Stemmeforklaringer Mundtlige stemmeforklaringer Gerard Batten (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne afgive stemmeforklaring om kalenderen for 2012. Det, vi stemte om, var selvfølgelig noget værre vrøvl, for det gør ikke noget ved problemet med de tre forskellige parlamenter i Strasbourg, Bruxelles og, naturligvis, Luxembourg, som alle glemmer. Jeg mener, at de totale samlede omkostninger beløber sig til i omegnen af 250 mio. EUR om måneden. Det, jeg gerne vil, er at komme med et konstruktivt forslag. I stedet for at mødes ved 12 forskellige lejligheder i Strasbourg kunne vi mødes ved 12 forskellige møder i Strasbourg i én uge, nemlig med tre møder første dag, tre møder anden dag, tre møder tredje dag, tre møder fjerde dag. På den måde skal vi kun tilbringe én uge om året her. Vi kan tilbringe resten af tiden i Bruxelles, om nødvendigt, og vi kan spare en enorm udgift og et enormt besvær. Daniel Hannan (EN) Hr. formand! Der er noget forunderligt ved Parlamentets månedlige pilgrimsrejse mellem de to sæder. Vi præker finanspolitisk retlinethed, og alligevel bruger vi hundreder af millioner pund om måneden på at flytte på tolke, kontorfolk i udvalgene og alle medlemmerne. Vi taler om global opvarmning, og alligevel udleder vi drivhusgasser i tusindvis af tons, når lastbiler transporterer de nødvendige dokumenter frem og tilbage. Jeg ved, at der er et argument, som nogle parlamentsmedlemmer fremfører om Strasbourgs symbolske betydning og den historiske idé osv., og jeg er ret besnæret af den idé, at EU som en klub af nationer bør deles om de institutioner, der er rundt omkring, snarere end at koncentrere alting i Bruxelles. Men lad os have ét sæde, på den ene eller anden måde. Hvorfor lader vi ikke simpelthen Parlamentet afgøre, om vi skal mødes permanent her i denne smukke alsaciske by eller i Bruxelles? Uanset hvad, bør vi undgå spildet og i disse sparetider forsøge at give vores hårdtplagede skatteydere nogle besparelser tilbage. Bruno Gollnisch (FR) Hr. formand! Den afstemning, der har fundet sted, er faktisk, selv om det var en flertalsafstemning, et skridt i retning af at underminere traktaternes bogstav, som er meget klart, og som foreskriver, at der skal afholdes 12 mødeperioder i Strasbourg. For at komme af med én af dem, hævdes det, at to forskellige mødeperioder kunne afholdes i den samme uge. Det er også en måde at omgå den meget klare fortolkende dom, som blev afsagt af Domstolen, netop da Parlamentet ønskede at gå fra at have 12 mødeperioder til kun 11. I 20 år har vi været vidne til ulovlige manøvrer for at frarøve Strasbourg sædet i EU. Det er sandt, og mine kolleger har ret på dette punkt, at den nuværende situation er uholdbar, men vi er ikke forpligtet til at gøre Bruxelles til EU's Washington DC. Vi kunne have samlet alle Parlamentets aktiviteter i Strasbourg, men det ville have krævet noget andet end de franske myndigheders vedvarende efterladenhed at gøre det. Bernd Posselt (DE) Hr. formand! Det, der skete her i dag, var ikke en sejr for Bruxelles-lejren over Strasbourg-lejren, idet vi også reducerede antallet af møder i Bruxelles med et. Stillingen er derfor 1-1 mellem Bruxelles og Strasbourg. Imidlertid stemte vi mod loven. Beslutningen om at afholde mødeperioderne i august og oktober i én uge er ulovlig, da traktaten foreskriver, at der skal være månedlige mødeperioder. Tilsvarende kan dette ikke retfærdiggøres som en omkostningsbesparelse, da omkostningerne, som i øvrigt beløber sig til 70 mio. EUR, hvilket er rigeligt, ikke opstår som følge af Strasbourg, men snarere fordi aktiviteter til stadighed, og i strid med traktaten, bliver omdirigeret til Bruxelles-bureaukratiets skygger. Hvis vi samlede vores arbejde i Strasbourg, ville vi både spare penge og få et uafhængigt demokratisk ansigt i Europa! Peter Jahr (DE) Hr. formand! Jeg har bedt om at tale om budgetforhandlingerne, fordi jeg synes, at Parlamentet ikke altid får en fair behandling i den forbindelse. Som parlamentsmedlemmer er også vi nødt til at støtte besparelser, men det forholder sig også simpelthen sådan, at vi skal passe vores forpligtelser ordentligt. Den foreslåede forøgelse af Parlamentets budget, som ligger langt under inflationsraten, er derfor ikke rimelig. Den tager f.eks. ikke hensyn til forøgelsen af antallet af medlemmer af Parlamentet med 18, til det faktum, at vi skal finansiere Kroatiens tiltrædelse, eller til de andre investeringer, vi er nødt til at foretage. Jeg går ud fra, at der i sidste ende vil blive fundet et fornuftigt kompromis i dette spørgsmål. Erminia Mazzoni (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Som vi alle ved, er Tyrkiet en strategisk partner for EU. Dets beliggenhed er af afgørende betydning for Unionens økonomiske og politiske interesser og giver landet en vigtig rolle med hensyn til at fremme både europæiske aktiviteter i Sortehavsområdet og fredelige forbindelser i Mellemøsten. I rapporten fra 2010 om fremskridtene i forhandlingerne om Tyrkiets tiltrædelse af Den Europæiske Union påvises imidlertid den træghed, der er i processen, og den modstand, de politiske kræfter i Tyrkiet har mod nogle af de grundlæggende bestemmelser i associeringsaftalen. Hr. formand! Jeg tror ikke, at de tyrkiske myndigheder har gjort væsentlige fremskridt med hensyn til retfærdighed, grundlæggende rettigheder, informationsfrihed, religionsfrihed og indvandring, trods offentligt pres i forbindelse med disse spørgsmål. De økonomiske interesser i regionen må ikke betyde, at vi giver indrømmelser i forhold til grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder. Med Parlamentets beslutning har vi en fast holdning til denne situation, og vi henstiller til Kommissionen og Rådet, at de ikke forspilder de positive resultater, der er opnået siden 2005, og frem for alt ikke ugyldiggør den eksisterende bilaterale aftale med idéen om et privilegeret partnerskab. Min bekymring går på, at denne idé om et partnerskab kunne gå ud over fremskyndelsen af tiltrædelsesprocessen, som må og skal forblive vores overordnede mål. Jarosław Kalinowski (PL) Hr. formand! Vand dækker størsteparten af vores klode. Alligevel forstår vi ofte ikke at værdsætte det potentiale og den betydning, have og oceaner har for den økonomiske udvikling. Atlanterhavsområdet er særlig vigtigt på fiskeri-, transport- og energiområdet. Næsten 50 % af verdens fangster fanges her, og her findes et væld af mineralaflejringer som f.eks. metaller, olie og gas. Voldsomme klimatiske fænomener forekommer også her, og de kan få katastrofale følger for kystregionerne. Derfor er det afgørende vigtigt at udarbejde den rigtige strategi for Atlanterhavsområdet, en strategi, som vil forstærke den gode forvaltning og bidrage til at beskytte miljøet og til et bedre liv for menneskene i området. Erminia Mazzoni (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Drøftelsen af denne beslutning skal opbygges omkring direktiv 2008/56/EF, det såkaldte havstrategi-rammedirektiv. Som min kollega, der talte tidligere, sagde, er sammenhængen beskyttelse af havmiljøet, for i det direktiv, jeg nævnte, anføres der generelle principper, på grundlag af hvilke medlemsstaterne skal udvikle deres egne strategier sammen med tredjelande for at opnå gode miljøforhold i de farvande, de er ansvarlige for. Det er derfor den ramme, som strategien for Atlanterhavsområdet burde have været bygget på, såvel som på grundlag af Rådets tilkendegivelser af 14. juni 2010, sådan som kommissæren bemærkede under sin tale i Parlamentet. I stedet ligger den beslutning, der er indgivet til Parlamentets afstemning, uden for denne ramme, og i beslutningen foreslår man - helt forskelligt fra, hvad der kom ud af de samråd, Kommissionen stod for - en strategi for en makroregion såvel som at behandle territorialspørgsmål i stedet for havspørgsmål. Denne retning giver anledning til en anden beslutning. Jeg håber, at meddelelsen fra Kommissionen, i lighed med forhåndserklæringerne her i Parlamentet, vil få initiativet tilbage inden for rækkevidden af direktivet om den integrerede havstrategi, som jeg støtter i dets nuværende form. Derfor undlod jeg at stemme. Joanna Katarzyna Skrzydlewska (PL) Hr. formand! Jeg blev glad for at høre resultatet af afstemningen om betænkningen om Tyrkiet. Jeg er sikker på, at det er værd at støtte alle bestræbelser på at gøre Tyrkiet til et flyvefærdigt pluralistisk demokrati med beskyttelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder. De seneste år har vist, at Tyrkiets indsats for at blive en af EU's medlemsstater har positive virkninger. Medlemsstaterne i Unionen bør fortsat støtte Tyrkiet i de reformer, landet er i gang med. Det er nødvendigt at fokusere navnlig på de mest problematiske spørgsmål som f.eks. forfatningsreform, pressefrihed, kvinders rettigheder og beskyttelse af nationale mindretal. Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på problemet med gennemførelse af tillægsprotokollen til associeringsaftalen mellem EF og Tyrkiet. Debora Serracchiani (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg stemte for beslutningen om Tyrkiet, fordi forfatningsreformen, der fandt sted den 12. september sidste år, enstemmigt blev anerkendt som et vigtigt skridt fremad for Tyrkiet i forhold til Europa. Der er naturligvis stadig mange flere skridt, der skal tages, og i den retning er jeg bekymret over de utallige arrestationer af journalister. Jeg vil gerne understrege, at Tyrkiet er EU's syvendestørste handelspartner, at EU er Tyrkiets væsentligste handelspartner, og at handlen, som er foregået korrekt i århundreder, har været til gavn for markedsdelingen og for, at folkene på fredelig vis har kunnet stifte bekendtskab med hinanden. Jeg bifalder derfor det betydningsfulde fremskridt, der er gjort i form af at indlede forbindelserne mellem EU og Tyrkiet navnlig via de motorveje til søs, som krydser det nordlige Adriaterhav og Det nordlige tyrrhenske Hav, og hvor der nu strømmer mere end 250 000 lastvognlæs om året i begge retninger. Desuden er der en vigtig jernbanelinje til fragt af tungt gods fra havne til bestemmelsessteder i Europa. På denne måde blev det muligt at fjerne et betydeligt antal lastvogne fra vejene, og jeg håber, det fortsætter. Andrzej Grzyb (PL) Hr. formand! Tyrkiet er en vigtig nabo for EU, og i den rapport, der er afgivet for 2010, fremhæves betydelige ændringer, der har fundet sted dér. Der er ingen tvivl om, at forfatningsændringerne gør et stort indtryk, og de er et grundlæggende bidrag til demokratiseringen af livet i Tyrkiet. Der er dog områder, hvor vi gerne vil se større fremskridt. Her er etablering af forbindelser med naboer selvfølgelig en grundlæggende faktor. Uden en løsning på Cypern-spørgsmålet vil alle andre spørgsmål være i et permanent dødvande. Situationen er den samme, når vi ser på borgerrettighederne, herunder religionsfriheden. Jeg håber, at man med betænkningens konklusioner vil kunne skabe fremskridt i Tyrkiet og erkende, at landet er under forandring ikke blot økonomisk set, men også hvad angår anliggender, som er vigtige i henseende til borgerrettigheder og frihed. Adam Bielan (PL) Hr. formand! Som medlem af sidste års parlamentariske delegation til Tyrkiet havde jeg lejlighed til selv at se de fremskridt, Tyrkiet gør i forhold til at blive integreret i EU. Vi bør helt bestemt se positivt på den måde, de tyrkiske myndigheder har behandlet spørgsmål i relation til religionsfrihed, kvinders rettigheder, fagforeningsrettigheder, retsreform, ændring af radio- og tv-lovgivning og forbedringer i forholdet mellem civile og militære myndigheder. Jeg er også enig i, at det er afgørende at forbedre forholdet mellem regeringen og oppositionen, at respektere mediernes frihed, herunder internettet, at skabe forbedringer på borgerrettigheds- og forsamlingsfrihedsområdet og at gennemføre en gennemgribende reform af valgsystemet. Et andet foruroligende emne er det stigende problem med husspektakler og såkaldte æresdrab. Der bør være særlig bevågenhed omkring åbning af grænsen mellem Tyrkiet og Armenien og støtte til forhandlinger om at stabilisere situationen i Cypern. Jeg støtter beslutningen, fordi jeg mener, at det er i visse EU-medlemsstaters interesse, herunder Polens, at EU udvides til at omfatte Tyrkiet. Markus Pieper (DE) Hr. formand! Jeg undlod at stemme om statusrapporten om Tyrkiet, men ikke fordi jeg ikke er enig i dens analyse - trods nogle reformer taler kritikken af pressecensuren, krænkelserne af menneskerettighederne, det tyrkiske valgsystem og religionsfriheden jo for sig selv. Grunden til, at jeg undlod at stemme, var, at jeg mener, at Parlamentet skal være meget klarere i sin reaktion. Hvis Tyrkiet nægter at gennemføre afgørende reformer, skal vi indstille forhandlingerne om medlemskab. Det er på tide, at Parlamentet opfordrer til, at tiltrædelsesforhandlingerne indstilles. Hannu Takkula (FI) Hr. formand! Det er fuldstændig rigtigt, at Tyrkiet har gjort fremskridt i de seneste år, men når vi ser på Københavnerkriterierne for medlemskab af EU, har Tyrkiet stadig lang vej igen. Vi kunne måske forudsige, at Tyrkiets tiltrædelse af EU ikke vil ske i vores levetid. Specifikt er der stadig lang vej igen med hensyn til vores grundlæggende holdning til menneskerettigheder og kvinders og børns rettigheder. Disse rettigheder hører imidlertid til de inderste kerneværdier i EU, i dette værdifællesskab. Det er også meget vigtigt at tage situationen i Cypern i betragtning. Hvis Tyrkiet ønsker at okkupere halvdelen af Cypern, som er en EU-medlemsstat, er vi selvklart nødt til at være skarpe over for dem, hvad det angår. Vi kan ikke acceptere en sådan situation, hvor Tyrkiet i øjeblikket spiller to forskellige spil og følger to forskellige dagsordener. I dette anliggende bør vi tilskynde dem til en demokratisk udvikling, men sige meget tydeligt, at EU ikke opgiver sine værdier, og sikre, at det er tilfældet. Daniel Hannan (EN) Hr. formand! EU's holdning til Tyrkiet vil en dag blive betragtet som en generationsfejl, som en etisk fejltagelse. Vi kunne med rimelighed have forfulgt én af to politikker. Enten kunne vi have arbejdet med god vilje mod en mulig tiltrædelse, eller vi kunne fra begyndelsen have sagt: "Hør her, tiltrædelse kommer ikke på tale, lad os udarbejde en alternativ ordning". I stedet har vi stillet en mulig tiltrædelse i udsigt, mens vi har krydset fingrene bag på ryggen. Vi har givet løfter, som vi ikke har nogen intention om at holde. Prøv at se det fra Ankaras synspunkt. Ville de have givet en række vanskelige og smertelige indrømmelser vedrørende radio- og tv-udsendelser, sekularisme og frem for alt Cypern, hvor tyrkisk-cyprioter stemte for EU-planen, og hvor isolerede græsk-cyprioter forkastede den og blev belønnet? Vi har fået dem til at krybe i forbindelse med massakrerne i Armenien, vi har påtvunget dem titusindvis af sider om den gældende fællesskabsret, og til slut i denne proces vil vi vende os om og give dem fingeren! Vi risikerer at skabe netop det, vi foregiver at frygte, nemlig en fremmedgjort og antivestlig stat på vores dørtærskel. Tyrkere forsvarede Europas flanke mod den bolsjevikiske ekspansionisme i 50 år. En dag beder vi dem måske gøre det samme mod jihad-ekstremisme. De har fortjent bedre end dette. Bernd Posselt (DE) Hr. formand! Selv om jeg deler hr. Piepers bekymringer, stemte jeg for denne betænkning, idet vi endnu en gang ganske klart har anført, i begyndelsen af betænkningen, at for os er forhandlingerne en lang proces uden forud fastlagt resultat. Vi forkastede forslaget fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, hvori man søgte at fastlægge en tiltrædelse, som vi gjorde det med lignende forslag fra socialdemokraterne i tidligere år. Parlamentet har derfor fundet frem til den rigtige linje. Vi bør imidlertid snart tage det næste skridt og fortælle Tyrkiet helt ærligt, som hr. Pieper sagde, at for vores vedkommende er en tyrkisk tiltrædelse helt udelukket, da det ville overbebyrde både Tyrkiet og EU. Et politisk integreret Europa, der omfatter Tyrkiet som medlem, er ikke muligt. Det er en stor vildfarelse, som vi langt om længe skal have gjort op med. Hvad de omhandlede fremskridt angår, er de i Tyrkiets egen interesse. Tyrkiet er et land, der er medlem af Europarådet og NATO og vores nærmeste allierede. Janusz Władysław Zemke (PL) Hr. formand! Jeg vil gerne referere til den forhandling, som fandt sted i Parlamentet om integration af Montenegro i EU. Under forhandlingen bad jeg Kommissionens og Rådets repræsentanter om en tidsplan for denne proces og om at fortælle, hvornår Montenegro kan blive en flyvefærdig kandidat til medlemskab af EU. Desværre fik jeg ikke noget svar på dette specifikke spørgsmål. Alligevel stemte jeg for, at Parlamentet skulle vedtage beslutningen, fordi jeg mener, at der er vigtige grunde til at gøre det. For det første er det en beslutning, som er vigtig for Kroatien. For det andet er det et fingerpeg for andre lande, som i dag er en del af Balkan. Imidlertid mener jeg, at der er en tredje og meget vigtig grund, nemlig at det er en positiv beslutning, én, der viser, at Unionens værdier stadig er attraktive. Bernd Posselt (DE) Hr. formand! Når det gælder udvidelsespolitikken, har vi brug for noget i retning af en reguleringsordning. Vi skal derfor som planlagt gennemføre forhandlingerne med Kroatien inden juni og så få sat tiltrædelsesprocessen for dette land i gang i efteråret med vores afstemning. Vi ønsker, at Kroatien er med i EU fra næste år eller senest året efter. Tingene skal også gå videre, men hvordan? Vi skal have integreret den lille, men vanskelige resterende del af Sydøsteuropa. Først og fremmest er der Makedonien, derefter Montenegro. Det er et signal til alle de andre stater i regionen om, at hvis de opfylder kriterierne, har de også en plads i vores rækker. Til forskel fra Tyrkiet er disse stater europæiske i deres inderste, og som sådan har de naturligvis en fremtid i vores fællesskab. Navnlig Montenegro er et lille land med en betydningsfuld europæisk tradition. Jeg ser allerede frem til forhandlingerne med Montenegro! Clemente Mastella (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er stadig meget at gøre med hensyn til at bekæmpe forskelsbehandling i Europa. Jeg er enig med ordføreren, fru Járóka, når hun skriver, at selv om etnisk begrundet forskelsbehandling nu kunne betragtes som afskaffet, er de fleste romaer stadig udsat for socioøkonomisk udstødelse, og det er fortsat en af de største udfordringer, vi skal sørge for at håndtere i de kommende år. Det skyldes en hel række særlige faktorer, som f.eks. geografiske ulemper, mangelfuld uddannelse eller kollaps i planøkonomier, der har tiltrukket en stor og lavtuddannet arbejdsstyrke. En strategi til forbedring af deres socioøkonomiske integration vil ikke på nogen måde bringe love til bekæmpelse af forskelsbehandling i fare, den vil snarere supplere dem. En betydelig del af de europæiske romaer lever under så usikre og ugunstige forhold, at foranstaltninger til fremme af social integration må betragtes som en lukning af et af de største huller i de forfatningsmæssige rettigheder og menneskerettighederne i Europa. Jens Rohde (DA) Hr. formand! Det er jo altid rørende, når vi har diskussioner om romaer her i Parlamentet. Der er en gruppe, som mener, at vi ikke rigtig skal gøre noget - det kommer ikke Det Europæiske Fællesskab ved - og så er der en anden gruppe, der mener, vi ikke kan betale penge nok, selvom de er dårligt givet ud. Og der er jo ingen af de tilgange til denne problematik, der er særlig brugbare, og man løser i hvert fald slet ikke nogen problemer for romaerne. Derfor er det godt, at vi har fået denne betænkning. Det er godt, fordi vi nu får truffet en beslutning om at se på, hvilke resultater det har givet, at vi allerede har afsat så mange midler til integration af romaerne. Vi har brug for at se, hvilke projekter der har været til gavn for integrationen, før vi kan fastlægge en rigtig strategi og derved sikre, at pengene gives godt ud. Derfor stemte Venstre for denne betænkning. Den peger i den rigtige retning for romaerne. Salvatore Iacolino (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Med dagens vedtagelse af initiativbetænkningen har Parlamentet gjort virkelige fremskridt hen imod egentlig integration af romaerne i de samfund, hvor de bor. At løse problemet med marginalisering af romasamfundene ved fuldt ud at anerkende deres grundlæggende rettigheder inden for sundhedspleje, uddannelse og beskyttelse af sårbare grupper er noget, der ganske afgjort påhviler os. Vi bifalder også en bedre koordinering med lokale og regionale organer såvel som forbedringen af den del af teksten, der omhandler konkrete tjek af, om finansieringen er konsekvent og effektiv i forhold til det forventede resultat. Ligeledes bifalder vi den del, der indfører tildelingskriterier for medlemsstater, der garanterer en hensigtsmæssig brug af de bevilgede midler. Der kunne dog nok have været gjort mere med hensyn til anerkendelse af gensidige rettigheder og pligter, for det er afgørende at huske, at romasamfundene har et medansvar for at blive effektivt integreret. Carlo Fidanza (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi er alle enige i, at der er brug for en EU-strategi for integration af romaer, og en eventuel forskelsbehandling af dem bør naturligvis ikke undervurderes, men ingen rettigheder uden pligter, og ingen integration uden lovlighed. Chokerende uhygiejniske og ulovlige slumkvarterer, et enormt frafald i skoler, ulovlige aktiviteter som f.eks. tyveri, hæleri, kvinder og børn, der gøres til prostituerede, tiggeri, afvisning af alle tilbud om integration og jobstøtte fra lokale myndigheder - det er virkeligheden i mange romasamfund i mit land og i andre europæiske lande. Det er lidt hyklerisk at sige, at ansvaret altid og kun ligger hos institutioner og aldrig hos dem, der har valgt at påføre vores samfund denne adfærd. Endelig beklager jeg, at man i denne tekst undlader at referere til den korrekte gennemførelse af direktiv 2004/38/EF, hvori der er fastlagt stringente krav for EU-borgere, der er bosat i en anden medlemsstat, og for deres udvisning af hensyn til den offentlige sikkerhed. Af disse grunde stemte jeg imod resten af min gruppe. Alfredo Antoniozzi (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Fru Járókas betænkning er af særlig betydning på dette tidspunkt, og sammen med den meddelelse, som Kommissionen er på vej til at vedtage, vil den udgøre grundlaget for de videre drøftelser på den europæiske platform for romaer, der finder sted i Budapest den 7. og 8. april. Jeg støtter opfordringen til at indføre bindende minimumsstandarder i hele EU i uddannelses-, beskæftigelses-, bolig- og sundhedssektorerne. Jeg mener, at der navnlig burde lægges større vægt på den grundlæggende skolegang, som er afgørende for, at romamindretallet kan integreres fuldt ud. Den konkrete opfordring fra Frankrig, Rumænien, Bulgarien og Finland til Kommissionen må afgjort bifaldes. Kommissionen skal imidlertid udvise et større ansvar ved at påtage sig en aktiv, strategisk og ledende rolle med hensyn til at udvikle en gennemførelsesstrategi for en effektiv integration af romaer. Behovet for at klarlægge specifikke pligter, som nomadesamfundene må påtage sig, er tydeligt. Pino Arlacchi (EN) Hr. formand! Min gruppe støtter denne betænkning, fordi den er et skridt i den rigtige retning, idet den opfordrer til at fastlægge en EU-strategi og en køreplan for integration af romaer. Betænkningen er karakteriseret ved en skarp iagttagelse af de yderst forskelligartede kulturelle aspekter mellem forskellige romasamfund i Europa. Samtidig taler den for en indførelse af bindende minimumsstandarder på EU-niveau til igangsætning af en reel integrationspolitik. I EU-strategien behandles alle former for krænkelse af romaernes grundlæggende rettigheder, og der opfordres til, at romaerne får effektiv adgang til arbejdsmarkedet, ved at der ydes tilbud om mikrokreditter for selvstændige og iværksættere. Min gruppe sætter især pris på den vægt, der lægges på uddannelse af romaernes børn, hvor man afskaffer adskillelse i klasseværelser ved at ansætte romaer som kontaktpersoner og forøge antallet af lærere, der er romaer. Lara Comi (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Denne vigtige initiativbetænkning bekræfter med overbevisning, at der er behov for en EU-strategi for social integration af romaer. Vi skal absolut bekæmpe den økonomiske og sociale forskelsbehandling af romaer i Europa, som er øget i omfang på grund af den aktuelle økonomiske krise. EU skal udvikle nye lovregler og undgå fortsat at behandle dette problem via ikkebindende lovgivning, da det er utilstrækkeligt og ikke egnet til at nå det omhandlede mål. Det er lige så vigtigt at opretholde roma-taskforcen som en permanent organisation og at begynde at overveje en mekanisme til dette formål, som skulle ligne den, der anvendes til at vurdere det indre marked. Endelig skal man i EU gøre sit bedste for at garantere borgerne, og navnlig de mest sårbare grupper, beskyttelse af alle menneskerettigheder i relation til menneskelig værdighed. Når alt kommer til alt, er generel integration af romaer i alt væsentligt et spørgsmål om grundlæggende rettigheder, selv om vi er nødt til at bede romasamfundene om at prøve på at integrere sig og ikke lukke sig selv inde i deres egen verden, hvor de ikke respekterer EU- og national lovgivning. Antonello Antinoro (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Med dagens afstemning har vi yderligere skubbet til den - hvordan skal jeg udtrykke det - endelige løsning på dette problem, men vi har ikke vedtaget den bedst mulige løsning. Jeg vil nemlig gerne påpege, at de mere end 300 ændringsforslag til betænkningerne er blevet forvandlet til 38 kompromisændringer, som alle er vedtaget, og hvis mål er en bedre definition af prioriteringsområderne i strategien, dvs. strategiens målsætninger. Via den permanente taskforce vil Kommissionen skulle sikre indsamling og rundsending af statistikker og god praksis, og medlemsstaterne vil skulle udpege en statsansat, som forhåbentlig vil være højtstående, og som skal fungere som kontaktperson i forbindelse med gennemførelse af strategien. Vi kunne imidlertid have været skarpere og mindre hykleriske, hvis vi i betænkningen havde set på de forpligtelser og pligter, som romasamfundet under alle omstændigheder burde respektere i deres værtslande. Det er, hvad jeg håber på, nemlig at vi snart finder frem til løsninger, der vil gøre det lettere for dette samfund at sameksistere i alle medlemsstaterne. Roberta Angelilli (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Ikke flere børn, der ikke går i skole, ikke flere børn, som tvinges til at tigge, eller som bliver udnyttet. Det er blot et par af målene i fru Járókas betænkning, som er en vigtig politisk reaktion. Ud over principerklæringer afventer vi Kommissionens forslag, som forventes i april, således at der kan skabes større klarhed mellem medlemsstaterne og EU-institutionerne om samarbejdet om romapolitikker og et større fælles ansvar herfor. Målet må være at bruge de ressourcer, der er til rådighed, så effektivt som muligt, idet man begynder med EU-midler og undgår, at lokale forvaltninger skal påtage sig alle problemer og tackle konstante nødsituationer. Endelig håber jeg, at der åbnes en forhandling om direktiv 2004/38/EF, hvori der er fastlagt specifikke betingelser, nemlig arbejde, tilstrækkelige økonomiske ressourcer og sundhedsforsikring, for at bevare ret til ophold, men hvori der samtidig er en række huller, med hensyn til hvad der sker, hvis disse krav ikke indfries. Denne mangelfuldhed skal udbedres hurtigst muligt. Raffaele Baldassarre (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg stemte for denne betænkning og vil gerne lykønske fru Járóka med det arbejde, hun har udført. Det er lykkedes hende at forene de forskellige holdninger og fastlægge klare mål og prioriteringer for strategien, nemlig tilvejebringelse af specifikke foranstaltninger mod nomadetilværelser, garantier om basal sundhedspleje, lige adgang til uddannelse på grundskole- og gymnasieniveau og videregående niveau, og ret til boliger. Målet for strategien er faktisk inklusion og ikke blot integration. Det er indlysende, at Kommissionens og de lokale myndigheders rolle vil være af vital betydning, frem for alt når det gælder kontrol med og forvaltning af EU-midler. Den eneste begrænsning i denne betænkning er manglen på redskaber til at tjekke, om nogle romasamfund egentlig ønsker integration, og hvilke konsekvenser det sandsynligvis får, hvis nogle er uvillige til at forblive på en medlemsstats territorium eller deltage i de behandlinger og de hjælpe- og velfærdsprogrammer, som afgjort ikke kan fortsætte i det uendelige uden at give resultater. Mitro Repo (FI) Hr. formand! Jeg stemte for fru Járókas betænkning, men jeg ønsker at uddybe min holdning lidt. Romaspørgsmålet er paradoksalt for Europa på mange måder. Det udfordrer EU's grundlæggende værdier og idealer i praksis, men på den anden side er det grundet på én basal ret, den frie bevægelighed, som er en traditionel levevis for én nation. Der er også romaer i Finland, hvor problemet i hovedsagen er det lave uddannelsesniveau og heraf følgende arbejdsløshed. Derfor er vi nødt til at investere navnlig i uddannelse. Blød lovgivning er ikke længere nok, og bløde foranstaltninger er det heller ikke. Vi har brug for en konsekvent lovgivning og praktiske foranstaltninger, der er bindende for alle. Alle medlemsstater og EU-institutioner er ansvarlige for dette. God fastetid til Dem alle. Miroslav Mikolášik (SK) Hr. formand! Vi taler om integration af romaer. Romaerne lever i mange lande i Europa, både i vest og øst. Det er interessant at bemærke, at selv om der har været frihed og demokrati i længere tid i de vesteuropæiske lande end i de central- og østeuropæiske lande, heriblandt mit eget land såvel som vores naboer i Ungarn, ser vi de samme problemer i både vest og øst. Vi har endnu ikke klaret at håndtere disse afvigelser. Man taler om at integrere romaerne, for at de kan få succes på arbejdsmarkedet og en bedre sundhedstilstand som befolkning. Ifølge gældende lovgivning er adgang til uddannelse og sundhedspleje garanteret overalt, og det er kun bedrøveligt, at romaerne ofte ikke sender deres børn i skole for at få en uddannelse. Hannu Takkula (FI) Hr. formand! Denne betænkning af fru Járóka er fremragende. Jeg tror, at alle her i Parlamentet deler den opfattelse, at det virkelig er på tide at handle på EU-niveau for at sikre alle de samme menneskerettigheder. For de er desværre ikke blevet indført, for så vidt angår romaerne. Det er ikke nok med en god betænkning, vi har også brug for handling. Nu er tiden inde til at stille et grundlæggende spørgsmål. Hvordan kommer vi videre herfra, så vi undgår, at denne betænkning blot forbliver en naiv drøm eller et miks af forskellige holdninger, og således at den kan fungere i praksis, så vi kan se romaernes status forbedres betydeligt i EU? Det er også meget vigtigt at tilrettelægge en opfølgning på denne betænkning. Måske har vi brug for en ombudsmand for romaanliggender på EU-niveau, én, der kan rapportere om de foranstaltninger, vi har besluttet, og sikre, at de faktisk kommer til at fungere i praksis. Det er den måde, hvorpå dette spørgsmål kan tackles hensigtsmæssigt og med held. Clemente Mastella (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Den nylige og dybe økonomiske krise, som har ramt den europæiske industri, har samtidig fremhævet dens betydning for EU's økonomi. I EU's økonomi har man ganske vist ofte fokuseret på den idé, at markederne bør regulere sig selv, og indtil nu har man for det meste opnået dette via individuelle foranstaltninger og praktisk taget uden koordinering mellem medlemsstaterne. I Europa 2020-strategien anerkender man imidlertid for første gang behovet for en ny tilgang med et stort og flot initiativ. Det er på tide, at EU til fulde udnytter de fælles muligheder for en bæredygtig fornyelse og yderligere udvikling af industribasen, med ordentlige job. Den europæiske industri bør opretholde sin førende position i væsentlige sektorer og ikke begynde at danne bagtrop. Det er på tide, at Unionen vælger sin vej frem for fremtidens industri. Vi skal sikre, at vores marked i EU skaber sin egen merværdi. Til dette formål er det afgørende for væksten og beskæftigelsen, at der sker en klar makroøkonomisk koordinering af den økonomiske, skattemæssige og budgetmæssige politik f.eks. via en skattemæssig harmonisering af selskabsskatten. Erminia Mazzoni (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Hr. Langes betænkning behandler et meget aktuelt problem, nemlig hvordan vi forholder os til den økonomiske og finansielle krise, som har ramt vores produktionssystem hårdt. Jeg mener, at svaret i denne beslutning er yderst positivt, fordi det her lykkes at kombinere de variabler, som er nødvendige for at skabe en god økonomisk genopretningsplan. Idéen med at fokusere på forskning og innovation, idet man tager størrelsen af vores dynamiske struktur i betragtning, er meget vigtig, og jeg tror, den er et nyttigt indspark i forhold til den måske lidt mere konservative holdning i Kommissionen. Jeg værdsætter ordfører Langes arbejde. Det er lykkedes ham at integrere mere end 500 ændringsforslag i en beslutning, som samlet set yder et enormt bidrag til vores arbejde, og hvis resultat er en målrettet industripolitik i EU, som omfatter de forskellige sektorer og giver mulighed for medindflydelse, idet der anvendes overvågningsmodeller både oppefra og nedefra. Der resterer ét kontroversielt punkt, nemlig EU-patentet. Jeg fastholder min absolutte modstand i dette spørgsmål, men det har ikke afholdt mig fra at stemme for det, der er en meget positiv betænkning. Alfredo Antoniozzi (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Denne betænkning kaster lys på mange positive forhold og afspejler de overvejelser og behov, som de forskellige nationale sammenslutninger har udtrykt. Derfor kan jeg ikke andet end støtte den gennemgående ånd i hr. Langes betænkning. Nogle kritiske spørgsmål er dog ikke behandlet eller løst, som f.eks. behovet for nye lovforanstaltninger om ressourceeffektivitet og, frem for alt, spørgsmålet om et udvidet samarbejde om patenter. Det er nu bydende nødvendigt at tackle spørgsmålet om EU-bestemmelser for oprindelsesmærkning, der efter min opfattelse er et uomgængeligt nødvendigt redskab til at styrke og forbedre EU's industri og dens konkurrenceevne. Jeg stemte for hr. Langes betænkning, idet jeg håber, at en vedtagelse af denne betænkning vil foranledige alle institutionerne til at arbejde for at gennemføre det foreslåede, ambitiøse program og omsætte det i praktisk politik. Jarosław Kalinowski (PL) Hr. formand! Industrien udvikler sig i hele verden i et voldsomt tempo. For ikke at sakke bagud i forhold til Kina eller Indien har vi brug for ændringer her og nu. Europa, som er lille i sammenligning, bør dog tilbyde verden mere end blot flere giftige fabrikker, så jeg finder det rigtigt at investere i nye teknologier, udvikling af medicin og farmakologi og innovative løsninger på områder, som vi allerede kender godt, herunder landbrugsområdet. Jeg tænker ikke på kæmpestore husdyrbrug, men på at skabe nye løsninger, der gør det lettere at dyrke afgrøder, opdrætte dyr og producere sunde og økologiske fødevarer, såvel som at få energi fra alternative kilder. Det er lige den slags investeringer, økonomien i dag har brug for. Innovative løsninger er også et svar på de demografiske ændringer, der sker i et Europa, der bliver stadig ældre. Miroslav Mikolášik (SK) Hr. formand! Industripolitikken skal, som en del af den økonomiske politik, målrettes bæredygtig vækst, højere beskæftigelse og rimelig livskvalitet for alle europæere. Den europæiske industri står over for et mægtigt konkurrencemæssigt pres fra udviklingslande. Unionen skal derfor fastholde sin proaktive politik for at understøtte og styrke den europæiske industri som drivkraft for økonomisk vækst. Et funktionelt indre marked skal sikres tilstrækkeligt ved at forhandle gunstige betingelser i handelsaftaler med tredjelande og ved at beskytte mod unfair konkurrence og tredjelandes krænkelser af konkurrencelovgivning og immaterielle og industrielle ejendomsrettigheder. EU har store muligheder for at sikre en konkurrencefordel på området for højt kvalificeret arbejdskraft og opfindelse af nye teknologier, hvilket nødvendigvis er forbundet med yderligere investeringer i forskning og udvikling. Adam Bielan (PL) Hr. formand! Industriprodukter udgør næsten tre fjerdedele af den europæiske eksport og giver arbejde til 57 mio. borgere, fraregnet ekstra job i beslægtede sektorer. Industrien har derfor en enorm betydning for vores økonomi og berører alle øvrige sektorer i økonomien. Mens vi lærer af den nylige økonomiske krise og den stigende konkurrence på verdensmarkederne, er det altafgørende at træffe alle nødvendige foranstaltninger for at opretholde den europæiske industris stærke position og også fortsætte dens systematiske udvikling. Her synes Europa 2020-strategien at være et forsøg på en ny tilgang, en tilgang, hvor man i fuldt omfang udnytter mulighederne for en bæredygtig modernisering og udvikling af det industrielle grundlag i medlemsstaterne, samtidig med at man også sikrer en høj arbejdskvalitet. Det skaber mulighed for, at Europa kan opretholde sin førende position på nøgleområder i økonomien. Den integrerede industripolitik, hvis formål er at skabe en gradvis og bæredygtig overgang fra hovedsageligt produktionsindustri til videnindustri, ser særlig lovende ud. Derfor bakker jeg helt op om beslutningen. Cristiana Muscardini (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Det ville være utænkeligt, om en sektor, der dækker 57 mio. job i hele EU, tre fjerdedele af EU's eksport af industrivarer og rundt regnet en tredjedel af bruttoværditilvæksten i EU, ikke skulle blive støttet via passende sektorielle politikker, der er målrettet vækst og udvikling. En konkurrencedygtig handelspolitik kan ikke eksistere uden en innovativ industriproduktion af god kvalitet. Jeg vil gerne gentage forslagene fra Udvalget om International Handel og især dem, hvor man understreger betydningen af et system med effektiv handelsbeskyttelse, idet man gør brug af de instrumenter, der er til rådighed, når det er nødvendigt. At forsvare Unionens interesser i fremtidige forhandlinger, så industrien og beskæftigelsen beskyttes, er uomgængeligt nødvendigt for at bidrage til at overvinde krisen og sikre, at realøkonomien sammen med fremstillingssektoren får forrang frem for finansøkonomien, så man undgår disse spekulationsbobler, der forårsagede så mange katastrofer. Peter Jahr (DE) Hr. formand! Jeg finder det meget vigtigt, at vi kan forhandle og også stemme om denne betænkning i dag. Det ville selvfølgelig være bedst, hvis kriser simpelthen ikke opstod, men det ville være værre, hvis man ikke lærte noget af kriserne, når de opstår. Det er netop, fordi vi har lært af den seneste krise, at vi igen blander os i industripolitikken i EU, især da der før den seneste krise var en hel del mennesker, som troede, at penge let kunne tjenes ved hjælp af penge. Økonomi- og industripolitik er, når alt kommer til alt, af vital betydning for vores velstand i EU. Jeg mener derfor, at det er overordentlig vigtigt, at vi har taget fat på dette spørgsmål. Det er naturligvis godt at engagere sig i innovation og en fremtidsorienteret industripolitik, men jeg synes, det er lige så vigtigt, at vi har lagt vægt på vores traditionelle industri i denne betænkning. Det er jeg meget glad for, og jeg håber, at vi fortsat vil drøfte dette spørgsmål. Seán Kelly (GA) Hr. formand! Jeg stemte for denne fremragende betænkning, og det var absolut på tide, at vi fokuserede på industripolitikken i EU. Der er ingen tvivl om, at vi er sakket bagud de seneste år i sammenligning med de store lande i verden, men jeg håber, vi arbejder os fremad i fremtiden. (EN) Hr. formand! Jeg har ytret min støtte til dokumentet, men jeg ønsker at udtrykke min bekymring over et enkelt punkt i begrundelsen, hvor man på side 32 opfordrer til en harmonisering af selskabsskatten. Det er noget, mit land ikke ville erklære sig enig i. Selskabsskatten er meget vigtig for os, og det er op til hvert enkelt land at fastsætte sin egen sats. Faktisk er det velkendt, at nogle lande påstås at have en høj selskabsskat, men i realiteten betaler man meget mindre. (GA) Det får nu være. Dette er en fin betænkning, og jeg er meget glad for at støtte den. Andrzej Grzyb (PL) Hr. formand! Beslutningen, som er resultatet af forhandlingen om realøkonomien, fortjener i høj grad støtte. De senere tider har været præget navnlig af den udfordring, som globaliseringen har udgjort for EU's industripolitik og realproduktionen i EU. Hvordan målene i Europa 2020-strategien kan nås, særlig dem, der vedrører jobskabelse, og hvordan man modvirker udflytning inden for industrien, er et grundlæggende spørgsmål, som blev drøftet under forhandlingen om beslutningen. Som svar på spørgsmålet om, hvorvidt EU skal miste traditionelle industrier, kan man svare, at det ikke behøver at ske, og det blev også påvist under forhandlingen om små og mellemstore virksomheder, som fandt sted under sidste mødeperiode. Tilvejebringelse af bl.a. råvarer, herunder råvarer til elproduktion, er en alvorlig udfordring. Vi skal lægge stor vægt på innovation og på at bruge videnskabelige forskningsresultater i industrien. En anden vigtig opgave er at udnytte de synergier, som findes mellem de forskellige områder inden for EU-politikken, som f.eks. mellem industri- og landbrugspolitikken og handelspolitikken. Izaskun Bilbao Barandica (ES) Hr. formand! Jeg stemte for dette initiativ, fordi EU skal engagere sig seriøst i industripolitikken og se krisens risici, konkurrencen fra tredjelande og globaliseringen i øjnene ved at øge den offentlige finansiering, som afspejles i det fremtidige rammeprogram. Hvorfor? Med forsknings- og udviklingsaktiviteter for øje. For at sætte skub i de private investeringer og tilskynde de offentlige og private sektorer til at samarbejde. Det vil gøre os i stand til at skabe kvalificerede job. Det er imidlertid nødvendigt, at vi gør brug af de videnskabelige og teknologiske færdigheder i regionerne, som har udviklet innovationsnetværk og konkurrenceklynger, og hvis innovations- og effektivitetsniveau overstiger deres landes. Det er tilfældet med Euskadi, Baskerlandet. Gør brug af regionernes viden. Vær ikke blind for denne virkelighed i EU, for hvis vi erkender den og inkorporerer den, vil vi kunne befæste vores førende position i industripolitikken over for de aktuelle trusler. Skriftlige stemmeforklaringer Diane Dodds Jeg vil gerne bede mine kolleger for en stund forestille sig, at de arbejder i forretningsverdenen. De har i øjeblikket to fabrikker, men ved kun at have én fabrik, kunne De øge produktiviteten, samtidig med at omkostningerne kunne reduceres med 150 mio. GBP, og miljøet kunne beskyttes. Det er, hvad Deres aktionærer ønsker. Hvilken forretningsmand ved sine fulde fem ville beholde to fabrikker? Men vi er faktisk i en virksomhed, kære kolleger, en ledelsesvirksomhed, hvis altafgørende opgave er at holde øje med, hvordan vores vælgeres, vores aktionærers, penge anvendes. Vi spilder 150 mio. GBP hvert år ved at have 11 møder her i Strasbourg. I et Parlament, der er optaget af grøn politik, vælger nogle at pumpe 20 000 tons kuldioxid ud i miljøet til ingen verdens nytte. Jeg roser hr. Fox for hans arbejde for i det mindste at indføre et mindstemål af sund fornuft i 2012 og 2013. Krzysztof Lisek Jeg stemte for ændringsforslag 1 til udkastet til Europa-Parlamentets mødekalender 2012 og 2013. Jeg forstår det symbolske i, at mødeperioder holdes på Parlamentets sæde i Strasbourg, men i lyset af den aktuelle, kritiske økonomiske situation i EU er det nødvendigt, at vi finder besparelser, og det er, hvad dette ændringsforslag indebærer. At holde to mødeperioder i én uge er frem for alt en gestus over for borgerne i EU, for det er deres skatter, der bruges til at betale for de dyre og tidrøvende rejser for ikke blot medlemmerne, men også tjenestemænd og assistenter. David Martin skriftlig. - (EN) Jeg stemte for ændringsforslag 1, der indebærer en sletning af den mødeperiode, der er foreslået for uge 40 i 2012. Jeg ser det som et lille skridt med hensyn til at begrænse spildet ved at rejse fra Bruxelles til Strasbourg. Raül Romeva i Rueda Som en af medunderskriverne af det vigtige ændringsforslag er jeg glad for, at det er vedtaget. Mødekalenderen for 2012 bør dermed være ændret som følger: Slet mødeperioden foreslået for uge 40 (1.-4. oktober), del den anden mødeperiode i oktober (22.-25. oktober) i to separate mødeperioder, nemlig mødeperiode 1: 22. og 23. oktober og mødeperiode 2: 25. og 26. oktober. Licia Ronzulli Med resultatet af denne afstemning skabes der en grundlæggende præcedens, som jeg håber en dag vil medføre, at alle Parlamentets aktiviteter samles på ét sted. Faktisk mener jeg, at vi ikke længere kan acceptere det spild af offentlige midler og den forurening af atmosfæren, som skyldes vores dobbelte hjemsted for Parlamentet, der hver måned tvinger tusinder af mennesker til at foretage lange og besværlige rejser mellem Bruxelles og Strasbourg. Ved at samle de to mødeperioder i oktober i den officielle kalender for 2012 sender man et meget kraftigt signal, og jeg er optimistisk med hensyn til, at den vej, vi har valgt, er mere hæderlig og i tråd med borgernes ønsker. Thomas Ulmer Jeg afviste disse ændringsforslag og vil anlægge traktatbrudssøgsmål ved Den Europæiske Unions Domstol sammen min kollega, hr. Posselt. Derek Vaughan Ifølge EU-lovgivningen skal 12 mødeperioder finde sted hvert år på Europa-Parlamentets sæde i Strasbourg. Afstemningen om at ændre kalenderen, så to af disse mødeperioder i Strasbourg kan finde sted i den samme uge, afspejler vores ønske som parlamentsmedlemmer om at reducere omkostningerne og CO2-udledningerne. At rejse til Strasbourg er dyrt, og det øgede antal rejser forårsager ekstra CO2-udledninger. Jeg støtter derfor denne betænkning, som vil betyde, at vi kan holde de nødvendige 12 mødeperioder på 11 uger, således at vi reducerer omkostningerne ved vores arbejde og dets miljømæssige påvirkning. Som parlamentsmedlem ønsker jeg at varetage mine vælgeres bedste interesser, økonomisk såvel som miljømæssigt. Jeg opfordrer også den britiske regering til at rejse dette spørgsmål over for andre medlemsstater, eftersom det er Rådets ansvarsområde. Jarosław Leszek Wałęsa Jeg stemte for ændringsforslag 1, hvori det er foreslået at kombinere de to mødeperioder i oktober og holde dem i den samme uge i Parlamentets session for 2012. Jeg er imod at tilrettelægge Parlamentets arbejde ved at fordele det på tre lokaliteter. Ændringsforslaget betyder, at man vil spare både tid og penge, og flere tusind tons CO2 mindre vil blive udledt i atmosfæren. Der skal foretages besparelser, og ændringsforslaget betyder, at ikke blot parlamentsmedlemmer, men også flere tusind EU-tjenestemænd, som normalt arbejder i Bruxelles, såvel som journalister, lobbyister og personale i Kommissionen og i de forskellige medlemsstaters forvaltninger vil rejse til Strasbourg 11 gange i stedet for 12. Det vil reducere transportomkostningerne, godtgørelserne, hotelregningerne osv. John Attard-Montalto I dag stemte Parlamentet om sin kalender for 2012 og 2013. For første gang i min tid som parlamentsmedlem blev ændringsforslagene vedtaget af flertallet. Det betyder, at parlamentsmedlemmerne ikke vil skulle flytte til Strasbourg 12 gange om året, men 11 gange for at inkorporere 12 mødeperioder i Strasbourg. Det månedlige rejsecirkus fra Bruxelles til Strasbourg er blevet synonymt med spild, både hvad angår de 200 mio. EUR, der bruges på det, og de 20 000 tons CO2, som udledes. Parlamentsmedlemmerne kan ikke beslutte, hvor de skal holde møde, men de har magt til at beslutte, hvor mange gange Parlamentet skal flytte fra den ene by til den anden. Omkring 350 parlamentsmedlemmer støttede ændringsforslaget, som vil betyde, at to af vores mødeperioder samles i én uge, hvilket sparer omkostninger, tid og energi, hvad angår returrejserne. Det vil også sende et positivt signal til vores vælgere. Jeg håber også, at dette i sidste ende vil bidrage til, at kalenderens 12 mødeperioder vil blive holdt på 6 uger. Jeg er dog uenig i, at kalenderen for 2013 blev sat til afstemning samtidig på dette plenarmøde. Det er tydeligvis en manøvre for ikke at forlænge denne procedure yderligere under denne lovgivende forsamling. Alain Cadec Under afstemningen om Parlamentets kalender over mødeperioderne for 2012 og 2013 godkendte 58 % af parlamentsmedlemmerne et ændringsforslag, der går ud på at afskaffe én af de to mødeperioder i oktober, som afholdes i Strasbourg. Dette ændringsforslag er ganske enkelt en krænkelse af traktaterne! I traktaterne er Strasbourg udpeget som sæde for Parlamentet, og de foreskriver, at 12 mødeperioder skal afholdes der hvert år. To mødeperioder afholdes i oktober for at indhente det arbejde, der ikke udføres i august. Ud over disse mødeperioder i Strasbourg afholdes der møder i parlamentsudvalgene, og yderligere mødeperioder afholdes i Bruxelles. I 1997 fastslog Domstolen klart det princip, at Parlamentet skal afholde møde hver måned i Strasbourg. Traktaterne levner ingen tvivl mulig: Strasbourg er ikke Parlamentets andet sæde, det er institutionens eneste sæde. Anti-Strasbourg-gruppen er ved at organisere sig og spænder musklerne mere og mere i forsøget på at få folk til at tro, at hele Parlamentet er imod Strasbourg. Alsace-støtterne skal tale højere. De har retten og 50 års europæisk integration på deres side. Nessa Childers Jeg stemte for ændringen af kalenderen for 2012 for at spare skatteydernes penge, nedbringe CO2-udledningerne og mindske den forstyrrelse, der sker i Parlamentets arbejde på grund af den månedlige tur til Strasbourg. Marielle De Sarnez I EU-traktaterne står der udtrykkeligt, at Strasbourg er det eneste sæde for Europa-Parlamentet, og at 12 mødeperioder skal afholdes der hvert år. Imidlertid blev der afholdt en afstemning i denne uge med henblik på at samle to Strasbourg-mødeperioder i den samme uge, i oktober 2012 og oktober 2013. De demokratiske parlamentsmedlemmer stemte imod denne beslutning. Frankrig for sin del har allerede meddelt, at det i løbet af kort tid vil overgive sagen til Den Europæiske Unions Domstol. Den beslutning, der er truffet, er ubetinget en åbenlys overtrædelse af traktaternes ånd og bogstav, da man bør huske, at teksternes bestemmelser kun kan ændres efter medlemsstaternes enstemmige beslutning. Nathalie Griesbeck Vi stemte i denne uge om Parlamentets kalender for mødeperioderne for 2012 og 2013. Til min store fortrydelse stemte et flertal af parlamentsmedlemmerne for et ændringsforslag (som jeg var stærkt imod), ifølge hvilket de to mødeperioder i oktober skal samles i én, i den samme uge. Efter min opfattelse går denne afstemning fuldstændig imod ånden i EU-traktaterne, som udtrykkelig angiver, at Strasbourg skal være sæde for Europa-Parlamentet, og at 12 mødeperioder skal afholdes der hvert år. Forhandlingen om beliggenheden af Parlamentets sæde dukker op til overfladen hele tiden, og dette er et nyt angreb i dag på Parlamentets sæde i Strasbourg. Sædet i Strasbourg har imidlertid historiske referencer, og der refereres til det i juridiske tekster. Der burde ikke sættes spørgsmålstegn ved dette i form af disse gentagne angreb. Frankrig meddelte for nylig, at det vil indbringe sagen for Domstolen, et initiativ, jeg gerne vil rose og støtte. Giovanni La Via skriftlig. - (IT) Jeg stemte for ændringerne i Parlamentets officielle kalender for 2012, fordi jeg finder det rigtigt at forsøge at begrænse spildet af økonomiske og andre ressourcer, mens vi udfører vores parlamentariske pligter. Beslutningen om at afholde de to oktober-plenarmøder i samme uge betyder faktisk, at vi kan undgå en dobbeltrejse til Strasbourg, med alt, hvad det indebærer af ressourcebesparelser. I sidste ende tror jeg, at denne beslutning er i tråd med det, der allerede sker, hvor to af plenarmøderne samles i september. Alfredo Pallone Jeg stemte for de foreslåede ændringer af Parlamentets mødekalender for 2012 og 2013, da jeg mener, at det er fuldt ud foreneligt med traktaterne at samle to mødeperioder i en uge og således undgå to rejser til Strasbourg samme måned. Det vil give os mulighed for at nedbringe EU-institutionernes udgifter og undgå spild af tid og penge. Det vil kræve en større indsats både af mig og mine kolleger at planlægge møderne, men det vil vise offentligheden, at vi nu i højere grad er indstillet på at undgå det meningsløse
{'language': 'da'}