1. Burma: fortsatt fångenskap för politiska fångar
Talmannen
Nästa punkt är debatten om sex resolutionsförslag om Burma.
Mikel Irujo Amezaga
författare. - (ES) Herr talman! Som jag sa, enligt kampanjen för mänskliga rättigheter, fred och demokrati i Burma, tillbringade Burmas äldsta politiska fånge den 12 mars sin 78:e födelsedag i isoleringscell i Insein-fängelset.
Detta är U Win Tin, en framstående journalist och ledare för Nationella förbundet för demokrati. U Win Tin är den äldsta samvetsfången i Burma. Han har tillbringat de senaste 19 åren i fängelse, sedan juli 1989.
Han dömdes till tre fängelsestraff på sammanlagt 21 år. Vi känner endast till hans nuvarande situation på grund av den senaste rapporten om villkoren för fångarna i Burma av Yozo Yokota, FN:s särskilda rapportör om mänskliga rättigheter i Burma.
U Win Tin har vägrat att göra avkall på sina politiska ideal i utbyte mot frihet. Han fördes till sjukhus för en andra bråckoperation i januari 2008.
Han är en av Burmas 1 873 politiska fångar. Självfallet vill vi genom resolutionen även fördöma förlängningen av Daw Aung San Suu Kyis husarrest.
Min grupp kräver omedelbara åtgärder för att inleda brådskande och nödvändiga politiska och ekonomiska reformer. För det första, frigivning av alla politiska fångar. För det andra, återupprättande av grundläggande medborgerliga rättigheter och självfallet en politisk dialog mellan alla parter.
Vi återupprepar även vår uppmaning till rådet att vidta kraftfulla åtgärder mot militärjuntan i Burma, som har blivit världsledande i fråga om kränkningar av mänskliga rättigheter.
Marios Matsakis
författare. - (EN) Herr talman! Ett flertal resolutioner har antagits av denna kammare, vilka fördömer Burmas militärjunta för dess upprepade allvarliga kränkningar av det burmesiska folkets mänskliga rättigheter. Trots det bryr sig dessa hjärtlösa generaler inte så mycket om vad vi säger till dem. Tvärtom fortsätter deras fasta grepp om makten på ett högst motbjudande pompöst och irriterande sätt.
Även efter förödelsen som den senaste cyklonen förde med sig hindrade de inte bara biståndsförsöken från den fria världen, utan drog också fördel av sina medborgares elände i nödsituationen, genom att främja sin egen image som förmenta samariter och barmhärtighetens änglar genom osmakliga exhibitionistiska uppträdanden i juntakontrollerad statsmedia, och genom att hålla en omröstning om konstitutionen endast ett par dagar efter att den katastrofiska cyklonen drabbade landet.
De som gör motstånd mot juntan torteras, dödas eller fängslas. Ett exempel är naturligtvis vinnaren av Nobels fredspris, Aung San Suu Kyi, som ledde det Nationella förbundet för demokrati till seger i valen som hölls för 18 år sedan och som har tillbringat 12 år i fängelse - och nyligen beslutade juntan att ytterligare förlänga hennes husarrest.
Jag anser att tiden är kommen att vidta mer drastiska åtgärder mot den monstruösa juntan i Burma. Den effektivaste åtgärden skulle vara att utöva påtryckningar på Kina att sluta stödja den. Om Kina inte samarbetar gällande detta så måste vi vidta åtgärder vad gäller våra handelsförbindelser med Peking och vad gäller de kinesiska olympiska spelen. Detta är förmodligen det enda sättet som återstår för oss att göra någonting för friheten och demokratin i Burma.
Ryszard Czarnecki
författare. - (PL) Herr talman! Jag anser att ett lands inställning till internationella erbjudanden om hjälp vid olyckor och naturkatastrofer visar vilket sorts land vi har att göra med. Även om det kan finnas många förbehåll vad gäller Kina så vet vi att det landet i en väldigt svår situation var berett att ta emot internationell hjälp. På samma sätt såg vi Burmas inställning till internationell hjälp, inklusive hjälp från EU:s medlemsstater.
Det fanns en gång en amerikansk pjäs som hette Samma tid nästa år. Vårt parlament förhåller sig lite på det sättet när det gäller Burma. Varje år träffas vi och diskuterar situationen i Burma. För att vara ärlig föreligger ingen verklig, betydelsefull förändring. Jag instämmer i de uppgifter som presenterats av de föregående talarna. Situationen i vilken en kvinna, ledare för oppositionen, har hållits under husarrest i så många år är utan motstycke i världen. Vi borde inte vänja oss vid denna situation. Jag hoppas att vi kan övervinna splittringen som råder i parlamentet och tala med samfälld röst till försvar för demokratin i Burma.
Thomas Mann
författare. - (DE) Herr talman! Militärjuntan i Burma framhärdar i sina försök att isolera landet och dess folk från resten av världen. I september 2007, efter att buddhistmunkarnas protester brutalt hade slagits ned, infördes ett nyhetsembargo. Förra månaden hindrades internationella organisationer från att hjälpa offren för cyklonen. Det dröjde länge innan hjälparbetarna kunde nå människor i nöd, och för somliga kom hjälpen för sent.
Nu sipprar andra, lika oroande rapporter ut, så som nyheten om att cyklonoffer som sökte hjälp av FN-personal har gripits. Dessutom sköt säkerhetsstyrkor ihjäl eller skadade allvarligt interner som försökte fly från ett fängelse som förstördes av cyklonen Nargis. EU blundade inte för detta. Den införde ett handelsembargo, som dock ännu inte har haft avsedd verkan. Den hotade att införa hårdare sanktioner om situationen vad gäller mänskliga rättigheter inte förbättras. Trots det har de burmesiska ledarna inte lyft ett finger.
Låt oss inte mildra våra krav. Landets politiska fångar måste släppas fria. Husarresten som Aung San Suu Kyi har hållits i under årtionden måste hävas. Den modiga hängivenhet som uppvisats av denna nobelpristagare skulle vara en förbannelse för vilken diktator som helst. Burmas generaler måste i slutänden hållas ansvariga för sättet på vilket de har behandlat medborgarna i sitt eget land, av vilka många fortfarande saknas. Dialogen med FN:s särskilda rapportör och försäkran om att han ska få besöka landet utgör ett första steg. Regeringarna hos medlemsländerna i Sydostasiatiska nationers förbund (Asean) borde också använda sitt inflytande för att bringa juntan till besinning. Det finns även ett behov av att öka trycket på Kina, som troligen är Burmas enda kvarvarande beskyddare. Om det blir nödvändigt måste rådet och EU:s medlemsstater införa hårdare sanktioner. Herr kommissionsledamot, vi väntar verkligen på att ni ska skrida till handling - Burmas folk behöver vår solidaritet.
Erik Meijer
författare. - (NL) Herr talman! Militärregimen i Burma försöker ge intryck av att den upprätthåller en god politik och viktiga nationella värden mot en fientlig omvärld som hotar dessa positiva värden. Den kräver enhälligt stöd från befolkningen i försvaret av dessa värden.
Jag önskar att det påståendet var sant och att Burmas befolkning skulle kunna vara nöjda med de senaste 40 årens situation, men vilka är de värden som regimen försvarar? Jag kommer att tänka på fyra kännetecken. För det första, privilegier för en militärkast, en sluten beväpnad grupp kontrollerar förvaltningen och ekonomin. Den gruppen kan berika sig medan andra förblir fattiga. För det andra, förtrycket av nationella minoriteter, grupper i landet med annat språk och kultur som vill ha självstyre. Deras territorier anslöts till Burma under den brittiska kolonialtiden, men där relegeras de till rangen av tredje klassens medborgare. För det tredje, utländska inkomster förtjänas med exportprodukter som konkurrerar på grundval av ytterst låga löner eller tvångsarbete. För det fjärde, den systematiska vägran att rådgöra med grupper som vill förändra situationen, även om dess en gång i tiden vann de enda fria val som regimen någonsin har vågat hålla.
I och med hjälpen efter översvämningskatastrofen förstod vi hur pass mycket regimen fruktar möjligheten att utlänningar med egna ögon får se hur dålig situationen är eller att de kommer att påverka befolkningen. Flyktingar inom landet måste snabbt återvända till förstörda byar som inte har återuppbyggts, endast för att förhindra kontakter inom den missnöjda allmänheten. Direkt efter katastrofen prioriterades en omröstning vars främsta syfte var att permanent utesluta den demokratiska oppositionen från makten genom ett falskt resultat. Fängslandet av människor av politiska skäl är ett sätt att överleva för en sådan regim. Omvärlden måste försvara dessa fångar såväl som andra motståndare. Kina och Indien borde göra det, likväl som EU.
Józef Pinior
författare. - (PL) Herr talman! Här i Strasbourg har vi diskuterat situationen i Burma på torsdagseftermiddagarna nästan varje månad under den senaste tiden. Vi har två rapporter om situationen i Burma framför oss. Den första togs fram av interparlamentariska unionen och den andra är en rapport från FN:s särskilda rapportör om mänskliga rättigheter i Burma. Dessa rapporter är entydiga. I dem talas det om fängslandet av parlamentariker, lönnmord, fruktansvärda fängelseförhållanden för politiska fångar och en katastrofal situation för kulturen i landet.
I egenskap av Europaparlament måste vi sätta press på myndigheterna i Burma. För att situationen ska förändras under de kommande veckorna och månaderna krävs samordnad handling av alla demokratiska parlament i världen, så väl som samarbete från länder som Indien och Kina, för att sätta press på myndigheterna i Burma, så att en verklig förbättring av situationen kan äga rum.
Jag skulle vilja nämna vad som hänt med de parlamentariker som i dag sitter fängslade i Burma, både de parlamentsledamöter som greps på hösten 2007 och de som försvann eller miste livet under oklara omständigheter under gripandet, så väl som de som lönnmördades och som avled under oförklarade omständigheter.
Rapporten av FN:s särskilda rapportör är tydlig. Det omedelbara frisläppandet av Aung San Suu Kyi skulle innebära början på förhandlingar med Burmas myndigheter om demokrati och en förbättring av de mänskliga rättigheterna i landet. Att garantera att de politiska fångarna släpps fria och framför allt att förse dessa fångar med läkarhjälp är av grundläggande betydelse, och detta måste vi tvinga på Burmas myndigheter.
Laima Liucija Andrikienė
I dag diskuterar vi Burma, de tusentals politiska fångar som lider i dess fängelser, och Aung San Suu Kyi, den karismatiska ledaren för Nationella förbundet för demokrati. Under hennes ledarskap vann partiet valen 1990 med 82 procent av rösterna, men generalerna som styr landet vägrade rätta sig efter nationens vilja och Aung San Suu Kyi har suttit i husarrest i 13 år sedan dess.
”Använd er frihet för att främja vår”, som nobelpristagaren en gång sa. Jag betvivlar inte att Burmas folk i så fall skulle övervinna generalernas makt. Det finns inga odödliga diktatorer, men frihetsandan är tidlös.
Vi har ingen rätt att vara opartiska när vi ställs inför barbariskt och omänskligt beteende. Jag skulle vilja citera Martin Luther King, som sa: ”I slutänden kommer vi inte att minnas våra fiender ord, utan våra vänners tystnad”.
Därför lyder frågan som Europaparlamentet står inför i dag: vilken sida är vi på? Vi är på Aung San Suu Kyis sida, på de tusentals politiska fångarnas sida! Vi kräver deras omedelbara frigivande, vi kräver att de mänskliga rättigheterna ska respekteras i Burma.
Genowefa Grabowska
för PSE-gruppen. - (PL) Herr talman! Inte ens ett år har förflutit och det är nu tredje gången som vi diskuterar situationen i Burma. Vi uppmanar än en gång regeringen i landet att respektera mänskliga rättigheter och grundläggande humanitära normer för behandling av fångar. Vi pekar på orättvisorna, vi skickar vädjanden, vi skickar uppmaningar, vi beklagar situationen, vi inför sanktioner och fördömer än en gång regimen i Burma. Å sin sida uppvisar regimen en förbluffande oemottaglighet för påtryckningarna från världssamfundet, struntar i vädjandena, gör helt enkelt ingenting åt det. Av det skälet är det med viss förlägenhet som jag nu tar till orda angående Burma. Jag ser vår hittillsvarande maktlöshet, och inte bara vår, det vill säga Europaparlamentets och EU:s, utan alla församlingars, inklusive FN.
Av det skälet anser jag att tiden för ord är förbi. Vi bör med kraft kräva diplomatiska påtryckningar så att regimen, genom rådets och medlemsstaternas diplomatiska kanaler, tvingas att handla på ett riktigt sätt.
Jag skulle vilja se att punkterna sju och tio i resolutionen, som vädjar om en process av nationell försoning i landet, antas.
Marcin Libicki
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman! Diktaturer och regimer som brukar våld, eller regimer som förföljer sin befolkning, faller sällan som ett resultat av diplomatiska påtryckningar. Självfallet håller jag med Genowefa Grabowska om att påtryckningar är nödvändiga. Dessa regimer kan endast falla när den inre situationen når en punkt då regimen förlorar stödet från dem som dess inre politik är beroende av. Av det skälet borde å ena sidan hela den diplomatiska ansträngningen inriktas på att stödja till och med en svag och knappt synlig opposition, och å andra sidan vore en annan lösning att internationella politiska organisationer, internationella påtryckningar, understöddes av väpnad makt. Av det skälet upprepar jag än en gång: EU bör ha sina egna väpnade styrkor för att kunna ingripa i sådana fall som Burma.
Urszula Krupa
för IND/DEM-gruppen. - Herr talman! Problemet med kränkningarna av mänskliga rättigheter i Burma har diskuterats vid upprepade tillfällen under Europaparlamentets nuvarande valperiod. Olyckligtvis har inte debatterna och de utfärdade resolutionerna förändrat den politiska och sociala situationen i landet, där armén sedan 1962 har suttit vid makten i en av världens mest ökända politiska regimer.
Under de senaste 40 åren har tusentals människor, förföljda och dömda för politisk aktivitet, blivit fängslade i landet, som har drabbats av katastrofer som inte bara åstadkommits av regimen. Burmas befolkning tvingas till arbete och till och med barn värvas till armén. Generalsekreteraren i Nationella förbundet för demokrati har tillbringat 13 av de senaste 18 åren i husarrest som politisk fånge, och nyligen greps 1 900 människor - som nu lever i förhållanden som kränker de mänskliga rättigheterna - för att de uttryckte sin önskan om demokrati i Burma, eller till och med för att de bad om humanitärt bistånd, vilket var av nöden efter cyklonens framfart.
Burmas regim förföljer inte bara oppositionen. Den kränkte dessutom de mänskliga rättigheterna genom att omöjliggöra humanitärt bistånd efter cyklonen, och detta har satt medborgarnas liv på spel. Den har även tvingat offren för cyklonen att överge de tillfälliga lägren och återvända till de hem som förstördes under katastrofen. Vädjanden från FN:s generalsekreterare och andra organisationer har lett till fler gripanden och mord på dess plågade medborgare.
Självfallet stöder vi en resolution som inte bara uttrycker vårt motstånd mot förföljelsen av nobelpristagaren, utan även förslaget att frige andra politiska fångar och att under FN:s beskydd genomföra en utredning av arméns påstådda mord på fångar under den senaste katastrofen.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Herr talman! Det har gått ett år sedan Europaparlamentets senaste resolution om den dramatiska inrikespolitiska situationen i Burma. Den regerande militärregimen har dock inte vidtagit några som helst åtgärder i riktning mot demokrati. Nationella Demokratiförbundets generalsekreterare har tillbringat de senaste 13 åren i husarrest. Nobelpristagaren Aung San Suu Kyi, som har tilldelats Europaparlamentets Sacharovpris, har fängslats utan rättegång, trots påtryckningar från internationella organisationer. Så många som 1 900 motståndsaktivister hålls fängslade under omänskliga förhållanden i Burma. Något som också är oroande är de rapporter som inkommit om att 36 fångar i en fängelsebyggnad i Rangoon ska ha mördats, och att ytterligare 70 har skadats på grund av den panik som utbröt till följd av den cyklon som ödelade Burma i maj i år.
Den styrande regimen bör genast avskaffa alla begränsningar för yttrandefriheten och de grundläggande rättigheterna, däribland förbud mot fredlig politisk verksamhet. Burma har ansvar för att ge stöd åt offer för cyklonen och att ge de internationella människohjälpsorganisationerna fritt tillträde till de drabbade regionerna. En förstärkning av de nuvarande ekonomiska sanktionerna och kontrollerna av juntans tillgång till EU-stöd och ökade politiska påtryckningar från ASEAN kommer säkert att öka chanserna för att situationen i Burma stabiliseras.
Zita Pleštinská
(SK) Jag håller med de ledamöter som talade före mig om att Europaparlamentet måste inta en kompromisslös attityd gentemot ett land där det inte finns några gränser för den totalitära arrogansen när det gäller maktbefogenheter. En totalitär regim som skapar politiskt kapital med hjälp av en tragedi som drabbar dess eget folk trotsar den förståelse det får och måste fördömas.
Mina damer och herrar! Vi måste använda alla medel som finns tillgängliga för att arbeta tillsammans med FN och hjälpa offren för cyklonen Nargis. Jag uppmanar rådet att anta ytterligare åtgärder och att hindra juntan från att få tillgång till gemenskapsfinansiering. Eftersom vi helt säkert vet att det ständigt begås brott mot de mänskliga rättigheterna i Burma måste vi stödja de demokratiska krafterna i landet och kräva att alla politiska fångar friges.
Marianne Mikko
(ET) Mina damer och herrar! I dag på den burmesiska människorättsaktivisten och förkämpen för demokrati Aung San Suu Kyis 63-årsdag bör vi särskilt uppmärksamma vad som händer i Burma.
Burma distanserar sig från demokratiska värderingar alarmerande snabbt. Hittills har Nobelpristagaren och Sacharovpristagaren Aung San Suu Kyi tillbringat 12 år och 239 dagar i fångenskap. Hon får inte ta emot besökare, föra telefonsamtal eller ta emot post.
Förutom denna enastående kvinna har tusentals fredliga demonstranter fängslats av politiska skäl och människor har försvunnit i hemlighet. Den burmesiska juntan använder brutalt våld.
Vi måste fördöma den burmesiska militärregimens odemokratiska och brutala åtgärder. Kina måste upphöra att stödja Burma. Aung San Suu Kyi och andra politiska fångar måste släppas omedelbart, det vill säga i dag. Burmas får inte tillåtas att fortsätta trotsa FN och världssamfundet.
Ewa Tomaszewska
(PL) Herr talman! Omkring 1 900 personer hålls fängslade under mycket dåliga förhållanden på grund av att de har uttryckt sitt stöd till införandet av demokrati i Burma. Dussintals protestdeltagare har spårlöst försvunnit. Aung San Suu Kyi har tillbringat 13 år i arrest utan rättegång, vilket till och med strider mot lagen i Burma. Ytterligare dussintals människor som är offer för cyklonen Nargis har gripits på grund av att de begär humanitärt bistånd. Fångar i Rangoon besköts dessutom när cyklonen träffade fängelset. Vi uppmanar myndigheterna i Burma att avskaffa förbudet mot fredlig verksamhet och att omedelbart frige de politiska fångarna. Vi förväntar oss att en undersökning genomförs av morden på politiska fångar då cyklonen Nargis passerade.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Trots att hela världen och flera internationella institutioner och organisationer har riktat ett enormt intresse mot situationen i Burma har inga inrikespolitiska förändringar ägt rum i landet. Tusentals människor fängslas fortfarande under fruktansvärda förhållanden på grund av att de har förespråkat demokrati eller att de har protesterat mot folkomröstningen om konstitutionen, vars resultat inte kan anses vara tillförlitligt. Militärregimen har blivit mer aggressiv mot de politiska fångarna. Det är osannolikt att förhoppningarna om att myndigheterna i Burma ska inleda diskussioner med oppositionen och internationella organisationer kommer att uppfyllas. Av det skälet är det nödvändigt att införa effektiva sanktioner och utöva påtryckningar på regimen i Burma, och att så många länder som möjligt deltar i dessa.
Filip Kaczmarek
(PL) Herr talman! Knappt åtta dagar efter cyklonen tvingade den burmesiska regimen landet, sitt eget land, att delta i en folkomröstning. Folkomröstningen gällde ett kontroversiellt förslag till konstitution som hade fått omfattande kritik. Vilket blev resultatet? Löjligt, som om det hade tagits direkt från den gamla kommunisttiden. Valdeltagande - 99 procent. Stöd till den nya konstitutionen - 93 procent. Det enda som kan sägas om dessa resultat är att de är osannolika.
Jag är övertygad om att regimer som den i Burma måste falla förr eller senare, och EU bör bidra till att se till att så sker.
Charlie McCreevy
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Benita Ferrero-Waldner är tyvärr inte här i dag, så jag ska därför - på hennes vägnar - komma med några kommentarer till er om situationen i Burma/Myanmar.
Europaparlamentets resolutionsförslag inriktas på den politiska situationen och särskilt det faktum att politiska fångar fortfarande fängslas. Innan jag kommenterar denna fråga skulle jag vilja informera er om kommissionens åtgärder till följd av cyklonen som förstörde deltat kring floden Ayeryawaddy för sex veckor sedan.
Kommissionens reaktion på cyklonen var snabb och omfattande. Vi har godkänt att 17 miljoner euro utbetalas till humanitärt bistånd, varav 5 miljoner euro till livsmedelsbistånd. Vi har också aktiverat civilskyddsmekanismen - samarbetet mellan de medlemsstater som har anslutit sig till mekanismen har fungerat mycket bra. Vi har gett stöd till vattenrening, fartygstransporter, grundläggande hälsovård och andra viktiga områden efter katastrofen.
Den humanitära nödsituationen är inte över. Hittills har hjälpen nått ungefär hälften av de överlevande, det vill säga en miljon människor är fortfarande i desperat behov av hjälp. Det har varit svårt att få tillträde till de katastrofdrabbade områdena och att distribuera hjälpen. Detta beror både på katastrofens omfattning och på byråkratin. Våra fältarbetare i Burma rapporterar att samarbetet med myndigheterna gradvis förbättras. Våra egna humanitära åtgärder fortsätter med rimlig effektivitet. Vi inser att de internationella icke-statliga organisationerna har en svårare situation när det gäller att få tillträde till de drabbade områdena.
ASEAN-staterna har varit ledande i samordningen av det externa biståndet. De är medlemmar i den så kallade trepartsmekanismen som omfattar ASEAN-staterna, Burmas regering och FN.
Regeringen har utfärdat nya ”riktlinjer” för externt bistånd. Vi vet ännu inte om de används för att begränsa utrymmet för biståndsleveranser.
För oss är cyklonen och dess fruktansvärda konsekvenser en rent humanitär fråga. Vi försvarar begreppet humanitärt bistånd i nödsituationer.
När det gäller den politiska situationen i Burma/Myanmar förefaller det som att regeringen har för avsikt att fortsätta på den så kallade vägkartan mot demokrati. Vi tolkar det som att denna vägkarta är en hårt kontrollerad, långsam övergång till en civil regering där militären fortfarande har en dominerande roll. Regeringen tycks ha beslutat sig för att det ska leda till resultat och arbetar i sin egen takt utan hänsyn till synpunkter och kommentarer utifrån. I realiteten finns det knappast något alternativ.
Nationell försoning skulle kräva en omfattande dialog. En sådan dialog kan inte äga rum med politiska aktörer som sitter i fängelse eller i husarrest. Av det skälet fortsätter vi att utöva påtryckningar för att alla politiska fångar ska friges. Min kollega, Benita Ferrero-Waldner, har sagt offentligt att regeringen har missat chansen att sända en signal om försoning då nationen var i sorg när regeringen på nytt förlängde husarresten för Aung San Suu Kyi.
Burmas folk förtjänar en regim som är inriktad på ekonomisk och social utveckling samt på väljarnas deltagande i den politiska processen. Om Europa skulle uttrycka sin indignation och isolera landet skulle det inte vara en lämplig reaktion. Burmas folk ska inte få betala priset för ett politiskt dödläge. De behöver något bättre än så.
Sammanfattningsvis vill jag betona att vi kommer att följa situationen i Burma/Myanmar på nära håll. Det innebär att vi kommer att fortsätta att utöva påtryckningar för att alla politiska fångar ska friges och för en omfattande dialog där de lagliga politiska partierna och etniska grupperna deltar.
Vi fortsätter att ha en balanserad strategi. Vi vill inte ta initiativ till en konfrontation för konfrontationens skull. Vårt slutliga mål är fortfarande att bidra till en fredlig övergång till en legitim, civil regering. Av det skälet stöder vi till fullo det arbete som FN:s generalsekreterare och hans särskilda rådgivare för Burma genomför.
En balanserad politik och ett omfattande bistånd är det som bäst tjänar det burmesiska folkets intressen. Kommissionen har noggrant valt ut de biståndsområden som hjälper den mest sårbara samhällsklassen. Vi har redan ökat finansieringen i betydande grad och hoppas att den totala finansieringsnivån - i en samordnad insats med andra givare - kan nå upp till den nivå som spenderas per capita i jämförbara länder som till exempel Laos och Kambodja. Burmas folk förtjänar en bättre framtid.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatten.

{'language': 'sv'}