Godkendelse af protokollen Formanden Mine damer og herrer kolleger, jeg ønsker alle en glædelig jul og et godt nytår. Protokollen fra foregående møde er blevet omdelt. Jeg ser ingen, der ønsker at gøre indsigelse. (Protokollen godkendtes) Posselt Hr. formand, jeg havde meldt mig til protokollen lige fra begyndelsen. Jeg ville bare sige: På side 26 i protokollen er der anført, at jeg i går inden afstemningen om aktuelle og uopsættelige spørgsmål skulle have gjort hr. Cot opmærksom på, at de fælles beslutninger godt nok forelå på alle sprog, men ikke de oprindelige tekster. Hertil sagde hr. Cot, at det var en undtagelse, at der havde været oversættelsesvanskeligheder. Bagefter forhørte jeg mig endnu en gang hos udleveringsstedet, og dér fik jeg udtrykkeligt at vide, at der kommer en ny regel for fremtiden, ifølge hvilken de oprindelige tekster til de fælles beslutninger ikke længere bliver oversat og fremlagt. Det må jeg protestere imod, selvom jeg normalt absolut går ind for spareforanstaltninger, for der er til enhver tid mulighed for, at fælles beslutninger bliver afvist her, hvilket er sket ofte, og at de oprindelige tekster så sættes til afstemning. Vi må altså kræve, at de oprindelige tekster bliver oversat og fremlagt i henhold til fristerne. Formanden Hr. Posselt, jeg tager deres bemærkninger til efterretning og skal anmode om, at dette spørgsmål genovervejes. Afstemning Fabra Vallés Hr. formand, vi kommenterede i går aftes, at fru Müllers betænkning er en fremragende betænkning, men jeg må også understrege, at Revisionsrettens betænkning, som den omhandler, har fortjent at blive offentliggjort i EF-Tidende. Derfor ville mit ændringsforslag blive nr. 7 og ville lyde som følger, jeg læser på fransk: «anmoder Revisionsretten om at offentliggøre sin udtalelse 1/8117 i De Europæiske Fællesskabers Tidende og om senest to år efter Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse at forelægge en særberetning om gennemførelsen af udgifter inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik«. Og, hr. formand, jeg beder Dem om at opfordre ordføreren for Budgetkontroludvalget til at give os det samtykke, som hun utvivlsomt ville gøre, hvis fru ordfører Müller var til stede. Theato Hr. formand, det fremgik af debatten i går, at det er ønskværdigt, at udtalelsen offentliggøres i EF-tidende. Det ændrer egentlig ikke teksten. Der er et indskud i punkt 7, der - såvidt jeg har erfaret - også er i ordførerens interesse. Jeg har også talt med andre medlemmer i Budgetkontroludvalget om det. Indskudet, som blev foreslået af hr. Fabra Vallés i forbindelse med et mundtligt forslag, volder ingen problemer, støder ikke på modstand. Jeg vil altså anbefale, at vi imødekommer det mundtlige forslag. Aelvoet Fru Müller har bedt mig om at meddele, at hun helt kan tilslutte sig det mundtlige ændringsforslag. Formanden Er der nogen indsigelse imod, at jeg sætter hr. Fabra Vallés' mundtlige ændringsforslag under afstemning? Jeg ser ingen, der gør indsigelse, og jeg sætter derfor det mundtlige ændringsforslag under afstemning sammen med hele forslaget til beslutning, hvortil der ikke er indgivet nogen ændringsforslag. Det er godkendt. Fabre-Aubrespy Hr. formand, der er foreslået et mundtligt ændringsforslag. De spørger, om der er nogen indvendinger, hvilket ikke er tilfældet. Ikke desto mindre mener jeg, det ville være mere korrekt at sætte dette mundtlige ændringsforslag under afstemning først for dernæst at sætte betænkningen som helhed under afstemning. Jeg går personligt ind for dette mundtlige ændringsforslag, mens jeg tager stærke forbehold med hensyn til betænkningen som helhed. Jeg vil derfor anmode Dem om at sætte betænkningen i sin helhed under afstemning, således som det er praksis, og at gøre det samme, hvad angår det mundtlige betænkningsforslag. Og det selv på den sidste dag af dette års session! Formanden Hr. Fabre-Aubrespy, jeg forsøger at gøre Parlamentets arbejde lidt lettere ved ikke at insistere på en formel overholdelse af alle regler, når jeg ser der er almindelig enighed. Men hvis De ønsker det, har jeg intet imod at sætte forslaget under afstemning en gang til, for at vi kan være sikre på resultatet. For vi har stemt om det mundtlige ændringsforslag på samme måde, som vi har gjort mange gange før. Jeg kunne se, at hele Parlamentet var enig, der var ingen indsigelse nogetstedsfra. Jeg sætter derfor nu det mundtlige ændringsforslag under afstemning. (Forslaget til beslutning vedtoges) Titley Jeg støtter Kommissionens meddelelse om benchmarking og min kollega hr. Murphys arbejde med den. Ved at gøre konstatering og afhjælpning af ineffektive forhold i arbejdet til en central del af arbejdet kan virksomhederne selv gå ind og styre forbedringen af deres konkurrenceevne. Derfor støtter jeg Kommissionens idé om at nedsætte en Gruppe på Højt Plan, som skal bistå med rådgivning om emnet, men små virksomheder bør også være med sammen med større virksomheder, fagforbund og forbrugere. Det glæder mig, at hr. Murphy påpeger, hvordan benchmarking kan bruges til at konstatere, hvad der fungerer godt i visse sektorer, hvor vi i EU klarer os bedre end vores amerikanske og japanske konkurrenter ved at tilføre ekstra værdi til produkter og tjenesteydelser, f.eks. inden for nærings- og nydelsesmidler og møbler. I dag kan mange andre lande fremstille produkter eller levere tjenesteydelser billigere, end vi kan i Europa. Men vi kan stadig øge velstanden og skabe arbejdspladser, hvis vi sigter mod hele tiden at forbedre vores arbejdsgange og kvaliteten af vores arbejde. Med benchmarking kan vi hele tiden være foran konkurrenterne. Jeg håber, at Kommissionen via Gruppen på Højt Plan vil hjælpe industrien med at finde metoder til at gøre dette mere effektivt. til betænkning af Müller (A4-0339/97) Fabre-Aubrespy Hr. formand, de forhold, hvorunder afstemningen er foregået, foranlediger mig til at tage ordet. Jeg vil takke Dem, fordi De efterkom min anmodning; dog kunne jeg have ønsket, at De udtrykkeligt havde iværksat en afstemning for eller imod betænkningen. Jeg vil sige følgende. Müller-betænkningen omhandler en særdeles vigtig rapport fra Revisionsretten om gennemførelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Der er tale om et af Den Europæiske Unions aktivitetsområder, hvor udgifterne vedtages på mellemstatsligt plan. Således bliver både udgifterne og de vigtigste beslutninger vedtaget på mellemstatsligt plan, samtidig med at disse udgifter ofte finansieres over fællesskabsbudgettet. I rapporten anføres det i øvrigt, at det er ca. 75 % af udgifterne, der finansieres over fællesskabsbudgettet, og Europa-Parlamentet udleder naturligvis heraf, at det ikke kun bør inddrages i beslutningerne, men også i hele kontrollen med udgifterne. For nylig vedtoges - i øvrigt under kritisable retlige omstændigheder - en interinstitutionel aftale inden for rammerne af Amsterdam-traktaten, der tager sigte på at ændre de forhold, under hvilke den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik gennemføres. Vi har rettet en kritik imod iværksættelsen af denne aftale. Vi kritiserer endvidere Müller-betænkningen, fordi indfaldsvinklen langt snarere er ideologisk end finansiel. Meget ofte giver Revisionsrettens rapporter, som udgør en kilde til oplysninger, der vil gøre det muligt at måle, hvor lemfældigt fællesskabsmidlerne ofte forvaltes, anledning til forslag af et ideologisk tilsnit, snarere end til kritik eller reformforslag på det finansielle plan, hvilket burde være tilfældet; dette gælder den foreliggende betænkning. Derfor har vi, hr. formand, stemt imod, selvom dette ikke er kommet ordentligt til udtryk som følge af den måde, hvorpå De har ladet afstemningen afvikle. Lindqvist (ELDR), Sjöstedt (GUE/NGL), Schörling (V) og Sandbæk (I-EDN) Der bliver i betænkningen fremført en række institutionelle betragtninger om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik såvel som betragtninger af mere generel institutionel karakter, som vi tager afstand fra. Det drejer sig for eksempel om, at systemet med skiftende rådsformandskaber hver sjette måned komplicerer og besværliggør kontinuerlig gennemførelse af og tilsyn med fælles aktioner. Vi mener helt entydigt, at det må og skal være en ret for ethvert medlemsland af Den Europæiske Union at besidde formandsposten på rotationsbasis, som tilfældet er i dag. Vi har jo alle hørt om forslag om 1-årige EU-formandskaber bestående af et stort, et mellemstort og et lille medlemsland. Der hersker ingen tvivl om, at et sådant forslag bryder med princippet om, at alle lande er lige kvalificerede til at varetage formandsposten. Blot fordi man er et stort land, betyder det ikke, at man er mere kvalificeret til at være indehaver af formandstitlen. Vi mener derfor også, at FUSP fortsat skal have karakter af et mellemstatsligt samarbejde. Endvidere henstilles der til medlemsstaterne, at de opretter en FUSP-personalereserve til fælles aktioner. For det første lader det hånt om adskillige medlemslandes udtrykkelige ønske om at forblive neutrale, og for det andet må det skulle være op til det enkelte land, om det ønsker at deltage i en fælles aktion; der er ingen automatik forbundet hermed. Willockx FUSP, den Europæiske Unions fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, er, fire år efter at Maastricht-traktaten trådte i kraft, endnu ikke kommet helt op af starthullerne. Konkrete erfaringer såsom den Europæiske Unions forvaltning af byen Mostar, den europæiske valgobservationsenhed for valget i Palæstina og EU's optræden i Bosnien-Hercegovina taler for sig selv. Hvad det sidste angår, har Europa-Parlamentet under andenbehandlingen af 1998-budgettet udtrykt sin bekymring med hensyn til implementeringen af EU-finansieringen af aktioner i forbindelse med flygtninges tilbagevenden til BosnienHercegovina. Men det er ikke blot Europa-Parlamentet, som nærer bekymring for gennemførelsen af FUSP. Også Revisionsretten tøver ikke med i sin udtalelse at gøre status over tre års erfaringer med fælles optræden inden for rammen af FUSP og at pege på de stadigvæk eksisterende svage punkter og mangler. Kernen i FUSP-problematikken er konflikten mellem Rådets eksklusive beføjelse til at godkende FUSPforanstaltninger og Europa-Parlamentets beføjelse til at stille de nødvendige midler til rådighed herfor. Allerede i 1994 har jeg som ordfører for betænkningen »Finansiering af FUSP« peget på det eksisterende »spændingsfelt« mellem FUSP's indholdsmæssige beføjelser, som beror hos Rådet, og budgetbeføjelsen. Jeg gjorde dengang udtrykkeligt opmærksom på, at ingen er tjent med en slæbende konflikt og permanent mundhuggeri mellem Europa-Parlamentet og Rådet. EU-borgere kan ikke være tjent med endeløse diskussioner om, hvem der er beføjet til hvilken opgave, men har brug for en effektivt fungerende Union, som også påtager sig ansvaret udadtil gennem en slagfærdig udenrigspolitik. Er det hermed sagt, at der mellem 1994 og i dag ikke er sket noget som helst? Har problemerne med hensyn til EU-forvaltningen af Mostar, den europæiske valgobservationsenhed ved valget i Palæstina og den højtstående repræsentant for Bosnien-Hercegovina da slet ikke ført til noget som helst resultat? Har de endeløse diskussioner i Budgetudvalget, hvor sidstnævnte blev anmodet om at stille midler til rådighed for FUSP-opgaver på grundlag af yderst spinkle og særdelses svagt underbyggede informationer, da bare været udtryk for nulliteter? Svaret er efter min mening nej. Amsterdam-aftalen betød en væsentlig fremgang med hensyn til finansieringen af FUSP. Klare spilleregler skal afgrænse de beføjelser, som tilkommer budgetmyndighederne, Rådet og Europa-Parlamentet, samt bevirke en bedre vekselvirkning mellem disse. Herved kan de finansielle midler fremover frigøres på en hurtigere og mere effektiv måde for FUSP's reelle behov. Men dermed er ikke alt sagt. Revisionsretten angiver med rette i sin velunderbyggede evaluering en række punkter, hvor FUSP har svigtet, navnlig: mangel på gennemskuelighed og transparens. Om udgifterne, der er betalt via EU-budgettet (= 90, 94 %) findes der tilstrækkelig information. Problemerne opstår med hensyn til de administrative udgifter og medlemsstaternes bidrag. Hvad det sidste angår foreligger der, bortset fra enkelte foranstaltninger, ingen eller kun lidt information om de bidrag, som erlægges af medlemsstaterne eller tilflyder fra donatører.-De skiftende rådsformandskaber hvert halve år stemmer ikke med behovet for kontinuitet i forvaltningen af en fælles optræden (konkret kan der henvises til Mostar).-Der er stadigvæk svage punkter hvad angår Kommissionens forvaltning af FUSP.-Mangel på tydelige kompetencekriterier, hvorfor der alt for ofte optræder overlapning af FUSP's målsætninger og Fællesskabets opgaver inden for udviklingssamarbejdet. Dette resulterer i manglende sammenhæng i forvaltningen af midlerne, hvilket ikke fremmer budgettets gennemskuelighed.For at afhjælpe disse mangler skal den interinstitutionelle aftale måske præciseres nærmere og kompletteres. På dette punkt kan jeg helt tilslutte mig konklusionerne i Müller-betænkningen. Det eneste, jeg ønsker at tilføje, er, at dette udelukkende kan lykkes med en pragmatisk håndtering. Specielt tilspidset budgetmyndigheden betyder dette, at Europa-Parlamentet ikke må misbruge sine beføjelser for FUSP-aktionernes finansielle aspekt. Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet (både Budgetudvalget og Budgetkontroludvalget) skal ved hjælp af et intenst og konstruktivt samarbejde give fast form til en slagkraftig FUSP. Mærkning af genetisk modificeret soja og majs Formanden Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om syv mundtlige forespørgsler til Kommissionen om mærkning af genetisk modificeret soja og majs, af: Â4-0908/97 - Ï-0139/97 af Breyer og Lannoye for V-Gruppen; -B4-0909/97 - O-0141/97 af Florenz, Schleicher og Oomen-Ruijten for PPE-Gruppen; -B4-0910/97 - O-0143/97 af Roth-Behrendt for PSE-Gruppen; -B4-0912/97 - O-0145/97 af Pasty og Azzolini for UPE-Gruppen; -B4-0913/97 - O-0154/97 af Eisma for ELDR-Gruppen; -B4-1003/97 - O-0164/97 af Papayannakis og González Álvarez for GUE/BGL-Gruppen; -B4-1006/97 - O-0170/97 af Souchet og Nicholson for I-EDN-Gruppen. Berthu Hr. formand, lige en bemærkning til forretningsordenen i forbindelse med debatten om mærkning af genetisk modificerede produkter. Jeg henviser nærmere bestemt til forretningsordenens artikel 37, der omhandler redegørelser og mundtlige spørgsmål, og ifølge hvilken et udvalg, en politisk gruppe eller mindst 29 medlemmer kan fremsætte et beslutningsforslag. Mine kolleger, Édouard des Places og Dominique Souchet, fremsatte i sidste uge et beslutningsforslag inden for fristen i henhold til forretningsordenen, og uden videre træffer Formandskonferencen pludselig afgørelse om, at der hverken bliver noget beslutningsforslag eller nogen afstemning. Vi er af den opfattelse, at denne afgørelse er i klar modstrid med forretningsordenen og beklager dette, så meget desto mere som det er anden gang, noget sådant er sket i denne uge. Vi er således blevet nægtet en afstemning om Kommissionens redegørelse vedrørende kogalskab, en redegørelse vi forholdt os stærkt kritiske til. Dette er et tegn på et stærkt foruroligende uvæsen. Europa-Parlamentet anmoder uophørligt om flere beføjelser, men vover ikke at vedtage beslutninger, når det indser, at det kunne vække Kommissionens mishag. Min gruppe ville gerne for sit vedkommende kunne udtrykke en klar misbilligelse over udsættelsen af forbuddet mod risikoprodukter og politikken vedrørende genetisk modificerede organismer. Hr. formand, i henhold til forretningsordenen anmoder vi følgelig om, at det belutningsforslag, vi har fremsat i overensstemmelse med reglerne, sættes under afstemning. Formanden Hr. Berthu, jeg tror, at vi før har diskuteret dette emne. Formandskonferencen er altså nået frem til denne holdning, som De også selv siger. Deres gruppe er repræsenteret i Formandskonferencen, og naturligvis kan De, også uanset Formandskonferencens holdning, der efter de oplysninger, jeg har fået, var enstemmig, indgive et forslag til beslutning uden at være bundet af gruppeformændenes holdning. Berthu Hr. formand, Formandskonferencens afgørelse blev ikke truffet ved enstemmighed. Jeg repræsenterede min egen gruppe, og jeg modsatte mig på det kraftigste denne afgørelse. Efter min mening havde Formandskonferencen ikke ret til at træffe denne afgørelse, fordi denne er i modstrid med forretningsordenen. Formanden Hr. Berthu, som De er klar over, er jeg ikke her for at stå til regnskab for Formandskonferencens holdning. Der er gruppeformænd til stede nu, der kunne tage ordet. Men jeg har i hvert fald det indtryk, at denne drøftelse har fundet sted. Breyer Hr. formand, gruppen De Grønne i Europa-Parlamentet har taget dette initiativ, for Novel Foodforordningen trådte i kraft den 15. maj, Kommissionen har holdt os hen i månedsvis med påstanden om, at der også eksisterer en regel for genmanipuleret majs og soja, men hvad er der sket ... ingenting! Hvornår holder De endelig op med Deres henholdende taktik over for forbrugerne og Parlamentet? Hvor længe endnu vil De lade forbrugerne svæve i det uvisse? Hvornår vil Kommissionen og Den Stående Levnedsmiddelkomité endelig beslutte sig for en klar mærkning af majs og soja? Fru Cresson, jeg ser, at De er til stede. Normalt er det hele tiden de nyeste fremskridt inden for genteknologien, der fremhæves. Hvorfor foreslår man ikke DNA-analysen, som er aktuel? Hvorfor går Kommissionen denne gang hen og foreslår endda en proteinanalyse, som er meget forældet? Taler rygterne sandt, når de siger, at der endda kun er planlagt en frivillig aftale med industrien? Hvad sker der med babymaden? Vil man tilslutte sig udtalelsen fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler og udelukke nye levnedsmidler til babyer, også når det drejer sig om majs og soja? Hvorfor foranlediger Kommissionen ikke, at producenterne fremlægger analysemetoden? Hvorfor ødsles der millioner af skatteborgernes penge bort, og hvorfor betaler offentligheden for analysemetoderne? Hvorfor stiller De ikke snart et forslag? Hvornår kommer forslaget om tilsætningsstoffer, aromaer og enzymer? Hvornår holder De snart op med denne hemmelige forordning? Hvornår kan forbrugerne og også vi regne med, at der kommer et sammenhængende forslag om mærkning af genmanipulerede majs- og sojaprodukter, sådan som vi alle og også forbrugerne ønsker det? Schleicher Hr. formand, ærede kolleger, vi har sat dette emne på dagsordenen, fordi vi snart vil være sikre på, at tingene skrider fremad. Nu har Kommissionen fremlagt et forslag den 3. december, altså efter at vi allerede havde sat det i gang. Jeg har kigget på forordningens begrundelse, som vil blive vedtaget uden om Parlamentet, fordi det Blandede Levnedsmiddeludvalg er kompetent i den forbindelse. Jeg var forbavset. Vi har nu i snart et halvt år diskuteret med Kommissionen. Kommissionen har hele tiden sagt, at det ikke er nødvendigt at træffe en ordning i den forbindelse. Nu er den i begrundelsens punkt 8, 9 og 20 kommet med nøjagtig den begrundelse, som vi hele tiden har anført. Det forstår jeg ikke helt. Jeg er taknemmelig for, at Kommissionen nu har fundet vejen, men Kommissionen må forklare mig, hvorfor den så længe har modsat sig det, som Parlamentet sagde. Vi støtter naturligvis den DNA-prøve, som Europa-Kommissionen har planlagt, dog med den tilføjelse - som fru Breyer netop også bemærkede - at den analysemetode, som skal anvendes til kontrollen, fastlægges samtidig. Kun på den måde kan sådan et forslag gennemføres, og det sikrer, at der sker en sagligt korrekt information. Efter at Den Stående Levnedsmiddelkomité i Europa-Kommissionen med deltagelse af medlemslandene beskæftigede sig meget intensivt med forslaget i går, ser det ud til, at Kommissionen og Rådet kan træffe en afgørelse i januar. Dermed er der skabt forudsætninger for, at medlemsstaterne i det mindste kan anvende og gennemføre bestemmelserne i forordningen af 19. september 1997, som allerede trådte i kraft den 1. november 1997, hvis anvendelse dog måtte udskydes til 1. februar 1998, til denne termin til mærkning af genetisk modificerede sojabønner og majs. Vi hilser alt dette velkommen, men vi spørger: Hvorfor først nu? Jeg har dog flere spørgsmål til Kommissionen. Først og fremmest ville jeg være taknemmelig, hvis fru kommissæren kunne meddele og forklare os resultaterne af gårsdagens møde i Levnedsmiddeludvalget. Og et andet spørgsmål: Årets høst af soja og majs i USA er slut. Det må dog antages, at genetisk modificerede produkter allerede er på vej til Europa eller måske endda allerede er i Europa. Hvordan vurderer Kommissionen faren for, at især genetisk modificeret majs og soja eksporteres til Europa blandet med traditionelle produkter, uden at der foreligger den nødvendige tilladelse til markedsføring i landene i Den Europæiske Union i henhold til del C i direktivet fra 1990? Hvor mange ansøgninger om tilladelse til markedsføring ligger der for øjeblikket hos Europa-Kommissionen? Hvad vil Europa-Kommissionen gøre for at sikre, at der rettidigt kan træffes afgørelse om alle de ansøgninger om tilladelse til markedsføring, som foreligger for tiden? Har Europa-Kommissionen et overblik over, hvilket omfang leveringerne af de nævnte organismer fra USA og Canada til Europa har? Hvordan vurderer Kommissionen risikoen for handelskonflikter med de nordamerikanske handelspartnere, hvis produkterne ikke må markedsføres i Den Europæiske Union på grund af en manglende tilladelse for GMO-andelen? Jeg er klar over, fru kommissær, at De formodentlig ikke kan besvare alle spørgsmålene detaljeret i dag. Men jeg vil gerne give Dem spørgsmålene med, og jeg ville være taknemmelig, hvis vi kunne få dem besvaret i starten af januar. Graenitz Hr. formand, fru kommissær, vi har i dag stillet disse mundtlige forespørgsler til Dem, fordi vi mener, at det er nødvendigt, at Parlamentet netop i forbindelse med genetisk modificerede levnedsmidler informeres omfattende og rettidigt, og det på et tidligere tidspunkt end normalt. Hvis De ikke kan lade forordningen træde i kraft pr. 1. november, fordi de nødvendige gennemførelsesforskrifter ikke eksisterer, men er nødt til at udskyde det til februar, så er det efter min mening en ulempe for de europæiske forbrugere, og også for den europæiske industri. Netop i forbindelse med levnedsmidler, som skal markedsføres på det indre marked, skal der være fælles forskrifter for, skal der være muligheden for, hvordan der i det hele taget skal mærkes, og det skal gøres, før disse levnedsmidler bliver produceret. Det er nødvendigt for industrien og for at beskytte forbrugerne. Det er uforståeligt, at det tager så lang tid, selvom Novel Food-forordningen jo allerede blev færdiggjort i Forligsudvalget for et år siden, selvom den har været i kraft siden maj måned, og selvom man egentlig allerede dengang var klar over, at der skulle findes en overgangsordning for majs og soja. Man må også spørge sig selv, om man ikke allerede nu, før en ny aftale træder i kraft mellem institutionerne, sådan som vi kan forvente det næste år i forsommeren, skal tage muligheden for at informere Parlamentet tidligere og rettidigt i betragtning på de meget følsomme områder, så Parlamentet ikke er nødt til at gå omveje for at få fat i udkast, som diskuteres i Den Stående Levnedsmiddelkomité i Kommissionen. Det, som jeg gerne vil have at vide af Dem - netop fordi De er ansvarlig for den videnskabelige afdeling og Det Fælles Forskningscenter - er: Hvor langt er man kommet med arbejdet på at udvikle en analyse til påvisning af genetiske modifikationer i DNA, som kan anvendes i hele Unionen, og hvorvidt er Det Fælles Forskningscenter del af dette, eftersom centeret jo allerede har udviklet analysemetoder for en række produkter også på levnedsmiddelområdet ved hjælp af ringanalyser, således at der er ensartethed inden for Unionen, og dørene ikke står på vid gab for tilfældighedernes spil? Jeg tror heller ikke, at vi skal overlade denne beslutning til industrien alene. I den forbindelse vil jeg gerne stille Dem et andet spørgsmål, fru kommissær: Er det ikke mere hensigtsmæssigt i stedet for at vedtage en ordning, ifølge hvilken der på et produkt kan stå »kan indeholde genetisk modificerede dele«, at der fastlægges en tærskelværdi, og at der kun foreskrives mærkning med »genetisk modificeret levnedsmiddel« eller »ikke genetisk modificeret levnedsmiddel« for produkter, som ligger over denne tærskelværdi? I Østrig havde vi et tilfælde, som opstod på grund af forurening. Der kan meget let forekomme forurening af netop soja og majs, som transporteres i jernbanevogne, og selvom det kun er 1 %, så er det bedre at sige, at der findes en tærskelværdi end at gøre forbrugerne usikre med en mærkning som »kan indeholde«. Jeg kan forestille mig, fru kommissær, at det vil være nødvendigt, at alle disse spørgsmål bliver besvaret meget hurtigt, hvis vi virkelig ønsker, at alle medlemslandene kan vedtage ordningen i februar, så den kan gennemføres af industrien. Det er på høje tid, at der nu fremlægges et tilsvarende udkast, der indeholder alt det, som forbrugerne skal vide, og som industrien har behov for til fremstilling og mærkning af sine produkter. Santini Hr. formand, også jeg tilslutter mig mine kollegers beklagelse over denne forsinkelse vedrørende et så delikat emne, som ikke alene involverer producenterne, forskningen og forbrugerne, men vil jeg sige, også vores etiske image, i hvert fald siden Europa-Parlamentet har tilrevet sig retten til at gøre sig til dommer også i så delikate sager, som har nær forbindelse med de europæiske borgeres sundhed. Jeg må sige, at selv når denne forordning er vedtaget, tror jeg ærlig talt ikke, at den vil skabe stor entusiasme, hvis vi skal tro de alarmerende meldinger, der breder sig blandt de europæiske borgere, meldinger, som blandt andet går ud på, at hvis de regler om mærkning, der er foreslået af Kommissionen, især for fødevarer fremstillet på grundlag af gensplejset soja og majs, bliver vedtaget, vil vi grundlæggende kun nå frem til at regulere 30-40 % af de produkter, der fremstilles på grundlag af gensplejset majs og soja, og hele resten vil således hverken blive kontrolleret eller mærket. Ifølge Kommissionens udkast til forordning er det faktisk kun produkter med proteiner, der er kontrolleret og analyseret med de nuværende analysemetoder, der obligatorisk skal mærkes som produkter på basis af gensplejset soja eller majs. På nuværende tidspunkt rejser mange, også i videnskabelige kredse, tvivl om disse metoders validitet, om de kan leve op til den nye metodik, som produktionsvidenskaben på sin side kan indføre. Der er endnu en betragtning: udkastet til forordning udelukker alle tilsætningsstofferne til fødevarer, aromastoffer og ekstraktionsmidler, og vi ved udmærket, at stoffer fra sojaen, der også er gensplejset, findes i fødevarerne, i chokoladen, i margarinen, men lad os ikke glemme, at for eksempel også i farmakologien nævnes soja som et nyttigt middel mod kolesterol, som nu er århundredets lidelse, og således kan De forestille Dem de skader, som kunne ske for sundheden i stedet for forbedringer, hvis sojalecitinen ikke levede op til den krævede kvalitet. Vi vil også gerne erindre om, at med hensyn til dette emne er der store forventninger hos de europæiske borgere. 90 % af forbrugerne udtrykte i en nylig undersøgelse stærk bekymring, men også store forventninger til, hvad Kommissionen kan foreslå. Derfor rejser jeg igen de to spørgsmål, som findes i dokumentet fra min gruppe, Union for Europa. Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den endnu ikke har meddelt, hvilke regler der skal følges? Hvad er det for bestemmelser, der skal følges for bedre at virkeliggøre borgernes ret til at blive informeret? Lad os se disse usikkerheder i sammenhæng med de andre, som findes på fødevareområdet - lad os endnu en gang se på BSE-problemet og de seneste problemer med ekstra jomfruolie, og hvor meget jomfru den er, vil ingen nogen sinde vide! og så tilsætningsstofferne i vin og så videre - ærlig talt vil også det kommende julemåltid kun blive præget af bekymring snarere end glæde. God jul! Eisma Hr. formand, vil De bede kommissæren om at have sin opmærksomhed henvendt på det, vi siger, så er det lettere at kommunikere. Ikke blot forbrugerne og industrien føler sig usikre hvad angår brugen af GMO'er i levnedsmidler. Også Europa-Parlamentet, os alle, nødsages regelmæssigt til at bede om en forklaring. Derfor denne debat her til morgen. Det står mig mere og mere klart, at Kommissionen ikke helt ved, hvilken politik den skal følge med hensyn til GMO'er. Den laver forordninger med tidsskemaer, som ikke blot giver industrien store problemer, men som den heller ikke selv ved råd med. Det vigtigste spørgsmål her til morgen er, hvorfor Kommissionen ikke tidligere er kommet med gennemførelsesbestemmelserne, som der først nu foreligger et forslag om. For industrien er der nu opstået en ret uholdbar situation med mange usikkerheder. Hvad vigtigere er, forbrugerne har stadigvæk ingen sikkerhed for, hvorvidt der er anvendt genetisk modificerede ingredienser eller ikke, når de køber produkterne. For min gruppe er der derfor opstået en uacceptabel situation med mange usikkerheder. Etikettering er særdeles vigtig. Vi tror ikke på et frit valg for forbrugerne, så længe disse ikke informeres tilstrækkeligt af etiketterne. Forbrugerne må selv kunne bestemme, om de vil indtage genetisk modificerede levnedsmidler. Det er Kommissionens opgave at sørge for, at oplysningerne på etiketten bliver obligatoriske, og at det via en pålidelig metode kan fastsættes, om et produkt indeholder GMO'er. Netop om hvilken metode, der skal vælges, er der nu opstået en hel del tvivl. I første omgang så det ud til, at et flertal af medlemsstaterne og Kommissionen valgte proteinmetoden, men i det nye forslag har Kommissionen pludseligt valg DNA-metoden. Også til stor forbavselse, hører jeg, for Den stående Levnedsmiddelkomité, som atter holdt møde i går. Det ser stadigvæk ud til, at det nyeste forslag er for uklart for erhvervslivet til at kunne iværksætte en forsvarlig etikettering. Jeg vil derfor gerne anmode Kommissionen om at gøre rede for, hvorfor den har besluttet sig hertil, til denne nye metode, og hvornår den agter at lade gennemførelsesbestemmelserne træde i kraft? Eufemistisk udtrykt, hr. formand, det er på høje tid, og jeg vil endnu en gang sige til Kommissionen: påtag Dem nu endelig ansvaret, det har det hidtil skortet på, og det ikke så lidt. González Álvarez Hr. formand, jeg tror, at på dette tidspunkt i forhandlingen og efter mine kollegers indlæg, som har udtrykt deres bekymring, og som blot afspejler borgernes bekymring, er der ikke meget mere at sige, og jeg tror ikke, jeg kan bruge min taletid op. Vi havde også fremlagt et spørgsmål, som grundlæggende udtrykker det samme som kollegernes, det vil sige: Hvorfor ikke iværksætte gennemførelsen af disse forholdsregler, hvorfor ikke have ensartede analyser på europæisk niveau, hvorfor ikke også have en korrekt mærkning, der giver forbrugerne mulighed for at vælge? USA siger, at Den Europæiske Union lægger forhindringer i vejen for import af gensplejsede produkter, og at Den Europæiske Union støtter sig mere til offentlighedens bekymring end til videnskabelige kendsgerninger. Vi synes jo, at den europæiske offentligheds bekymring er logisk. Den er blevet bevidstgjort af andre problemer omkring levnedsmiddelsikkerhed. Endvidere er der et frisk eksempel i den for nyligt godkendte mulighed for at fremstille gensplejset majs i Frankrig, som det blev skrevet i den spanske presse og, tror jeg, også i den europæiske. Denne majs vil indeholde tre gener: Et, der indeholder et giftstof, som afskrækker insekter, et, der indeholder et stof, der er modstandsdygtigt over for antibiotika, og et, der indeholder et stof, som giver tolerans mod ukrudtsmidler. Det er logisk, at den europæiske offentlighed - og en hvilken som helst offentlighed - er bekymret over alle disse stoffers sundhedsmæssige påvirkning. Derfor er det absolut nødvendigt med en korrekt mærkning og en hensigtsmæssig gennemførelse heraf. Det er sandsynligt, fru kommissær, at den ændring, som er ved at ske i GD XXIV med henblik på at garantere levnedsmiddelsikkerheden, går i den rigtige retning, eftersom der er planlagt en risikoanalyseenhed, hvis formål er at analysere de risici for menneskets helbred, som hvert af disse stoffer har. Under alle omstændigheder tror jeg, fru kommissær, at alle vi kolleger her udtrykker en begrundet bekymring fra den europæiske offentlighed, som ikke vil risikere at indtage produkter, som medfører en sundhedsrisiko. Souchet Hr. formand, vedrørende genetisk modificerede organismer og vedrørende kogalskab, det vil sige vedrørende borgernes levnedsmiddelsikkerhed, har vores gruppe to gange anmodet EuropaParlamentet om klart at markere sin holdning ved en afstemning om et beslutningsforslag. To gange har man i strid med forretningsordenen nægtet os dette. Min kollega, hr. Berthu, har netop påpeget denne meget alvorlige afvigelse fra regelen. Det er derfor højst besynderligt, at hr. Scotto, der er korrespondent for avisen Le Monde, i sin beretning dateret den 18. december netop undlader at omtale disse to parlamentariske initiativer - de eneste, der var, så vidt vi ved - som opfordrede Europa-Parlamentet til, hvad angår disse to væsentlige spørgsmål, at leve op til sit ansvar under den nuværende mødeperiode. Med hensyn til de genetisk modificerede organismer kan man ikke undlade at bemærke, at Kommissionens beslutninger i høj grad er i overensstemmelse med interesserne hos de transnationale virksomheder inden for frøbranchen. Endvidere kan man ikke undlade at bemærke, at det er under amerikansk pres, at Kommissionen har tilladt markedsføring af genetisk modificeret soja og majs, endda uden at kræve den fornødne sporbarhed af hensyn til forbrugerbeskyttelse. I dag er transgene ekstraherede sukkerroesnitter blevet markedsført i Nederlandene, selvom dette er forbudt. Fru kommissær, hvem er juridisk ansvarlig for denne situation? Virksomheden Monsanto, der bestilte forsøgene, den nederlandske sukkerfabrik CSM eller Kommissionen, som gav tilladelsen? Den 27. november i år gav den franske regering grønt lys for dyrkning af en transgen majssort, der er resistent over for halvmøl, og som har et hjælpegen, der er modstandsdygtigt over for antibiotikummet ampicillin. Bernard Kouchner, der selv var medforslagsstiller til et beslutningsforslag, hvori man krævede et forbud imod GMO'er, da han endnu var medlem af Europa-Parlamentet, har imidlertid givet sin tilladelse til denne type majs med støtte fra miljøminister Voynet i modstrid med udtrykkelige henstillinger fra den franske komité for forebyggelse og sikkerhedsforanstaltninger. Hvem vil skulle bære ansvaret, fru kommissær, hvis det i de kommende måneder godtgøres, at genet, der er modstandsdygtigt over for ampicillin, kan overføres til bakterier i fordøjelseskanalen? Den franske regering, virksomheden, der ansøgte om tilladelse, eller Kommissionen, der gav den oprindelige tilladelse? Hvad der under alle omstændigheder står fast er, at Kommissionen ikke har respekteret forsigtighedsprincippet. Det forekommer derfor påtrængende nødvendigt at nedsætte en arbejdsgruppe i Europa-Parlamentet, for at der kan foregå en fuldt demokratisk drøftelse omkring risiciene for miljøet og menneskers sundhed ved anvendelsen af GMO'er. Jeg har indtryk af, at man leger med ilden, og at man samtidig forsøger at skaffe sig god samvittighed ved at tilbyde forbrugerne en mærkning, der giver en falsk sikkerhed. Hr. formand, er det forhold, at vi ikke satte noget beslutningsforslag under afstemning ved afslutningen på denne debat ikke bevis på, at Europa-Parlamentet forsøger at flygte fra sit ansvar og at vælte dette over på tjenestemændene? Cresson - (FR) Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, det er mig en stor glæde at være til stede her i dag for at kunne redegøre nærmere for situationen omkring mærkning af levnedsmidler produceret på basis af genetisk modificerede søjabønner eller majs. Det er helt klart et meget kompliceret emne, og jeg er ikke sikker på, jeg kan leve op til alle forventninger og besvare alle spørgsmål, men jeg vil forsøge at benytte mig af lejligheden til at redegøre for Kommissionens holdning, eftersom der med rette er blevet stillet spørgsmål om denne. Jeg vil ikke gennemgå hele sagens forløb, som de ærede medlemmer kender lige så godt som jeg selv, og jeg vil gå direkte til svarene på spørgsmålene, som i en række tilfælde vedrører samme emne. Jeg vil starte med at tage fat på en række spørgsmål, der vedrører den retlige situation pr. 1. november 1997, det vil sige tidspunktet for ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1813/97 af 19. september 1997. Ved forordning nr. 1813/97, der trådte i kraft den 1. november, fastsættes supplerende mærkningskrav for levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificeret soja og majs. Forordningen er umiddelbart gældende i medlemsstaterne, og man kan derfor dårligt anstille den betragtning, at der skulle mangle regler på det pågældende område. Virksomhederne er siden den 1. november forpligtet til at mærke de produkter, der ikke er ækvivalente i den i artikel 2 i forordning nr. 1813/97 anvendte betydning. Hvad angår vedtagelsen af detaljerede regler for mærkning af disse levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, meddelte Kommissionen, der på mødet den 31. juli 1997 i Den Stående Levnedsmiddelkomité forpligtede sig til at fremlægge dem så hurtigt som muligt, ved samme lejlighed, at den ville rådspørge Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler for at indhente dennes holdning til det ikke-ækvivalensbegreb, der var indført ved omhandlede forordning. Denne konsultation samt viljen til at rådføre sig med de berørte instanser og vurderingen af de forskellige mulige metoder forklarer den tid, der har været nødvendig til vedtagelsen af forslaget til forordning. Jeg forstår udmærket den utålmodighed, en række parlamentsmedlemmer giver udtryk for, og som er fuldt berettiget, men den beskrevne fremgangsmåde har naturligvis krævet en vis tid. En anden række spørgsmål vedrører fortolkningen af ikke-ækvivalensbegrebet og i særdeleshed de kriterier, der ligger til grund for, at man bør mærke levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificeret soja eller majs. I henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 1813/97, som overtager bestemmelserne i artikel 8 i forordning (EF) nr. 258/97 om nye levnedsmidler, bør den endelige forbruger oplyses om alle karakteristika eller egenskaber ved et levnedsmiddel, såsom sammensætning, næringsværdi eller ernæringsmæssige virkninger eller den påtænkte anvendelse, der bevirker, at det nye levnedsmiddel eller den nye levnedsmiddelingrediens ikke længere er ækvivalent med et eksisterende levnedsmiddel eller en eksisterende levnedsmiddelingrediens. Følgelig er de levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede sojabønner eller majs, og som ikke længere er ækvivalente med de traditionelle tilsvarende produkter, undergivet kravet om mærkning. Nøglebegrebet "ikke-ækvivalens« er defineret som påvisningen af en videnskabeligt påviselig forskel, der er større end de accepterede grænser for de naturlige variationer. Sideløbende offentliggjorde Kommissionen den 23. juli 1997 sine generelle retningslinjer for mærkning af moderne bioteknologier, hvori det foreskrives, at der bør foretages mærkning, når det kan påvises videnskabeligt, at et produkt er baseret på en GMO, det vil sige en "genetisk modificeret organisme«, og at det er nødvendigt at opstille klare regler for mærkning, således at den officielle kontrol kan gennemføres på en troværdig, repeterbar og praktisk gennemførlig måde. Under hensyntagen dels til ikke-ækvivalensbegrebet, dels til den metode, der anbefales i Kommissionens retningslinjer, har det på nuværende stadium vist sig, at forekomsten i levnedsmidler og i levnedsmiddelingredienser af DNA, der er et resultat af en genetisk modifikation, er det kriterium, der bedst opfylder ovennævnte betingelser. Det er således på dette grundlag, at Kommissionen den 3. december 1997 godkendte et forslag til forordning, hvori der opstilles detaljerede regler for mærkning, som finder anvendelse på levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede sojabønner eller majs. Forslaget blev drøftet i Den Stående Levnedsmiddelkomité den 18. december og berammet til afstemning i den samme komité til midten af januar. Det må siges, at på mødet i Den Stående Levnedsmiddelkomité, som altså mødtes den 18. for at drøfte Kommissionens forslag til forordning, modsatte et flertal af medlemsstaterne sig forslaget! De foretrækker protein-kriteriet og fastsættelsen af en liste over de produkter, der bør mærkes, selvom der endnu ikke findes nogen nærmere liste af denne art. I forslaget til forordning bestemmes det, at levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede sojabønner eller majs, og som indeholder DNA, der er et resultat af en genetisk modifikation, ikke er ækvivalente i henhold til artikel 2, litra a, i forordning (EF) nr. 1813/97, og dermed er undergivet kravet om mærkning. Omvendt er de levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der ikke længere indeholder dette DNA, bl.a. som følge af dets ødelæggelse under de forskellige forædlingsprocesser, ikke undergivet kravet om mærkning, idet de bør anses for ækvivalente med de traditionelle tilsvarende produkter. Da det imidlertid ikke er udelukket rent videnskabeligt, at fremstillingsmetoderne for levnedsmidler kan gøre det muligt at fjerne ethvert spor af DNA i levnedsmidlerne, idet der dog herunder efterlades spor af proteiner, er DNAmetoden blevet suppleret, således at der også kan tages højde for dette tilfælde, som i dag kun er teoretisk. Forslaget til forordning indeholder endvidere en standardformulering for mærkning, som ikke må fraviges, for dels at gøre det nemmere for forbrugeren at vælge og forstå mærkningen, for dels at undgå modstridende fortolkninger i Den Europæiske Union af eventuelt enslydende formuleringer, som kunne give anledning til nye vanskeligheder på det indre marked. Den valgte formulering er følgende, jeg citerer: "fremstillet på grundlag af genetisk modificeret soja« eller, jeg citerer: "fremstillet på grundlag af genetisk modificeret majs« alt efter forholdene. Formuleringen bør placeres i listen over ingredienser i parentes umiddelbart efter betegnelsen på den pågældende ingrediens. Formuleringen kan også tilføjes med tydelig skrift lige neden under listen over ingredienser med typer, der er mindst på størrelse med de typer, der er anvendt i selve listen over ingredienser. I tilfælde, hvor der ikke findes en liste over ingredienser, bør de nødvendige oplysninger figurere tydeligt på produktets etikette. Forordningen finder anvendelse, uden at det berører virksomhedernes ret til at indskrive andre, frivillige påstande på deres produkters mærkning end de obligatoriske anførelser, der er fastsat i forordningen, på betingelse af, at de er i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv nr. 79/11/2/EØF, ifølge hvilke sådanne anførelser ikke bør kunne vildlede forbrugeren. Dette gælder også påstande vedrørende ikke-forekomsten af levnedsmidler eller ingredienser fremstillet på grundlag af genetisk modificeret soja eller majs eller påstande vedrørende forekomsten af sådanne levnedsmidler eller ingredienser, i tilfælde hvor denne forekomst ikke er videnskabeligt påviselig, men kan påvises på anden måde. Blandingen af produkter indeholdende GMO'er med traditionelle produkter er ikke forbudt ifølge lovgivningen. I Rådets og Europa-Parlamentets forordning (EØF) nr. 258/97 nævnes i øvrigt denne mulighed, især for bulkladninger, og det anføres, at i dette tilfælde anses oplysning af forbrugerne, om at disse levnedsmidler kan indeholde GMO'er, for at opfylde nævnte forordnings krav til mærkning. På samme måde giver forslaget til forordning vedrørende mærkning af levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der fremstilles på grundlag af genetisk modificeret soja eller majs, mulighed for at oplyse følgende på mærkningen, jeg citerer: "kan indeholde, for de produkter, for hvilke forekomsten af materiale, der er fremstillet af genetisk modificeret soja/majs, ikke kan udelukkes, men heller ikke kan påvises«. En sådan anførelse er desuden i overensstemmelse med Kommissionens generelle retningslinjer vedrørende mærkning af moderne bioteknologier. Formuleringen gør det muligt at undgå at adskille produkterne, og man undgår at skulle tage prøver af hver enkelt ladning af produkter, der kunne indeholde blandinger i forskellige grader, idet man lader det være op til forbrugeren, om denne vil købe de pågældende produkter eller ej. Som svar på det vigtige spørgsmål om importen af genetisk modificerede produkter fra USA og Canada i henhold til bestemmelserne i artikel 43 i direktiv nr. 90/220/EØF skal det siges, at medlemsstaterne er forpligtede til at sikre overholdelsen af det nævnte direktivs bestemmelser, det vil sige, at de er ansvarlige for kontrollen med, om de produkter, der indeholder GMO'er, og som bringes i omsætning i Den Europæiske Union, opfylder de i lovgivningen fastsatte betingelser, og bør sikre, at de kompetente myndigheder gennemfører inspektionen på tilfredsstillende vis og i givet fald iværksætter andre kontrolforanstaltninger. På sit toogtyvende møde den 3. december 1997 anmodede det kompetente udvalg i henhold til direktiv nr. 90/220/EØF Kommissionen om at etablere samordnede kontrol- og inspektionsforanstaltninger. Der blev oprettet en teknisk ad hoc-arbejdsgruppe for inspektion og kontrolforanstaltninger vedrørende genetisk modificerede organismer. Den 16. december 1997 undersøgte denne arbejdsgruppe, om der fandtes brugbare specifikke tekniske metoder, der var i stand til at spore og identificere genetisk modificerede organismer samt produkter, der var afledt heraf, for hvilke der ikke var givet tilladelse til udsætning i miljøet med henblik på markedsføring. I øjeblikket er tretten produkter genstand for en anmeldelse inden for rammerne af del C i direktiv 90/220/EØF. I forbindelse med revisionen af direktiv nr. 90/220/EØF har Kommissionen besluttet, at ethvert produkt, for hvilket der er søgt om tilladelse i henhold til det nuværende direktiv, bør behandles af de kompetente videnskabelige komitéer, inden de godkendes af medlemsstaterne i det i direktivet foreskrevne udvalg. Da udtalelserne fra de videnskabelige komitéer først vil foreligge i slutningen af januar 1998, og da det er nødvendigt at følge proceduren for det i direktiv nr. 90/220 foreskrevne udvalg, vil det blive vanskeligt for Kommissionen at træffe afgørelse om tilladelse af disse produkter før midten af marts 1998. Det er oplyst, at der mellem det fjerde kvartal 1996, hvor den første ændring fandt sted, og den 31. maj 1997 er importeret 8.300.000 t sojabønner og 650.000 t sojamel til Europa fra USA, hvoraf de 2 % var genetisk modificeret, nemlig 166.000 t sojabønner og 13.000 t sojamel. Importen af Novartis-majs skulle udgøre ca. 0, 6 % af den samlede majsimport fra USA, det vil sige 4.422 t. Kommissionen har altid bestræbt sig på at sikre, at fællesskabslovgivningen er i overensstemmelse med de internationale forpligtelser, hvilket gør, at man så vidt muligt undgår tvister på handelsområdet. Det tilkommer ikke Kommissionen at kommentere fortolkningen af de internationale handelsregler, som er fastsat af vores handelspartnere, og heller ikke handelspartnernes mening om, hvorvidt Den Europæiske Unions lovgivning er i overensstemmelse med disse regler. Det var, ærede parlamentsmedlemmer, de svar, jeg kunne give på en række vigtige spørgsmål. Debatten er naturligvis ikke afsluttet, men vil fortsætte. Jeg vil dog gerne tilføje, at Kommissionen er særdeles agtpågivende. Disse forskellige konsultationer kræver naturligvis tid, men jeg håber, vi sammen fortsat vil arbejde på dette spørgsmål - at der er divergerende opfattelser mellem medlemsstaterne, kunne man konstatere under den seneste konsultation - og forene vores kræfter med henblik på at nå frem til en løsning, der er tilfredsstillende for alle. Gebhardt Hr. formand, mine damer og herrer, fru kommissær. Til trods for, at synspunkterne her og der ikke altid svarer helt til hinanden, har Europa-Parlamentet allerede sagt alt om dets mening om nødvendigheden af en klar og omfattende mærkning af levnedsmidler og ingredienser, hvor genteknologien er involveret. Set ud fra det synspunkt ville dagens debat egentlig være overflødig, blot en gentagelse og spild af tid. Men efter min mening og ifølge min gruppe er debatten tvingende nødvendig. Vi kan nemlig ikke lide den måde, hvorpå Kommissionen behandler det følsomme emne mærkning af genetisk modificerede levnedsmidler, og hvor lidt alvorligt den i det mindste nogle gange tager Rådets og Parlamentets forordninger. Overalt i landet får vi som medlemmer af Europa-Parlamentet de klø, som Kommissionen har fortjent. Europa-Kommissionen har skuffet borgerne med sin legen kispus med mærkningen af genetisk modificerede levnedsmidler. Det går ikke, at den med rette fordrede mærkningspligt skrives ind i forordninger, hvorefter de ikke træder i kraft. Som forbruger ville jeg her i foråret have troet, at vi med Novel Food-forordningen var over det værste. Nu ville nye, især teknisk modificerede levnedsmidler bliver mærket klart og omfattende. Ja go' morgen. De markedsrelevante produkter med genmajs og gensoja blev ikke længere anset for at være nye. Afpudsningsarbejdet med forordningen, som trådte i kraft den 1. november, har ikke hjulpet noget. Der mangler retningslinjer for håndteringen med det mål at nå et beskyttelsesniveau for forbrugerne, som er lige højt i hele Den Europæiske Union, og for at opnå retssikkerhed for producenter og forhandlere. Men det blev værre endnu. Forordning 81/13 vil slet ikke komme til at træde i kraft, men skal erstattes af en udgave, som endnu en gang er ændret. Hvordan kan man forklare sådan noget til et gennemsnitsmenneske, til forbrugerne? Fru kommissær, den type mærkning, som De har fremlagt for os, er efter min mening den rigtige. Men De har ikke besvaret følgende spørgsmål: Hvorfor kunne den ikke være trådt i kraft allerede den 1. november, efter at vi jo immervæk havde diskuteret Novel Food-forordningen og mærkningen i mere end fem år? Der har været tid nok til forudgående afklaringer, forudgående samtaler, også selvom man ikke på forhånd kunne vide helt nøjagtigt, hvordan det ville se ud. Men at mærkningen ville og skulle komme, det stod klart fra starten. Altså, hvorfor gik det ikke? Hvorfor kan det først lade sig gøre fra 1. februar eller marts, efter at mange nye produkter vil være kommet på markedet? Vil denne forordning, hvis den træder i kraft til den tid, træde i kraft for de produkter, som er nye på dette tidspunkt? Det er også stadig et absolut uafklaret spørgsmål. Jeg beder om, at man heller ikke overser det tredje punkt, som drejer sig om påvisningsproblematikken og analysemetoder. Der findes nemlig egnede metoder til også at påvise gentekniske indgreb på majs- og sojaprodukter. En tøvende Kommission har derfor heller ikke ret til længere at nægte forbrugerne en omfattende mærkning, som er ens i alle lande. Fra forbrugernes synsvinkel er der ikke længere noget, der taler imod det, derimod taler alt for en komplet mærkning af vores fødevarer. Derfor holder min gruppe fast ved det. Købsbeslutningen skal overlades til informerede forbrugere, som ikke er prisgivet et bureaukratis nåde. Keppelhoff-Wiechert Hr. formand, fru kommissær, mine kære kolleger. Vi, Europa-Parlamentet, har med ikrafttrædelsen af Novel Food-forordningen besluttet at mærke nye levnedsmidler i en grad, således at forbrugerne får mulighed for at træffe deres egen beslutning om, hvad de vil købe. Jeg vil gerne minde om, at vi har vedtaget at oplyse forbrugerne om alle produkternes kendetegn og ernæringsegenskaber såsom sammensætning, næringsværdi og anvendelsesformål, som adskiller genlevnedsmidler fra traditionelle levnedsmidler. Mærkningen, især af levnedsmidler, som er fremstillet ved hjælp af gentekniske procedurer, er for mig på ingen måde et advarselsskilt. Den skal snarere ses som en grundlæggende forudsætning for befolkningens accept og tiltro til en ny teknologi. Den, som af forskellige årsager alligevel ønsker at undgå genteknologisk fremstillede produkter, får med mærkningen mulighed for at undgå disse produkter målrettet. Jeg gør endnu en gang opmærksom på, at vores fornemste opgave må være, at forbruget af nye levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser hverken må medføre ernæringsmangler eller øvrige sundhedsmæssige risici for forbrugerne. Produkterne må derfor kun markedsføres, hvis tre betingelser er opfyldt: Produkterne må for det første ikke udgøre nogen fare for forbrugerne, de må for det andet ikke medføre vildledning, og de må for det tredje ikke adskille sig fra traditionelle produkter i en sådan grad, at de kan medføre ernæringsmangler ved normalt forbrug. På grund af de mange og forskellige produkter, som Novel Food-forordningen er baseret på, er det som regel nødvendigt med en vurdering i det enkelte tilfælde. Kommissionen har forsøgt at præsentere ordningen om genmajs og gensoja i sit forslag til forordning. Ifølge Kommissionens forslag skal genetisk modificerede produkter altid mærkes, hvis de indeholder genetisk modificeret DNA. Denne metode fører sikkert til, at et større antal levnedsmidler skal mærkes, end hvis man kun kontrollerer proteinerne. Levnedsmidler, som indeholder genetisk modificeret DNA eller modificerede proteiner, skal være forsynet med følgende tekst på etiketten på listen over ingredienser eller på et andet synligt sted: «Fremstillet af genetisk modificeret majs/soja« . Alligevel er den analysemetode, som Kommissionen foreslår, ikke forenelig med Novel Food-forordningen og erklæringen fra topmødet i Luxembourg. Jeg opfordrer derfor Kommissionen til at ændre sit forslag således, at mærkningsreglen i Novel Food-forordningen finder fuldstændig og omfattende anvendelse. Efter min mening kan det ikke komme på tale at begrænse den mærkningsordning, som EuropaParlamentet har skabt. Ryynänen Hr. formand, fru kommissær, som det her på mødet allerede er meget grundigt fremlagt, har emballagemærkning af genetisk modificeret sojabønner og majs udviklet sig til et virkelig alvorligt problem, hvis opståen Kommissionen burde have forhindret, og hvor der nu hurtigst muligt skal gribes ind. På denne baggrund var kommissærens svar om den senere tids foranstaltninger og tidsplanerne fremover meget velkomment, skønt det skal konstateres, at
{'language': 'da'}