Ranskan puheenjohtajuuskauden ohjelma (keskustelu) Puhemies (FR) Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma Ranskan puheenjohtajakauden ohjelmasta. Arvoisa presidentti Sarkozy, haluaisin toivottaa teidät tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin neuvoston nykyisenä puheenjohtajana. (Suosionosoituksia) Tiedän, että osallistutte kokoukseen kanssamme tänään pitkän Japanin-matkan jälkeen. Tervetuloa Euroopan parlamenttiin, arvoisa puheenjohtaja. (Suosionosoituksia) (DE) Haluaisin myös toivottaa tervetulleeksi Euroopan komission puheenjohtajan José Manuel Durão Barroson, joka Eurooppa-neuvoston nykyisen puheenjohtajan tavoin on juuri palannut Japanista. Se oli väsyttävä matka, joten en esitä muita alustavia huomautuksia. (FR) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin pitemmittä puheitta pyytää teitä astumaan Euroopan parlamentin eteen. Nicolas Sarkozy Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minulle on suuri kunnia puhua tälle kokoukselle tällä Euroopalle hyvin tärkeällä hetkellä. Olen hyvin tietoinen siitä, että meillä on kannettavanamme suuri vastuu. Minulla on tietenkin neuvoston puheenjohtajana suuri vastuu, mutta vastuu on kaikille eurooppalaismielisille sama. Miten saamme Euroopan ulos siitä kriisistä, jonne se on ajautunut? Miten ehkäisemme paikalleen jäämistä? Miten selvitämme erimielisyytemme ja käytämme niitä palvelemaan samaa eurooppalaista ihannetta? Me istumme täällä Euroopan demokratian sydämessä. Jokaisen teistä, jolla on kunnia istua tässä parlamentissa, on täytynyt tehdä töitä saadaksenne maanmiehenne tuen. Täällä on miehiä ja naisia vasemmalta, keskustasta ja oikealta; täällä istuu valittuja edustajia 27 valtiosta. Tänään meidän täytyy kuitenkin kääntää erimielisyytemme heikon Euroopan unionin voimaksi. Meidän täytyy muuttaa erimielisyytemme mahdollisuudeksi vakuuttaa ne Euroopan kansalaiset, jotka ovat huolissaan. Meidän täytyy pitää demokratia hengissä, mikä tarkoittaa sitä, että meidän täytyy ryhtyä keskustelemaan ja luoda samaan aikaan mielikuva Euroopasta, joka torjuu paikalleen jäämisen. Jokaisen täytyy olla mukana eurooppalaisessa perheessä, jossa on 27 jäsenvaltiota; ketään ei saa jättää jälkeen. Olemme vain muutaman kuukauden päässä Euroopan parlamentille tärkeästä päivästä. On tärkeää, että jokainen on tietoinen tästä. Samaan aikaan meidän täytyy antaa tänä aamuna sellainen mielikuva Euroopasta, joka toimii jokaiselle. Olen nähnyt helpompia tilanteita kuin se, jossa Eurooppa on tänään. Jos saan puhua vapaasti, tietoisena siitä, että neuvoston puheenjohtajana minun täytyy puhua jokaisen puolesta, minun täytyy ottaa huomioon kaikkien tunteet ja samaan aikaan antaa oikeat vastaukset. Ensimmäinen huomio: meillä on institutionaalinen ongelma. Valtioiden päämiehet tai hallitukset ovat yrittäneet löytää kompromissin Lissabonin sopimukseen. Kukaan ei väittänyt, että Lissabonin sopimus ratkaisisi kaikki ongelmamme, mutta se oli ja on edelleen kaikkien hyväksyttävissä oleva kompromissin ilmaus. Minun itseni Ranskan tasavallan presidenttinä piti tunnustaa velvollisuuteni. Ranska äänesti ”ei” vuonna 2005, ja se aiheutti ongelman Ranskalle. Hyvät naiset ja herrat, asiat, joita joudumme käsittelemään, ovat erittäin vaikeita ja monimutkaisia; yrittäkäämme antaa kaikille sellainen käsitys, että työskentelemme niiden parissa ilman salattuja motiiveja ja ennakkokäsityksiä. Sitä meiltä odotetaan. (Suosionosoituksia) Ennen vaaleja tarjosin Ranskan kansalaisille Lissabonin sopimuksen parlamentaarista ratifiointia. Ennen vaaleja sanoin, että en järjestäisi kansanäänestystä Ranskassa. Sanoin sen Ranskan kansalle demokraattisessa hengessä; tein valinnan kolme päivää ennen valintaani, mikä olisi voinut olla erittäin tärkeää. En kadu valintaani. Uskon aidosti, että ne institutionaaliset asiat, tapa, jolla hoidamme asioita Euroopassa, on tarkoitettu parlamentin jäsenille ennemmin kuin kansanäänestyksille. Kyseessä on poliittinen valinta, jonka teen (suosionosoituksia) ja se on poliittinen valinta, jonka tein omassa maassani ennen vaaleja. Sen vuoksi se on täysin demokraattista. Meidän ongelmanamme on nyt Irlannin kielteinen äänestystulos. Ei varmasti ole ranskalaisen asia tuomita tulosta ottaen huomioon aikaisemmat Hollannin ja Ranskan ei-tulokset. Sen vuoksi aion mennä Irlantiin ensimmäistä kertaa neuvoston puheenjohtajana 21. heinäkuuta kuuntelemaan, ottamaan osaa keskusteluun ja yrittämään löytää ratkaisun. Ranskan puheenjohtajuus tarjoaa menetelmän, ja kuten toivon, myös ratkaisun yhteisymmärryksessä Irlannin hallituksen kanssa joko lokakuussa tai joulukuussa. Ongelma on seuraava: meidän täytyy välttää kiirehtimästä irlantilaisia ystäviämme ja kuitenkin samaan aikaan selvittää, millä ehdoin ja millaisen sopimuksen me aiomme laatia vuoden 2009 Euroopan vaaleihin. Meillä on siihen hieman aikaa, mutta ei kovin paljoa. Me olemme kanssakansalaisillemme velkaa sen, että tiedämme, millä perusteella järjestämme Euroopan vaalit. Perustana on joko Lissabonin sopimus tai Nizzan sopimus. Uutta institutionaalista kokousta ei tule. Uutta sopimusta ei tule. Se on joko Lissabon tai Nizza. Jos voin lisätä ollakseni täysin selkeä - kyseessä on mielipiteeni, mutta se ei tee asiasta totuutta - että minä olen yksi niistä, joka on aina kannattanut Euroopan laajentumista. Vuoden 2004 laajentuminen oli menestys. Perhe on jälleen koossa; meidän ei pidä katua sitä. Olen kuitenkin yksi niistä, joka on aina toivonut, että Eurooppa olisi ollut riittävän viisas luodakseen uudet instituutiot ennen laajentumista. Se oli virhe, josta maksamme tänään. Olisi ollut rohkeampaa luoda instituutiot ennen laajentumista. Haluan olla erittäin selväsanainen tässä asiassa. En tietenkään kadu laajentumista. Perheen täytyy pysyä koossa. Olen kuitenkin järkähtämätön siinä, arvoisa puhemies Hans-Gert Pöttering, että meidän ei pidä tehdä samaa virhettä uudelleen. Jos valitsemme Nizzan, Eurooppa pysyy 27 jäsenvaltion kokoisena. Jos haluamme laajentua - ja henkilökohtaisesti minä haluan - me tarvitsemme uudet instituutiot ennen laajentumista. Kuka olisi ajatellut, että Eurooppa 27 jäsenvaltiollaan ei pystyisi perustamaan omia instituutioitaan ja että sillä ei olisi mitään muuta tärkeää asiaa kuin jatkaa laajentumista? Asioiden täytyy olla selviä: jos haluamme laajentua - ja me haluamme laajentua - me tarvitsemme uusia instituutioita. (Suosionosoituksia) Sallinette minun lisätä - ja sanon tämän Martin Schulzille - että kannatan Balkanin ottamista mukaan, että kroatialaiset ystävämme, samoin kuin serbialaiset, ovat kiistattomasti eurooppalaisia. Kaikkien laajentumismyönteisimmät maat eivät kuitenkaan voi sanoa, että ”me emme halua Lissabonia” ja samalla, että ”me haluamme laajentua”. Se on Lissabon ja laajentuminen. Kyseessä ei ole kiristäminen, sillä Euroopassa me emme harjoita kiristystä. Kysymys on johdonmukaisuudesta, rehellisyydestä ja logiikasta. Näin ollen meidän on Kroatian osalta jatkettava neuvotteluja, mutta jokaisen pitää kantaa vastuunsa. Jos Eurooppa on aikeissa kasvaa, ja täytyyhän sen, sen pitää tehdä niin uusien instituutioiden kanssa. Toinen huomio: siellä täällä EU:n keskusteluissa törmään ihmisiin, jotka sanovat: ”no katsohan, sillä ei ole väliä, jos meillä on useiden nopeuksien Eurooppa”. Ehkä meillä täytyy jonain päivänä valitettavasti olla useiden nopeuksien Eurooppa, mutta se voi olla ainoastaan viimeinen vaihtoehto. Eurooppa on maksanut kalliisti siitä, että se on ollut jaettu häpeän muurilla. Eurooppa on maksanut kalliisti itsevaltiudesta, joka kohdistui 80 miljoonaan eurooppalaiseen. Miettikäämme hartaasti ennen kuin jätämme ketään jälkeen. Kun neuvottelimme Lissabonin sopimuksesta Brysselissä, Ranska taisteli sen puolesta, että Puola voisi päästä Lissabonin sopimukseen. Kuinka voimme kertoa 38 miljoonalle puolalaiselle, että on paljon helpompaa ravistaa pois sen itsevaltiuden taakka, jonka alla he olivat ja jonka ikeestä he vapauttivat itsensä, kiitos Lech Walesan ja Johannes Paavali II:sen kaltaisten ihmisten, kuin olla vapaa Euroopassa? Meitä on 27 jäsentä tässä perheessä. Ketään ei saa jättää jälkeen. Meidän täytyy tuoda jokainen eurooppalaisessa perheessä mukaan joukkoon; ainakin sen puolesta Ranska tekee puheenjohtajavaltiona töitä. (Suosionosoituksia) Muiden asioiden osalta, ja uskon, että voimme päästä niissä yksimielisyyteen, mikään ei olisi Euroopalle pahempaa, kuin antaa käsitys paikalleen jäämisestä, koska se olisi jälleen uuden institutionaalisen draaman läpikäymistä. Se oli hirveä ansa meille kaikille pudota. Me torjumme instituutiot, jotka tuomitsevat meidät paikalleen, mutta samaan aikaan eurooppalaiset ovat kärsimättömiä, koska me olemme heidän mielestään liian liikkumattomia. Institutionaalisesta ongelmasta huolimatta, ehkä jopa institutionaalisesta ongelmasta johtuen, Euroopalla on velvollisuus toimia, ja toimia nyt. Puheenjohtajavaltio Ranska haluaisi, että me kaikki lähettäisimme tämän viestin eurooppalaisille. Me olemme parhaillaan selvittämässä institutionaalisia ongelmia, mutta meitä ei ole tuomittu olemaan tekemättä mitään. Mitä sitten ovat painopistealamme? Ensimmäiseksi meidän täytyy näyttää eurooppalaisille, että Eurooppa voi suojella heitä. Haluaisin nyt sanoa jotakin sanasta ”suojelu”. Aikojen alusta lähtien, kun ihmiset ovat valinneet hallitusta, ajatuksena oli, että kyseinen hallitus suojelisi heitä. Arvoisa puhemies, Euroopan täytyy tarjota suojelua ilman protektionismia. Protektionismi ei johda meitä minnekään. On todellinen askel taaksepäin nähdä, kuinka tämän päivän eurooppalaiset ajattelevat, että Eurooppa, joka rakennettiin suojelemaan heitä, aiheuttaakin enemmän huolia kuin turvaa. On siis meidän tehtävämme osoittaa, kuinka Eurooppa suojelee heitä konkreettisissa asioissa. Ensimmäinen on energia- ja ilmastopaketti. On olemassa yksi ala, jolla kansakuntamme eivät saa mitään aikaiseksi toimiessaan yksin, ja kyseessä on planeettamme ekologisen tasapainon ylläpitäminen. Saastumisen, hiilidioksidin ja otsonikerroksen kannalta tarkasteltuna maidemme väliset rajat ovat merkityksettömiä. Panokset ovat korkeita: tavattuamme hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin asiantuntijoita olemme ymmärtäneet, että olemme viimeinen sukupolvi, joka voi estää tuhon. Viimeinen sukupolvi! Jos emme tee nyt mitään, tulevaisuuden sukupolvet voivat ehkä rajoittaa vahinkoja, mutta he eivät voi tehdä mitään niiden ehkäisemiseksi. Jokainen valtio maailmassa sanoo: ”Olen valmis tekemään jotakin, jos joku muu ensin aloittaa”. Tällaisella ajatuksenjuoksulla lastenlastemme lastenlapset eivät koskaan näe tehtyjä päätöksiä. Jos me eurooppalaiset odotamme, että joku toinen tekee jotakin ennen kuin me toimimme, me voimme odottaa kauan. Me loimme Euroopan viedäksemme meidän ajatuksemme sivistyksestä muualle maailmaan ja puolustaaksemme arvojamme. Niihin arvoihin kuuluu varmuus siitä, että maailma on tuhoon tuomittu, jos emme tee päätöstä välittömästi. Euroopan täytyy näyttää esimerkkiä. Euroopan täytyy johtaa esimerkillisesti. Meillä on tavoite: vuoden 2009 konferenssi. Konferenssin täytyy johtaa ja organisoida Kioton pöytäkirjan jälkeinen vaihe. Euroopan täytyy ryhtyä siihen kootusti niin, että se on päättänyt hyväksyä energia- ja ilmastopaketin. Jos emme tee niin, meillä ei ole mitään vaikutusvaltaa saada kiinalaisia, intialaisia, kehitysmaita ja amerikkalaisia ponnistelemaan niin kuin me olemme sopineet ponnistelevamme. Sen vuoksi on erityisen tärkeää, että sovimme komission esittämästä energia- ja ilmastopaketista puheenjohtajavaltio Ranskan ohjaamana. (Suosionosoituksia) Se on vaativa ja vaikea paketti, mutta haluaisin vedota kaikkien velvollisuudentuntoon. Jos jokainen maa alkaa haluta neuvotella uudelleen omista erityisistä peikoistaan, ongelmana on silloin, hyvät naiset ja herrat, että emme koskaan pääse sopimukseen. Sen vuoksi puheenjohtajavaltio Ranska pyytää Euroopan parlamenttia kokoamaan joukkonsa sen taakse, jotta voimme saada energia- ja ilmastopaketin kokoon seuraavan kuuden kuukauden sisällä. Se on ensisijainen tavoite. Se ei ole oikeiston tai vasemmiston tavoite, vaan yksinkertaisesti maalaisjärkeä. Jos ryhdymme neuvottelemaan jäsenvaltioittain, meillä ei ole mitään mahdollisuuksia menestyä. On tietenkin olemassa kohtia, joita pitää selventää tai hyväksyä. Mielessäni on erityisesti eräs hyvin vaikea asia, nimittäin yritystemme ongelmat, sillä määräämme niille oikeutetusti sääntöjä säilyttääksemme planeetan tasapainon. Pitäisikö meidän Euroopassa määrätä yrityksille tärkeitä sääntöjä ja samaan aikaan jatkaa tuotteiden maahantuontia sellaisista valtioista, jotka eivät noudata mitään sellaisia sääntöjä, joita määräämme omille yrityksillemme? Kysymys ei ole protektionismista, vaan oikeudenmukaisuudesta, oikeudesta ja siitä, että kieltäydymme olemasta naiiveja. On olemassa rajamekanismien päättämistä koskeva ongelma. Pitäisikö meillä olla vapaita kiintiöitä vai mukauttavia mekanismeja? En tiedä, mutta meidän täytyy joka tapauksessa keskustella asiasta. (Suosionosoituksia) Toinen kysymys: ymmärrän, että joiltakin valtioilta- tarkoitan erityisesti niitä valtioita, jotka liittyivät unioniin vuonna 2004 ja jotka käyttävät energianlähteinään suurelta osin fossiilisia polttoaineita - vaaditut ponnistelut ovat huomattavia. Kyseiset valtiot kertovat meille, että ”meillä on ollut kasvukausi viimeiset kymmenen vuotta; älkää viekö sitä meiltä pois.” On varmasti olemassa tapa, jolla saamme kaikki mukaan, ja meidän täytyy tehdä töitä sen eteen komission puheenjohtajan kanssa, jotta jokainen ymmärtäisi, ettei heitä ole tuomittu taantumaan, kurjuuteen, köyhyyteen tai työttömyyteen. Energia- ja ilmastopaketti on meille ehdoton ykkösasia. Maailma ei voi odottaa; Euroopan täytyy näyttää tietä. Toinen huomio: 27:stä valtiosta 24 kuuluu nyt Schengen-alueeseen, toisin sanoen 24 valtiota 27:stä. Sanotteko 23? Hyvä on, 23 sitten, mutta se ei kuitenkaan ole kehnompi asia. Luku ei sisällä valtioita, jotka eivät ole Euroopan unionin jäseniä, mutta - ja tämän vuoksi me kiistelemme usein - jotka ovat osa Schengen-aluetta. Mitä se sitten tarkoittaa? Se tarkoittaa sitä, että olemme päättäneet Schengen-alueeseen kuuluvien valtioiden välillä täydestä liikkumisvapaudesta. Haluaisin sanoa poliittisten ryhmien johtajille ja parlamentin jäsenille, että me Ranskassa Bernard Kouchnerin ja Jean-Pierre Jouyetin kanssa olemme tehneet päätöksen, joka ei ollut helppo. Heinäkuun 1. päivästä lähtien ei ole enää ollut olemassa mitään esteitä, jotka olisivat estäneet pääsyn Ranskan työmarkkinoille, sillä minä olen ilmoittanut, että kumoan kaikki rajoitteet, jotka edeltäjäni ovat neuvotelleet. Kuka tahansa työntekijä mistä tahansa Euroopan unionin valtiosta voi tulla työskentelemään Ranskaan. (Suosionosoituksia) Se ei ollut niin yksinkertaista eikä niin helppoa. Joka tapauksessa, ja korjatkoon Ranskan parlamentin jäsenet, jos olen väärässä, minulle kerrottiin, että olisi tuhoisaa, jos ilmoittaisin päätöksestä. Kuten tavallista, teimme päätöksen eikä mitään katastrofia tapahtunut. En ollut iloinen surullisen kuuluisaa ”puolalaista putkimiestä” koskevasta kiistasta, joka ei kerännyt hyvää mainetta valtiolleni tai itse asiassa koko Euroopalle. Emme me kaikki sen vuoksi rakentaneet Euroopan unionia. (Suosionosoituksia) Joka tapauksessa, nyt kun meillä ei enää ole mitään rajoja välissämme, onko reilua ja kohtuullista, että me kaikki päätämme omasta siirtolaispolitiikastamme ottamatta huomioon toistemme rajoitteita? Eurooppalainen maahanmuutto- ja turvapaikkasopimus on erittäin tärkeä asiakirja puheenjohtajavaltiolle Ranskalle kahdesta syystä. Ensimmäinen syy - sallinette, että käännyn istuntosalin vasemmalle puolelle ensin - on se, että jos kaikki meistä, jos kaikki Euroopan valtiot toteuttavat eurooppalaista maahanmuuttopolitiikkaa, maahanmuutosta ei enää tarvitse väitellä kansallisissa keskusteluissa, joissa äärisuunnat käyttävät köyhyyttä ja pelkoa palvellakseen sellaisia arvoja, jotka eivät ole meidän. Ainoa tapa keskustella vastuullisesta maahanmuutosta on tekemällä siitä eurooppalainen käytäntö. Ei enää yksipuolisen tuntemattomia syitä, jotka pakottavat erilaiset valtiot yksilöllisin ominaisuuksin yhteistyöhön. Se, mitä Brice Hortefeux ehdotti ja minkä kaikki ministerit hyväksyivät ja mistä pysyvien edustajien komiteassa sekä Euroopan neuvostossa pitäisi keskustella, näyttää minusta ensisijaiselta. Se osoittaa, että Eurooppa ei halua olla linnoitus eikä se kieltäydy ottamasta ihmisiä sisään, että Eurooppa tarvitsee siirtolaistyövoimaa, mutta että Eurooppa ei voi ottaa kaikkia niitä, jotka haluaisivat tulla. Sallinette minun lisätä, että poliittisen turvapaikan osalta ei ole järkevää, että yksittäinen henkilö voi jättää 27 hakemusta 27 demokraattiseen maahan, eikä saa samoja vastauksia jokaisen kerran samaan ongelmaan. Sallinette minun lisätä, että Afrikkaan koskevassa kehityksessä olemme vahvempia, jos työskentelemme yhdessä; tämä on puheenjohtajavaltion Ranskan toinen painopisteala. Kolmas tärkeä asia: me haluamme edistää ajatusta, josta Euroopassa usein keskustellaan, mutta joka edistyy hitaasti, nimittäin Euroopan puolustus. Olen hyvin tietoinen siitä, että tästä asiasta on paljon erimielisyyksiä, mutta minä kerron teille oman näkemykseni. Miten Euroopasta tulee poliittinen voimatekijä ja miten se saa äänensä kuuluville, jos se ei voi puolustaa itseään ja käyttää resurssejaan politiikkansa tueksi? Tarkastellaan esimerkiksi Kosovoa, joka mielestäni on Euroopan unionin menestystarina. Kyseessä on eurooppalainen ongelma, jonka eurooppalaisten täytyy ratkaista. Miten eurooppalaiset voivat jatkaa samalla tavalla, jos emme hanki sotilaallisia ja inhimillisiä resursseja pannaksemme täytäntöön ne päätökset, jotka olemme tehneet yhdessä? Miten Euroopasta voi tulla menestyvin talousalue maailmassa, jos se ei voi puolustaa itseään? Kyllä, meillä on NATO. Kenellekään ei tulisi mieleenkään kiistellä NATOn hyödyllisyydestä, vähiten minulle. Kysymys ei ole siitä, että pitäisi valita eurooppalaisen puolustuspolitiikan ja NATOn välillä, vaan että olisi olemassa NATO - liitto amerikkalaisten kanssa - ja autonominen eurooppalainen turvallisuuspolitiikka. Kysymys on näistä kahdesta yhdessä, ei toisesta toisen sijaan. Haluan lisätä, että emme voi jatkaa Euroopan turvallisuuden turvaamista perustuen vain neljän tai viiden valtion panokseen samalla, kun kaikki muut valtiot luottavat näiden neljän tai viiden valtion ponnisteluihin. Jäsenvaltiott eivät voi jatkaa omien lentokoneidensa rakentamista yksinään ja niin, että niillä on toistensa kanssa kilpailevaa aseteollisuutta tuhoutumispisteeseen saakka ja niin, että ne lopulta heikentyvät vain sen takia, että ne eivät ole riittävän vahvoja eurooppalaiseen puolustuspolitiikkaan. Neljäs tärkeä asia: yhteinen maatalouspolitiikka, joka on erittäin vaikea aihe. Olen nyt pääsemässä johtopäätöksiini, jotka ovat yhteydessä tähän asiaan. Juuri asian vaikeuden vuoksi meidän pitää puhua siitä. Olen täysin tietoinen siitä, että joukossamme on maatalousvaltioita, jotka raivokkaasti puolustavat maanviljelijöidensä työtä ja samaan aikaan valtioita, joiden mielestä kyseinen politiikka maksaa liian paljon. Hyvät naiset ja herrat, haluan vedota maalaisjärkeenne. Vuonna 2050 maailmassa on yhdeksän miljardia asukasta. Jo nyt 800 miljoonaa ihmistä kärsii nälänhädästä. Lapsia kuolee joka 30. sekunti. Onko järkevää pyytää Eurooppaa pienentämään maataloustuotantoaan silloin, kun maailmassa on niin suuri tarve elintarvikkeille? Mielestäni se ei ole järkevää. Kysymys ei ole Ranskan maataloudesta; kysymys on terveestä järjestä. (Suosionosoituksia) Haluan lisätä toisen huomion: huolimatta siitä, kuuluuko valtiosi maatalousvaltioihin, ruokaturvallisuus koskettaa kaikkia. Onko järkevää määrätä kasvattajillemme ja viljelijöillemme - oikeutetusti - jäljitettävyys- ja turvallisuussääntöjä ja jatkaa lihan maahantuontia Eurooppaan, kun liha tulee sellaisesta valtiosta, joka ei noudata mitään niistä säännöistä, joita määräämme omille maanviljelijöillemme? (Suosionosoituksia) Kolmas huomio: maataloushinnat eivät koskaan ole olleet näin korkealla. Juuri nyt on oikea aika keskustella hinnoista, tuista ja yhteisön etuoikeuksista. Uskon myös, että yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen ja taloudellisen sovittelun välillä me voisimme sopia tietyistä käsitteistä, kuten Euroopan ruuan riittävyys ja ruokaturvallisuus. Hyvät naiset ja herrat, on olemassa koko joukko muita aiheita: esimerkiksi sosiaalinen ulottuvuus on suuri asia. Haluan todeta erään asian. Näin joskus tiettyä vastakohtaisuutta: joskus on olemassa päättäväinen näkemys siitä, että Euroopan ei pitäisi sotkeentua kaikkeen ja että Euroopan pitäisi puuttua vain sellaisiin asioihin, jotka koskettavat sitä. Kuitenkin samat ihmiset, jotka syyttävät Eurooppaa tunkemasta nokkaansa kaikkeen, ovat ensimmäisenä korottamassa ääntään, kun emme puhu sosiaalisesta ulottuvuudesta. Tähän saakka kaikki jäsenvaltiot ovat aina halunneet sosiaalipolitiikan kuuluvan ensimmäiseksi ja tärkeimpänä kansallisen toimivallan piiriin, sillä eläkkeet ja terveydenhuolto ovat ensisijaisesti kansallisia asioita. Hyvät naiset ja herrat, on olemassa lukuisia sosiaalisia direktiivejä, jotka puheenjohtaja Barroso viisaasti laittoi esityslistalle. Tarkoitan niitä yritysneuvostoissa, määräaikaista työtä ja lukuisia perussääntöjä, joita pitää soveltaa kaikkiin Euroopassa. Puheenjohtajavaltio Ranska asettaa nämä ensisijaisiksi tavoitteiksi. Myös muita aiheita pitäisi laittaa Ranskan puheenjohtajakauden esityslistalle, vaikka ne eivät kuulukaan Euroopan vastuualueeseen. Esitän esimerkin, joka koskettaa meitä kaikkia: Alzheimerin tauti. (Daniel Cohn-Benditin esittämä kommentti mikrofonin ohi:” ei vielä”). Hyvä Daniel Cohn-Bendit, mieleeni ei olisi koskaan juolahtanutkaan, että sinun kaltaisellasi nuorella ihmisellä olisi jo sairaus, joka koskee miljoonia eurooppalaisia, vaikka se ei koskekaan sinua. Nämä miljoonat eurooppalaiset ovat yhtä tärkeitä minulle kuin sinun terveytesi. (Suosionosoituksia) Toissijaisuus tarkoittaa tietenkin sitä, ettei se kuulu Euroopan toimivaltaan. Haluaisin kuitenkin puheenjohtajavaltio Ranskan järjestävän kaikkien Euroopan valtioiden asiantuntijoiden yhteisen tapaamisen, jotta voimme jakaa parhaat käytännöt ja jotta tutkijamme voivat yhdistää taitonsa ja oppia lisää tästä taudista, jotta voimme yhdessä löytää ratkaisun. Ajatelkaa, mitä eurooppalaiset sanoisivat silloin Euroopasta: se on keino parantaa kauheat sairaudet. Se, mitä sanoin Alzheimerista, voi päteä myös syöpään, joka hajottaa perheitä. Ei ole mitään syytä sille, että jokainen työskentelee yksinään löytääkseen parannuskeinon syöpään, kun yhdessä meillä on enemmän resursseja ja me olemme vahvempia. (Suosionosoituksia) Lopuksi, liittyen kulttuuriin ja urheiluun, saanen todeta, että on suuri virhe olla puhumatta näistä aiheista, jotka koskettavat eurooppalaisten arkipäivän elämää. On olemassa eurooppalainen kulttuuriin liittyvä poikkeus. Meidän täytyy tehdä kulttuurista osa arkipäivän keskustelua Euroopassa. Maailman ei tarvitse kumartaa yhden kielen ja kulttuurin edessä. Meidän täytyy selkeästi tarttua videoita, CD-levyjä ja kirjoja koskevaan arvonlisäverokysymykseen, josta te olette päättäneet. Haluaisin, että urheilussa, joka nousee poliittisen jakautumisen yläpuolelle, olisi myös urheiluun liittyvä poikkeus Euroopassa aivan kuin on olemassa kulttuuriin liittyvä poikkeus. Kannatan ihmisten ja tavaroiden liikkumisvapautta, mutta en hyväksy ajatusta siitä, että meidän pitäisi määrätä jalkapallokerhomme maksamaan heikentäen samalla sitä investointia, minkä monet kerhot tekevät teini-ikäisiin poikiin, joiden täytyy pysyä kerhossa harjoitusten vuoksi. Urheiluun liittyvän poikkeuksen, joka tarkoittaisi sitä, ettei urheilun tarvitse olla kiitollisuudenvelassa markkinataloudelle, pitäisi saada kaikkien parlamentin jäsenten tuki. (Suosionosoituksia) Haluaisin päättää puheeni, hyvät naiset ja herrat, arvoisa puhemies - pahoitteluni siitä, että puheeni on epäilemättä kestänyt liian pitkään - viimeiseen huomioon. Tiedän, missä teen kyseisen huomion: siellä, missä eurooppalaisen demokratian sydän lyö. Eurooppa on kärsinyt valtavasti. Se on ensinnäkin kärsinyt joiden meidän pelkuruudestamme, henkilöiden, jotka laittoivat mielellään Euroopan maksamaan niistä velvollisuuksista, jotka olivat itse asiassa poliittisten johtajien vastuulla, ja jotka olivat haluttomia tekemään julkisesti niitä valintoja, joita he kieltäytyivät puolustamasta Brysselissä. (Suosionosoituksia) Se on pelkuruutta. Sanon Euroopan parlamentin ja Euroopan komission puheenjohtajalle: Euroopan unionin puheenjohtajavaltio tekee rinta rinnan töitä teidän kanssanne. Jos joku jäsenvaltio ei ole samaa mieltä, antaa sen puhua suoraan. Kuten sanoin Puolan presidentille, hän itse neuvotteli Lissabonin sopimuksen, hän antoi sanansa ja toisen sanaa täytyy kunnioittaa. Kysymys ei ole politiikasta vaan moraalista. (Suosionosoituksia) Eurooppa on kuitenkin kärsinyt myös jostain muusta. Eurooppa on kärsinyt keskustelun puutteesta. Haluan päättää tähän aiheeseen, sillä se on erittäin tärkeä minulle. Instituutiomme ovat riippumattomia, mutta riippumattomuus ei tarkoita välinpitämättömyyttä. Jos meillä poliittisilla johtajilla ei ole rohkeutta keskustella, kenellä on? Keskustella mistä? Mikä on oikea taloudellinen strategia? Mikä on oikea rahaan liittyvä strategia? Mikä on oikea vaihtokurssistrategia? Mikä on oikea korkostrategia? Jokaisella on tietenkin oikeus omaan käsitykseensä, ja sanon tämän erityisesti saksalaisille ystävillemme. Kenelläkään ei kuitenkaan ole oikeutta estää rakentavaa keskustelua. Tietenkin jokainen haluaa sopimuksen, kuten kauppasopimuksen, josta juuri neuvotellaan. Kenenkään ei kuitenkaan pitäisi pelätä sanoa, että Eurooppa ei saa olla naiivi. Meidän täytyy keskustella vapaan kaupan eduista, mutta meidän täytyy myös kertoa kehittyville valtioille, ettei heillä on mitään perusteita pyytää samoja oikeuksia ilman, ettei heillä olisi samoja velvollisuuksia. Me emme saa pelätä eurooppalaista keskustelua. Meidän pitää osallistua arvokkaaseen eurooppalaiseen keskusteluun, mutta meidän ei tarvitse pelätä omien näkemystemme puolustamista. Me emme kyseenalaista Euroopan keskuspankin riippumattomuutta, kun kysymme, onko viisasta nostaa ohjauskorkoa 4,25 prosenttiin, kun korot ovat Yhdysvalloissa kahdessa prosentissa. Me keskustelemme. Me keskustelemme rauhanomaisesti ja niin, ettei kukaan ole yksinoikeudella oikeassa. Minä en ainakaan ole, eivätkä ole ne asiantuntijatkaan, jotka ovat osoittaneet päätöstensä tehon. Aion tässä hengessä, hyvät naiset ja herrat, ottaa yhdessä Ranskan ministereiden kanssa ottaa harteilleni tämän vastuun. Tiedän, että se on vaikeaa. Tiedän, että ollessani Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan roolissa en puolusta oman valtioni etuja, vaan unionin etuja. Tiedän, arvoisa puhemies ja puheenjohtaja, että meidän täytyy työskennellä yhdessä 27 valtiosta muodostuvan Euroopan etujen puolesta, ja toivon, että kuuden kuukauden päästä jokainen voi sanoa: ”Eurooppa on edistynyt, kiitos teidän osallistumisenne ja tukenne”. (Voimakkaita suosionosoituksia) Puhemies (FR) Arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, kiitos puheestanne. Toivotamme teille edelleen rohkeutta, päättäväisyyttä ja erityisesti menestystä puheenjohtajuutenne aikana, sillä kun te menestytte, Euroopan unioni menestyy ja sen myötä myös Euroopan parlamentti menestyy. Voitte olla vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentti on teidän puolellanne, kun osallistutte määrätietoisesti Euroopan unionin viemiseen kohti hyvää tulevaisuutta. Euroopan parlamentti tukee teitä siinä tehtävässä. Haluaisin myös tervehtiä tänään kanssanne tulleita ministereitä: Bernard Kouchneria, Brice Hortefeuxta, entistä kollegaamme, ja erityisesti Eurooppa-asioiden apulaisministeriä Jean-Pierre Jouyetiä, joka on melkein aina täällä parlamentissa. Toivotan teidät oikein lämpimästi tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin. (Suosionosoituksia) José Manuel Barroso Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, olen iloinen voidessani olla kanssanne tänään Euroopan parlamentissa Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltion Ranskan kuusikuukautisen puheenjohtajakauden esittelyssä. Uskon, että tämä puheenjohtajakausi on täynnä energiaa, päättäväisyyttä ja konkreettisia tuloksia, jotka saavuttaaksemme me kaikki työskentelemme. Halusitte Ranskan palaavan takaisin Eurooppaan, arvoisa puheenjohtaja, ja se on epäilemättä erinomainen uutinen meille kaikille. Euroopan kansalaiset ja Euroopan parlamentti kokoontuivat yhteen tänne tänään odottaakseen monia hienoja asioita Ranskan puheenjohtajakaudelta. Kuten sanoin tapaamisessamme Pariisissa 1. heinäkuuta, komissio seisoo puheenjohtajavaltio Ranskan rinnalla tarjoten täyden tukensa varmistaakseen Euroopan unionin menestyksen näiden kuuden kuukauden aikana. Haasteita ei ole pulaa. Globalisaatio on tullut jäädäkseen, ja kansainvälinen kilpailu on muuttumassa uskomattoman tiukaksi. Maailma kohtaa uusia haasteita, kuten fossiilisten polttoaineiden vähyyden ja ilmastonmuutoksen. Meidän täytyy toimia nyt löytääksemme yhteinen ratkaisu näille haasteille. Kaikki nämä tekijät tarkoittavat, että Euroopan täytyy uudistaa talouksiaan tullakseen kilpailukykyisemmäksi, modernisoida sosiaalisia mallejaan ja investoida koulutukseen, tutkimukseen ja innovaatioihin. Euroopalla on monia ässiä hihassaan, erityisesti ollessaan yksi maailman johtavista kaupankäyntimahdeista. Sillä täytyy kuitenkin olla rohkeutta mukautua. Jos haluamme tarjota suojelua, meidän täytyy mukautua. Se on avain. Ei ole mitään syytä kieltää sitä, etteikö Eurooppa kävisi nyt vaikeita aikoja läpi: Irlannin kielteinen äänestystulos ja globaali taloudellinen ilmapiiri, kohonneet öljyn ja kulutushyödykkeiden hinnat, jyrkkä ruuan hinnannousu ja inflatoriset paineet, jotka ovat ostovoiman suurimmat viholliset. Inflaatio on myös sosiaalisen oikeudenmukaisuuden pahin vihollinen, sillä siellä, missä on korkea inflaatio, siitä kärsivät eniten matalapalkkaiset tai eläkeläiset. Kaikki nämä tekijät heittävät varjon taloutemme päälle ja pakottavat poliitikkomme sekä eurooppalaisella että kansallisella tasolla tekemään vaikeita valintoja. Meidän täytyy kohdata realiteetit pää pystyssä ja kohdata ne realistisesti ja päättäväisesti. Olemme juuri palanneet Japanista G8-valtioiden kokouksesta, jossa saatoin selvästi nähdä, että Euroopan unionin nauttima arvovalta, samoin kuin ne odotukset ja kunnioitus, joita se synnyttää kaikkialla maailmassa, ovat selvä vastakohta sille synkkyydelle, jota tuodaan paljon julki Euroopan unionin sisällä. Voin kertoa teille, että nyt, enemmän kuin koskaan, Euroopan unioni nähdään Euroopan ulkopuolella positiivisena ja päättäväisenä tekijänä, jolla on valtavasti vaikutusvaltaa maailmannäyttämöllä. Tarkastelkaamme kahta konkreettista aihetta, jotka olivat G8-valtioiden kokouksen keskiössä: ilmastonmuutos ja kehitys - kaksi aihetta, joissa Eurooppa on tehnyt aloitteen globaalilla tasolla. Yhdysvallat on nyt ryhtynyt taistelemaan rinnallamme ilmastonmuutosta vastaan yhtymällä pitkälti näkemykseemme. Viime vuonna Heiligendammissa muistan, että meillä oli suuria vaikeuksia - presidentti Sarkozy oli siellä - vakuuttaa amerikkalaiset ja venäläiset hyväksymään vuoden 2050 pakollisten tavoitteiden periaatteet. Me olemme nyt onnistuneet siinä. Se oli mahdollista kiitos roolimme Euroopan johtajana; olen ylpeä siitä eurooppalaisen toimielimen puheenjohtajana. Menestyksestämme olemme jälleen kerran velkaa Euroopan yhtenäisyydelle. Toinen esimerkki on kehitys, erityisesti jyrkästi nouseva ruuan hinta, joka uhkaa kaikkia vuosituhannen kehitystavoitteita. Me saatoimme myös toimia katalysaattorina sillä alueella kiitos Euroopan neuvoston viime kuukauden päätösten, jotka, lainaan suoraan, ottivat ilolla vastaan ”komission aikomuksen esittää ehdotus uudesta rahastosta, joka tukee maataloutta kehittyvissä maissa”. Euroopan komissio hyväksyy ehdotuksen virallisesti ensi viikolla. Luotan talousarviota valvovien virkamiesten täyteen tukeen, jotta Eurooppa voi ripeästi toimittaa tarvittavan avun erityisesti Afrikan maanviljelijöille läheisessä yhteistyössä asiantuntevien monenvälisten organisaatioiden kanssa. Kyseinen tuki on ensiarvoisen tärkeää ”vihreän vallankumouksen” takaamiseksi, sillä Afrikka tarvitsee sitä vakautta ja vaurauttaan varten. Kuten tiedätte, ne ovat myös suoraan Euroopan etujen mukaisia. Kuten Eurooppa-neuvosto pyysi, ehdotuksemme pysyy tämänhetkisen taloudellisen näkökulman rajoissa. Lähestymistapamme koostuu niiden säästöjen jakamisesta, jotka Euroopalla on kansainvälisten hintojen nousun ansiosta, osana maataloustukipolitiikkaansa niille, joita hintojen nousu vahingoitti eniten. Kaikkialla maailmassa on hätä- ja katastrofitilanteita. Jos olisitte kuulleet, mitä maailmanpankin pääjohtaja sanoi, jos olisitte kuulleet, mitä joidenkin Afrikan maiden ja muiden edustettujen maiden johtajat puhuivat laajennetuissa keskusteluissa nälänhädästä, joka on nyt todellinen uhka hyvin monelle ihmiselle tässä maailmassa, ymmärtäisitte, miten tarpeellista ja korvaamatonta eurooppalainen apu on. (Suosionosoituksia) Sen vuoksi uskon, että jälleen kerran voimme antaa hyvän esimerkin eurooppalaisten ja afrikkalaisten maanviljelijöiden välisestä solidaarisuudesta havainnollistaen sitä, että yhteinen maatalouspolitiikka ja kehityspolitiikka voivat ja niiden pitää toimia samanaikaisesti, sillä, kuten presidentti Sarkozy juuri sanoi, elintarviketurvallisuus on maailmanlaajuinen asia, ja meidän pitää ratkaista se yhdessä. Ei yksin, vaan yhdessä. On siksi totta, että on olemassa huolenaiheita, mutta on myös enemmän kuin koskaan aikaisemmin totta, että Euroopan unionilla on keskeinen rooli niiden ratkaisemisessa. Sen sijaan, että rypisimme siinä, mitä itse joskus kutsun ”kriisifiliaksi” - on jopa puhetta torjumisilmiöstä Euroopassa - tehostakaamme Euroopan unionin konkreettisten ja positiivisten toimenpiteiden arvoa. Joka tapauksessa tämä on paras tapa ratkaista kansainväliset kysymykset, jotka Irlannin päätös Lissabonin sopimuksen ratifioinnitta jättämisestä on nostanut esille. Meidän täytyy tarttua tähän aiheeseen, sillä Lissabonin sopimus voisi saada meidät toimimaan tehokkaammin, demokraattisemmin, vaikka me emme saa käyttää sitä tekosyynä sille, että emme vastaa välittömästi omien kansalaistemme tarpeisiin. Euroopan kansalaiset odottavat meiltä vastauksia. Paras vastaus, jonka voimme heille antaa, on puhua heille avoimesti ja näyttää, että meillä on poliittista rohkeutta. Puheenjohtajavaltiolla Ranskalla on molempia ominaisuuksia runsaasti. Kun Eurooppa kohtaa koettelemuksia, meidän täytyy todistaa, että Eurooppa toimii. Meidän täytyy keskittyä toimintatapoihin, jotka tuovat Euroopan lähemmäs kansalaisiaan ja muuttavat heidän arkipäiväänsä. Enemmän kuin koskaan aikaisemmin me kartoitamme Euroopalle kurssia, joka perustuu tuloksiin. Henkilökohtaisesti minä olen luottavainen. Puheenjohtajakautenne painopistealat antavat Euroopalle mahdollisuuden suoriutua niistä suurista haasteista, joita se kohtaa samalla, kun se valmistautuu tulevaisuuden kysymyksiin. Kannatan puheenjohtajavaltio Ranskan asettamaa painopistealaa, joka koskee yhteistä energia- ja ilmastonmuutospolitiikkaa. Kuten sanoitte, arvoisa puheenjohtaja, tämä on puheenjohtajakautenne tärkein asia, ja tiedämme kuinka päättäväisiä olette siinä, että strateginen sopimus viimeistellään vuoden loppuun mennessä, mikä saattaisi Euroopan unionin hyvään asemaan aloittaa Kööpenhaminan neuvottelut vuoden sisällä. Komissio antaa täyden tukensa, jotta pääsemme kunnianhimoiseen ja tasapainoiseen sopimukseen Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa. Olen tehnyt tästä tärkeimmän asian toimielimelleni ja haluaisin jälleen kerran kiittää puheenjohtajaa hänen väsymättömästä tuestaan energia- ja ilmastopaketissa, jonka Euroopan komissio julkisti. Meidän täytyy myös siirtyä kohti hallitun maahanmuuton politiikkaa Euroopassa. Meidän täytyy ensin keskittyä maahanmuuttoon, jota vanhentuva Eurooppa tarvitsee tietyillä keskeisillä talouden aloilla ja jota pitää täydentää asianmukaisella integraatiolla, jota tarjoamme niille, jotka aidosti haluavat tulla tänne töihin. ”Sinisen kortin” hyväksyminen Ranskan puheenjohtajakauden aikana olisi tärkeä askel tähän suuntaan. Meidän täytyy kuitenkin ratkaista myös laiton siirtolaisuus ja siihen usein liittyvä hyväksikäyttö, erityisesti edistämällä ehdotusta rankaista niitä, jotka työllistävät laittomia työläisiä. Tässä asiassa meidän täytyy tehokkaasti ponnistella eniten; meidän ei pidä uhkailla työläisparkoja, jotka haluavat vain työskennellä Euroopassa, vaan rangaista niitä, jotka käyttävät heitä hyväkseen. Kyseinen käytäntö on häpeällistä Euroopalle. Sanottakoon se erittäin selvästi: meidän täytyy olla realistisia käsitellessämme maahanmuuttoa. Olen vakuuttunut siitä, hyvät naiset ja herrat, että meidän kyvyttömyytemme käsitellä tätä asiaa vakavasti ja vastuullisesti on yksi suurimmista uhista Euroopalle. Me emme ratkaise maahanmuuttoa olemalla hölläkätisiä jokaisella rintamalla. Se olisi paras tekosyy äärimmäisille, ankarille voimakeinoille. Meidän täytyy olla ankaria laitonta siirtolaisuutta kohtaan ja samaan aikaan näyttää, että me olemme ystävällisiä ja yksimielisiä sellaisten siirtolaisyhteisöjen integroinnissa, jotka haluavat kantaa kortensa kekoon Euroopan kasvun ja kehityksen puolesta. Uskon, että meidän täytyy olla tässä asiassa selkeitä; meidän täytyy suhtautua tiukasti rikoksiin samalla, kun osoitamme kunnioitusta ihmisoikeuksia kohtaan, sillä ne ovat merkkinä Euroopan sivistyksestä ja integraatiosuunnitelmistamme. Nämä ovat tietenkin vaikeita asioita, jotka voidaan helposti ymmärtää väärin ja joilla voidaan aiheuttaa polemiikkia. Sen vuoksi komissio halusi esittää puolueettoman ehdotuksen ja korosti kymmentä keskeistä periaatetta, jotta voimme jatkaa yhdessä. Olin iloinen huomatessani, että puheenjohtajavaltio Ranska ja Ranskan oikeus- ja sisäministerit kannattivat integroitua menettelytapaa epävirallisen tapaamisensa aikana Cannesissa tällä viikolla. Hyvät naiset ja herrat, haluan korostaa, että Euroopassa, Schengen-alueella, jossa liikkumisvapaus on todellista, on järjetöntä jatkaa 27 erilaisella maahanmuuttopolitiikalla. Me tarvitsemme eurooppalaisen maahanmuuttopolitiikan. Tekeillä on myös meidän sosiaalinen ohjelmamme. Ei voi olla olemassa dynaamista, kilpailukykyistä taloudellista mallia ilman aitoa sosiaalista investointia niiden ongelmien ehkäisyyn, jotka liittyvät köyhyyteen, poissulkemiseen ja marginalisoitumiseen. Ranska on maininnut Euroopan komission julkaiseman uuden sosiaalisen agendan yhdeksi tärkeimmistä kohdistaan muutama päivä sitten. Olen siitä iloinen. Jotta voisimme valmentaa eurooppalaisia tulevaisuutta varten, meidän täytyy tarjota heille mahdollisuuksia, tarjota heille laadukkaita palveluja, koulutusta, terveydenhuoltoa ja jatkuvaa solidaarisuutta. Ketään Euroopassa ei saa jättää tien varteen. Euroopassa on kyse mahdollisuuksista ja yhteenkuuluvuudesta. Hyvät naiset ja herrat, monia muita hankkeita aloitetaan seuraavan kuuden kuukauden aikana. En voi kuvailla niitä kaikkia täällä, mutta jos voin lyhyesti hahmotella niistä kahta, haluaisin kommentoida Euroopan puolustukseen ja Välimeren alueen unioniin liittyviä hankkeita, jotka julkistetaan ensi sunnuntaina Pariisissa. Katson, että nämä kaksi antavat Euroopalle mahdollisuuden vahvistaa asemaansa maailmassa. Myös näissä hankkeissa on meidän tehtävänämme muuttaa päämääräämme konkreettiseksi toiminnaksi. Toivotan neuvoston puheenjohtajavaltiolle Ranskalle kaikkea menestystä ja takaan komission täyden tuen seuraavalle kuudelle kuukaudelle, jotka ovat varmasti jännittäviä. Poliitikkojen ensimmäisenä tehtävänä on kohdata haasteet ja lisätä ponnistuksiaan niiden saavuttamiseksi menestyksekkäästi. Voimme saavuttaa paljon yhdessä. Haluaisin ylistää tässä yhteydessä Ranskan hallituksen kovaa työtä, jota he ovat tehneet muutamien viime kuukausien aikana korkeimmalla tasolla työskennelläkseen tiiviisti yhdessä Euroopan toimielinten kanssa. Toimielinten, puheenjohtajavaltion ja jäsenvaltioiden täytyy kaikkien tehdä työtä rinta rinnan. Se on avain yhteiseen menestykseen, jonka olemme velkaa Euroopan kansalaisille. Haluaisin tässä yhteydessä ylistää myös puheenjohtajan ilmaisemaa sitoumusta täällä taas tänään, jotta sekä hän, neuvosto, parlamentti ja komissio löytävät konkreettisia ratkaisuja konkreettisiin ongelmiin, joita kansalaisemme kohtaavat joka päivä. Joseph Daul Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, Ranska on päättänyt, että sen puheenjohtajakausi on poliittinen sitoumus. Tarvitsemme poliittista sitoutumista voittaaksemme Euroopan integraation kohtaamat ongelmat. Näistä juurtunein on epäilemättä Irlannin ”ei”-äänestys, josta täällä keskusteltiin tänään. Meidän täytyy sitouttaa kansalaisemme Eurooppaan. On olemassa monia syitä, miksi he epäröivät, mukaan lukien globalisaatioon, nouseviin hintoihin ja perinteisen perheen ja sosiaalisten arvojen muutoksiin liittyvät pelot. Jos emme voi vakuuttaa kaikkia siitä, että suurista asioista, kuten turvallisuudesta, ilmastonmuutoksesta, energiasta ja maahanmuutosta voidaan neuvotella tehokkaasti ainoastaan Euroopan tasolla - ja ottaen huomioon maailman pääalueet, sillä Euroopan täytyy olla riittävän vahva, jotta se voi vakuuttaa Yhdysvallat, Intian, Kiinan ja Brasilian - me emme voi visioida rauhanomaista tulevaisuutta. Puheenjohtajavaltio Ranska tarvitsee myös poliittista sitoutumista vakuuttaakseen kumppaninsa siitä, että Lissabonin sopimus auttaa meitä päättämään tehokkaammin ja demokraattisemmin kaikista näistä yhteisistä aiheista. Kaikki ryhmäni jäsenet, jotka kuuluvat Euroopan kansanpuolueeseen, haluaisivat, että kaikki ne jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ratifioineet sopimusta, tekisivät niin Ranskan puheenjohtajakauden aikana. Pohdiskelun jälkeen ja kaikella kunnioituksella me odotamme, niin kuin me teimme Ranskan ja Alankomaiden kanssa, että Irlanti tarjoaa 26 kumppanilleen ratkaisun umpikujaan. Me pyydämme jokaista jäsenvaltiota pidättäytymään olemasta muita parempia ja toimimaan vastuullisesti. Ryhmämme haluaisi lopettaa tämän institutionaalisen kiistan, ja me luotamme siihen, että puheenjohtajavaltio Ranska tekee töitä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Arvoisat puheenjohtajat, hyvät naiset ja herrat, samalla, kun yritämme varustaa itsemme paremmilla päätöksentekovälineillä, meidän ongelmamme kasaantuvat. Se kuluttaa energiaa, jota voisi käyttää viisaammin työpaikkojen luomiseen, etujemme puolustamiseen sekä sosiaalisen mallimme ja yleisesti Euroopan edistämiseen. Kuten sanoin, me todellakin tarvitsemme poliittista sitoutumista. Meidän pitäisi myös varmistaa, että sitoudumme tarttumaan niihin painopistealoihin, jotka neuvoston puheenjohtaja on juuri julkistanut. Meidän täytyy toimia kiireesti selvittääksemme ilmastonmuutokseen, energiaan, maahanmuuttoon, elintarviketurvallisuuteen ja puolustukseen liittyvät asiat. Ilmastonmuutokseen ja energiaan liittyen vaihtoehdot ovat selvät: joko jäsenvaltiomme ovat vakuuttuneita siitä, että niiden täytyy edistyä ja toimia esimerkkinä ennen Kööpenhaminan huippukokousta, ja jos niin tapahtuu, meidän täytyy tehdä selkeitä päätöksiä ennen joulukuuta varmistaaksemme vastavuoroisuuden kansainvälisiltä kumppaneiltamme. Muuten ne päättävät, että huononevasta ilmaston kunnosta ja energia-riippuvaisuudestamme huolimatta ei ole syytä ryhtyä pikaisiin toimenpiteisiin. Minun tuskin tarvitsee kertoa teille kumpaan suuntaan oma poliittinen ryhmäni taipuu. Haluamme päättää tämän tekopyhyyden myös siirtolaisuuden osalta. Samalla, kun joukko valtioita ympäri maailmaa on ottanut käyttöön maahanmuuttopolitiikan suhteellisen tyydyttävin tuloksin, useimmat meidän valtioistamme ovat viivyttäneet näitä valintoja. On aika keskustella ja päättää asiasta positiivisesti, humaanisti ja vastuullisesti. Eurooppalaisen maahanmuutto- ja turvapaikkasopimuksen luonnos, josta keskustelemme lokakuussa, on askel oikeaan suuntaan, ja onnittelen Euroopan unionin ministereitä heidän vastauksestaan tällä viikolla Brice Hortefeuxin valmistelemaan luonnokseen. Teillä on tukemme, Brice Hortefeux. Lopuksi haluaisin mainita kaksi aihetta, jotka ovat erittäin lähellä sydäntäni ja jotka ovat elintärkeitä tulevaisuudelle ja riippumattomuudellemme: elintarviketurvallisuus ja puolustus. Haluaisin meidän ajattelevan kaikkein huonoimmassa asemassa olevia ihmisiä sekä maailmalla että omissa valtioissamme. Heille nouseva elintarvikkeiden hinta on todellinen ongelma. Haluaisin Euroopan ja puheenjohtajavaltion Ranskan ponnistelevan auttaakseen heitä näiden vaikeiden aikojen yli. Puolustukseen liittyen haluaisin vain kysyä yhtä asiaa: kuinka Eurooppa voi olla uskottava ilman mainitsemisen arvoista puolustusta? Tarvitsemme puolustusta varmistaaksemme rauhan Euroopassa ja auttaaksemme kaikkein huono-osaisimpia ihmisiä maailmassa. Ryhmämme kannattaa puheenjohtajavaltio Ranskan sitoumusta näyttää tietä tekemällä rohkeita ehdotuksia kumppaneilleen näillä kahdella strategisella alueella. Hyvät naiset ja herrat, Euroopan integraatio on erittäin poliittinen asia. En epäile hetkeäkään, etteivätkö kansalaisemme ryhtyisi uudelleen pitämään Euroopasta, jos olemme riittävän rohkeita tehdäksemme selkeitä poliittisia valintoja. Uskon täysin siihen, että uusi puheenjohtajavaltio rohkaisee meitä tässä asiassa ja että meillä on kaikki saavutettavanamme, kun pyrimme voittamaan kansalaistemme luottamuksen vuonna 2009 pidettävien Euroopan parlamentin vaalien edellä. Martin Schulz Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, näkemyksissänne on näkökulmia, jotka jaamme kanssanne, arvoisa Nicholas Sarkozy, ja haluaisin ensin keskustella muutamista niistä tarkemmin. Olen iloinen, että olette palanneet Japanista ehjin nahoin. Olemme nyt taas kuulleet uudelleen seuraavista ilmastonmuutokseen liittyvistä sitoumuksista, ja meidän on aika ottaa niihin kantaa. Olette oikeassa siinä, että ilmastopaketti on tärkein asia: siitä ryhmämme on samaa mieltä. Olette myös oikeassa sanoessanne, etteivät yksittäiset valtiot saa sitä aikaiseksi yksinään - eivät muuten edes saksalaiset ja ranskalaiset tekemällä sopimuksia yksinään Straubingissa. On olemassa 25 muuta valtiota, jotka ovat osa kokonaisuutta, ja ennen kaikkea Euroopan parlamentti on se, joka tekee lopullisen päätöksen. Me teemme sen yhteistyössä kanssanne, mutta emme ota mitään aloitteita siinä ohessa - emme edes Angela Merkeliltä huolimatta siitä, kuinka hyvä idea se saattaisi olla. Koska mainitsitte urheilun, minun piti vilkaista Ranskan sanomalehtiä tänä aamuna, sillä mietin, mitä ne kirjoittaisivat Nicholas Sarkozyn vierailusta Euroopan parlamenttiin. Ei mitään! Ne kirjoittavat paljon Tour de Francesta, ja tällä hetkellä johtavan ajajan keltaista paitaa pitää yllään saksalainen. (Välihuutoja) Kuuntelin teitä tarkkaan, arvoisa puheenjohtaja, kun luettelitte muita kohtianne ilmastonmuutoksesta ja erityisesti Lissabonin sopimuksesta. Todellakin, jos haluamme suoriutua, me tarvitsemme välineitä, ja se asettaa meidät pulmatilanteeseen. Kansalaiset haluavat meidän olevan tehokkaampia, läpinäkyvämpiä ja demokraattisempia, ja he haluavat kansallisten parlamenttien olevan demokraattisempia ja vaikuttavampia. Tämä kaikki pitää paikkansa, mutta aina, kun haluamme toteuttaa suunnitelmamme, tarvitsemamme väline - uudistussopimus - tempaistaan käsistämme. Olette oikeassa: se tarkoittaa, että tarvitsemme uuden lähestymistavan, uuden alun. Meidän täytyy yrittää saada sopimus voimaan. Mielestäni on hienoa, että menette Irlantiin työskentelemään rakentavasti irlantilaisten kanssa. Jos saan antaa teille henkilökohtaisen vinkin, jättäkää Bernard Kouchner Pariisiin tällä kertaa. Minulle jäi sellainen mielikuva, ettei hänen aikaisempi osallistumisensa auttanut meitä juurikaan vakuuttamaan irlantilaisia. (Suosionosoituksia, välihuutoja) Puhun kuitenkin asiasta, jossa meillä on teidän kanssanne täysin päinvastainen kanta. Puhuitte puheenjohtajakautenne neljästä tärkeimmästä asiasta, ja odotin, jos te mainitsisitte vielä viidennen. Mainitsitte sen jälkeen useita asioita, jotka olivat teidän mukaanne tärkeitä - ei ensisijaisesti tärkeitä, vain muita asioita. Nämä ”muut asiat” sisälsivät sosiaalisen Euroopan, jonka te totesitte olevan kansallisvaltioiden asia. Mielestäni se on suuri virhe. (Suosionosoituksia) Haluan kertoa teille, että me odotamme erilaista lähestymistapaa puheenjohtajavaltiolta Ranskalta. Sosiaalinen Eurooppa ei tarkoita sitä, että me haluamme perustaa sosiaaliturvatoimiston Eurooppaan tai että me haluamme tuoda perheavustuksen Eurooppaan. Sosiaalisessa Euroopassa on kyse jostain muusta: ihmiset ovat kauan aikaa uskoneet - ja aivan oikeutetusti - että Eurooppa voi mahdollistaa taloudellisen kehityksen. Me olemme työskennelleet viisikymmentä vuotta varmistaaksemme, että taloudellinen kehitys Euroopassa johtaa kasvuun ja lisääntyviin työpaikkoihin, ja taataksemme aina enemmän sosiaaliturvaa. Yhä useammat ihmiset alkavat nyt ajatella, että totuus on täysin vastakkainen - että Euroopan taloudellinen kehitys hyödyttää muutamia suuria monialayhtiöitä, tiettyjä vakuutusyhtiöitä, riskirahastoja ja suuria yhtiöitä, mutta ei ihmisiä. Euroopan unionin tehtävänä on palauttaa heidän uskonsa siihen, että Euroopan kasvu, tämän mantereen taloudellinen kehitys, ei palvele pankkeja ja suuria monialayhtiöitä, vaan jokaista yksittäistä kansalaista. Edelleen, jos kansallisvaltioiden täytyy varmistaa se, silloin teillä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajana on velvollisuus kertoa muiden valtioiden päämiehille tai hallituksille, että heidän täytyy varmistaa, että sosiaalinen oikeus ennemmin kuin vapaiden markkinoiden radikalismi on keskeisessä asemassa heidän kansallisvaltioissaan. (Suosionosoituksia) Haluaisin lisätä, että meillä on Euroopan tuomioistuin, joka antaa tuomioita joka päivä, ja sen tuomiot voivat muuttaa sosiaalisen hyvinvoinnin astetta yksittäisessä jäsenvaltiossa, vaikka jäsenvaltioilla ei ole mitään vastustusvälineitä. Sen vuoksi tarvitsemme sosiaalista Eurooppaa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ja sen vuoksi odotan teidän muuttavan mielipidettänne tästä asiasta joulukuuhun mennessä. Muutoin Euroopan parlamentin sosialistinen ryhmä ei voi kannattaa teitä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pelko sosiaalisesta poissulkemisesta johtaa vaaralliseen kehitykseen, ja vaarallista kehitystä on myös se, että hallitukset ovat puolustuskannalla uskoessaan, että he voivat siirtää ihmisten huomion pois sosiaalisen poissulkemisen pelolta jahtaamalla vähemmistöjä. Näemme sen tapahtuvan parhaillaan yhdessä Euroopan unionin jäsenvaltiossa. En tiedä, kuinka suuri prosentuaalinen osuus Italian väestöstä on romanilapsia, mutta tiedän, että kun hallitus menee ja sanoo, että ”heidät rekisteröidään poliisirekisteriosaston tavoin; heiltä täytyy ottaa sormenjäljet”, arvatenkin siksi, että heille voidaan tarjota sosiaaliturvaa, kyseessä on vakava loukkaus Euroopan perusoikeuksia vastaan. Teidän valtionne, Ranska, antoi kansakuntien eurooppalaiselle yhteisölle sen ensimmäisen perusoikeuskirjan. Ensimmäinen ihmisoikeusjulistus tuli teidän valtiostanne. Tasavaltanne presidenttinä olette osa maanne perinnettä. Pyydän teitä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan roolissanne vaikuttamaan Silvio Berlusconin hallitukseen ja kertomaan sille, että Euroopan yhteisö perustuu oikeusvaltion periaatteisiin - se ei ole hetken mielijohteen unioni. (Voimakkaita suosionosoituksia) Euroopan unioni kohtaa monia suuria haasteita, mutta jos emme varmista sosiaalista hyvinvointia Euroopassa, ihmiset kääntyvät pois nykyisestä Euroopasta, ja kun he kääntyvät pois, Lissabonin sopimuksesta ei ole mitään hyötyä; koko hanke kaatuu. Tarvitsemme sen takia rohkeutta. Tiedän, että olette rohkea mies. Kannatamme tärkeimpinä näkemiänne asioita; kannattakaa te nyt meidän - sosiaalista Eurooppaa ja ilmastonmuutosta, institutionaalista uudistusta ja ihmisoikeuksia. Silloin puheenjohtajakaudestanne tulee menestys. (Suosionosoituksia vasemmalta) Graham Watson ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, sanoisin neuvoston puheenjohtajalle, että Irlannin kielteinen äänestys Lissabonin sopimuksesta on tehnyt hänen vaikuttavasti valmistelemastaan puheenjohtajakaudesta ongelmallisemman. Se on myös antanut entistä suuremman syyn luoda käytännöllisen ja ongelmanratkaisukykyisen Euroopan. Energia- ja ilmastopaketit tulevat päivä päivältä kiireellisemmiksi. Arvonlisäveron rajoittaminen on lyhytaikainen syötti: Euroopan pitäisi vähentää riippuvuuttaan öljystä ja kaasusta. Tarvitsemme paljon enemmän investointeja uusiutuvaan energiaan: pieniä ja paikallisia kotitalouksien laskujen pienentämiseen sekä suuria, esimerkiksi käyttäen Välimeren unionia investoimaan suurjännitteiseen aurinkolämpövoimaan Pohjois-Afrikassa. Tiistaina G8-valtiot, jotka tuottavat lähes kaksi kolmannesta maailman hiilidioksidipäästöistä, hyväksyivät viidenkymmenen prosentin päästövähennystavoitteen. Mutta kehittyvät taloudet ovat oikeassa sanoessaan, että tavoitteen pitäisi olla korkeampi - ehkä kahdeksankymmentä prosenttia - ja että pitäisi asettaa myös väliaikaisia tavoitteita. Elintarvikkeiden hintojen vakauttamiseen me tarvitsemme hyviä ideoita, kuten komission jäsen Fischer Boelin ajamat viimeaikaiset yhteisen maatalouspolitiikan uudistukset, emme kuitenkaan protektionismia huolimatta siitä, miten hyvin se olisi naamioitu. Totuus on, että ihmiset välittävät enemmän bensiinin hinnasta ja leipälaskusta kuin unionin uljaista tavoitteista. Nykyään kenenkään ei pitäisi sanoa ”Qu'ils mangent de la brioche” (”Antaa heidän syödä kakkua”). Neuvoston puheenjohtaja on oikeassa kohdistaessaan huomionsa maahanmuuttoon. Mutta maahanmuuttoa voi hallita vain, kun me hallitsemme sitä epätoivoa, joka saa niin monen riskeeraamaan niin paljon tänne päästäkseen. Pitäisi olla keinoja laillista maahanmuuttoa varten, ihmisten salakuljetus pitäisi saada aisoihin ja pitäisi myös uudistaa viljelypolitiikkaamme polkaistaksemme käyntiin kasvun lähtömaissa. Voi olla optimistista pyytää puheenjohtajavaltiota Ranskaa vapauttamaan markkinat. Mutta jotta voimme luoda turvallisuutta rajojemme sisäpuolelle, meidän täytyy antaa toivoa niiden ulkopuolelle. On toinen ala, jolla puheenjohtajavaltio Ranska voi toimia uranuurtajana. Ranska antoi meille ihmisoikeudet. Nyt Ranskan täytyy johtaa niiden puolustamista. EU:n alueella se voi tehdä näin ajamalla sitkeästi eteenpäin syrjinnänvastaista direktiiviä. Ulkomailla sen on ankkuroitava rauha Balkanin niemimaalle Euroopan unionin jäsenyysmahdollisuuksien avulla ja sen on käytettävä Välimeren unionia ihmisoikeuksien parantamiseen Pohjois-Afrikassa ja pidettävä yhtenäisesti yhteyttä Venäjään ja tuomittava Kiinan toisinajattelijoihin kohdistuvat ratsiat. (FR) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, älkää menkö Pekingiin. Pelatkaa joukkuepeliä. (Suosionosoituksia) Voltaire sanoi: ”Kuolevaiset ovat samanlaisia: ero ei ole syntymässä, vaan ainoastaan hyveellisyydessä”. (EN) Ja johtamalla Eurooppa voi osoittaa hyveellisyytensä ja vaatia, että jokaisen miehen ja naisen arvo tunnustetaan. Arvoisa puheenjohtaja, menestyäksenne teidän täytyy rakentaa yhteisymmärrys. Teidän täytyy saada parlamentti, neuvosto ja komissio tekemään töitä yhdessä 27 jäsenvaltion ja tämän istunnon laatiman yhteisen agendan mukaisesti. Jos meidän täytyy kiistellä, kiistellään kyseisestä strategiasta, ei sen viestintuojista. Olette heittäytyneet väittelyyn Euroopan keskuspankin puheenjohtajan ja kahden komission jäsenen kanssa, mutta he edustavat meidän unioniamme ja toimintatapoja, joista olemme sopineet. Ei ole eurooppalainen tapa hajottaa ja hallita. Meidän täytyy puolustaa periaatteitamme, mutta tehdä yhteistyötä saavuttaaksemme yhteiset tavoitteet. (FR) Arvoisa puhemies, tiedän, että olen päättämässä puheeni, mutta antakaa minulle ”soixante petites secondes pour ma dernière minute” Carla Brunin aviomiehen kanssa. (Naurua) (EN) Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jos pidätte kiinni periaatteistanne ja annatte meidän tehdä yhteistyötä saavuttaaksemme yhteiset tavoitteet, jos teette sen, liberaalit ja demokraatit työskentelevät kanssanne. (Suosionosoituksia) Cristiana Muscardini Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kansalaisten tuomiseksi lähemmäs Eurooppaa on tarpeen, kuten sanoin Eurooppa-valmistelukunnassa uutta sopimusta valmisteltaessa, antaa Euroopalle sielu, joka kunnioittaa monia kieliä ja identiteettejä, vahvistaen yhteisiä juuria ja arvoja, ja te olette yrittäneet tänään ilmasta kyseistä sielua puheessanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Kuten Strasbourg on symboli uudistetusta rauhasta, Euroopan liput liehuvat tänä päivänä kansallisten lippujen rinnalla, ja niiden pitäisi edustaa näkyvästi kaikkien niiden kansalaisten symbolia, jotka ovat liittyneet yhteen yhteisessä hankkeessa, joka liittyy puolustukseen, turvallisuuteen, kulttuuriin ja taloudelliseen kasvuun sekä Euroopan keskuspankin läpinäkyvyyteen - ehkä se vielä puuttuu uudesta sopimuksesta. Politiikalla pitää antaa nuorille ihmisille selviä tavoitteita. Ei voi olla taloudellista tulevaisuutta ilman kunnioitusta ympäristöä kohtaan, eikä voi olla oikeuksien kunnioittamista ilman, että tunnustetaan siihen liittyvät velvollisuudet. Toivomme, että puheenjohtajavaltio Ranska sisällyttää tavoitteisiinsa Euroopan velvollisuuksien peruskirjan. Demokratia ja vapaus perustuvat sääntöjen noudattamiseen. Internet ei voi toimia terrorismin, lapsikaupan ja väkivallan lietsonnan välineenä. Meidän täytyy yhdenmukaistaa valtioidemme lainsäädäntö maahanmuutosta vähemmistöjen suojeluun ja energiasta yhdenmukaiseen kehitykseen. Uusi Eurooppa uuteen suhteeseen Afrikan kanssa. Ei vain vihreitä sertifikaatteja tai kauppaa, vaan keskinäistä kasvua jakaen yhdessä Euro-Välimeri-hankkeen; meidän täytyy miettiä terrorismisaarekkeita Mogadishussa ja väkivaltaa Zimbabwessa, sillä ne estävät demokratian kehittymisen. Euroopan unionissa on liian paljon epäröintiä: me pyydämme neuvostoa hyväksymään ”tehdyn”, jotta kansainvälisellä kaupalla olisi selvät säännöt. Väärentämisen ja laittomuuksien torjunta on taloudellinen ongelma, mutta se vaikuttaa myös kansalaistemme terveyteen, ja pienet ja keskisuuret yritykset ovat kulttuurinen arvo, jota pitää puolustaa. Tarjoamme puheenjohtajavaltiolle Ranskalle vankkumattoman tukemme, jotta monien kansalaisten toiveista tulisi totta ja jotta siten, mahdollisesti, tukemalla tieteellisen edistyksen kehitystä harvinaisten tautien torjumisessa me voisimme myös torjua viisaan ystävämme Martin Schulzin laajalle levinnyttä vastenmielisyyttä pääministeri Berlusconia vastaan. Daniel Cohn-Bendit Arvoisa puheenjohtaja, eurooppalainen voluntarisminne ja kunnianhimonne Eurooppaan on haaste, joka jaamme vihreiden ja Euroopan sitoutumattomien liiton ryhmässä. Sanoisin jopa tunnettua laulua mukaillen, että ”se on huume, josta olemme kaikki riippuvaisia”. Haluaisin kuitenkin sanoa erään asian. Jos olemme niin kunnianhimoisia, että meidän täytyy hyväksyä ilmastopaketti sellaisena kuin se on yhdellä hetkellä ja että seuraavana hetkenä kumarramme saksalaisen autoteollisuuslobbauksen edessä, me olemme hävinneet, sillä jokainen tulee ja sanoo: ”älkää unohtako meitä”. Se juuri on ongelma. Me emme voi valittaa bensiinin oleva liian kallista, jos me samaan aikaan sallimme autoteollisuuden rakentaa bensiiniä hotkivia ajoneuvoja. Meillä on ollut tekniikka rakentaa energiatehokkaita autoja jo viisitoista vuotta, mutta koska ei ole olemassa sääntöjä, jotka pakottaisivat valmistajat rakentamaan niitä, kuluttajat maksavat nyt bensiinistä sen hinnan, mikä se on tällä hetkellä. Tämä on totuus tästä asiasta; näin asiat ovat. (Suosionosoituksia keskeltä ja vasemmalta) Mainitsette eurooppalaisen maahanmuutto- ja turvapaikkasopimuksen. Otetaan sitten eurooppalainen turvapaikka- ja maahanmuuttosopimus käyttöön. Pannaan alulle keskustelu: annetaan Euroopan parlamentin osallistua laillista siirtolaisuutta koskevaan yhteispäätösmenettelyyn, jotta me saisimme aikaan aidon poliittisen keskustelun, aidon demokraattisen väittelyn. Olen kyllästynyt, hyvä Joseph Daul, koska aina, kun keskustelemme siirtolaisuudesta, viidentoista sekunnin jälkeen alamme keskustella laittomasta siirtolaisuudesta, maahanmuuton uhasta. Ensinnäkin, jos Eurooppa on sitä, mitä se on tänä päivänä, me saamme kiittää siitä niitä miehiä ja naisia, jotka ovat rakentaneet sen meidän kanssamme. Se on totuus. (Suosionosoituksia keskeltä ja vasemmalta) Minä en ole enkeli, mutta me olemme rakentaneet talon, jossa ei ole ovia. Ihmisiä tulee sisään ikkunoista. Sanon teille: ”Avatkaamme ovet, jotta ihmiset voivat tulla Eurooppaan, ja päättäkäämme sen jälkeen, mitä teemme laittomasti tulleille”. Te sanotte meille: ”Me tarvitsemme osaavia työntekijöitä”, kuitenkin samaan aikaan Eurooppa lähettää kotiin joka vuosi kymmeniä tuhansia opiskelijoita, jotka ovat tulleet tänne opiskelemaan. Annetaan heidän jäädä tänne; jos he ovat opiskelleet täällä, he eivät ole laittomia siirtolaisia. Siirryn nyt kysymyksiin, joista sanoitte, ettei sosiaalinen ulottuvuus ole Euroopan vastuualueella. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te ette suojele eurooppalaisia, jos emme tee yhteistyötä taistellaksemme sosiaalista ja julkistaloudellista polkumyyntiä vastaan. Meidän täytyy saada eurooppalaiset kohtaamaan tämä ongelma. Meidän täytyy saada se loppumaan, ja kannatamme teitä siinä. Pitääkö meidän keskustella keskuspankin kanssa? Keskustellaan sitten. Pitääkö meidän keskustella irlantilaisten kanssa? Ryhdytään keskusteluun. Meidän täytyy lopettaa sanomasta, ettei sosiaalinen ulottuvuus ole osa Euroopan vastuualuetta. Se ei voi jatkua. (Suosionosoituksia keskeltä ja vasemmalta) Haluan nyt siirtyä aiheisiin, joista olemme vahvasti eri mieltä. Olette menossa Kiinaan osallistumaan olympialaisten avajaisiin Kiinan presidentin kanssa. Toivottavasti nautitte siitä! Henkilökohtaisesti ajattelen kaikkia vankeja, jotka mädäntyvät kiinalaisissa vankiloissa. Ajattelen kaikkia niitä, jotka on pidätetty. Ajattelen kaikkia niitä, joita kohdellaan kaltoin Tiibetissä. Teillä oli erinomainen tilaisuus puolustaa eurooppalaisia demokratian ja vapauden arvoja sanomalla, että ”en osallistu olympialaisten avajaisseremoniaan, Kiinan kommunistisen puolueen teatteriin”. Tämän me haluamme kuulla. (Suosionosoituksia keskeltä ja vasemmalta) Voin kertoa teille, että kun ryhdytte kirjoittamaan muistelmianne, kadutte, mitä olette tehnyt. Kadutte sitä, koska ihmiset, jotka vangitsivat ne viattomat kansalaiset, sanovat heille: ”katsokaahan, me voimme tehdä mitä haluamme: läntinen maailma haluaa vain markkinamme.” Arvoisa presidentti, on häpeällistä, on säälittävää osallistua olympialaisten avajaisseremoniaan. (Suosionosoituksia keskeltä ja vasemmalta) Francis Wurtz Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja, komission puheenjohtaja, haluaisin keskittyä puheessani puheenjohtajavaltion Ranskan kaksijakoiseen luonteeseen, nimittäin sen kiistattomaan vahvuuteen ja aivan liian ilmeiseen heikkouteen. Sen vahvuus suhteessa unionin perinteisiin sävyihin on se, että se ei väitä, että Euroopalla menisi hyvin ja että sen pitäisi jatkaa samoilla linjoilla samalla, kun lisääntyvä joukko eurooppalaisia ajattelee, että unionilla menee huonosti ja että asioiden pitäisi muuttua. Tähän saakka on mennyt hyvin. Mutta mitä sitten? Juuri tässä on ongelma. Arvoisa presidentti, mitä johtopäätöksiä vedätte ilmeisen selkeästä laillisuuskriisistä, joka unionissa koetaan tänä päivänä, erityisesti sen taloudellisesta mallista ja toimintatavasta? Sanotte kunnioittavanne ja haluavanne ymmärtää niitä huolia, joita eurooppalaisilla on unioniin liittyen, mutta painostatte irlantilaisia palaamaan päätökseensä, kun he vain antoivat äänensä kuuluville, niin kuin ranskalaiset ja alankomaalaiset siitä, mitä miljoonat muut eurooppalaiset miettivät. Kritisoitte oikeutetusti tapaa, jolla Euroopan keskuspankki on johtanut euroa norsunluutornistaan, mutta ette koskaan suosittele niiden sääntöjen tarkastamista, joilla kaikki tämä valta on sille annettu, ja jopa annette sille tämän tehtävän! Väitätte maahanmuutosta, että haluatte ”palvella meidän arvojamme”, mutta kannatitte häpeällistä direktiiviä, jonka Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusvaltuutettu sekä kaikki ihmisoikeusjärjestöt ja eurooppalaiset kirkot tuomitsivat juuri sen vuoksi, että se loukkaa olennaisia ihmisarvoja. Jätätte huomioimatta sosiaalisen kysymyksen - jonka teidän sanojenne mukaan pitäisi pysyä yksinomaan jäsenvaltioiden vastuulla - mutta ette puhu mitään Euroopan tuomioistuimesta, joka antaa tuomioita tuomioiden perään asettaen erilaiset sosiaaliset mallit unionissa kilpailuun toisiaan vastaan ja perustaen itsensä EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklaan. Sanotte, ettette pitäneet ”puolalaista putkimiestä” koskevasta mielikuvasta. En minäkään pitänyt. Se oli populistisen oikeiston keksinä ilmaus, jonka Bolkestein teki kuuluisaksi televisiossa. Sanon ”tervetuloa kaikki työntekijät kaikista valtioista” ja haluan heille yhdenvertaiset toimintaedellytykset kaikilla alueilla. (Suosionosoituksia vasemmalta) Juuri tämä kielletään voimassa olevalla EU:n lainsäädännöllä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saanen muistuttaa teitä siitä, että komission mukaan Ala-Saksin osavaltiossa samasta työstä samalla rakennustyömaalla maksetaan toisesta jäsenvaltiosta tulleelle työntekijälle puolet saksalaisen työntekijän saamasta vähimmäispalkasta. Me emme halua sitä. Tiesittekö, mitä mies, jota ei voi syyttää populismista, nimittäin Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön pääjohtaja John Monks ajattelee? Hän pitää näitä päätöksiä ”erittäin ongelmallisina”, sillä, kuten hän sanoo, ne asettavat ”taloudelliset vapaudet etusijalle perusoikeuksiin ja työlain kunnioitukseen verrattuna”. Miten te vastaatte tähän? Väitätte haluavanne rakentaa ”Euroopan, joka suojelee”, mutta emme kuule teidän arvostelevan kaikkia niitä rakenteellisia toimenpiteitä, jotka tekevät eurooppalaisten olemassaolosta epävarman: velvollisuutta avata julkisten liikelaitosten hankkeet kilpailulle; vakaussopimuksen paineita palkkoihin ja sosiaalikuluihin ja useita komission valmistelemia ja neuvoston hyväksymiä ”suuntaviivoja”, joita kiihkeästi sovellatte omassa maassanne. Voisin mainita suuntaviivan 2: eläkkeiden, sosiaaliturvan ja terveydenhuoltojärjestelmän uudistus. Suuntaviiva 5: työmarkkinoiden joustavuus. Suuntaviiva 13: sellaisten sääntelyyn liittyvien, kaupallisten ja muiden esteiden raivaaminen, jotka estävät kilpailua kohtuuttomasti. Enkä ole maininnut niistä kaikkia. Ranskan - ja Italian - aseman täyskäännös on juuri mahdollistanut sen, että neuvosto voi ylittää velvollisuudet, jotka se asetti itselleen sopiessaan direktiiviluonnoksesta, joka sallisi 65-tuntisen työviikon. Tämä siunaa Dickensin Euroopan uudeksi isäksi! Vielä muutama sana, arvoisa presidentti: tänä viikonloppuna, eurooppalaisten vieraidenne edessä - parlamentin puhemiehen, komission puheenjohtajan ja kahdentuhannen ranskalaisen oikeistoyritysjohtajan - päätitte puheenne sanoihin, jotka tulkittiin ammattiyhdistysliikkeessä kokonaisuudessaan kiihotukseksi - ja erittäin harkitsemattomaksi sellaiseksi - ilmoittaessanne, että nyt, kun jossain on lakko, ranskalaiset eivät enää edes pane asiaa merkille. Tätä pöyhkeää tapahtumaa seuraavana päivänä opetusministerinne selitti, että se oli ”tapa vakuuttaa eurooppalaiset kumppanimme niistä kaikista arvovaltaisimpien ollessa paikalla”. No, jos teidän täytyy loukata ammattiyhdistyksiä tyynnytelläksenne Euroopan johtajia, on varmasti aika muutokselle Euroopassa. (Suosionosoituksia vasemmalta) Philippe de Villiers Arvoisa Ranskan tasavallan presidentti, Euroopan ihmisten täytyy valitettavasti selviytyä arkipäivässään Brysselissä ja Frankfurtissa istuvien Euroopan virkamiesten politiikan tuhoisista vaikutuksista. Euroopan ihmiset näkevät päivä päivältä paremmin, että kaikki heidän valtansa valuu läpi sormien, että heidän vapautensa otetaan pois, olkoon ne sitten ostovoimaa, kallis euro, muuntogeeniset organismit, verot, kalastuslaitokset, kaupankäynnin suojelun puute, maahanmuutto tai jopa jalkapallo, jonka itse mainitsitte muutama hetki sitten. Kaikki valuu läpi heidän sormiensa, ja sanoisin, arvoisa tasavallan presidentti, Euroopan unionin puheenjohtaja, että kaikki valuu teidän sormienne läpi. Sanotte niin itse, korostatte sitä kritiikkinä. No nyt on korkein aika toimia ja ryhtyä toimimaan sanojenne mukaisesti. Hetki sitten arvostelitte yhteisön etuuskohtelun puutetta, ja olette oikeassa. Sallikaa minun kuitenkin muistuttaa teitä, että se poistettiin Marrakeshin sopimuksella, jonka te hyväksyitte, eikä se sisälly Lissabonin sopimukseen, jonka te laaditte. Te paheksutte keskuspankin vastuuttomuutta ja pyydätte, että asiasta käynnistettäisiin keskustelu. Me puolestaan haluamme päätöksiä. Ehkä minun voin muistuttaa teitä tässä yhteydessä, että keskuspankin riippumattomuus, vastuuttomuus, jota näemme työssämme joka päivä, järjestettiin ja muodollistettiin Maastrichtin sopimuksella. Kadutte, että hankitte Brysselin sopimuksen öljyverotuksen vuoksi, mutta se on vain seurausta Nizzan ja Amsterdamin sopimuksista, jonka te ratifioitte parlamentaarista tietä. Lyhyesti sanottuna te valitatte tänään ja muina päivinä niistä seurauksista, joita te rohkaisette joka päivä, toisin sanoen riisuen pois valtion vallan sellaisten jälkidemokraattisten foorumeiden hyväksi, jotka koostuvat virkamiehistä, pankkiireista ja tuomareista. Euroopan unionin puheenjohtajakautenne on historiallinen mahdollisuus saada Eurooppa liikkumaan jälleen oikeaan suuntaan, Eurooppa, joka on juurtunut sellaisten kansakuntien vapauteen, jotka kunnioittavat demokratiaa. Sen vuoksi pyydämme teitä kunnioittamaan Irlannin kansan mielipidettä ja julistamaan Lissabonin sopimuksen kuolleeksi. Eurooppalaisten ei tarvitse tehdä sovintoa Brysselin kanssa, vaan Brysselin täytyy tehdä sovinto eurooppalaisten kanssa! (Suosionosoituksia puhujan ryhmästä) Jean-Marie Le Pen (FR) Arvoisa herra presidentti, täällä te olette asetettuna kuudeksi kuukaudeksi kiertävään ja lyhyeen Euroopan unionin puheenjohtajan rooliin. Toisin kuin suurin osa Ranskan äänestäjistä, olette osoittaneet olevanne palavan innokkaasti Euroopan kannattaja mennen jopa niin pitkälle, että esittelette jälleen kerran perustuslaista vain hieman erilaisen version Lissabonin sopimuksen muodossa, vaikka ranskalaiset hylkäsivät sen alankomaalaisten tavoin vuonna 2005. Valitettavasti suunnitelmanne ovat epäonnistuneet irlantilaisten tahdonilmauksen takia. Lissabonin sopimus on sen vuoksi mitätön, huolimatta kaikista niistä suunnitelmista, joita se pyrkisi tuputtamaan eurooppalaisille, hallitsevan euroglobaalin nurkkakunnan tahtoa. Nuorena parlamentin jäsenenä vuonna 1957 äänestin Rooman sopimusta vastaan -vastustin sen prosessin ensimmäistä vaihetta, jonka muiden muassa edistäjiensä Monnetin ja Coudenhove-Kalergin mukaan oli tarkoitus johtaa Euroopan yhdysvaltoihin: Baabelin torniin, joka voidaan rakentaa vain kansakuntien raunioille ja erityisesti kotimaani Ranskan
{'language': 'fi'}