3. Subsidiaritātes principa aizsardzība (balsošana)
Martin Schulz
- (DE) Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos atkārtot savu priekšlikumu attiecībā uz darba kārtību.
(Troksnis sēžu zālē)
Man prieks, ka manas uzstāšanās laikā deputāti vienmēr sarosās. Tas uzlabo asinsriti.
Es atkārtošu, ka saskaņā ar Reglamenta 177. panta 4. punktu es lūdzu atlikt balsošanu un pārbaudīt rezolūcijas iesniegšanas un balsošanas tiesisko pamatu.
Manfred Weber
(DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Vispirms es vēlētos aplūkot argumentu attiecībā uz procedūru. Es gribētu jums atgādināt, ka mēs tikko nobalsojām par M. Cashman ziņojumu. Tas ir ziņojums, kuru Parlaments izstrādāja pašreizējās likumdošanas procedūras laikā. Mūsu Juridiskais dienests ir paziņojis, ka tas nav atļauts, bet sociālisti uzstāja, lai tas tiktu izstrādāts. Tajā laikā, kad mēs diskutējam par preses brīvību Itālijā, un atbildīgais komisārs paskaidroja, ka Eiropas Savienībai šajā jomā nav pilnvaru, sociālisti vēl aizvien uzskata, ka bija vērts uzbrukt S. Berlusconi. Kad sociālistiem tas ir izdevīgi, tiek izvirzīts jautājums par to, ka mums nav pilnvaru. Ja tas skar citus, tad mums ir pilnvaras. Tādēļ mums nevajadzētu tiem piekāpties.
Lai kā, otrs arguments ir nopietnas diskusijas vērts. Vai mēs esam atbildīgi par Cilvēktiesību konvenciju? Es gribētu atgādināt deputātiem, ka pēc Lisabonas līguma stāšanās spēkā Eiropas Savienība kļūs par Cilvēktiesību konvencijas dalībnieci. Tas nozīmē, ka tad, ja Itālijas parlamentam ir tiesības apspriest šo jautājumu, jo Itālija ir Cilvēktiesību konvencijas dalībniece, tad arī Parlamentam ir tiesības to apspriest, jo arī Parlaments kļūs par Cilvēktiesību konvencijas dalībnieku.
Mans trešais un pēdējais arguments attiecas uz to, ka mēs neesam juristi, bet politiķi. Šis spriedums ietekmē miljoniem cilvēku, tāpēc mums šodien par to jābalso.
(Aplausi)

{'language': 'lv'}