Uporaba direktive 2004/38/ES o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic (razprava) Predsednik Naslednja točka je izjava Komisije o uporabi direktive 2004/38/ES o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic. Franco Frattini podpredsednik Komisije. - Gospod predsednik, zelo natančno smo spremljali razvoj dogodkov v Italiji. Zaskrbljeni smo zaradi naraščajočega uličnega kriminala in želimo najprej izraziti sočutje družinam posameznikov, ki so bili žrtve teh kaznivih dejanj. Strinjamo se z ukrepi dvostranskega sodelovanja, ki sta jih prejšnji teden razglasila predsednika vlad Italije in Romunije. Zagotovili bomo spoštovanje Romunov, tako kot je treba spoštovati pravice vseh državljanov. V okviru prehodnih ureditev za popolno odprtje trgov dela morajo državljani Romunije zaprositi za delovno dovoljenje v nekaterih državah članicah. Zagotovili bomo, da države članice upoštevajo načelo nediskriminacije v nacionalni zakonodaji in upravni praksi. Direktiva o prostem gibanju, tj. direktiva 2004/38/ES, omogoča izgon evropskih državljanov, če posameznik pomeni resnično, dejansko in dovolj hudo grožnjo za enega od temeljnih interesov družbe. Ta odločitev se sprejme na podlagi posameznega primera ter ob popolnem upoštevanju zagotovil vsebine in postopka. V primerih takojšnjega izgona je treba nujnost ustrezno utemeljiti. Na podlagi direktive lahko država članica gostiteljica izžene evropske državljane tudi, če ne izpolnjujejo več pogojev za pravico prebivanja. Nedejavne državljane Unije je mogoče izgnati, če postanejo čezmerno breme za sistem socialne pomoči; to pomeni, če nimajo zakonitih finančnih sredstev za zagotavljanje ustreznih vsakodnevnih življenjskih razmer. V tem primeru izgon temelji na objektivnih elementih, pri čemer ni mogoče uveljaviti prepovedi ponovnega vstopa. Izgon evropskih državljanov je skrajni ukrep. To je omejitev ene od osnovnih svoboščin pogodbe. Za vzpostavitev pravega ravnotežja med pravico do prostega gibanja in dolžnostjo vsake države članice, da deluje v interesu poštenih državljanov, če niso izpolnjeni zakoniti pogoji za bivanje, je treba sprejeti ukrepe. Italijanski organi so 7. novembra 2007 uradno obvestili Komisijo o besedilu uredbe. Italijanski parlament mora uredbo sprejeti v 60 dneh. Kot je znano, ima italijanski parlament pristojnost za spreminjanje besedila uredbe. Stališče Komisije o prenosu direktive 2004/38/ES v italijansko zakonodajo bo seveda odvisno od končne različice zakona, ki jo bo oblikoval italijanski parlament. Uredba je začela veljati takoj, vendar ima direktiva dovolj natančne pogoje, da jo lahko neposredno uporabljajo nacionalna sodišča. To pomeni, da se lahko državljan Unije, če meni, da posamezen ukrep o izgonu proti njemu ne upošteva zagotovil iz omenjene direktive, pritoži na nacionalnem sodišču. V primeru dvoma o uporabi evropske zakonodaje morajo nacionalna sodišča, kot dobro veste, predložiti zadevo Sodišču Evropskih skupnosti. Še naprej bomo spremljali razmere, dokler uredbe ne bo preučil italijanski parlament. Prav tako smo zaskrbljeni zaradi nekaterih rasističnih in ksenofobičnih demonstracij, ki so spremljale uvedbo uredbe v Italiji. Skupine Romov so največja manjšina v Evropi. Skupnosti Romov se po vsej Evropi srečujejo s težkimi razmerami. Obstaja dolga zgodovina preganjanja. Zaradi teh razmer ljudje trpijo in nastaja socialna napetost. Vključevanje zahteva prizadevanje vseh vpletenih, vključno s samimi Romi. Posebno zaščito je treba zagotoviti zlasti posameznikom, otrokom in ženskam. Storilci kaznivih dejanj vseh narodnosti zelo pogosto izkoriščajo zlasti ranljive ljudi, kot so otroci. Romski otroci se srečujejo z dvojno diskriminacijo. Najprej so žrtve stereotipov in predsodkov. Vendar se lahko srečajo s kršitvami temeljnih pravic, tudi v svoji skupnosti. Prepogosto vidimo zanemarjene romske otroke na naših ulicah ali otroke, ki živijo v revščini, kar so pogosto razmere, ki se dopuščajo v sodobnih evropskih barakarskih naseljih. Otroci so lahko vključeni v kriminalno življenje ali so prisiljeni beračiti. Romski šolarji zelo zgodaj zapustijo šolo brez usposobljenosti za prihodnost ali sposobnosti za skrb zase ali svojo družino. Če pri preučevanju zaščite temeljnih pravic obravnavamo le skupino, tvegamo, da bomo spregledali zaščito posameznikov v skupini in zamudimo priložnost za prekinitev kroga krivice in strahu. Italiji in Romuniji smo pripravljeni pomagati pri čim boljšem izkoriščanju vseh možnosti, ki so že na voljo v okviru evropske zakonodaje in evropskih skladov. Prav tako je treba poudariti, da živijo skupnosti Romov v veliko drugih državah članicah, kot so Francija, Irska, Španija, Slovaška, Češka republika ali Madžarska. Socialno vključenost skupnosti Romov je v teh državah članicah mogoče še izboljšati, zlasti s strukturnimi skladi, ki so lahko zelo uporabni. Evropsko financiranje, ki je zlasti usmerjeno v potrebe skupnosti Romov, je že na voljo na področjih, kot so socialna vključenost, boj proti diskriminaciji, regionalni razvoj in izobraževanje. V prejšnjem programskem obdobju so strukturni skladi zagotovili več kot 275 milijonov EUR za projekte v zvezi z Romi. Dodatnih 60 milijonov EUR je bilo na voljo Romuniji in Bolgariji med letoma 2004 in 2006 v okviru predpristopnih instrumentov. Financiranje projektov v zvezi z Romi se bo nadaljevalo v programskem obdobju strukturnih skladov 2007-2013. Evropska direktiva o rasni enakosti (2000/43/ES), ki zajema Rome, zagotavlja zaščito pred diskriminacijo na področju zaposlovanja, izobraževanja, socialne varnosti, zdravstva, blaga in storitev ter stanovanj. Dejavno zagotavljamo, da se ta zakonodaja izvaja v vsej EU. Nazadnje, čeprav Komisija ni pripravljena dopuščati nobene oblike diskriminacije ali nestrpnosti svojih državljanov, bomo enako podpirali države članice, ki zakonito varujejo svoje državljane pred kriminalom, ne glede na to, ali so državljani te države ali Unije na splošno. Ne nazadnje so svoboda, pravica in varnost povezane. Antonio Tajani v imenu skupine PPE-DE. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, čestitam gospodu Frattiniju za izčrpno poročilo ter predloge, zamisli, vsebino in vrednote, ki jih je zagovarjal v svojem govoru. Ponovna združitev Evrope je zagotovo sprožila večje gibanje državljanov v Uniji, kar se je v nekaterih primerih spremenilo v pravi pojav preseljevanja. Tako je v Italiji, v kateri je danes približno pol milijona romunskih državljanov. EU je z direktivo 2004/38/ES poskusila zagotoviti spoštovanje pravic državljanov Skupnosti, ki se selijo iz ene države v drugo, ter pravico držav članic do izgona državljanov EU, ki ne upoštevajo nekaterih pravil: s tem mislim na zmožnost, da se lahko preživljajo sami, ter na tveganje za javni red in varnost. Žal se v Italiji direktiva EU premalo in prepozno uporablja. Izid? Veliko državljanov, ki v Italiji morda ne bi zagrešili zločinov, če bi jih izgnali. Žal so evropski državljani zagrešili zločine, ki so pretresli javno mnenje. Odziv je bilo nesprejemljivo ksenofobično nasilje. Zločine in umore, ki so se zgodili v Italiji, je treba strogo obsoditi, pri čemer je treba pokazati solidarnost do družin žrtev. Obsoditi je treba tudi nasilen in ksenofobičen odziv, čeprav žal kadar se pravila ne uporabljajo in zakonodaja ne izvaja, ljudje sami delijo pravico, pri čemer je to, odkrito povedano, nesprejemljivo. Odgovornost držav članic in lokalnih organov je zelo jasna. Kljub številnim poročilom v Rimu žal ni bilo sprejetih nobenih ukrepov kot odziv na nekatere družbene razmere, kot so barakarska naselja, v katerih prebivajo Romi. To so razmere, v katerih je treba ukrepati hitro. Zapozneli ukrepi včasih ne pripomorejo k reševanju nastalih težav. Ne podpiramo množičnih izgonov. Vsak državljan, ki zagreši zločin, je osebno odgovoren. To ni vprašanje narodnosti ali pripadnosti posebni etnični skupini. Nadaljnje sodelovanje med Romunijo in Italijo bo seveda koristno. Ni naključje, da sva besedilo skupine PPE podpisala kolega gospod Marinescu in jaz. To je vprašanje, ki zadeva zlasti Rome. To ne zadeva romunskih državljanov, zato pozivamo k ustanovitvi posebne agencije za socialno vključenost romskih skupnosti, namreč evropske agencije, kar bo pokazalo, da Evropa sodeluje pri reševanju težave, saj v nasprotnem primeru obstaja nevarnost spodbujanja še večjega preplaha v družbi. Martin Schulz v imenu skupine PSE. - (DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, smo v zelo težkem položaju. Težko je, ker dogodki, ki so se zgodili v Rimu, le kažejo tisto, česar do danes še nismo videli ali nismo hoteli videti. Umor, ki se je zgodil tam, je ogabno dejanje, vredno najhujše obsodbe. Odzivi, ki jih je omenjeni umor sprožil, so skrb vzbujajoči. Vendar ni dejstvo, da je storilec kaznivega dejanja v sodbi obravnavan kot del velike skupine ljudi, ki je tako rekoč kolektivno odgovorna za dejanja posameznika, nič novega v zgodovini človeštva, ker to obstaja od nekdaj, pri čemer je vedno vredno enake obsodbe. Zato moramo najprej razlikovati. Biti moramo zelo pozorni. Vse je res: vključevanje Romov v našo družbo že dolgo ni uspešno. To je povezano tudi z dejstvom, da obstaja zelo majhna predanost vključevanju Romov v našo družbo. Romi so težavni ljudje z lastno neodvisno kulturo, pri čemer je za njihovo vključitev potrebnega veliko prizadevanja, vendar ni nemogoča. Dosežemo jo lahko, če spoštujemo njih in njihovo kulturo. Kljub temu mora biti jasno, da mora biti pravna država sposobna zagotoviti svoje preživetje z vsemi ustavnimi postopki. Pravna država mora uporabiti vsa razpoložljiva sredstva, da ohrani javno varnost in red. Kateri je najboljši način za to? Najbolje je ne posploševati, ampak oceniti vsak posamezni primer, pri čemer se mora v Evropi zgoditi točno to. Glede svobode gibanja moramo pri vsakem posameznem primeru preveriti, katero pravico je državljan Unije pridobil ter na podlagi katerih pravic ga je treba obravnavati, če se seli iz ene države v drugo. V Evropski uniji zagotavljamo svobodo gibanja. Vsi državljani evropskih držav, vsaj tistih, ki so del schengenskega območja, imajo popolno svobodo gibanja. To ne pomeni, da lahko delajo vse, kar želijo, če se selijo iz ene države v drugo. Spoštovati morajo tamkajšnje pravice in zakone; vendar mora država schengenskega območja na svojem ozemlju prav tako spoštovati pravice državljanov Unije. Ne moremo posplošiti, da je nekaj "krivda te skupine" ali da "mora ta skupina oditi, ker nihče od njenih pripadnikov nima delovnega dovoljenja, ker ne spadajo k naši zamisli o kulturi, ker so brezposelni ali ker beračijo". Namesto tega moramo pri vsakem posameznem primeru preveriti, katere pravice državljan ima, tako kot je pri vsakem posameznem primeru točno določeno, katere pravice je kršil. To je točno tista naloga, s katero se zdaj ukvarjata italijanska in romunska vlada, pri čemer bi se morala z njo ukvarjati tudi Komisija. Pri tem moram povedati, komisar Frattini, da ste krivični do svoje vloge. Zelo sem bil presenečen, ko sem v časopisu Il Messaggero prebral vaše pripombe. Do takrat sem menil, da ste zelo zmeren komisar. Pridobili ste spoštovanje moje skupine, ker ste do zdaj delali z občutkom na občutljivem področju, kot je politika. Vendar so pripombe v časopisu Il Messaggero glede delovnih dovoljenj in strukture prihodkov ljudi ostanki v celoti samovoljne države, ker v zvezi z njimi predlagate, da je mogoče preprosto iti v tabor ter nekoga vprašati, kako je zaslužil za preživetje, pri čemer bi ga izgnali, če ne more takoj pojasniti, od česa živi. Vendar ne živimo v takšni državi. Vaša naloga je, komisar Frattini, zlasti ker ste komisar, odgovoren za človekove pravice, da zagovarjate načela Evropske unije in se ne oglašujete kot minister v prihodnji italijanski vladi, če je to potrebno. (Ploskanje s sredine in leve strani dvorane.) Graham Watson v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, večina nas priznava koristi preseljevanja. V državah članicah, ki so odprle svoje meje za priseljence iz drugih držav članic, se brezposelnost ni povečala, ampak sta se povečali storilnost in gospodarska rast ter so se ustvarila nova delovna mesta. To je zelo stara zgodba. Priseljenci opravljajo dela, ki jih domačini nočejo, veliko delajo, povzročajo malo stroškov in prinašajo nove zamisli. Vendar je pomembno priznati, da nekateri ljudje prečkajo meje in ne želijo delati ali vsaj ne želijo delati zakonito. Kot ste navedli, gospod komisar, zakonodaja Evropske unije to priznava. Medtem ko priznava pravico do prebivanja v drugih državah članicah, omogoča državi gostiteljici, da omeji pravico do prebivanja na tri mesece, če ni sredstev za preživetje, in to pravico prekine, če je ogrožen javni red. Unija je bila najbolj uspešna pri pravici do svobodnega gibanja, ki jo zdaj uživajo milijoni državljanov pri študiju, v poklicnem življenju in upokojitvi. Pri tem ne manjka izzivov in tako kot so bili Judje, ljudstvo brez domovine, pogosto nezaželeni v preteklosti, so danes Romi, približno devet milijonov ljudi, diskriminirani v veliko državah gostiteljicah. Vendar je enačiti Rome z državo Romunijo, čeprav jih je veliko romunskih državljanov, nerazumevanje narave obeh. Enačili bi jih lahko tudi z mestom Rim (Roma). Za vključevanje Romov so na voljo sredstva Evropske unije. Sodelujemo z Georgeem Sorosom in njegovo pobudo Desetletje vključevanja Romov. Vendar morajo vse države članice pristopiti k temu in skupni okvirni strategiji Skupnosti za vključevanje Romov, da bi to uspelo. Škoda, da Italija ni črpala sredstev iz nobenega od teh skladov. Španija je črpala približno 52 milijonov EUR in Poljska približno 8 milijonov EUR. Vendar vzrok za to ni le pomanjkanje pripravljenosti italijanske vlade, ampak tudi pomanjkanje pripravljenosti Komisije. Menim, da gospod Barroso ni imel prav, ko je v včerajšnjem pogovoru za časopis La Repubblica rekel, da je nepredstavljivo, da morajo organi Evropske unije pospeševati vključevanje na terenu. To ne sme biti nepredstavljivo. Gospod Frattini, strinjam se s stališčem gospoda Schulza. V zvezi s tem se ne sme izvajati strankarske politike. Ta parlament zahteva, da se osredotočite na svojo sedanjo odgovornost in ne na svojo morebitno prihodnjo poklicno pot. Italijani prav tako kot drugi poznajo ranljivost skupnosti priseljencev. V mestu Aigues-Mortes v Franciji so bili leta 1893 italijanski solinarji v kanalu Peccais linčani v ksenofobičnih napadih v zvezi z zaščito lokalnih delovnih mest. Seveda je eden od največjih dosežkov Unije, da so takšni napadi preteklost. Kljub temu so demokracije prepogosto odvisne od kriznega upravljanja. Morda je v Italiji to očitneje kot drugje. Vendar, če so težave v Italiji, bodo težave tudi v drugih državah. Če je pravica do prebivališča v tujini pravica EU, državam članicam ne moremo dovoliti, da priredijo posebne določbe, kot je to v svoji uredbi storila italijanska vlada. Državi, ki podeli pristojnosti prefektom, ničesar ne preprečuje, da to obravnava, dokler obstaja pravica do pritožbe. Pritožba mirovnemu sodniku, ki ni pravni strokovnjak, in uporaba le italijanščine ali angleščine v pravnih dokumentih nista dovolj. Vendar verjamem, da bo italijanski parlament popravil te določbe in zagotovil skladnost nacionalne zakonodaje z določbami EU. Za nas je to prvi pravi primer, ko Evropski parlament nadzira uporabo zakonodaje s področja pravosodja in notranjih zadev skupaj z nacionalnimi parlamenti. Osredotočiti se moramo na tisto, kar ne deluje, in tudi na tisto, kar deluje, pri čemer, gospod komisar, potrebujemo vašo dejavno zavezanost. (Ploskanje s sredine in leve strani dvorane.) Roberta Angelilli v imenu skupine UEN. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi jaz se zahvaljujem komisarju Frattiniju za današnje podrobno poročilo. Menim, da je direktiva 2004/38/ES veljavna oporna točka, ki zagotavlja popolno potrditev pravice prostega gibanja državljanov EU, pri čemer se izogiba vsaki obliki diskriminacije in vzpostavlja načelo celovitega vključevanja. Ta direktiva zadeva zlasti varovanje pravic nekoga, ki prebiva v državi članici, ter pravic državljanov iste države članice v skladu z načelom vzajemnosti. Direktiva ponuja največjo zaščito ljudem, ki delajo, študirajo ali želijo biti vključeni, pri čemer je stroga do tistih, ki kršijo pravila. Parlament mora resnično razpravljati o zadnji točki. Poleg pravic obstajajo tudi dolžnosti in pravila, ki jih je treba spoštovati. Ne moremo še naprej ne upoštevati dejstva, da obstaja odstotek ljudi, brez dvoma absolutna manjšina, vendar obstaja, ki potujejo v druge države članice in svoje prisotnosti ne nameravajo sporočiti državi članici gostiteljici preprosto zato, ker nočejo biti uradno priznani, saj ne nameravajo upoštevati vseh pravil in delati zakonito. Ustrezno moramo obravnavati težavo v zvezi s tem, kdo se preseli in kdo vstopi v državo članico z namenom ostati na robu družbe. Orodja se lahko brez dvoma izboljšajo, vendar so nekatera od njih državam članicam že na voljo na podlagi direktive 2004/38/ES. Zato moramo najprej pozvati k takojšnji, celoviti, natančni in konkretni uporabi direktive v vsaki državi članici. Morda je treba izboljšati tudi direktivo, tj., ne le določiti obveznosti za obiskovalce, da prijavijo svojo prisotnost na ozemlju države članice gostiteljice pod določenimi pogoji, ampak tudi določiti obveznost za državo članico, da uporabi sankcije za vse, ki ne upoštevajo pravil. V Italiji na primer uredba o izvajanju direktive določa nekatere roke in pogoje, vendar ne zagotavlja nobenih ukrepov, zaradi česar je zakonodaja dejansko v celoti neučinkovita. Poleg tega se moramo prepričati, da so priseljenci pospremljeni v svoje države, če seveda obstajajo pravi vzroki za to. Vendar poudarjam, da je treba odločno odstraniti in vrniti organom v njihovih državah izvora vse, ki zagrešijo zločin, kršijo človekove pravice, ker je tudi to pomembno, izkoriščajo otroke ali ženske ali predstavljajo grožnjo javni varnosti. Potrebujemo tudi zakone za ljudi, ki ne delajo, ki živijo iz rok v usta in ki lahko zato predstavljajo preveliko breme za skupnost države članice gostiteljice. Končala bom z romskimi otroki in Italijo. V Italiji je približno ali vsaj 50 000 izkoriščanih otrok. To so romski otroci, ki so prisiljeni beračiti, niso cepljeni, ne hodijo v šolo in živijo v obžalovanja vrednih sanitarnih razmerah. Vse želim opomniti, da je v Rimu približno teden pred umorom gospe Reggiani v istem barakarskem naselju, v katerem je živel njen morilec, zaradi podhladitve umrl dva meseca star romski otrok. To se je zgodilo v Rimu, eni od evropskih glavnih prestolnic. Zato bom končala z vprašanjem, ali je to resnično integracija. Ali je to spoštovanje človekovih pravic? Naša dolžnost je, da postavimo resna vprašanja brez hinavščine ter povemo, da je pred zakonom vsak enak. Monica Frassoni v imenu skupine Verts/ALE. - (IT) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, 2. novembra je gospod Frattini dejal, da je "treba narediti nekaj preprostega: iti v tabor popotnikov v Rimu na primer in jih vprašati: 'Ali mi lahko poveste, kje živite?' Če odgovorijo, da ne vedo, jih je treba poslati nazaj v Romunijo." Tako jasno in preprosto deluje evropska direktiva, pri čemer moramo takoj odstraniti tabore popotnikov. Dejali ste tudi, da v Združenem kraljestvu, Franciji in Nemčiji običajno izženejo državljane, ki so brez dela, ter da Italija tega ne počne, zaradi česar direktive 2004/38/ES ne izvaja ustrezno. Vam kot komisarju govorim kot sopredsednica evropske politične skupine, zato je nujno neupoštevati dejstvo, da v Italiji verjetno sodelujeva v različnih koalicijah, vendar tukaj delujeva in morava delovati kot Evropejca. Menim, da so vaše izjave v časopisu Il Messaggero nesprejemljive in poleg tega v popolnem nasprotju s tem, kar ste nam sinoči povedali tukaj. Kateri Frattini je pravi? Tisti, ki je dejal, da moramo odstraniti romske tabore, ali tisti, ki meni, kot pravilno ugotavlja direktiva, da so lahko državljani izgnani na podlagi natančnih pravil in še natančnejših zagotovil? Zelo vam bom hvaležna za odgovor na to vprašanje. V zvezi z vprašanjem drugih evropskih držav članic bom hvaležna, če mi pojasnite razmere. Nekoliko smo poizvedovali in ugotovili, da ni nobena od omenjenih držav, to so Združeno kraljestvo, Francija in Nemčija, nikoli izgnala evropskih državljanov zaradi gospodarskih razlogov, kar direktiva v vsakem primeru prepoveduje, pri čemer noben državljan ni bil nikoli preveliko breme za gospodarstvo držav prebivališča. Zato me zanima, ali ste to vedeli, ker se zdi, da so to ključni podatki. V celoti podpiram dejstvo, da ta direktiva zagotavlja natančen okvir. Vendar menim, da bi lahko bila še natančnejša in boljša ter celo, da imajo primer ali primeri, o katerih danes razpravljamo, simbolno vrednost glede načina uporabe direktive ter razumevanja in videnja držav članic v zvezi s širitvijo in svobodo gibanja, kar nam predstavlja brezpogojno prednostno nalogo. Gospod predsednik, gospod Tajani in gospa Angelilli, od države, v kateri so posli mafije vredni približno 90 milijard EUR in v kateri se dogajajo stvari, podobne tistim izpred nekaj dni, se lahko naučimo zelo malo o priseljevanju. Roberto Musacchio v imenu skupine GUE/NGL. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tukaj ne razpravljamo o Italiji ali Romuniji, ampak o Evropi in življenju njenih državljanov: ženska je bila umorjena, zato moramo misliti na njeno družino in sočustvovati z njo; danes obravnavajmo to, da so Romi in romunski državljani sramotno napadeni, ter našo identiteto, vrednote, zakone in zgodovino, vključno s tragedijami, kot so preganjanje Romov, pri čemer ne smemo pozabiti, da tukaj ni prostora za rasizem katere koli vrste, kar moramo tudi zagotoviti. Omenjene tragedije so nas naučile pomembnosti zakonodaje, ki varuje pravice: brez zakonodaje ni varnosti. Tako pomembni so naša zakonodaja, pogodbe in celo gospodarski predpisi, ki varujejo vrednoto in pravico do gibanja in prebivanja, ki sta zakoniti pravici evropskih državljanov in ne ugodnosti, ki jih je mogoče urejati, vendar ne zanikati. Evropska zakonodaja je jasna: vsak ima pravico do gibanja in prebivanja, pri čemer je lahko odstranjen le v izjemnih primerih, če je ogrožena nacionalna varnost. Izgon je izrecno individualen in nikoli kolektiven, pri čemer je zagotovljena pravica do obrambe. To so sorazmerni ukrepi, ki ohranijo pravico do gibanja, ki ne bo nikoli odvzeta zaradi gospodarskih razlogov, ker revščina ne more predstavljati zaznamovanosti ali biti razlog za diskriminacijo državljanov. To navaja člen 27 direktive, pri čemer je to zakonodaja. To je še bolj sveto, ker zadeva pravice. Zakonodaja velja za vse, ne nazadnje za komisarje, in moram reči, gospod Frattini, da sem imel težave z iskanjem duha in črke zakona v vaših številnih izjavah tukaj v Parlamentu, pri čemer ju dejansko nisem našel, ter za države članice, ki morajo prenesti svoje članstvo v Evropi in njene direktive za vse nas. Danes v Evropi še vedno umira preveč ljudi. V Italiji je ženska umrla zaradi nasilnega napada, ki ga je zagrešil Romun. To je zame zelo žalostno. Vsak, ki je kriv umora, mora za to odgovarjati, vendar to ni povezano z Romi ali romunskimi državljani, med katerimi so bili nekateri nepravično napadeni. Krivda je individualna, nikoli kolektivna. Veliko priseljencev umre, medtem ko poskušajo priti v Evropo. Ti ljudje so v težkem položaju in nas pozivajo, da ukrepamo. Zaradi trpljenja mora biti Evropa dežela zakonodaje in pravic ter svete zakonodaje, zlasti če govorimo o sprejemanju. Ta zakonodaja je temelj varnosti. Hočemo, da se to svečano potrdi v Parlamentu z glasovanjem, tako da ne bo več napačnih razlag evropske zakonodaje. Predsednik V skladu s poslovnikom prosim poslance, ki govorijo, naj ne citirajo drugih poslancev preprosto zato, ker bi lahko ti v skladu s pravili prosili, ali lahko govorijo pozneje. Zato pozivam vse, naj se obračajo na Parlament v splošnem in navajajo dejstva, da bo razprava tekoča; to seveda ne velja za komisarja, ki bo smel ob koncu razprave v celoti razložiti svoja stališča. Jens-Peter Bonde v imenu skupine IND/DEM. - Gospod predsednik, moji prijatelji iz nove stranke NIP v Romuniji so bili jezni, ko so izvedeli za izgon več tisoč Romunov iz Italije. Popolnoma jih razumem. Telefoniral sem komisarju Frattiniju, ki mi je zagotovil, da ne bodo izgnali nobenega Romuna, ne da bi se srečal s sodnikom. Vendar so bila odstopanja: če ljudje po treh mesecih bivanja nimajo denarja za preživetje, jih je mogoče izgnati brez sklepa sodnika. S tem postopkom se strinjam, če se upravlja v dobri veri. Prosto gibanje ne vključuje pravice do prejemanja finančne podpore od države, ki jo obiščete. Živeti morate s svojimi sredstvi ali imeti zaposlitev. Storilce kaznivih dejanj je mogoče izgnati, če tako odloči sodnik, vendar policija ne odloča, kdo so storilci kaznivih dejanj. Takšne odločitve sprejemajo neodvisni sodniki. Upam, da se prijatelji v italijanski vladi strinjajo s tem temeljnim načelom Evropske unije. Luca Romagnoli v imenu skupine ITS. - (IT) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, najprej se zahvaljujem gospodu Frattiniju, ker je ponovno tukaj, ker nam je na voljo ter za njegovo predanost. Vi ste pridobitev za svojo državo. Žal ne morem isto reči za druge italijanske predstavnike, kar mi ni všeč. Obravnavali smo in še vedno obravnavamo schengenski sporazum. Kljub vsem socialnim nemirom, ki jih v Italiji nedvomno povzroča prosti pretok državljanov v EU, se je gospod Amato odločil, da bi se bilo dobro osredotočiti na druga vprašanja. Nekaj je treba narediti, da preprečimo, da ti socialni nemiri dosežejo takšno stopnjo, kot so jo v Italiji. Vendar se zdi, da nismo naredili ničesar, če upoštevamo rast stopnje kriminala na vseh ravneh v Italiji, ki sega od asocialnega vedenja do organiziranega kriminala in stalnega pritoka nezakonitih priseljencev v našo državo ter zlasti dejstva, da se nekateri ljudje, ki pridejo v Italijo s študentskimi, delovnimi in turističnimi vizumi, ne vrnejo v svoje države, ko vizumi prenehajo veljati. Zadnje točke mediji niso obsežno obravnavali. Poleg tega se sedanja italijanska uprava in minister za notranje zadeve ne zavedata kaznivih dejanj, ki jih v Italiji večinoma zagrešijo tujci, med katerimi je nekaj evropskih državljanov, popotnikov ali ljudi, ki sami sebi pravijo tako. Pred nekaj meseci je bilo to izpostavljeno v poročilu italijanskega prefekta gospoda Serre, ki je bilo namenjeno italijanskemu parlamentu. Italijanska vlada postaja sramota za vedno bolj utrujen narod, pri čemer niso edini. Ta vlada, ki je nesposobna razumeti socialne nemire in jih preprečiti, ne more obravnavati te težave. Ne zdi se ji, pri čemer se lahko vprašamo, kako bi se ji sploh lahko, da mora priznati napake sedanjih politik priseljevanja ali pomanjkljivo uporabo evropskih direktiv, v tem primeru direktive 2004/38/ES. V zvezi s tem se italijanska vlada pritožuje, da ima težave pri določanju točnega datuma vstopa. Jasno je, da so v skladu s schengenskim sporazumom te težave popolnoma nesorazmerne. Jasno je tudi, da bi moja stranka in jaz rada preklicala schengenski sporazum. Gospod Amato še vedno ne upošteva niti večkratnih dejanj političnega huliganstva v Italiji iz prejšnjega meseca, katerih žrtev je bila v veliko primerih moja stranka, pri čemer so jih zagrešili nasledniki anarhističnega in surovega komunizma, ki jih ščitijo predstavniki institucionalne levice. Žal gospod Amato in predsednik Prodi ter veliko županov, zlasti rimskih, ne živijo na območjih delavskega razreda, nimajo zakonitih ali drugih stikov s tabori popotnikov ter ne uporabljajo javnega prevoza in niso žrtve nadlegovanja, nasilja ali goljufij, s katerimi se v Italiji redno srečujejo celo obiskovalci iz EU. Ti neodgovorni politiki govorijo o solidarnosti, v imenu katere zaradi njihovih neumnih odločitev trpi celotno prebivalstvo. Evropska unija bi morala namesto obžalovanja, da ni Italija zaprosila za sredstva, upoštevati, kar je dejal predsednik Barroso, to pomeni, da če država članica dovoli razvoj barakarskih naselij na svojem ozemlju, od Komisije ne more pričakovati veliko. Gospod Amato se je odločil, da ne bo prisoten na sestankih v zvezi s to zadevo. Medtem si Italijani želijo narediti edino pravo stvar: začeti glasovati in vladi povedati, da ne dela prav. Marian-Jean Marinescu (RO) Evropska unija je skupnost vrednot, v katerih prevladuje spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pri čemer njene politike vključujejo varnost državljanov in boj proti kriminalu ter zaščito otrok in boj proti spodbujanju nasilja. Strogo obsojam nasilje in prekrške ter globoko obžalujem dogodke v Italiji. Vendar verjamem, da so zlorabe in krivice v imenu zakona nesprejemljive, povzročajo strah in ponižanje ter lahko spodbujajo nasilje v človeških družbah. Opazil sem težnjo po neupravičenem stopnjevanju teh razmer, ki jih spodbujajo tudi politične in ksenofobične izjave nekaterih politikov. Skrbi me dejstvo, da so bili po do zdaj objavljenih podatkih iz Italije izgnani le romunski državljani. Vse države članice imajo pravico in dolžnost pripraviti zakonodajne akte, ki bodo zagotovili in utrdili javni red in varnost. Vsi evropski državljani morajo ne glede na narodnost ravnati v skladu z zakonodajo in določbami povsod na ozemlju Evropske unije. Vendar moramo hkrati obsoditi nestrpnost in ksenofobijo ter zlasti neupravičeno širjenje zamer in stigmatizacije nekaj posameznikov, ki ne ravnajo v skladu z zakonodajo, na etnično skupino v celoti ali še resneje na celoten narod. Verjamem, da mora italijanska država prav tako kot druge države članice Evropske unije ščititi pravice in svoboščine evropskih državljanov, ki prebivajo na njenem ozemlju, se vključujejo v skupnost in upoštevajo zakone. Potreben je skupen evropski pristop politik priseljevanja in vključevanja manjšin. Vprašanje manjšin in zlasti romske manjšine je evropsko vprašanje, ki ga je treba začenjati reševati skladno in enotno ne le v kriznih trenutkih. Sodelovati morajo vsi ustrezni organi, najprej Evropska komisija in agencija za temeljne pravice ter ustrezne institucije v državah članicah. Evropsko komisijo pozivam, naj pregleda prednostne naloge in mehanizme evropskega socialnega sklada, zato da se razširi financiranje skupnih ukrepov, ki bodo prispevali k socialni vključenosti romske manjšine. Hkrati pozivam Evropsko komisijo, naj nujno pregleda skladnost zakonske uredbe, ki so jo izdali italijanski organi, z evropsko zakonodajo ter zagotovi, da se ne bodo zaradi izvajanja katerih koli takšnih odločb zgodile zlorabe poštenih ljudi ne glede na njihovo narodnost. Gianni Pittella (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, prav je, da naš parlament pošlje družini gospe Reggiani sožalno pismo. Obsojam tudi nedavne izjave gospoda Frattinija, ki je v prej omenjenih intervjujih zamenjal vlogi predstavnika Komisije in člana opozicije, pri čemer je vzel veselje gospodu Tajaniju, medtem ko bi moral uporabiti svojo ugledno vlogo in osvetliti nacionalno politično ozračje. To mi gre težko z jezika, ker smo pogosto podprli predloge in pobude gospoda Frattinija. Gospod Frattini dobro ve, da ne obstaja nobeno evropsko besedilo, ki vsebuje določbe za samodejni izgon državljanov iz drugih držav članic na podlagi gospodarskih vzrokov, kot so poudarili nekateri kolegi poslanci. Nedavne določbe italijanske vlade so v skladu z evropsko direktivo, pri čemer upoštevajo njen duh in krepijo nekatere vidike, ki so pomembni v okviru razmer v Italiji. Vse italijanske institucije od mesta Rim do regionalnih organov in najmanjših lokalnih svetov so sprejele to obveznost, pri čemer to govorim gospodu Tajaniju, gospe Angelilli in drugim članom opozicije. Nedostojanstveno je blatiti stopnjo civilizacije in vključevanja, ki jo je v teh letih dosegla naša država. Upam, da bo Evropski parlament ponovno zavrnil načelo kolektivne odgovornosti, ki se uporablja za spodbujanje sovraštva in nasilja sredi Evrope. Namesto tega moramo zagotoviti boj proti vsem oblikam rasizma in ksenofobije ter vsaki diskriminaciji na podlagi narodnosti in etnične pripadnosti. Za to imamo načrt: Listino o temeljnih pravicah. Pomembno je, da si čim bolj prizadevamo zagotoviti, kot sta nas pozvala italijanski in romunski predsednik vlade, boljšo socialno vključenost prikrajšanih ljudi ter sodelovanje med državami članicami v smislu urejanja premikov naših lastnih migracijskih tokov s socialnim napredkom ter programi socialnega varstva, ki jih financirajo strukturni skladi. Naša naloga v prihodnosti je preprosta: nihče od nas ne sme pozabiti, da je priseljevanje vir in del naše prihodnosti, vendar ga je treba urejati. Zato predlagam, da države članice ukrepajo zdaj in tako uvedejo tesnejše evropsko usklajevanje za usmerjanje migracijskih tokov v Evropski uniji. Adina-Ioana Vălean Gospod predsednik, komisarju se zahvaljujem za nagovor Parlamenta v zvezi s tem pomembnim vprašanjem. V Italiji so bili po umoru Italijanke, ki ga je zagrešil romunski državljan, zelo razburjeni. Enako je bilo v Romuniji po povračilnih ukrepih italijanskih tolp proti romunskim državljanom. Vendar če izključimo čustva ter se vrnemo k osnovnim vrednotam in načelom: prosto gibanje za vse državljane, pravna država in njena skladnost z evropsko zakonodajo. Naj vas po potrebi spomnim, da je prosto gibanje za evropske državljane temeljna pravica, ki je vključena v ustanovne pogodbe. Na žalost so nedavni dogodki pokazali, da je nujno večje prizadevanje za utrditev teh pravic in zagotovitev, da se v Evropi ustrezno izvajajo. V današnji Evropi ne moremo sprejeti neodgovornih organov, ki poudarjajo posebne narodnostne ali etnične skupine. Prav tako ne moremo sprejeti trditve, da je lahko prosti pretok delavcev vzrok za več kriminala, ker ta nima niti državljanstva niti narodnosti. Takšno ravnanje lahko povzroči le nevaren razvoj dogodkov in več ksenofobije. Nasprotno verjamem, da moramo še naprej spodbujati mobilnost ljudi in omogočiti delavcem enake priložnosti v vsej Evropi, da okrepimo močno evropsko identiteto. To je bila resnična želja ustanoviteljev Evropske unije. Ob poudarjanju, da mora Evropska unija vsem svojim državljanom zagotoviti življenje na območju svobode, varnosti in pravice, menim, da je treba nameniti večjo pozornost tudi vključevanju in prostemu gibanju. Odgovor na kazniva dejanja ni zaprtje mej. Odgovor na kazniva dejanja ni spodbujanje ksenofobije, diskriminacije in stigmatizacije narodnosti ali etničnega porekla. V sodobni Evropi je odgovor več policijskega in pravosodnega sodelovanja, več politik vključevanja in več sredstev za vpoklicane, ki služijo vsem državljanom in jih varujejo ne glede na njihovo narodnost. Želim si Evropo, v kateri lahko živijo, delajo in se prosto gibljejo vsi državljani. Evropska komisija mora kot varuh pogodb zdaj zagotoviti, da se te osnovne pravice pravilno izvajajo in uveljavljajo. Pozivam Komisijo, da je v zvezi s temi načeli odločna. Elly de Groen-Kouwenhoven Gospod predsednik, položaj Romov v Evropi je vedno slabši. To nam dokazuje razvoj dogodkov v Italiji. Videli smo, da lahko neizzvana ksenofobična in rasistična histerija prevlada nad zdravim razumom. Kaznivo dejanje ene same osebe je spodbudilo medijski linč brez primere. To nas je usmerilo k omejitvam temeljnih pravic evropskih državljanov na podlagi podpore priljubljeni rasistični in ksenofobični histeriji. Tega ne smemo dopustiti. Kazniva dejanja obravnavajo sodniki in ne politiki ali civilisti. Ne glede na to, kako grozljivo in obsojanja vredno je kaznivo dejanje v Rimu, nas ne sme usmeriti k skupni odgovornosti celotnega naroda. Dogodki v Italiji so razkrili dejanske razmere nomadskih taborov, v katerih živi veliko Romov. Dejstvo, da napetosti in nestabilnost izhajajo iz takšnih razmer, ni vprašljivo. Zato moramo ukrepati. Moj prvi pomočnik je Rom. Vključevanje se lahko hitro nadaljuje. Leta 2005 smo sprejeli resolucijo, ki je pozivala k skupnemu ukrepanju na ravni EU in nacionalni ravni z namenom pospeševati vključevanje Romov. Zato predlagam, da kot poslanci Evropskega parlamenta pokažemo, da nam ni vseeno, in pozovemo nosilce odločitev, naj se nam pridružijo. Predlagam, da Evropski parlament določi stalnega poročevalca Evropskega parlamenta za vprašanja Romov, ki bo spremljal razmere Romov v Evropi ter vsako leto Komisiji in vladam predložil priporočila. Poleg tega moramo pozvati Komisijo, naj ustanovi sklad EU za vključevanje Romov ter oblikuje strategijo EU za vključevanje Romov in romski oddelek v okviru Evropske komisije. To bo zagotovilo pravilno upravljanje politike EU za vključevanje Romov. Umberto Guidoni (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, po okrutnem umoru Giovanne Reggiani, ki ga je zagrešil romunski državljan, pri čemer njeni družini izrekamo iskreno sožalje, je veliko političnih skupin v Italiji za to okrivilo Evropo. Vendar se umor ni zgodil zaradi širitve in schengenskega območja ali drugih evropskih direktiv o prostem gibanju v Evropski uniji. To so zelo stare težave, ki se jih je treba lotevati manj površinsko in jih ne obravnavati z uredbo, ki jo je parlament hitro sprejel, da bi zadovoljil javnost. Prav zato moramo biti pazljivejši in zadevo v celoti ponovno pregledati v okviru zakonitosti ter neodvisno od čustev ali nujnih zahtev. Pravna država zahteva, da je kazenska odgovornost individualna in ne kolektivna. Odmik od tega načela je nevaren zgled, ki lahko sproži kriminalizacijo nekaterih narodnosti priseljencev. Morebitni vplivi, ki bi jih to lahko imelo, so skrb vzbujajoči. V Italiji je nastala kultura lova na čarovnice, usmerjena k romunskim državljanom in Romom, z veliko kazenskimi ekspedicijami: celo otroci v šolah so zaničevani in zlorabljani. Vprašanje varnosti je očitno upravičeno, vendar se ne moremo ujeti v past polemik in izkoriščanja, namenoma ustvarjeno za spodbujanje sovraštva in ksenofobije zgolj zaradi strankarskih razlogov. Če bi bila objektivnost v italijanski politiki ponovno mogoča, bi se javnost naučila, da v Italiji ni bilo preveč priseljencev prestopnikov. Priseljevanje je zagotovo tema, ki zahteva evropsko usklajevanje, vendar Evrope ne moremo preprosto uporabiti za omejitev svobode gibanja priseljencev. Dejanja gospoda Frattinija je treba obsoditi. To priložnost je izkoristil za vključitev v nacionalno razpravo, pri čemer je izrazil mnenja, ki so v nasprotju z evropsko direktivo. Bolje bi bilo, če bi komisar predlagal več politik vključevanja, ki temeljijo na primer na več sredstvih iz skladov za vključevanje ter potrebi po nacionalnih politikah za sprejem, ki so proste omejitev iz pakta stabilnosti, kot je teh omejitev že prosta varnostna politika. Pomembno je tudi vztrajati pri usklajevanju in krepitvi pravnih instrumentov in pooblastil policije za obravnavanje organiziranega kriminala in trgovanja, tj. osovraženega kriminala, ki je zdaj dosegel nadnacionalno stopnjo. Razprava o uporabi direktive 2004/38/ES je okvir, primeren za razpravo o izgonu romunskih državljanov v ustreznem zakonodajnem okolju; to je priložnost za potrditev, da je prosto gibanje romunskih državljanov neodtujljiva pravica evropskega državljanstva. Direktiva je jasna: ljudi ne moremo odstraniti v smislu preventivnega ukrepa, ampak je treba ugotoviti osebno odgovornost, pri čemer je ta podatek treba uporabiti kot začetno točko, zaradi česar lahko uredba vlade ostane skladna s proevropsko tradicijo naše države. Alfredo Antoniozzi (IT) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, zahvaljujem se vam za pogum in doslednost, ki ne dovoljujeta hinavščine, ki žal pogosto prevladuje v naših institucijah in ki smo jo do neke mere slišali danes tukaj. Gospod Guidoni, uredba, ki jo napadate, je uredba vaše vlade, zato v zvezi s tem potrebujemo pojasnitev. Žalostni dogodki v Italiji in zlasti Rimu so samo zadnji v vrsti incidentov, ki so bili pogosto neopaženi ali prezrti. Evropa temelji na načelih svobode in spoštovanja temeljnih pravic in svoboščin. Italijani so vedno dokazovali, da spoštujejo neodtujljive vrednote kot je nediskriminacija, enakost med narodi in demokracija. Vendar menim, da je ob upoštevanju informacij uradnega poročila Karitasa, pripravljenega v sodelovanju z italijanskim ministrstvom za notranje zadeve, ki razmere prikaže kot resne, upravičeno dodati, da se to dogaja od 1. januarja 2007 po priseljevanju romunskih državljanov v Italijo v obsegu, kot še ga v EU ni bilo. Nerad rečem, da moramo pogledati samo nekaj številk, da se seznanimo z absurdnostjo razmer. V Italiji je bilo le v letu 2006 aretiranih 17 900 Romunov. To ni krivda naroda v celoti, ampak krivda posameznikov. Vendar moramo premisliti, pri čemer se samodejno pojavi vprašanje, zakaj italijanska vlada ni ratificirala uredbe o prenosu direktive 2004/38/ES prej. Poleg tega, zakaj uredba ne vključuje določb iz direktive v zvezi s stalnim bivališčem po obdobju treh mesecev? Zakaj ministrstvo za notranje zadeve ni zagotovilo zadostnih ukrepov za izvajanje pogojev in zahtev, ki jih je treba izpolniti, ter pregledov, nadzorov in morebitnega vračanja državljanov EU, ki so obsojeni zaradi neupoštevanja obvezujočih pogojev direktive? Ta popustljivost je povzročila kulturo dopustnosti, ki je nesmiselna. To je povzročilo neselektiven prihod revnih ljudi, s katerim se je večal občutek obstoječega obupa, kar je pripeljalo ljudi do neizogibne bližnjice kršenja zakonov. Župan Rima je na primer dopuščal ustanovitev približno sto romskih taborov in barakarskih naselij, v katerih so ogrožene človekove pravice in se popolnoma ne upošteva higiene in osebnega dostojanstva, preden se je odločil, da jih odstrani. To je bilo dejanje nepremišljenosti, ki ga še danes občutimo. Podpiramo solidarnost in sprejemanje, vendar mora biti v skladu z zakoni, ki jih vodi pravna gotovost in javna politika. Adrian Severin Gospod predsednik, danes bom poskušal pozabiti, da sem Romun. Poskušal bom pozabiti, čeprav so ljudje preganjani, napadeni in ubiti znotraj meja Evropske unije le zato, ker so Romuni po narodnosti ali državljanstvu. Danes bom poskušal razmišljati kot Italijan in Evropejec. Če bi bil Italijan, bi menil, da moram imeti pravico do varnega počutja v domovini svojih prednikov. Ogorčen bi bil zaradi revnih naselij in revnih ljudi okrog čudovitih mest moje dežele. Jezen bi bil, če bi vedno več kriminalcev ogrožalo miroljubno življenje rojakov. Vendar bi ob iskanju varnosti spoznal, da se ta dnevno potrjuje z ustvarjalnim delom več kot milijona priseljencev, ki proizvajajo italijansko blago, omogočajo storitve na področjih, ki so jih italijanski delavci zapustili, kupujejo italijansko blago in plačujejo davke italijanskih organom. Nasprotno bi občutil, da je moja varnost ogrožena, če bi ti neitalijanski prebivalci zapustili državo, če bi se kršile njihove človekove pravice in bi postali tarča ksenofobičnih napadov. Če državni organi, ki poskušajo skriti svojo pomanjkljivost s krepitvijo zakonodaje za rasističnimi zamislimi, ksenofobičnimi izgovori in diskriminacijskimi ukrepi, kršijo osnovne pravice zgolj enega človeka, so moje pravice in tudi pravice vseh drugih ogrožene. Ni prvič, da se je varnost obrnila proti demokratičnim in humanitarnim vrednotam, ko nekateri menijo, da manj človekovih in državljanskih pravic pomeni večjo varnost, ko negotovi ljudje iščejo zatočišče v svoji nacionalni skupnosti z napačnim mišljenjem, da etnična podobnost pomeni boljšo zaščito. To je napačno. Običajno kaznivo dejanje zajema eno ali več žrtev. Rasizem je tudi kaznivo dejanje, vendar ni običajno, pri čemer so vsi, vključno s storilcem, žrtev rasizma in ksenofobije. Rasizem in rasistično pravilo sta zato vir negotovosti. Kot evropski demokrat nikakor ne morem sprejeti, da raznolikost pomeni večjo negotovost ali da je treba nekatere storilce kaznivih dejanj vključiti v družbo, medtem ko je treba druge izključiti. Nekateri imajo pravico do obrambe, drugi je nimajo. Nekateri so nedolžni, dokler jim ni dokazano drugače, drugi ne, odvisno od narodnosti ali etničnega porekla. Kot Evropejec ne bi dovolil, da ena od držav članic, recimo Romunija, postane geto za Rome ali Sibirija Evropske unije, kamor se preganjajo nezaželeni evropski državljani. Razumem, da je skrajna desnica ksenofobična, vendar ne morem razumeti, da ksenofobijo in rasistične govore uporabljajo demokrati. Ne morem razumeti šibkosti in demagoškega rasističnega govora demokratov, pri čemer jih za ksenofobijo obsojam bolj kot skrajno desnico. Zaradi vseh teh razlogov bi se morali razburjati in mobilizirati. Upam, da nas bo predlog resolucije Evropskega parlamenta, ki bo sprejet o tem vprašanju, združil pri obrambi evropskih vrednot in prihodnosti Evrope. (Ploskanje.) Alfonso Andria (IT) Gospod predsednik, gospod komisar, gospe in gospodje, vlada vsake države članice ima pravico in dolžnost omejiti zločine za zagotovitev varnosti svojih državljanov in vseh, ki živijo in delajo v državi. Razprava, v kateri danes sodelujemo, se mora izogniti dvojni skušnjavi, tj. čustvenosti in instrumentalnemu političnemu odzivu. Priprava osnutka zakona pod imenom "varnostni sveženj" se v Italiji pripravlja že nekaj časa. Dramatični dogodki oktobra lani so prepričali vlado, da ga spremeni v uredbo z zakonsko močjo, ki je začela veljati takoj. To ni bilo nepremišljeno ali nepripravljeno, pri čemer vemo, da bodo v vsakem primeru Parlamentu predloženi predlogi sprememb. Poglejmo bistvo vprašanja in razumeli bomo, da je vsebina uredbe popolnoma pravična: namenjena je tistim, ki s svojim ravnanjem ogrožajo zakon in red, kar vključuje javno varnost in škodovanje vsem tistim, ki so prišli v Italijo, da bi izboljšali svoja življenja z delom. Ta uredba ni namenjena vsem, saj podpira tiste ljudi, ki so prišli v Italijo, da bi se vključili popolnoma v skladu z našimi zakoni, ki v vsakem primeru predstavljajo veliko večino. Prisotnost ljudi v Italiji kot v kateri koli drugi državi, ki ne upoštevajo pravil, otežuje vključevanje drugim. S tem mislim, da se pojavi mentaliteta zavračanja, ki otežuje proces vključevanja. Zato se je italijanska vlada odzvala takoj in se prav tako hitro izognila kakršnim koli instrumentalnim političnim stališčem in nevarnim znamenjem, kot so kazenske ekspedicije ali patrulje, ki bi javnosti posredovale zavajajoče ali celo sprevrženo sporočilo. Evgeni Kirilov Gospod predsednik, v skladu z direktivo in ob upoštevanju načela nediskriminacije morajo imeti vsi državljani Unije in njihovi družinski člani, ki prebivajo v državi članici, pravico do enake obravnave. Poleg pravice do prostega gibanja so upravičeni do zaposlitve v državi stalnega prebivališča, v zvezi s sorodnimi pravicami iz člena 23 te direktive. V tem smislu je prosto gibanje delavcev temeljna pravica, ki je v skladu z zamislijo o enotni Evropi, v kateri se lahko državljani povsod prosto zaposlijo. Na žalost to ni res v primeru večine državljanov novih držav članic, vključno z Bolgarijo in Romunijo, ki se srečujeta z omejitvami. Po javni razpravi o tem, ali bo Bolgarija na tem področju uporabljala zakonodajo Skupnosti ali ne in ali je treba sprejeti vzajemni pristop, je bilo odločeno, da se tega ne naredi, pri čemer se vztraja pri skupnih ciljih Skupnosti, da bi lahko Evropska unija primerno odgovorila na sodobne svetovne izzive. Medtem ko pozdravljam tiste države članice, ki so do zdaj zavzele enako stališče, pozivam druge države članice, da se pridružijo in upoštevajo dejstvo, da prehodna obdobja ovirajo razvoj enotnega evropskega trga dela in ogrožajo njegovo konkurenčnost. Analiza opozarja, da so imele stare države članice, ki so odprle svoje trge, veliko več koristi s sprejetimi delavci kot težav. Na drugi strani se nove države članice že srečujejo z resnim pomanjkanjem usposobljenih delavcev. Nedavna raziskava Eurostat, ki je bila danes objavljena, navaja, da po pristopu ni bilo masovnega priseljevanja Bolgarov in Romunov. Raziskava prav tako navaja, da je 80 % Bolgarov v tujini zaposlenih, kar je nedvomno delež zaposlenih, ki si ga lahko veliko držav EU le želi. Kljub doseženemu napredku, pravica do prostega gibanja še vedno zaostaja za drugimi evropskimi svoboščinami. Zamisel o državljanstvu EU se izkrivlja tudi z ustvarjanjem prvo-, drugo- ali tretjerazrednih državljanov, kot vidimo v današnji razpravi. Pravi prehod od državljanov skupnega trga EU na državljane EU z vsemi pravicami in odgovornostmi je treba v korist vseh učinkovito izpeljati čim prej. Viktória Mohácsi - (HU) Najlepša hvala. Gospod komisar, gospod predsednik, gospe in gospodje, kot veste, na ozemlju Italije uradno živi 560 tisoč romunskih državljanov, vendar po nekaterih ocenah število presega 1 milijon. Velika večina živi v naseljih na robu Rima, Torina, Milana in Neaplja. Za umor v Rimu ni izgovorov: če je nekdo odgovoren za zločin, mora za svoja dejanja odgovarjati na sodišču. Vendar kot liberalka ne sprejemam in ne morem sprejeti, da mora zločinec katere koli narodnosti ali katere koli pripadnosti etnični skupini služiti kot podlaga za obsodbo zadevne skupine v celoti, s čimer se dopuščajo izredno nasilni ukrepi, katerih cilj in žrtve so nedolžni ljudje, kot je razvidno iz obžalovanja vrednih dogodkov po umoru. Opominjam vas, da sem z gospodom Rehnom, komisarjem za širitev, velikokrat govorila o dejstvu, da lahko priseljevanje ljudi, ki živijo v slabih socialnih razmerah in skrajni revščini v naseljih v obeh državah, ki sta se priključili 1. januarja 2007, po širitvi postane resna težava v državah članicah EU, prav zaradi nezadostnega vključevanja. Med pristopnimi pogajanju po opozorilu ni bilo resnih ukrepov. Ne drznem si oceniti števila Romov v Evropi, ki pribežijo iz novih držav članic v države članice Zahodne in Severne Evrope v upanju na boljše življenje ob izražanju nezadovoljstva nad politiko vključevanja v državi, ki so jo zapustili. Podobno sem v obdobju pred pristopom teh dveh držav izpostavila pomembnost priprave na težave s priseljevanjem, povezane s tem, pri čemer me je več mojih kolegov poslancev zavrnilo z mnenjem, da je to omejevanje svobode gibanja. Naš odziv na to je lahko: ali na izrednem zasedanju oblikujemo vladno uredbo, ki tvori pravno podlago za izgon? V zvezi z ustavnostjo vladne uredbe in njene povezave z mednarodno zakonodajo in zakonodajo EU se je pojavila resna zaskrbljenost. S tem mislim tudi na kršenje direktive o prostem gibanju in direktive o rasni enakosti. Je to pravi način reševanja dejanskih težav? 27 držav EU ne more pristati v položaju, v katerem v okviru meja EU prenašamo težave z ene države na drugo. Naj navedem samo nekaj podatkov, ki sem jih prebrala v poročilu Evropske Komisije in agencije Evropske unije za temeljne pravice. V letih 2002-2003 je bilo več kot polovica otrok v posebnih šolah na Slovaškem romskih. V Nemčiji je samo polovica romskih otrok obiskovala šolo, pri čemer je 80 % navedenih otrok obiskovalo posebne institucije. Na Madžarskem, Slovaškem, Poljskem, v Bolgariji in Sloveniji, večina romskih otrok obiskuje posebne šole. Na Slovaškem leta 2003 80 % Romov ni imelo prijavljenega delovnega mesta, v Romuniji in Bolgariji ima 80 % Romov prihodek nižji od nacionalnega praga revščine, pri čemer lahko navedem še ... (Predsednik je prekinil govornico) lahko navedem še več takšnih primerov. Hvala. Jan Marinus Wiersma (NL) Gospod predsednik, menim, da se gotovo strinjamo, da si učinkovit pristop h kriminalu zasluži našo podporo, pri čemer dejansko ni izgovora za umor, vendar menim, da se prav tako strinjamo, da je pravica prebivanja na schengenskem območju velika pridobitev in jasen dokaz evropskega državljanstva. Vsak, ki jo želi kršiti mora predstaviti zelo dobre argumente. Zlasti moramo biti v zvezi s tem pazljivi glede kolektivne ureditve, ker se pri razpravljanju o kolektivni ureditvi hitro znajdemo v razpravi o eni skupini, pri čemer tokrat razpravljamo o Romih. Menim, da je to obžalovanja vredno. Zadovoljen sem s pripombami gospoda komisarja Frattinija o Romih in z dejstvom, da Evropska unija lahko naredi za to skupino več, vendar sem dejansko nezadovoljen z njegovo prejšnjo pripombo o Romih v zvezi z dogodki v Italiji. Danes veliko razpravljamo o posledicah priseljevanja, ki poteka od širitve Evropske unije in ki je v razširjeni Uniji prav tako potekalo že prej, pri čemer so dejansko borimo s posledicami. Vendar menim, da moramo do neke mere preveriti tudi vzroke in načine, s katerimi lahko v Evropski uniji storimo več za ljudi, ki potujejo v EU, saj preprosto iščejo le boljše življenjske razmere, zaposlitev in boljše razmere za svoje družine in otroke. Podpiram boljšo porabo evropskih sredstev, da se za Rome stori več, zlasti v novih državah članicah, vendar moram poudariti, da je v preteklosti Parlament že pozval k priznanju Romov kot evropske manjšine, tj. zelo pomembne skupine, neprimerljive z drugimi manjšinami. Priznanje Romov kot evropske manjšine bi neposredno odprlo več možnosti, da se Unija spopade s težavami. Poudaril bi naš poziv, naj bo za romsko politiko pristojen en komisar, kar bi bilo boljše kot sedanje razmere, ko se s tem področjem ukvarjajo različni komisarji z enim koordinatorjem. Pristojnost mora ostati v enem paru rok. Končno, v zvezi z diskriminacijo in socialnim izključevanjem, ki so bile prednostne naloge tega parlamenta, tudi med pogajanji z novimi državami članicami. Izpostavljam nove države članice, vendar vem, da so težave tudi v starejših državah članicah. Takrat so se z vladami novih držav članic sprejeli različni sporazumi, vendar se izvajajo nezadovoljivo ali se ne izvajajo. Menim, da morata Evropska unija in Evropska komisija ponovno preveriti sporazume, sprejete ob pristopu, zlasti tiste, ki zadevajo izboljšanje položaja Romov. To zadeva vprašanji diskriminacije in socialnega izključevanja. Zato je naša skupina pozvala, da se z novimi državami članicami o tem ponovno razpravlja. Mi bomo to zagotovo storili, vendar je poziv namenjen tudi Svetu in zlasti Komisiji: ne samo gospodu komisarju Frattiniju, ampak tudi njegovim kolegom. Franco Frattini podpredsednik Komisije. - (IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi ob tej priložnosti je jasno, da moram pri nagovoru tega parlamenta, ki ga zelo spoštujem, uporabiti običajno iskrenost in odkritost, čeprav mi to ne preprečuje odgovarjati na izjave in premisleke, s katerimi se ne strinjam. V zvezi s tem vprašanjem nisem začel ukrepati in o njem govoriti le pred nekaj dnevi. Veliko vas je omenilo nekaj vrstic iz mojega intervjuja z dne 2. novembra, ki je eden od mnogih. S tem vprašanjem sem se začel resno ukvarjati že pred več meseci. To so zahtevali italijanski župani, za katere nam je znano, da pripadajo različnim političnim strankam, večina levosredinskim. Na konferenci italijanskih županov 19. maja, pomemben dogodek, ki je potekal že pred meseci, (ob upoštevanju kako pogosto sem citiran,
{'language': 'sl'}