage den politiske lære af den lave valgdeltagelse, der har præget de seneste valg til Europa-Parlamentet. Vi må således iværksætte interne reformer, som sikrer bedre kontakt til vælgerne. Vi vil i øvrigt i denne forbindelse arbejde aktivt for at fremme forslaget om ensartede valgsystemer i alle medlemslande, når det gælder valg til Europa-Parlamentet. Der ydes en stor arbejdsindsats i Europa-Parlamentet, om end Parlamentets image lader formode, at det modsatte er tilfældet. Men det er ikke sikkert, at arbejdsindsatsen er organiseret på den mest rationelle og effektive måde. Der vil være behov for en modernisering af arbejdsmetoder og -procedurer, hvis Europa-Parlamentet skal fungere mere effektivt og medlemmerne samtidig have tid til i øget omfang at være til rådighed for og blandt vælgerne. Bifald Under iagttagelse af traktaternes bestemmelser, som er vores fælles øverste lov, bør vi fordomsfrit kunne drøfte alle spørgsmål af relevans for Europa-Parlamentets effektivitet, det være sig i Bruxelles eller her i Strasbourg. Der er allerede fremkommet mange idéer, som overvejes i øjeblikket. Eksempelvis forslag til måder, hvorpå vi kunne reducere den tid, der medgår til afstemninger i Europa-Parlamentet. Dette ville give medlemmerne mulighed for øget taletid i forbindelse med vigtige forhandlinger. Bifald Der er også fremsat forslag om mødefrie dage/perioder - i ugens løb eller om fredagen - og dermed forbedrede muligheder for kontakt med vælgerne. Bifald Der er et ønske om afklaring af Præsidiets og Formandskonferencens opgaver i forhold til plenarforsamlingens beføjelser. Jeg vil i denne forbindelse foreslå, at vi udnytter det elektroniske postsystem til på effektiv vis at orientere medlemmerne om dagsordener og beslutninger. Der er rejst spørgsmål vedrørende de mange arbejdssprog, hvis antal selvsagt vil vokse i forbindelse med den forestående udvidelse af EU. Der er rejst spørgsmål vedrørende en effektivisering af Europa-Parlamentets tjenestegrene, ligesom håndteringen af det stadigt stigende antal besøgende i Europa-Parlamentet har været drøftet. Jeg skal som sagt ikke foruddiskontere, hvilke afgørelser Europa-Parlamentet ad demokratisk vej måtte nå frem til efter nøje at have overvejet konsekvenser og risici i forbindelse med de foreslåede løsninger. Jeg vil på nuværende tidspunkt blot understrege, at jeg vil gøre mit yderste for at sikre en åben debat og støtte alle bestræbelser for at sikre størst mulig effektivitet i Europa-Parlamentets arbejde. For det andet må vi afslutte arbejdet med at definere en fælles statut for Europa-Parlamentets medlemmer og samtidig afklare ansættelses- og arbejdsvilkår for parlamentsmedlemmernes medarbejdere. Udgangspunktet må være gennemsigtighed, retfærdighed og respekt for embedet. De politiske rammer har udviklet sig meget siden vedtagelsen af Amsterdam-traktaten, der fastslår principperne for en sådan afklarende reform. Europa-Parlamentet er allerede nået langt i dette arbejde takket være den betænkning, vores kollega Willi Rothley har udarbejdet. Jeg vil som formand gøre mit for at sikre, at dette arbejde afsluttes på en måde, som vinder bred tilslutning i Europa-Parlamentet. Europa-Parlamentet må endvidere styrke sin kommunikationsstrategi, i særdeleshed tilstræbe større decentralisering. Informationerne skal nå ud over den snævre kreds af særligt interesserede, som desværre fortsat ofte er målgruppen. Informationerne skal nå ud til den enkelte borger. Politik drejer sig ikke kun om handling, men også om formidling, og på dette felt lader indsatsen meget tilbage at ønske. EU er kedsomhedens holdeplads, kunne vi forleden læse i et af de førende dagblade. Det er den udfordring, vi står over for. Jeg vil som formand tage denne udfordring op sammen med Europa-Parlamentets øvrige medlemmer og sammen med journalisterne, som jeg håber i stigende antal vil vise interesse for vores arbejde, hvis vi formår i højere grad at synliggøre det politiske arbejde. En styrket kommunikationsstrategi i forhold til EU's borgere kræver imidlertid grundig forberedelse og politiske overvejelser. Vi står i dag med et paradoks, idet alle undersøgelser viser, at der i befolkningen er stigende tilslutning til det europæiske projekt. Samtidig viser den lave valgdeltagelse ved valget til Europa-Parlamentet, at EU af mange mennesker stadig opleves som et abstrakt projekt uden forbindelse til deres dagligdag. Demokrati lader sig imidlertid ikke reducere til valghandlinger og parlamentariske procedurer, idet vi så blot står med den dårligste af alle styreformer - lige med undtagelse af alle de andre - for nu at bruge Winston Churchills berømte paradoks. Vi kan imidlertid ikke negligere de politiske konsekvenser af, at det europæiske projekt, omend fejlagtigt, ifølge den offentlige mening fremstår som et koldt, bureaukratisk maskineri. Et maskineri, som producerer standarder på bekostning af mangfoldigheden, som producerer kompromiser på bekostning af divergenserne, som producerer ensartethed på bekostning af forskellighederne. Det er Kommissionens fortjeneste, at der er skabt grundlag for et fælles marked. Det er imidlertid ikke muligt ved direktivers og forordningers hjælp at skabe tilslutning til et ideal. Ønsker vi, at EU skal finde accept i befolkningen som andet end en spændetrøje, er det afgørende, at der er tale om et projekt, som rækker videre end Den Økonomiske og Monetære Union, og som rækker videre end den sociale og miljømæssige dimension. Bifald Det er påtrængende nødvendigt at give unionstanken fornyet mening. Jeg opfordrer Europa-Parlamentet til at sætte sig som mål med egnede midler - hvilke får vi senere lejlighed til at diskutere - at vende den farlige tendens til stadig lavere valgdeltagelse ved valgene til Europa-Parlamentet. Det er forudsætningen for, at Europa-Parlamentet i borgernes øjne kan bevare den demokratiske legitimitet, som sikres gennem direkte valg - hvor vælgerne deltager. Uden for kredsen af medlemslande nyder Europa-Parlamentet stor anseelse. Dette er i særlig grad tilfældet i alle de lande, der ansøger om medlemskab af EU, og i de lande, der har indgået samarbejdsaftaler med EU. Det positive billede af Europa-Parlamentet beror ikke blot på landenes forventning om Parlamentets støtte, når der skal bevilges økonomisk bistand til udviklingsprojekter, eller når der skal indgås økonomiske aftaler med EU. Det positive billede rækker langt videre. Europa-Parlamentet ses som vidnesbyrd om demokratiets sejr inden for et stort geografisk område, som rummer mange forskellige nationer. I forbindelse med internationale aftaler, hvor der kræves samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet, har Parlamentets udtalelse altid - og uden skelen til politiske interesser - været betinget af, at samarbejdspartnerne overholdt de demokratiske spilleregler, respekterede frihedsrettighederne og menneskerettighederne. EU repræsenterer følgelig et inderligt håb om fred, frihed og fremskridt for alle folk, der lever under diktaturer eller i lande ramt af borgerkrige, samt for befolkningen i de mange udviklingslande. Kære kolleger, det er på denne baggrund mit håb, at Europa-Parlamentet fortsat og i stigende omfang vil vise mod og handle på en måde, som skaber øget bevidsthed i befolkningen om, at det menneskelige fællesskab beror på grundlæggende værdier af universel karakter. Nærmest og mest påtrængende er i denne henseende det drama, som har sønderrevet Kosovo. Våbnene tier nu, krigens rædsler er bragt til ophør, men freden er endnu ikke sikret. Vi har vist alle en fornemmelse af, at det var den demokratiske models fremtid, der her stod på spil. En model, som beskytter alle mindretal. Samtidig så vi, hvad vi kunne kalde det europæiske kontinents humanitære tempel: Det er ikke acceptabelt, og det blev ikke accepteret, at der endnu en gang skete så brutale krænkelser af menneskerettighederne på det europæiske kontinent. EU's 15 medlemsstater stod samlet, og jeg er overbevist om, at de med deres fælles indsats har lagt grundvolden til den politiske union. En union i overensstemmelse med borgernes ønsker. Borgerne forventer ikke blot et fælles marked, men også et projekt med videre perspektiver for menneskeheden. Grundstenen til et nyt Europa blev lagt i Pristina. Et nyt Europa ser dagens lys på tærskelen til det nye århundrede. Våbnene er nu under kontrol, landet er under genopbygning, og en dag oplever vi måske en udsoning parterne imellem. Jeg vil gerne som min første handling udadtil i min egenskab af formand for Europa-Parlamentet på vegne af Parlamentet snarest muligt besøge Kosovo. En handling med stor symbolværdi. Bifald Jeg ved, at mange andre har besøgt Kosovo. Mit besøg på et tidspunkt, hvor freden er ved at genindfinde sig, skal imidlertid ses i et særligt perspektiv: Jeg vil gerne til albanere og serbere, til FN's høje repræsentant, til politiske og religiøse myndigheder, til den internationale fredsstyrke bringe et budskab om, at Europa-Parlamentet står ved sine holdninger. Europa-Parlamentet vil yde sin del af indsatsen for at sikre Kosovos genopbygning og sikre stabiliteten på Balkan. Europa-Parlamentet vil således anvende sine budgetbeføjelser i denne sammenhæng, men også yde en indsats, som rækker langt videre. Kære kolleger, jeg har tillid til, at alle Europa-Parlamentets medlemmer aktivt vil medvirke til at nå disse ambitiøse mål. Vi står over for en stor opgave, så jeg ønsker ikke god ferie, men god arbejdslyst. Tak. Kraftigt bifald Halonen Fru formand, jeg ønsker at gratulere Dem hjerteligt med valget til Deres nye, krævende opgave. Som De selv sagde i Deres pragtfulde tale, har vi alle store udfordringer foran os. De sagde, at De sætter pris på samarbejde mellem institutionerne. Ærede formand, jeg forsikrer Dem her, at jeg også siger det i denne sal i aften, når jeg officielt præsenterer det finske formandskabs handlingsprogram, at også vi stræber efter tættere samarbejde mellem Parlamentet, Kommissionen og Rådet. Ærede formand, jeg er i dag kommet her for at ære den fuldmagt, europæerne har givet os, og for at tilbyde samarbejde med henblik på at bygge en bedre fremtid for vores borgere, men samtidig med tanke på, at vi er en del af en fælles verden. Ærede formand, jeg takker for den begunstigelse, det er at være til stede ved denne begivenhed. Bifald Formanden Tak for Deres indlæg, fru formand for Rådet. Marín Fru formand, jeg skal fatte mig i korthed. Jeg ønsker Dem på Kommissionens vegne tillykke med valget. Hvad kan jeg vel sige om Deres personlige kvaliteter og Deres allerede lange karriere i Fællesskabernes tjeneste? Vi kender Dem godt og ved, at De stiller store krav, men også at De har en klar forståelse for den institutionelle ligevægt. Dette vil utvivlsomt hjælpe os til fremover at etablere et nyt og forbedret samarbejde mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. Der er ingen grund til at lægge skjul på, at det, som De vist også selv var inde på, er et af de helt grundlæggende problemer, som skal løses. Vi føler os overbevist om, at det med Dem i formandssædet vil være muligt for den nye Kommission at genskabe den tillid, som altid har været en grundlæggende styrke i EU-samarbejdet. Fru Fontaine, lad mig endnu en gang overbringe de varmeste lykønskninger på vegne af Kommissionen. Mange tak. Bifald Formanden Tusind tak, kommissær Marín. Godkendelse af protokollen Formanden Protokollen fra mødet i går er omdelt. Hvis ingen gør indsigelser, betragter jeg den som godkendt. Gillig Fru formand, i tilknytning til protokollen fra mødet i går vil jeg gerne supplere de oplysninger, vores irske kollega fremførte i sit indledende indlæg i går morges. Hvad angår personer med nedsat førlighed og disses muligheder for fra de offentlige parkeringsområder at komme frem til Europa-Parlamentets bygninger, kan jeg til alle kollegers orientering oplyse, at dette fuldt ud er muligt. Jeg afprøvede personligt faciliteterne i morges, idet jeg fulgte de forskellige tilgangsveje, som er anvist ved normal skiltning. Jeg finder det vigtigt at få denne information indføjet for at sikre, at der ikke fortsat er ufuldstændige oplysninger i omløb. Der er truffet de fornødne foranstaltninger, som sikrer personer med nedsat førlighed adgang til Europa-Parlamentets bygninger. Efter min opfattelse er det kun adgangen til selve mødesalen, som udgør et problem. Formanden Tak for Deres positive indlæg. Jeg må sige, at jeg ikke fuldt ud deler Deres opfattelse. Jeg mener, der endnu er mange problemer, som skal løses, for at Europa-Parlamentet kan fungere optimalt. Vi er opmærksomme på problemerne og vil gøre vores bedste for at få dem løst. Staes Fru formand, jeg tilslutter mig, og det er helt sikkert også på vegne af Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, Deres krav om før d. 30. august, altså før høringerne med den nye Kommission begynder, at gøre alle europæiske parlamentsmedlemmer bekendt med Ekspertgruppens anden beretning. Ligeledes ved jeg fra en sædvanligvis velinformeret kilde, at der allerede nu i Parlamentet mellem Ekspertgruppen, Europa-Parlamentets tjenester og EU-Kommissionens tjenester cirkulerer et slags udkast til anden beretning, en slags indledende beretning. Vi ved, hvordan det går med udkast til beretninger, de lækker, de kommer i pressen. Jeg mener, at det må være et krav fra os alle, at hvis der cirkulerer et sådant udkast, skal det gives til medlemmerne af Europa-Parlamentet. Jeg er klar over, at det formentlig ikke kan lade sig gøre til alle 626 medlemmer, men hvis der findes en sådan beretning, og hvis De kan bekræfte dette, ville det så ikke være klogt, at dette udkast til beretning kan gives til f.eks. formanden og Budgetkontroludvalgets kontor og koordinatorerne for alle de grupper, der er repræsenteret i Budgetkontroludvalget. Formanden Hr. Staes, der kan nok ikke helt siges at være tale om et procedureforslag, men jeg har med interesse lyttet til Deres indlæg. Som nævnt tidligere vil jeg hurtigst muligt foretage det videre fornødne i denne sag. Barón Crespo Fru formand, jeg vil fremkomme med et indlæg om protokollen, for jeg mener, at Formandskonferencen og alle de politiske grupper i går i fællesskab underskrev en indsigelse imod stiftelsen af »Den Tekniske Gruppe for Uafhængige Medlemmer«, og jeg mener, at denne indsigelse bør fremgå tydeligt af protokollen. Jeg går ud fra, at formanden for PPE-gruppen, som i øjeblikket leder Formandskonferencen, har sendt skrivelsen til Parlamentets formandskab. Men under alle omstændigheder vil jeg bekræfte min gruppes indsigelse. Og nu da jeg er i gang, fru formand, vil jeg tilføje, at det ikke er rimeligt at indlede en forhandling på grundlag af rygter om et emne, som vi skal behandle på det tidspunkt, hvor det er opført på dagsordenen, et emne, som der nok er ændringsforslag til, og som de politiske grupper skal udtale sig om. Jeg synes, at vi skal diskutere en ting ad gangen. Poettering Fru formand, jeg kan bekræfte, hvad kollega Barón Crespo sagde om dette punkt. Men jeg havde egentlig bedt om ordet vedrørende et andet punkt, nemlig vedrørende vores gruppes navn. Under punkt 5 står: Stiftelse af politiske grupper. Jeg vil gerne informere Dem om, at vores gruppe fremover hedder: Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater)/Europæiske Demokrater. Jeg beder Dem være opmærksom på dette. Jeg beder også om, at man er opmærksom på, at vores gruppe nu er Parlamentets største gruppe. Jeg vil gerne bede om, at man tager behørigt hensyn til dette på monitorerne og det øvrige tekniske udstyr. Bifald Dell'Alba Fru formand, en kort bemærkning i tilknytning til hr. Baróns indlæg. Vi taler i øjeblikket om protokollen. I forbindelse med hr. Baróns indlæg i går blev der ikke noteret reaktioner. Jeg mener at vide, at Formandskonferencen senere vil få forelagt et stiftelsesdokument fra denne gruppe. Dette tager vi til efterretning. Der er således efter min opfattelse grund til at holde de to ting adskilt. Dels er der tale om en eventuel indsigelse, dels er der tale om, hvad der blev sagt under gårsdagens plenarmøde. Jeg mener ikke - og flere kan bevidne dette - at der på daværende tidspunkt blev fremsat indsigelser. Formanden Tak, hr. Dell'Alba. Deres bemærkning giver ikke anledning til ændringer i protokollen. Kinnock, Glenys (PSE). Fru formand, jeg er sikker på, at De, som jeg, finder det beklageligt, at vi i denne uge ikke har mulighed for at udtrykke vores interesse for begivenhederne i Burma og især for vores Sakharov-prisvinder Aung San Suu Kyi's offer og lidelser. Der har været et trojkabesøg i Burma. Fru formand, jeg vil gerne indtrængende anmode Dem om - som en af Deres første handlinger - at støtte forslaget om, at der straks indledes en dialog med Aung San Suu Kyi og hendes politiske parti. Formanden Tak for Deres indlæg, fru Kinnock. Jeg skal tage det med i mine overvejelser. Cohn-Bendit Fru formand, må det være mig tilladt at stille et kort spørgsmål til hr. Poettering? Fru formand, et lille spørgsmål til hr. Poettering. Hr. Poettering, hvad er forskellen på en kristelig demokrat og en europæisk demokrat? Ford Fru formand, jeg kan helt klart tilslutte mig Deres tale tidligere, hvori De nævnte, at en af vores opgaver er at informere offentligheden om institutionernes arbejde. Må jeg derfor i henhold til artikel 38 (redegørelse om Kommissionens afgørelser) anmode Dem, fru formand, om efter dagsordenen i dag at opfordre Kommissionen til over for Parlamentet at redegøre for den afgørelse, der blev truffet i går, om at give de franske fodboldmyndigheder en bøde på et latterligt beløb af GBP 650 for et klart brud på Fællesskabets regler. Det er meget svært at forstå Kommissionens budskab, ud over at det er gode nyheder for billethajer og dårlige nyheder for fodboldfans, at man faktisk kan slippe afsted med at bryde loven, hvis man er villig til at give Kommissionen lidt penge senere i processen. Derfor vil jeg gerne bede Dem opfordre Kommissionen til at gøre rede for denne afgørelse efter dagens møder, så almindelige mennesker kan forstå de tanker, der ligger bag, og som, må jeg indrømme, er fuldstændig uforståelige for mig. Formanden Vi skal gerne lade Deres forespørgsel gå videre til Kommissionen. Det Europæiske Råd den 3.-4. juni - Det tyske formandskab Formanden Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét vedrørende beretning fra Det Europæiske Råd og redegørelse fra Kommissionen vedrørende Det Europæiske Råds møde i Köln, den 3.-4. juni, -redegørelse fra Rådet vedrørende det tyske formandskabs aktivitetsperiode. Fischer Fru formand, mine damer og herrer, jeg er glad for, at jeg i dag kan mødes med det nyvalgte Europa-Parlament, og jeg ønsker Dem alle - og naturligvis ganske særligt Dem, fru formand Fontaine - tillykke med valget. Det tyske formandskab blev indledt med et historisk skridt, nemlig indførelsen af den fælles valuta, euroen. I januar sagde jeg her i Europa-Parlamentet, at indførelsen af euroen efter den tyske regerings opfattelse er logisk forbundet med yderligere skridt til at fuldende integrationen, og at Tyskland vil gøre en stærk indsats for at realisere den. For os drejede det sig om i strukturer og metoder at forberede Unionen på at ændre sig fra en vesteuropæisk til en fælleseuropæisk og samtidig udenrigs- og sikkerhedspolitisk handlekraftig Union - og dermed også til en mere demokratisk Union. I dag, seks måneder senere, kan vi konstatere, at fremskridtene på disse tre centrale integrationsområder har levet op til vores forventninger. Disse fremskridt er nært forbundet med den dobbelte krise, som Den Europæiske Union har skullet overvinde i det forgangne halve år. Det tidsmæssige sammenfald mellem Kommissionens tilbagetræden, udbruddet af Kosovo-krigen og Det Europæiske Råd i Berlin satte EU's handlekraft på en dramatisk prøve på et yderst kritisk tidspunkt. I denne overordentligt vanskelige fase bevarede EU's medlemmer ikke bare deres sammenhold og handlekraft, de viste også i høj grad deres evne til at skabe. De udnyttede krisen som et positivt incitament for den fortsatte integration. Dette skyldes, at det med krigen i Kosovo igen blev tydeligt, hvad der er den europæiske integrations kerne, nemlig at skabe en permanent fredsordning på vores kontinent. Denne indsigt betød, at de nationale enkeltinteresser blev modificeret, og over hele Europa opstod der en vilje til at bringe den historiske opgave med at fuldende den europæiske integration et afgørende skridt fremad. Krisen blev på den måde en accellerator for integrationen. Det skridt fremad, som vi har taget i de forløbne måneder, er frem for alt en fælles succes for alle medlemsstater og Den Europæiske Unions institutioner. Jeg vil derfor gerne i dag takke Europa-Parlamentet, fordi det i denne vanskelige fase i særlig grad levede op til sit ansvar. Fru formand, mine damer og herrer, i det følgende vil jeg komme med et kort resumé af det tyske formandskabs resultater og derefter ridse de videre perspektiver op. For det første er EU's udenrigs- og sikkerhedspolitiske handlekraft vokset. EU er i dag en international aktør med betydelig vægt. Det mest tydelige bevis på dette var præsident Ahtisaaris mission i Beograd sammen med den russiske Kosovo-ansvarlige, Tjernomyrdin. Deres bidrag til at finde en fredelig afslutning på konflikten i Kosovo betød, at EU som civil magt kom et væsentligt skridt nærmere på en fælles udenrigspolitik. Til forskel fra 1991/92 indtog EU denne gang en fælles holdning på Balkan, fordi de europæiske stater endelig havde indset, at det ikke kun drejede sig om en moralsk forpligtelse eller om fremtiden for et europæisk udkantsområde, men om deres egen, vores alles sikkerhed. I Europa findes der kun en eneste udelelig sikkerhed. Det er konsekvensen af erfaringerne fra tragedien i Kosovo. Hvis vi passivt havde accepteret, at der fandtes en blodig, aggressiv nationalisme på vores kontinent, ville det i sidste ende have været selve den europæiske integrations skæbne, den største landvinding i den nyere europæiske historie, der stod på spil. Det kunne og ville vi ikke tillade! Bifald Kosovo-konflikten var medvirkende til, at to vigtige erkendelser brød igennem i EU. For det første bliver Sydøsteuropa i dag generelt og uden forbehold accepteret som hørende til Europa. Konsekvensen af dette var vedtagelsen af stabilitetspagten, som jeg skal komme tilbage til. For det andet er der nu en mere konkret vilje til langt om længe at udforme en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. På denne baggrund er det lykkedes at indtage en samlet holdning over for Kina, Mellemøsten, inden for menneskerettighedspolitikken og i mange andre udenrigspolitisk vanskelige spørgsmål og til sidst i Köln at træffe en række vigtige afgørelser, som vedtagelsen af den første fælles strategi over for Rusland og en køreplan for skabelsen af en europæisk sikkerheds- og forsvarspolitik samt udpegelsen af Javier Solana som den bedste kandidat til posten som Mister FUSP. Den Europæiske Unions betydning som international aktør er også kommet tydeligt frem på de mange interregionale konferencer, Latinamerika-topmødet i Rio, Middelhavskonferencen i Stuttgart - en platform, som kan få meget stor betydning nu på baggrund af en mulig ny fredsdynamik - det europæisk-asiatiske topmøde i Berlin og mange andre møder. For det andet har Den Europæiske Union med beslutningerne i Berlin om Agenda 2000 sikret sin handlekraft i de kommende år. Hvis vi ikke var blevet enige i Berlin - og tænk på, hvad det ville have betydet, hvis topmødet i Berlin var endt uden et kompromis, set i lyset af den begyndende Kosovo-krig og den krise, som Kommissionen samtidig befandt sig i. Europa ville være blevet kastet ud i en alvorlig historisk krise. Agenda 2000 samlede en pakke af reforminitiativer og massive nationale interesser, som ikke er set før i integrationshistorien. Det kunne lade sig gøre at føre dem sammen til et stort kompromis, fordi vigtige medlemsstater - ikke mindst Tyskland - afstod fra med vold og magt at ville gennemføre nationale særstandpunkter og i stedet gav videreudviklingen af Europa første prioritet. Den tyske regering kunne ganske vist have ønsket sig yderligere fremskridt på nogle områder, f.eks. inden for landbrugspolitikken, og her vil der på grund af WTO-runden snart være behov for yderligere reformer, men alt i alt er det et rigtig godt kompromis, en fremragende basis for at føre Unionen ind i det 21. århundrede. For det tredje sikrer Agenda 2000 også Den Europæiske Unions muligheder for udvidelse. Berlin-kompromisets succes kan netop også aflæses af de overordentligt positive reaktioner i ansøgerlandene. Der er også sket væsentlige fremskridt i tiltrædelsesforhandlingerne i det forløbne halve år. I dag forhandler vi i mere end halvdelen af kapitlerne. Med den beslutning, der blev truffet i Köln, om en ny regeringskonference om institutionelle spørgsmål har vi desuden fået åbnet mulighed for hurtigt at overvinde den anden store indre forhindring for udvidelsen. Det historiske projekt, som udvidelsen er, er dermed blevet tilført betydeligt mere tempo og kvalitet. For det fjerde spillede Europa-Parlamentet i det opgør, som førte til Kommissionens tilbagetræden, den ansvarsfulde rolle, som borgerne i Europa forventer af det. Heri ser jeg begyndelsen på en proces, som vil føre til en stærkere demokratisering af Unionen. Ved at udpege Romano Prodi til ny formand for Kommissionen reagerede EU-staterne meget hurtigt på Kommissionens tilbagetræden. Jeg vil gerne herfra ønske Romano Prodi og den nye Kommission alt godt og held og lykke med de store opgaver, som ligger foran dem. Med adfærdskodeksen har den nye Kommission allerede sendt et første vigtigt signal for at genvinde borgernes tillid, en god begyndelse. Jeg vil imidlertid også gerne i dag endnu en gang udtrykkeligt takke den gamle Kommission og alle dens medarbejdere for deres arbejde. Trods al kritik af enkeltsager bør vi ikke glemme, at vi ikke kunne have løst de talrige og vanskelige problemer, også og netop i den tyske formandskabsperiode, uden Kommissionens hårde og engagerede arbejde. Bifald For det femte forsøger vi med den beskæftigelsespagt, der blev vedtaget i Köln, at følge og støtte de nationale bestræbelser på at skabe større beskæftigelse på europæisk niveau. Pagten forbedrer betingelserne for en aktiv beskæftigelsespolitik både på nationalt og europæisk plan. Den makroøkonomiske dialog, som blev vedtaget i Köln, og som inddrager arbejdsmarkedets parter og Den Europæiske Centralbank vil bidrage væsentligt til dette. I forbindelse med beskæftigelsestopmødet under det portugisiske formandskab skal der derfor gøres status over dette arbejde for første gang. Mine damer og herrer, i den fase, som ligger foran os, gælder det om at udnytte den dynamik, som i det forløbne halve år er opstået af spændingsforholdet mellem krise og reformbehov, til yderligere integrationsskridt. Der er fem nøgleområder, hvor vi skal videre. Det første er, at erfaringerne fra Kosovo-konflikten må betyde, at der kommer mere dynamik i udvidelsen. Det Europæiske Råd i Helsinki skal træffe vidtrækkende beslutninger. Det kommer til at dreje sig om to centrale spørgsmål, for det første om hvilke yderligere ansøgerlande der skal indledes forhandlinger med. Det har længe været tydeligt, at nogle af de stater, som endnu ikke forhandler, har gjort betragtelige reformfremskridt, og det bør der tages behørigt hensyn til i Helsinki. Det må stå klart, at alle kandidater, som opfylder de kriterier, der blev fastsat i København, har krav på at indlede tiltrædelsesforhandlinger. Det andet spørgsmål bliver spørgsmålet om en dato for afslutningen af forhandlingerne med de første kandidater. Der er blevet stillet flere visionære forslag om dette punkt, men der har hidtil manglet et seriøst grundlag for en sagligt begrundet dato. I Helsinki kommer vi for første gang til at have et sådant grundlag i form af de fuldstændige resultater af screeningerne og Kommissionens nye fremskridtsrapporter. Jeg håber derfor meget, at det vil lykkes at fastlægge en dato i december. Min personlige mening er, at vi bør fastlægge det i december. Det ville være et meget vigtigt signal for den fortsatte dynamik i reformprocessen og for tiltrædelsesforhandlingerne. I det forløbne halve år er det desværre ikke lykkedes at skabe en substantiel forbedring af Tyrkiets status i forhold til Den Europæiske Union. I Köln kunne der ikke opnås enighed om det tyske forslag om at betegne Tyrkiet som tiltrædelseskandidat og måle det efter de samme kriterier som de øvrige kandidater, nemlig de kriterier, der blev fastsat i København, men dette spørgsmål er fortsat på dagsordenen. Det vil være vigtigt, at Tyrkiet opstiller en køreplan for gennemførelsen af de kriterier, der blev fastsat i København. Det er afgørende for, om der kan indledes forhandlinger, at kriterierne er opfyldt. Det andet punkt er, at det er nødvendigt for at bevare en udvidet Unions forhandlingsevne, at de tre institutionelle spørgsmål, som ikke blev løst i Amsterdam - Kommissionens størrelse og sammensætning, vægtningen af stemmer i Rådet, udvidelse af flertalsafstemningen - bliver løst tilbundsgående i god tid før udvidelsen. Det er i øvrigt også i tiltrædelseskandidaternes interesse. Vi bør derfor sætte alt ind på at opfylde den køreplan for de institutionelle reformer, som blev aftalt i Köln, og at afslutte reformpakken i år 2000 under det franske formandskab. Det kræver imidlertid vilje og støtte fra alle involverede. For det tredje har Sydøsteuropa i dag, hvor den fjerde og forhåbentlig sidste jugoslaviske krig om arvefølge i Kosovo er afsluttet, og aftalen om stabilitetspakten er indgået, for første gang i sin historie en reel chance for at lægge nationalisme og vold bag sig for altid og åbne sig over for integrationens Europa. Forsoningen var mulig i Vesteuropa efter 1945, og den vil være lige så mulig på Balkan i dag, hvis det også dér lykkes at overvinde roden til had og vold, nemlig nationalismen. En vigtig forudsætning er, at også Den Europæiske Union i fredstider gør sikringen af freden i Sydøsteuropa til et anliggende, der har høj prioritet. Unionen bærer med genopbygningen af Kosovo og som central initiativtager til stabilitetspagten et større ansvar, også på det materielle område. Men dette indebærer også for Unionen og dens økonomier på længere sigt en stor, enestående chance, som vi bør udnytte målrettet. En afgørende faktor for stabiliseringen af Sydøsteuropa er det økonomiske samarbejde. Tyskland støtter efterfølgende forslag om at skabe en regional told- og handelsunion med det formål at skabe en frihandelszone, der så vidt muligt skal være forbundet med Den Europæiske Union. En sådan stabil økonomisk ramme ville også i høj grad komme investeringer udefra til gode. Men det vigtigste mål er at skabe stabile betingelser for demokrati og retsstatslighed overalt på Balkan. Nøglen til en varig stabilisering af regionerne vil være demokratiseringen af Serbien. Bifald Det er en afgørelse, som det serbiske folk selv må træffe. For Den Europæiske Union og dens medlemsstater må det imidlertid gælde, at vi bør gøre alt for at styrke den demokratiske opposition i Serbien og svække Milosevic. Især nu, set i lyset af de modige demonstrationer i hele landet, må vi vise det serbiske folk, at det kan regne med Den Europæiske Unions fulde støtte i forbindelse med sin demokratisering. Bifald De seneste måneders erfaring viser, at Europa også må organisere sig stærkere inden for sikkerheds- og forsvarspolitikken, hvis det fremover selv vil være i stand til at udøve et effektivt krisemanagement. Beslutningerne fra Köln om at skabe en europæisk sikkerheds- og forsvarsunion er meget vidtrækkende. Dette emne må efter det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union blive det næste store integrationsprojekt i Den Europæiske Union. Udviklingen af fælles handlingsoptioner og skabelse af den nødvendige infrastruktur til dette formål vil derfor fremover stå helt øverst på den europæiske fremtidsdagsorden. Her er der netop ikke tale om en militarisering af Den Europæiske Union, men om, at den bliver videreudviklet til en effektiv og handlekraftig fredsmagt, som er i stand til som i Kosovo endeligt at lade krigen tilhøre fortiden som politisk middel i Europa og i stedet lade retfærdigheden og afkald på voldsanvendelse råde. Bifald Det er en forudsætning for Den Europæiske Unions fremtidige levedygtighed, at legitimationen og troværdigheden hos borgerne styrkes. Udarbejdelsen af et europæisk charter for grundlæggende frihedsrettigheder skal sikre, at borgernes grundlæggende frihedsrettigheder har samme stilling på europæisk niveau som på nationalt. Metoden hertil er ny. Charteret skal baseres på en bred dialog, som involverer repræsentanter for Europa-Parlamentet, de nationale parlamenter, regeringen, Kommissionen. Dette udvalg skal aflægge rapport for Det Europæiske Råd under fransk formandskab. Jeg håber, at Europa-Parlamentet vil spille en fremtrædende rolle i dette arbejde på grundlag af det forarbejde, som længe har fundet sted i Parlamentet. Fru formand, mine damer og herrer, fremskridtene i den politiske integration og udvidelsen stiller et centralt spørgsmål om Den Europæiske Unions fremtid. Hvordan skal en Union med 27, eller hvis man tænker på Sydøsteuropa, på langt sigt sågar omkring 30 medlemsstater fortsat kunne være funktionsdygtig og handlekraftig? Hvordan kan det fremtidige forstørrede Europa på samme tid bevare sit sammenhold og leve op til sit ansvar indadtil og udadtil? Dette spørgsmål, som har betydning langt ud over den næste regeringskonference, vil snart komme til at dominere den europæiske reformdebat, ja, det må dominere den. De centrale emner i denne debat må være demokratiseringen og i sidste ende den fuldstændige parlamentarisering af Den Europæiske Union: skabelsen af en ægte borgerunion. Kun på denne måde vil man efterhånden kunne overvinde den svigtende interesse, som på foruroligende vis manifesterede sig i den lave valgdeltagelse ved valget til Europa-Parlamentet - det forskrækkede os alle. Det demokratiske imperativ blev tydeligt i konflikten om Kommissionens tilbagetræden, hvor der blev stillet principielle spørgsmål om transparens, demokratisk kontrol og legitimation af den europæiske handlemåde. Det er imidlertid også en konsekvens af Den Europæiske Unions voksende handlekraft, netop inden for udenrigs- og sikkerhedspolitikken. En Union, som vil være handlekraftig i kriser og konflikter, har tvingende behov for at have sin egen demokratiske legitimationskæde. Det vil derfor i fremtiden være absolut nødvendigt at foretage en udvidelse af Europa-Parlamentets rettigheder, som går ud over de nye bestemmelser i Amsterdam-traktaten, men også at inddrage de nationale parlamenter bedre. Ved starten af det tyske formandskab, fru formand, tog jeg initiativ til en diskussion om en europæisk forfatning. Denne debat vil bidrage til at styrke en europæisk borgerbevidsthed. Her bør vi frigøre os fra en striks retlig forståelse og snarere opfatte en forfatning som en samling af værdierne og de grundlæggende principper, af funktionsmekanismerne i den europæiske sameksistens herunder Den Europæiske Unions funktion som politisk konstruktion sui generis . Den dobbelte krise i det forløbne halve år vil komme til at få en langsigtet og varig indflydelse på den europæiske integration. Kosovo-konflikten har igen rykket udgangspunktet for integrationen, oprettelsen af en europæisk fredsordning, i centrum for vores opmærksomhed. Kommissionens tilbagetræden har derimod vist, hvad det må handle om i fremtiden, nemlig om at skabe en virkelig demokratisk Union med afbalancerede checks and balances . Denne dobbelte erkendelse er efter min opfattelse et godt grundlag for det finske formandskab, som jeg ønsker alt godt for den ansvarsfulde opgave, som ligger foran det. Mange tak! Kraftigt bifald Marín Fru formand, jeg vil også denne gang fatte mig i korthed af årsager, som De fuldt ud forstår. Jeg vil blot, som formanden for Rådet, hr. Fischer, indledte med at sige, pege på, at der under det tyske formandskab - som har været et meget kompliceret og vanskeligt formandskab - er blevet løst store opgaver og klaret store udfordringer. Jeg tænker naturligvis på vedtagelsen af Agenda 2000, som var en politisk og diplomatisk opgave og en øvelse i at finde en meget vanskelig ligevægt mellem særinteresserne i Unionen, og på alle de følger, der var et resultat af det måske største problem i øjeblikket på grund af dets følger for Den Europæiske Union, nemlig konflikten i Kosovo og alle forholdene i forbindelse med den og også de følger, som den får for fremtiden. Den europæiske sikkerhed og det europæiske forsvar er begyndt at gøre fremskridt med udnævnelsen af den ansvarlige for FUSP. Det er skridt, der viser, at udenrigs- og sikkerhedspolitikken måske stadig, efter Kosovo-krisen, er akilleshælen i det europæiske projekt, og det er nødvendigt med store fremskridt. Og endelig har den europæiske beskæftigelsespagt fået et skub fremad - på basis af konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Luxembourg. Derfor lykønsker den afgående Kommission det tyske formandskab. Vi mener, at det har været et meget godt formandskab. Der er blevet løst mange vanskelige problemer. Og alt det skyldes uden skyggen af tvivl udenrigsminister Fischers talent, effektivitet og intelligens, som har gjort et stort indtryk på mig, og jeg lover Dem, at jeg i mit nye liv, når jeg tager til Spanien, vil jogge og spise bananer. Bifald Poettering Hr. formand, hr. udenrigsminister, kolleger. Hr. udenrigsminister, man kan fuldt ud tilslutte sig Deres tale, men man kan desværre ikke bedømme det tyske formandskab udelukkende positivt. Derfor kan jeg heller ikke finde helt så venlige ord som den fungerende formand for Kommissionen. Det tyske rådsformandskab har været et rådsformandskab med op- og nedture, med successer, som vi har anerkendt, men også med alvorlige mangler, fiaskoer og fejlgreb. Det tyske rådsformandskab blev konfronteret med den tragiske situation i Kosovo, og erklæringen fra Berlin var så tydelig, som man kunne ønske det. Rådsformandskabet handlede beslutsomt sammen med landene i Den Europæiske Union i den vestlige alliance for at gå imod den jugoslaviske tyran og diktator, Milosevic. Det var nødvendigt og rigtigt at handle. Vores budskab på tærskelen til år 2000 må lyde: Aldrig mere må mennesker blive fordrevet fra deres huse, fra deres hjemstavn! Menneskerettighederne, menneskets værdighed, retten til en hjemstavn er grundlagene for vores europæiske civilisation! Jeg vil gerne udtrykke vores gruppes tak og anerkendelse personligt til Dem, hr. udenrigsminister, fordi De er gået så udtrykkeligt og overbevisende ind for menneskerettighederne, helt til de fysiske angreb, man har udsat Dem for. Bifald Men i vores gruppe
{'language': 'da'}