Talmannen. Gruppen Självständighet/Demokrati har informerat mig om att den sedan i går, den 15 mars 2006, består av följande 22 ledamöter: Gerard Batten, Bastiaan Belder, Johannes Blokland, Godfrey Bloom, Jens-Peter Bonde, Graham Booth, Derek Roland Clark, Paul Marie Coûteaux, Nigel Farage, Hélène Goudin, Georgios Karatzaferis, Roger Knapman, Patrick Louis, Nils Lundgren, Michael Henry Nattrass, Kathy Sinnott, Jeffrey Titford, Philippe de Villiers, John Whittaker, Thomas Wise, Lars Wohlin och Vladimír Železný. Därför ingår från och med nämnda datum inte följande ledamöter: Umberto Bossi, Matteo Salvini, Mario Borghezio, Francesco Enrico Speroni, Dariusz Maciej Grabowski, Urszula Krupa, Bogdan Pęk, Mirosław Mariusz Piotrowski, Bogusław Rogalski, Witold Tomczak och Andrzej Tomasz Zapałowski. Mario Borghezio (IND/DEM ). – Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill bara att det ska föras till protokollet att Umberto Bossi, Mario Borghezio, Francesco Enrico Speroni och Matteo Salvini protesterar mot det helt oriktiga förfarande som har följts i fråga om ämnet för det meddelande som ordföranden just presenterade. Vi har inte fått information om något möte. Detta beslut i gruppen Självständighet/Demokrati är helt oberättigat och regelvidrigt, och därför måste ordförandens meddelande denna morgon också ses som baserat på ett helt regelvidrigt och oberättigat beslut. Talmannen. Tack så mycket. Era kommentarer har noterats. Roselyne Bachelot-Narquin (PPE-DE ). Herr talman! Jag avbryter för att begära en ändring i protokollet. Jag glömde skriva på närvarolistan i går. Jag var naturligtvis där, vilket framgår av protokollet från röstningen, och jag deltog också i debatten om Cottigny-betänkandet. Tack för att ni noterar detta, herr talman. Talmannen. Tack så mycket. Era kommentarer har noterats. Manuel Medina Ortega (PSE ). – Herr talman! Jag skulle vilja tala om artikel 172, med avseende på protokollet för föregående sammanträde. I tisdags ställde jag en fråga till rådet i ett ärende som är mycket viktigt för min region, Kanarieöarna, om de humanitära katastroferna för invandrare som kommer till min region i hundratal. Jag fick inget svar − rådet svarade på mycket få frågor − men jag väntade mig att i alla fall få ett skriftligt svar. I dag, torsdag, har jag fått det fullständiga referatet: Det finns inget svar där heller, och jag har ingen möjlighet att få reda på vilket svaret är eftersom jag inte får det från parlamentets avdelningar. Jag vill protestera mot tjänsternas försening, eftersom jag tycker att det vid brådskande ärenden, vilket dessa frågor gäller, går för lång tid mellan det att en fråga inte besvaras och att svaret kommer, mot bakgrund av att det skriftliga svaret redan finns. Jag vill inlägga en protest, och jag hoppas att jag får ett skriftligt svar så snart som möjligt. Talmannen. Tack så mycket. Era kommentarer kommer att noteras. Francesco Enrico Speroni (IND/DEM ). – Herr talman, mina damer och herrar! När det gäller meddelandet om uteslutningen av mig och andra ledamöter i gruppen Självständighet/Demokrati svarade ni att ni noterade saken och att informationen skulle föras in i protokollet. Jag anser dock inte att svaret är tillfredsställande. Via ledaren för vår delegation, Mario Borghezio, påpekade vi vissa felaktigheter i förfarandet för uteslutande av ledamöter från gruppen, och därför uppmanar jag ordförandeskapet att kontrollera om förfarandet är korrekt. Om ordförandeskapet kommer fram till att allt är i sin ordning så kommer jag inte längre att betrakta mig själv som medlem. Men jag skulle vilja att ordförandeskapet kontrollerar att allt har gått rätt till. Talmannen. Tack så mycket. Vi kommer att behandla frågan genom ett särskilt förfarande. Debatten är avslutad. Talmannen. Nästa punkt är ett betänkande (A6-0030/2006) av Antonios Trakatellis för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet om förslaget till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättande av ett gemenskapsprogram för hälso- och konsumentskyddsåtgärder 2007–2013 – Hälsoaspekter ((KOM(2005)0115 – C6-0097/2005 – 2005/0042A(COD)). Markos Kyprianou, . Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka föredraganden Antonios Trakatellis för hans utmärkta arbete med detta betänkande. Men jag vill också tacka ledamöterna i de två utskotten för deras utmärkta arbete med att granska och undersöka detta program. Jag är verkligen glad över de många anföranden som hållits och de många förslag som har lagts fram om detta program. Jag vill även säga redan nu att jag under andra omständigheter faktiskt inte skulle kunna motsätta mig innehållet i de förslag som har gjorts. Vi kan ha olika inställningar till uppdelningen i två program, men rekommendationerna tillför något till åtgärderna inom programmet, utvidgar omfattningen och gör det mer effektivt, så att det täcker fler sektorer. Dessutom – och detta är lika viktigt – tillförs inte bara de resurser som kommissionen sökt för att ge stöd för programmet, utan budgeten har utökats ytterligare. Tyvärr måste vi under nuvarande omständigheter – och jag menar särskilt de ekonomiska omständigheterna – vara försiktiga och – för att använda ett ord som jag inte är så förtjust i – ”realistiska”. Den viktigaste frågan för tillfället är avslutningen av diskussionerna om budgetplanen, och här spelar parlamentet en stor roll. Vid detta tillfälle skulle jag vilja framhäva parlamentets och kommissionens stöd och positiva ståndpunkter när det gäller programmets finansiella förstärkning. Det är ett faktum att den kompromiss som uppnåddes i Europeiska rådet i december kommer att leda till betydande nedskärningar inom programmet om den kvarstår. Ordförande José Manuel Barroso har redan skickat ett brev till talman Josep Borrell där han påpekar att december månads överenskommelse om den kvarstår kommer att leda till att hälso- och konsumentskyddssektorn inte bara kommer att ha otillräckliga resurser, utan mindre ekonomiska resurser under 2007 än den hade under 2006. Det kommer med andra ord att finnas mindre pengar för ett EU med 25 och 27 medlemsstater än det fanns för ett EU med 15 medlemsstater. Jag anser, som ordförande Barroso också påpekar i sitt brev, att denna hållning inte kan rättfärdigas, särskilt i en tid då vi vill föra EU närmare medborgarna. Därför uppmanas talman Borrell att se till så att parlamentet gör ännu ett försök att samarbeta på detta område. Kommissionens förslag om programmet återspeglas också i den aktuella budgeten. Om den stora minskning som jag nämnde kommer att genomföras till slut kommer den dock att innebära att många åtgärder och områden i förslaget måste strykas, eftersom det inte är någon mening med att tilldela små belopp till ett stort antal områden på ett sådant sätt att inget område får ett bra stöd. Det är därför hela programmet måste omprövas, prioriteringar göras och antalet åtgärder, initiativ och sektorer minskas betydligt, så att vi kan åstadkomma effektiva åtgärder inom de få sektorer som väljs. Jag skulle naturligtvis helst se att denna situation avhjälptes i de följande debatterna, att man förstod att detta kanske var ett misstag och, mot bakgrund av den enorma politiska betydelsen av både hälsa och konsumentskydd, att åtminstone vissa mindre belopp tillfördes programmet. När det gäller frågan om uppdelningen av programmet har jag förståelse för de ställningstaganden som gjorts. Jag vet att båda utskotten skulle föredra att det fanns separata program, jag förstår argumenten och jag förstår farhågorna. Vi bedömer dock fortfarande att det i huvudsak finns fördelar med ett gemensamt program. Resurserna kan användas bättre. I alla händelser kan inte kommissionen fatta något slutgiltigt beslut om i vilken utsträckning den godtar eller inte godtar uppdelningen innan frågan om budgetplanen har lösts. Därför kommer kommissionen i nuläget att förkasta de ändringsförslag där man förespråkar uppdelning i två program, och vi kommer att behandla frågan igen när vi ser slutresultatet av debatten om budgetplanen. Parlamentet har klargjort sin ståndpunkt och vi har noterat den. Jag kommer inte att gå in på fler detaljer beroende på tidsbrist. Jag hade förmånen att få diskutera programmet med det aktuella utskottet. Jag vill bara betona, eftersom det inte finns någon tid och det finns en stor mängd ändringsförslag, att skriftlig information om kommissionens ståndpunkt när det gäller vart och ett av ändringsförslagen kommer att delas ut, och jag skulle vara tacksam om den kunde inkluderas i protokollet för denna debatt(1). När det gäller de ändringsförslag som förkastas vill jag dock betona att detta inte beror på att vi inte håller med om sakinnehållet. Jag påminner om att många av dem godkänns, men skälet till att vi förkastar vissa ändringsförslag är främst att det å ena sidan finns ett behov av prioriteringar med tanke på den ekonomiska situationen, och att vi å andra sidan måste ta hänsyn till subsidiaritetsfrågorna, med andra ord att vi ser till att vi inte inkräktar på medlemsstaternas befogenheter, och naturligtvis att vi inte överlappar och inte upprepar åtgärder som redan omfattas av annan politik och andra åtgärder inom gemenskapen. Avslutningsvis vill jag tacka er igen, och jag kommer att följa ledamöternas debatt med stort intresse. Antonios Trakatellis (PPE-DE ), – Herr talman! Problemet med fågelinfluensan blev – och jag är säker på att ni håller med om detta – ett tillfälle för unionen och medlemsstaterna att agera samfällt och effektivt genom att stärka medborgarnas förtroende och känsla av trygghet. Det gav dock också ytterligare bevis på värdet av gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet. Därför anser jag att denna debatt är det rätta tillfället att stödja det aktuella betänkandet, inklusive den ökade finansiering som är den nödvändiga grunden för att målen ska kunna uppnås, mål som liksom de grundläggande åtgärderna garanterar en fortsättning och en samtidig utveckling av det föregående programmet. Detta uppnås genom en kombination av mål och åtgärder, till exempel åtgärder för att skydda medborgarna mot hälsorelaterade hot från fysiska, kemiska eller biologiska källor, infektionssjukdomar och så vidare. Vi behöver ett gemensamt försvarssystem och en samordnad respons på europeisk nivå på möjliga pandemier, vilket den aktuella frågan om fågelinfluensan visar. Främja en politik som leder till en hälsosam livsstil – faktorer som påverkar hälsan. Vi har en skyldighet mot våra barn och mot framtida generationer att arbeta för införandet av livsstilsstandarder där vi tar hälsofaktorer på stort allvar: lämpliga matvanor, rökstopp, sociala och ekonomiska förhållanden som inte leder till stark stress. Det sjukdomsförebyggande arbetet måste först och främst vara inriktat på hälsofaktorer som bevisligen påverkar den kroppsliga och psykiska hälsan. Arbetet för att minska ohälsa och dödlighet som beror på vanliga sjukdomar och skador är en ytterligare typ av åtgärder som kräver samordnade och gemensamma åtgärder. Förbättring av effektiviteten i hälsovården: Vi måste gemensamt inspektera hälsovårdssystemen i medlemsstaterna för att se till att de är förenliga, eftersom detta kommer att göra det möjligt för dem att ge Europas medborgare bättre service. Bättre information och kunskap, dels för att förbättra hälsan och dels för att införliva de politiska målen för hälsosektorn i annan politik, måste kunna komma alla till godo, både de yrkesverksamma inom hälsovården och vanliga medborgare. Bättre sjukvårdsmetoder är inte bara det mest effektiva sättet att bekämpa sjukdomar, utan motverkar dessutom ytterligare försämringar av hälsan. Det är uppenbart att kriteriet för att utvärdera behandlingar inte kan vara den ekonomiska kostnaden, utan måste vara effektiviteten, vilket också blir billigare på lång sikt. Dessutom betonas åtgärder som gäller miljöns inverkan på hälsan och insamling av data om låga födelsetal, låg fruktsamhet och sterilitet, vilka håller på att utvecklas till ett gissel för åldrande europeiska samhällen, som redan hotas av ett demografiskt problem. Insamling av data och utveckling av strategier för patientrörlighet, ytterligare utveckling av ett elektroniskt sjukförsäkringskort, mekanismer för främjande av organtransplantationer, samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna och med internationella organisationer som Världshälsoorganisationen och Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar behövs för diskussionens skull och för främjandet av hälsoåtgärder. Medlemsstaterna förväntas också spela en viktig roll, med tanke på att en stor mängd av uppgifterna kommer från dem. Jag tror att samordningen av programmet är viktig för dess framgång, och den öppna samordningsmetoden kan bidra till subsidiariteten genom förstärkning av strategier på hälso- och hälsovårdsområdet, till exempel patientrörlighet. Mina damer och herrar, jag skulle kunna fortsätta med en oändlig uppräkning av förebyggande åtgärder och vårdåtgärder. Jag är dock övertygad om att alla nu inser behovet av en samordnad insats där man kombinerar gemensamma åtgärder på EU-nivå med medlemsstaternas förmåga att förbättra sin effektivitet. Detta verkligt ambitiösa mål återspeglas i det föreslagna andra programmet. Det innebär en bättre helhet, och mot bakgrund av den erfarenhet vi har skaffat oss anser jag också att det kommer att ge jämförelsevis bättre resultat. Ur den synvinkeln anser jag att ändringsförslag 64, där man rekommenderar ett större belopp eftersom programmet nu är mer omfattande än och skiljer sig från det som godkänts av kommissionen, är nödvändigt eftersom inte ens de bästa program kan ge några resultat utan finansiering. Alltså kan jag som föredragande inte nog uppmana er att rösta för ändringsförslag 64, och jag anser att ni genom att göra så sänder en beslutsam signal till rådet och ett hoppfullt meddelande till Europas medborgare om att även vi bryr oss om och är intresserade av de europeiska medborgarnas hälsa. Anders Samuelsen (ALDE ), – Herr talman! Jag vill börja med att tacka Antonios Trakatellis för det mycket goda arbete han har utfört med den fråga vi debatterar i dag. Detta är absolut ett av de områden där vi kan få verkligt stöd från gräsrötterna. Det talas mycket om att inställningen till det europeiska samarbetet är defensiv just nu, särskilt efter omröstningarna i Nederländerna och Frankrike om det konstitutionella fördraget. Alla undersökningar visar dock att det är mycket svårt att hitta något folkligt motstånd mot gränsöverskridande samarbete just på de områden vi debatterar i dag. Det är naturligtvis också viktigt för mig att betona att vi stöder det arbete som har uträttats hittills. Vi stöder försöket att dela upp de två programmen, och vi är för en så stark finansiering som möjligt av programmen som rimligen går att få. Jag vill särskilt betona att betänkandet innehåller ett förslag från budgetutskottet som är avsett att garantera att kommissionen ska kunna finansiera kärnverksamhet på tvåårsbasis genom ramöverenskommelser om partnerskap. Tanken är att se till att så lite resurser som möjligt läggs på byråkrati och att större delen går till fler åtgärder på de områden som vi är överens om. Med detta vill jag ännu en gång tacka Antonios Trakatellis för hans omfattande arbete. Jag hoppas att vi kommer att lyckas sända en tydlig signal till Europas medborgare om att EU kan vara till nytta för oss alla på detta område. John Bowis, . – Herr talman! Jag lovordar varmt min kollegas betänkande och jag välkomnar verkligen det han och kommissionsledamoten sa om budgeten i inledningsanförandet. Jag anser att detta är någonting som parlamentet bör lyssna på. För tillfället har vi en absurd budget på 0,15 cent per EU-medborgare – det är vad vi totalt spenderar på hälsa varje år inom EU – och ändå finns det så många hot mot hälsan, så många utmaningar och så många möjligheter på hälsoområdet. Denna vecka träffade jag iatrogena patienter. Kommissionsledamoten och min vän föredraganden förstår vad det betyder eftersom det är grekiska, men för andra kolleger betyder det patienter som har drabbats av svåra funktionshinder eller svåra hälsoproblem till följd av olyckor på sjukhus. Det är en av patientsäkerhetsfrågorna på vår dagordning och den fördes helt riktigt upp på dagordningen under Förenade kungarikets ordförandeskap. Vi står inför utmaningen med en åldrande befolkning, att människor lever längre – och huvudsakligen är friska – men sedan blir svaga när de når en högre ålder med alla de nervdegenererande sjukdomar som detta innebär. Vi har nu en läkemedelsnota för Parkinsons sjukdom som är högre än för cancersjukdomar. Vi måste höja standarden och inom EU gör vi detta genom att beskriva en god standard, inte genom att föreskriva den. Detta är vägen framåt, vi har gjort det med cancerscreening, och detta arbete inleddes i och med det irländska ordförandeskapet och fortsatte med det österrikiska ordförandeskapet. Vi kräver det för diabetes, särskilt för typ 2-diabetes, och kommissionen uppmanar till åtgärder i linje med detta för psykisk hälsa, som är en av vår tids största utmaningar. Var tredje av oss kommer förmodligen att ha anledning till att oroa oss för detta någon gång under livet, och det skulle verkligen vara guld värt om vi kunde göra framsteg inom detta område. Men budgeten är ett problem. Ett av de största hoten för tillfället är influensapandemin. Ett av de största behoven är att Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar drivs effektivt. Ett av problemen, som vi har hört direkt från detta centrum, är att det saknar resurser och är underfinansierat och att det inte kommer att kunna uträtta sitt arbete ordentligt om pandemin slår till under de kommande månaderna, eller till och med under de närmaste åren. Detta måste prioriteras, men det får inte prioriteras så att resten av vårt hälsoarbete blir lidande. Vi måste ägna tid, energi och resurser åt att se till att de möjligheter vi får genom EU:s rättsväsende utnyttjas på rätt sätt när det gäller patientrörligheten. Vi måste koncentrera oss på alla de sjukdomar som innebär en risk för allmänheten, vare sig det gäller hjärt- eller lungsjukdomar, reumatiska eller hjärnrelaterade sjukdomar. Vi måste också tänka på alla områden inom den medicinska forskningen, inklusive de nyaste områdena som alternativ medicin, som kan fylla en funktion. Jag genomgick nyligen en akupunkturbehandling för att ta bort ischiassmärta som hjälpte mig, och jag kan garantera och intyga att åtminstone en typ av alternativ behandling är effektiv. Jag rekommenderar också den delen av detta betänkande till kammaren. Linda McAvan, . – Herr talman! Först och främst vill jag ansluta mig till dem som gratulerar professor Antonios Trakatellis till hans arbete och till hans öppna och samarbetsvilliga inställning under utarbetandet av detta betänkande. Vi vet alla att EU har begränsad makt och begränsade resurser, kanske till och med färre resurser än vi hade hoppats, för att utföra sitt arbete inom hälsoområdet. Därför är det viktigt att vi inriktar vårt arbete på de områden där EU tillföra mervärde och verkligen kan förändra saker och ting. Därför har PSE-gruppen försökt se till att vi verkligen fokuserar på hälsoprogrammet. Vi behöver ett hälsoprogram som ingår i en hälsostrategi för EU. För tillfället har vi många ad hoc-initiativ, ofta från ordförandeskapen, om än det ena och än det andra sjukdomstillståndet. Detta räcker inte: vi behöver en strategi och vi måste klart ange vad denna strategi bör omfatta. För min del anser jag att den bör omfatta gränsöverskridande hälsohot. Vi har hört talas om dessa och vi känner till influensapandemin. För det andra bör den inkludera frågor om patientrörlighet: eftersom fler och fler människor reser måste vi komma till rätta med sjukförsäkringskorten. Jag får många uppgifter från personer som fortfarande har problem med sina sjukförsäkringskort. Sedan har vi personer som reser och vill ha sjukvård utomlands genom blankett E 112. EG-domstolen måste sluta att fastställa hälsovårdsbestämmelserna, det är lagstiftarna som bör göra detta. För det tredje finns det ett samarbetsområde, ett område där man kan utbyta bästa praxis när det gäller hanteringen av avgörande hälsofaktorer. Som Antonios Trakatellis sa är detta ytterst viktigt. Vi får många påtryckningar i fråga om detta från organisationer som ber oss att inbegripa åtgärder i programmet för än de ena, än de andra sjukdomarna eller sjukdomstillstånden. PSE-gruppen stöder inte inkluderandet av en förteckning över sjukdomstillstånd i betänkandet eftersom vi anser att vi bör fokusera på de avgörande hälsofaktorerna. Vi vill inte skapa en rangordning av sjukdomar och sjukdomstillstånd, eftersom många av dessa sjukdomar och sjukdomstillstånd är fruktansvärda för dem som lider av dem. Att behålla denna starka inriktning på hälsofrågorna i hälsoprogrammet kommer inte att bli lätt. Vi behöver bara titta på hur många ändringsförslag som har lagts fram inför plenum – nästan 200 – och på de många motstridiga krav som ställs. Men om vi inte inriktar oss på detta program, om vi inte kan visa att EU verkligen tillför mervärde och inte bara gör ett antal uttalanden på toppmöten eller konferenser, kommer det att bli mycket svårt att övertyga rådet och allmänheten om behovet av en större budget. Detta blir alltså kommissionens uppgift. Jag hoppas att den kommer att lägga fram en hälsostrategi och att vi kommer att inrikta oss på ett framtida hälsoprogram. Vi kommer att rösta för ändringsförslag 64 eftersom vi anser att det är mycket viktigt att sända ett budskap om att hälsofrågorna är viktiga. Vi vet att allmänheten är skeptisk till EU, men om folket ser att vi agerar på områden som är viktiga för dem kanske de blir mer vänligt inställda till EU. Jag hoppas verkligen att vi kommer att värna om en bra budget men att vi även håller ett öga på programmets inriktning. Holger Krahmer, . Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Hälsopolitiken är huvudsakligen medlemsstaternas ansvar. Det finns ett bra skäl till det. Hälsovården betalas med bidrag och skatter och de olika systemen är inriktade mot specifika behov. Dessutom gäller subsidiaritetsprincipen för hälsovården och sjukvården. I artikel 152 i EG-fördraget anges att medlemsstaterna ska garantera en hög hälsoskyddsnivå. EU kan också genomföra åtgärder som stöd för medlemsstaternas politik. Jag får ibland intrycket att kommissionen och vissa av våra ledamöter skulle vilja konkurrera med de nationella politiska åtgärderna på hälsoområdet. Vi har samma problem med hälsopolitiken som de som hela tiden återkommer på andra områden: Europa lider av att inte kunna göra de viktiga saker man borde ägna sig åt. Effekten är att EU ägnar sig åt många politiska områden som, om tveksamhet skulle finnas om detta, bättre skulle hanteras av medlemsstaterna, och outtröttligt lägger sig i deras angelägenheter. Detta betyder självklart inte att Europa ska hålla sig utanför hälsopolitiken. EU måste snarare koncentrera sig på saker som ger verkligt positiva effekter för Europa, och här kan jag direkt anknyta till det som den föregående talaren sa: Europa ska främst ägna sig åt gränsöverskridande frågor som en medlemsstat inte kan hantera på egen hand. Högsta prioritet måste ges åt en förbättring av informationsutbytet och åt en bättre samordnad kamp mot epidemier och smittsamma sjukdomar. Hälsoriskerna med fågelinfluensan visar hur bråttom det är med en gränsöverskridande samordning av åtgärder. Samma sak gäller hiv och aids, som är ett särskilt stort problem i de nya medlemsstaterna, och som mer och mer glöms bort och ignoreras trots att antalet smittade personer ökar. EU borde prioritera kampen mot sjukdomar bättre. Min grupp har ingivit ändringsförslag om detta, och jag skulle återigen vilja be om ert stöd för dem. Betoningen bör ligga på de viktigaste spridda sjukdomarna, till exempel diabetes, cancer och hjärt- och kärlsjukdomar; det är till dessa områden som EU:s åtgärder och knappa resurser måste koncentreras. Vi bör inte göra det till vår uppgift att göra en inköpslista. I utskottet diskuterade vi länge vilka sjukdomar och vilka förebyggande åtgärder som borde prioriteras i åtgärdsprogrammet. Låt oss vara konsekventa i våra krav. I parlamentets resolution från december 2005 om handlingsprogrammet efterlyser man uttryckligen åtgärder för att bekämpa diabetes, cancer och hjärt- och kärlsjukdomar. Definitionerna i förslaget till kommissionens handlingsprogram var för allmänna. Det är dags att vi anger politiska prioriteringar och koncentrerar oss på de mest spridda sjukdomarna. Jag skulle också vilja säga några ord om budgeten och finansieringen av de icke-statliga organisationerna. Min grupp stöder föredragandens förslag om att budgeten för handlingsprogrammet ska ökas till 1,2 miljarder euro. Om vi menar allvar med prioriteringarna för det här programmet behöver vi naturligtvis också de nödvändiga resurserna. Patientorganisationer och icke-statliga organisationer spelar en allt viktigare roll, och detta är ett skäl till att de ska få EU-stöd. När vi ger bidrag till icke-statliga organisationer måste vi dock se till att det finns strikta kriterier och insyn. Det kan inte vara acceptabelt att vissa organisationer – vilket är fallet på miljöområdet – får så frikostiga bidrag att de kan betala för kontor i Bryssel, som om de var organ inom EU-kommissionen. Hiltrud Breyer, . Herr talman! Gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen stöder utan tvekan ett oberoende och välfinansierat hälsoprogram. Hälsa står överst på den europeiska allmänhetens önskelista, och vi måste sända en mycket tydlig signal i dag om att hälsopolitiken även är en prioritering för oss i Europaparlamentet i Europeiska unionen. Tjänster och system är naturligtvis organiserade på nationell nivå, men vi måste diskutera målen för hälsopolitiken internationellt och gemensamt i Europa. Om en miljard euro per år spenderas på subventionering av tobak så måste hälsopolitiken var värd samma belopp. När det gäller bidragen till icke-statliga organisationer menar vi i gruppen De gröna mycket bestämt att endast icke-statliga organisationer som är oberoende av industrin ska kunna få bidrag. Beklagligt nog finns det ett stort antal icke-statliga organisationer som får pengar från läkemedelsindustrin och fungerar som dess språkrör, med det enda syftet att marknadsföra alltför dyra mediciner. Så vill vi inte ha det. Vi vill stötta icke-statliga organisationer som är oberoende. Och, herr Krahmer, det är en motsägelse att påstå att de inte ska kunna få statlig finansiering heller. Vad ska de annars få? Ska de verkligen finansieras av läkemedelsindustrin och gå i dess ledband? Vi vill inte ha det så! Självklart behöver dessa icke-statliga organisationer också finansiering för att kunna betala för sitt informationsarbete. Stöd för alternativmedicin är något mycket viktigt för oss. Jag är glad över att det redan finns positiva erfarenheter av den. Det finns miljontals människor i Europeiska unionen som har mycket positiva erfarenheter av alternativmedicinen, för att inte nämna miljömedicinen. Det är därför diskriminerande av Europeiska unionen att inte ägna någon uppmärksamhet åt detta medicinska område, som knappt ens har börjat märkas. Om kommissionen menar allvar när den i Lissabon förklarar att vi är ett nyskapande samhälle så måste vi använda oss av kunskaperna och nyskapandet inom den alternativa medicinen, utveckla den och göra den tillgänglig för människorna i Europeiska unionen. Detta är något mycket centralt, och jag anser att kommissionen har ägnat sig alltför mycket åt de stora läkemedelsföretagens intressen och kravet på storsäljande läkemedel. Detta får inte tillåtas fortsätta. Vi ska inte ägna oss åt förtäckt industriell forskning och läkemedelsutveckling, utan måste ha som mål att få fart på nyskapandet. Alternativmedicinen måste självklart ha en plats i detta sammanhang. Jag vill avsluta med att säga följande: Vi säger alla återigen uttryckligen att det inte får finnas någon diskriminering, inget genetiskt urval. Vi vill därför än en gång försöka förmå Antonios Trakatellis att acceptera vårt ändringsförslag som en tilläggsklausul där vi mycket tydligt säger: Arbetet på detta område får endast fortgå efter födelsen och bara när behandlingar också finns. Adamos Adamou, . – Herr talman, mina damer och herrar! Herr Trakatellis, jag måste gratulera er till det alldeles utmärkta arbete ni har utfört med denna komplexa fråga och hålla med er på många punkter, särskilt när det gäller ökningen av finansieringen av programmet. Men jag kan inte instämma i er önskan om att vissa sjukdomar som orsakar många dödsfall inte ska namnges, och de är absolut inte några inköpslistor, som Holger Krahmer sa. Cancer: Ett av fyra dödsfall beror på cancer. Var tredje europeisk medborgare kommer att drabbas av någon form av cancer under sin livstid. Hjärtsjukdomar: Den största dödsorsaken. Reumatism: Över 150 sjukdomar och syndrom. Var femte europé behandlas permanent för reumatism eller artrit. Reumatism är den näst vanligaste orsaken till läkarbesök. I de flesta länder används 20 procent av primärvårdens resurser för personer som lider av reumatism. Vidare finns det andra sjukdomar, som diabetes och psykisk ohälsa. Mot bakgrund av att de sjukdomar som jag nämnt påverkar en så stor andel av Europas befolkning och är så direkt kopplade till européernas livskvalitet anser jag de borde nämnas i det aktuella programmet. Därför har jag ingivit ett ändringsförslag för min grupps räkning – ändringsförslag 156 – som jag vill be er att ställa er bakom. Det är ett faktum att rika medborgare i vårt samhälle har direkt och enkel tillgång inte bara till information om hälsofrågor utan också till hälsovård. De är väl informerade om olika hälsofaror och har möjlighet att konsultera läkare regelbundet och i tid. Som en kontrast till detta har de som har ekonomiska svårigheter inte direkt och enkel tillgång till information, och får nästan utan undantag vänta länge på medicinsk vård. Därför måste vi göra en stor insats för att införliva behoven för dessa grupper, och de organisationer som representerar dem, i våra hälsosystem. Vi måste ta hänsyn till deras erfarenheter, så att vi kan skapa särskilt utformade hälsosystem som tillgodoser behoven hos de européer som utsätts för diskriminering och får dålig behandling. Det är därför detta ändringsförslag har ingivits – ändringsförslag 157 – som jag återigen ber om ert stöd för. Avslutningsvis vill jag än en gång gratulera Antonios Trakatellis till det alldeles utmärkta arbete han har utfört. Johannes Blokland, . – Herr talman! Först av allt vill jag tacka Antonios Trakatellis för hans arbete med detta betänkande. Hans vilja att förbättra folkhälsan i Europa är lovvärd. Jag stödjer det väsentliga i betänkandet men vill ändå göra tre iakttagelser. För det första, och när det gäller budgeten, utökas den betydligt genom ändringsförslag 64, om än bara som en indikation. Enligt min mening hör detta ändringsförslag inte hemma i detta betänkande eftersom budgetnivån inte beslutas i dag, utan beror på resultatet av förhandlingarna om budgetplanerna. För det andra vill jag uttala mig till stöd för ändringsförslag 148 från gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokraterna. Genetisk screening kan vara ett värdefullt tillskott till nuvarande diagnosmetoder, men bara om den används på ett etiskt ansvarsfullt sätt. Vi måste till exempel förhindra att försäkringsbolag på grundval av genetiska profiler inte låter vissa personer teckna försäkringar. Till sist vill jag uppmärksamma kommissionsledamoten på det för närvarande mycket byråkratiska sättet att fördela forskningsbudgeten. Jag fått kännedom om att en enda ansökan kan kosta så mycket som flera tusen euro. De ansökande får dessutom ingen information om vilka villkor de till slut kommer att prövas mot och om vad som gör att ansökningar beviljas eller avslås. Dessutom, samtidigt som kommissionen tillämpar tidsgränserna för de sökande mycket strikt, blir det inga påföljder när kommissionen skjuter upp ett beslut. Detta skapar självklart mycket frustration. Jag föreslår att vi inför ett preliminärt förfarande där ansökningarna bedöms på ett begränsat antal punkter. Fullständiga ansökningar skulle då endast begäras för de projekt som har realistiska möjligheter att godkännas. Detta skulle minska kommissionens arbetsbelastning och skulle också betydligt minska arbetet för de ansökande. Jag skulle gärna vilja få en kommentar från kommissionsledamoten om detta. Liam Aylward, . – Herr talman! Folkhälsan i varje enskilt land är ytterst viktig för medborgarna och detta är helt klart en fråga för varje enskild medlemsstat. En av de största fördelarna med att vara medlem i EU är dock att man har tillgång till de andra medlemsstaternas samarbets- och kunskapsbas. Det är viktigt inom alla områden och om det i detta fall blir möjligt att nå bättre resultat på folkhälsoområdet genom att medlemsstaterna samarbetar, bör detta uppmuntras. Den irländska regeringen har fortfarande som mål att erbjuda sina medborgare en förstklassig hälsovård, inklusive lämplig, snabb och säker hälsovård i rätt miljö: hälsovård som tillhandahålls på ett sätt som är rättvist för patienterna, skattebetalarna och vårdpersonalen. Man har som mål att tillhandahålla professionell personal som klarar av arbetsuppgifterna, samt den utbildning, den utrustning och det stöd som krävs för att främja ett sundare liv i en hälsosammare miljö. Nuförtiden har vi, i Irland och över hela EU, mycket stora hälsoutmaningar att hantera: hjärt- och kärlsjukdomar, neuropsykiatriska störningar, cancer, matsmältningssjukdomar, andningssjukdomar, rubbningar i sinnesorganen, fetma och diabetes, för att bara nämna ett fåtal. Inget enskilt land kan ta itu med detta på egen hand. Med hjälp av medlemsstaternas och experternas erfarenheter och med stöd av detta förslag, som verkligen har förbättrats av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, tar sig EU an utmaningen att bistå medlemsstaterna på folkhälsoområdet. Jag vill även gratulera Antonios Trakatellis till hans bidrag till detta betänkande. Kommunikationer, utbildning, tillgång till moderna metoder, klok medicinsk rådgivning och att överbrygga klyftorna på folkhälsoområdet på medlemsstatsnivå är ytterst viktigt. Dessutom välkomnar jag speciellt de ändringsförslag som handlar om att innefatta alternativ medicin i programmet. Bättre kunskap om komplementär och alternativ medicin kan bidra starkt till att medborgarna blir mer medvetna och ansvarsfulla i de val de gör när det gäller deras hälsa. Andreas Mölzer (NI ). – Herr talman! Många av de sjukdomar som människor i Europa lider av i dag är mer eller mindre direkt relaterade till vår livsstil. Man behöver till exempel bara tänka på ökningen av födoämnesrelaterade sjukdomar eller på dem som orsakas av brist på motion. Taktiken att främja strategier för en hälsosam livsstil är därför mycket viktig. Det är dock tveksamt om dessa kommer att ge resultat om cirka 1,4 miljarder euro investeras i ett informationssystem om hälsofrågor vars enda syfte är att utbyta hälsorapporter. De flesta sjukdomar som människor lider av, också här i Europa, beror inte på brist på information. Sanningen är att hälsan är beroende av inställningen till livet. Alla barn vet att människor som motionerar mycket och äter måttligt men naturligt håller sig friskare. Det har länge varit känt vad som är skadligt för hälsan utan att det har skrivits på cigarettpaket, öl- och vinförpackningar, godis eller beredda varor; detta är att tränga sig på människor och fatta beslut åt dem när de vill tänka själva. Sådana förment avskräckande åtgärder är av tveksamt värde och jag tror inte att allmänheten vill ha dem. Som ni kanske vet var 66 procent av deltagarna i en undersökning för främjande av hälsomedvetet beteende, till exempel genom minskade försäkringspremier vid regelbundna hälsokontroller. Vi borde röra oss mer i denna lovande riktning. Dessutom är en sak fullständigt klar: Om vi förebygger sjukdomar minskar det också den ekonomiska belastningen på sjukvården. Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ). – Herr talman! En god hälsa står alltid överst på den europeiska allmänhetens önskelista. Om EU kan bidra till detta är arbetet mycket berättigat, och det är faktiskt vad vi måste göra, eftersom vi är skyldiga enligt fördraget att garantera en allmänt hög hälsonivå. Jag vill gratulera föredraganden till programmet. Han har varit öppen för de berättigade önskemålen från sina parlamentskolleger, och kommissionen har lagt fram ett bra program som parlamentet dock ändrade på några få områden. Om jag får börja med en av dessa förbättringar sägs det nu uttryckligen att medlemsstaterna måste samarbeta för att förenkla uppköp och tillhandahållande av hälsovård. Jag kommer från en gränsregion med universitetssjukhus i Maastricht, Liège och Aachen. När man står på toppen av Vaalser Berg – som är drygt 300 meter högt, så vi limburgare kallar det för ett berg – kan man nästan se de tre stora universitetssjukhusen. Det skulle utan tvekan vara lämpligt, också om man sätter kostnaden framför nyttan, om dessa regioner började samarbeta och om man på så sätt såg till att dessa avancerade sjukhus inte stagnerade och samtidigt kostade oss alla mycket pengar. Jag ser därför positivt på det utvidgade program som innefattar dessa gränsöverskridande alternativ. Detta var min första kommentar. Den andra jag vill säga är att hälsovårdssystemen är pressade överallt, dels beroende på demografiska förhållanden och dels för att vi behöver fler och därför ofta dyrare resurser. Alla medlemsstater håller på att förändra sina vårdsystem. Varför måste vi uppfinna hjulet på nytt överallt? Varför kan vi inte lära av varandra? Vi borde ägna oss åt detta också. När det gäller finansieringen måste kostnaden sättas framför nyttan. När det gäller fågelinfluensan handlar det inte om om, utan om när. När jag ser – och John Bowis har också uttryckt denna uppfattning – att Stockholmsgruppen för smittsamma sjukdomar säger att ”den inte kan fungera när en sådan katastrof inträffar” så tror jag att vi måste skapa nya överenskommelser med varandra, och jag hoppas att det är precis vad kommissionen kommer att arbeta för. Jag anser också att det är viktigt att detta program utvidgas till att omfatta alternativa vårdmetoder, och att mer bör göras när det gäller sjukdomar som cancer, diabetes och Parkinsons sjukdom. Evangelia Tzampazi (PSE ). – Herr talman! Jag vill gratulera Antonios Trakatellis till hans samarbetsvilja. Gemenskapens handlingsplan på hälsoområdet är en viktig text därför att syftet är att garantera effektiva förebyggande åtgärder, förbättrad hälsovård och en bättre livskvalitet för alla, vilket är vårt främsta politiska mål. Den grundläggande prioriteringen i programmet är att bekämpa hälsorelaterad ojämlikhet genom att förstärka befintliga nätverk på folkhälsoområdet. När det gäller personer med funktionshinder måste vi ta hänsyn till att ett funktionshinder inte är en sjukdom eller en oförmåga; det är ett annat hälsotillstånd som man måste ta hänsyn till när man behandlar och tillämpar alla gemenskapens politiska åtgärder och program. Det är mycket viktigt att utveckla strategier och utbyta effektiva arbetsmetoder med målet att främja funktionshindrade personers hälsa och tillhandahålla tillförlitlig information i en form som är tillgänglig för de funktionshindrade, som är en av programmets målgrupper. Vi måste också garantera en rättvis tillgång till de motsvarande medicin- och läkemedelssystemen. En annan grundläggande prioritering är att garantera gemenskapsåtgärdernas mervärde i förhållande till nationella hälsoåtgärder, för att stärka det transnationella samarbetet inom nyskapande sektorer, till exempel telematik inom medicinen. För personer med funktionshinder kan dessa åtgärder innebära nya möjligheter att försöka förbättra livskvaliteten och få lämplig tillgång till hälsovården när man så behöver, samtidigt som åtgärderna bidrar till en rationalisering av utgifterna på hälsoområdet. Georgs Andrejevs (ALDE ). – Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill först av allt tacka min kollega Antonios Trakatellis för hans utmärkta betänkande. I kommissionens nya handlingsprogram för hälso- och konsumentskyddsåtgärder för 2007–2013 har kommissionen betonat Europeiska unionens viktiga roll när det gäller att minska antalet sjukdomsfall, alltså – och jag vill betona detta – på området allvarliga sjukdomar. Hjärt- och kärlsjukdomar är som vi alla vet utan minsta tvekan en av de huvudsakliga dödsorsakerna i Europa. Varje år dör två miljoner invånare i EU som ett direkt resultat av dessa sjukdomar. De beslut som fattades av rådet under det irländska ordförandeskapet var – och är fortfarande – en bra början på våra insatser för att förebygga hjärt- och kärlsjukdomar. Liksom många av mina andra kolleger här anser jag därför att även hjärt- och kärlsjukdomar definitivt bör nämnas i denna rättsakt. Vi bör nämna saker vid dess rätta namn. Jag vill därför uppmana mina kolleger att stödja ändringsförslag 142 och 143, där det klargörs vilka som kan anses vara Europas största sjukdomar, som vi måste motverka tillsammans genom att genomföra åtgärder för prevention samt undersökningar och behandling. Tack, herr talman. Caroline Lucas (Verts/ALE ). – Herr talman! Jag välkomnar varmt Antonios Trakatellis betänkande. Jag tackar och gratulerar honom för hans utmärkta arbete med det. Jag vill också ansluta mig till dem som djupt beklagar de minskade resurserna för området i fråga. Min grupp kommer att stödja ändringsförslag 64. Från början föreslog faktiskt min grupp en ännu högre finansieringsnivå, som ni kanske kommer ihåg. Jag vill än en gång understryka en av de nyckelfrågor som redan har tagits upp och som min grupp har lagt fram ett ändringsförslag om, nämligen komplementär och alternativ medicin. Över 100 miljoner EU-medborgare använder redan komplementär medicin och den blir alltmer populär. Att förbättra människors kunskaper om komplementär och alternativ medicin kan vara ett viktigt sätt att ge dem möjlighet att göra mer medvetna och ansvarsfulla val i fråga om deras hälsa. Därför anser jag att det är ytterst viktigt att vi för fram detta medicinska område i ljuset och erkänner de verkliga fördelar som det kan medföra. Bättre information till allmänheten om farorna med kemikalier i livsmedelskedjan, ökad resistens mot antibiotika på grund av överanvändning och oro över vissa konventionella läkemedels biverkningar bidrar alla till en omfattande omvärdering av vårt sätt att leva och hur vi försöker återfå vår hälsa. Komplementär medicin med holistiska och personligt inriktade metoder blir allt populärare. Det är viktigt att erkänna detta som ett fenomen. Men det finns fortfarande en enorm skillnad mellan allmänhetens efterfrågan på dessa mediciner och de minimala forskningsresurserna inom detta område. Det är ytterst viktigt att vi fyller denna lucka. Jag stöder starkt de ändringsförslag som hänvisar till vilken allvarlig risk miljöföroreningar innebär för vår hälsa och EU-medborgarnas stora oro över miljöföroreningarna. Det är viktigt att snabbt ta itu med detta som en del av en förebyggande hälsovårdsstrategi. Som Hiltrud Breyer redan har förklarat anser vår grupp att det civila samhällets deltagande är ytterst viktigt för utarbetandet och genomförandet av den europeiska hälsovårdspolitiken. Jag välkomnar förslaget om ökad finansiering för att möjliggöra ett större engagemang, liksom de kriterier som anges i ändringsförslag 53 och som tydliggör behovet av en oberoende ställning gentemot industrins och näringslivets intressen samt de kommersiella intressena. Ändringsförslag 141 från liberalerna grumlar dock bilden och bidrar till att just den rättsliga säkerhet som anges i ändringsförslag 53 försvinner. Därför vill jag uppmana kollegerna att förkasta det. Bairbre de Brún (GUE/NGL ). Herr talman! Den nuvarande oron för alla möjliga mutationer av fågelinfluensan betyder att allmänheten är medveten om behovet av en förenad strategi när det gäller överförbara sjukdomar. Samtidigt måste vi erkänna att icke överförbara sjukdomar är den överlägset största orsaken till sjukdomsbördan, och vi måste lägga våra resurser där de gör mest nytta. Jag ber även kammaren att stödja det ändringsförslag där man kräver att missgynnade samhällen involveras i utformandet av den framtida hälsopolitiken. Vi kan inte hoppas på att kunna komma till rätta med ojämlikheterna på hälsoområdet utan aktiva insatser från dem vars livserfarenhet gör dem till experter inom detta område. Jag stöder också förslaget om att komplementär och alternativ medicin ska inkluderas i de åtgärder som stöds i programmet och jag stöder även starkt förslaget om att hälso- och konsumentskyddsprogrammen ska vara åtskilda. Genom gemenskapens handlingsprogram blir det möjligt att stödja en bred integrering av hälsofrågorna i gemenskapens alla politikområden. EU befinner sig i ett unikt läge för att komplettera det arbete som gjorts i medlemsstaterna, granska andra politikområdens inverkan på hälsan, främja tillgång till information, förbättra utvärderingen och informationen om tidig upptäckt av risker och ge råd om bästa praxis. Urszula Krupa (IND/DEM ). – Herr talman! Som läkare skulle jag särskilt vilja uppmärksamma det faktum att man inom den moderna vetenskapen söker efter den psykologiska grunden för majoriteten av sjukdomar som definieras som psykosomatiska, från fetma till cirkulationsproblem och högt blodtryck till autoimmuna sjukdomar och tumörer, och att man i det kunskapsbaserade samhället, särskilt lagstiftarna i Europeiska unionen, bör få information om detta. Gemenskapspolitiken kan också spela en viktig roll för förebyggandet av sjukdomar och folkhälsoskyddet, inte bara när det gäller de sjukdomar som definieras som civilisationsrelaterade sjukdomar utan också när det gäller själslig ohälsa. Det är dock nödvändigt att förändra livsstilen, från en liberal modell där man inte följer några etiska principer till en livsstil som är baserad på etiska och moraliska värderingar, eftersom mental balans och integrering medverkar till att förebygga personlig underutveckling som beror på mentala sjukdomar samt till att förebygga av alla typer av beroenden, till exempel av nikotin, alkohol och droger och andra typer av självdestruktiva beroenden. Enorma ekonomiska resurser läggs på att endast lindra effekterna av sådana beroenden, men detta är helt enkelt bara ett slöseri på grund av bristen på juridiska restriktioner. Det finns ett liknande problem när det gäller konsumentskyddet, som ibland inte är något annat än högtravande fraser på grund av dominansen från marknadens välmående monopol som bevakar sina egna intressen och lägger stora resurser på reklam. Flödet av sådan manipulativ information bör motverkas, och det minsta man kan göra är att se till att EU:s paroll om skydd av de grundläggande rättigheterna omsätts i praktiken. Irena Belohorská (NI ). – Mina damer och herrar! Även jag vill tacka Antonios Trakatellis för hans utmärkta betänkande. Jag stöder helt och hållet hans tanke med att dela upp det i två delar, där den första handlar om hälsovård och den andra handlar om att främja konsumentskydd under 2007–2013. Jag har också bidragit med flera ändringsförslag till detta betänkande och det gläder mig att några av dem har antagits, särskilt ändringsförslaget om de nya medlemsstaterna, som är det viktigaste för mig. Det finns några slående skillnader mellan hälsovårdssystemen i EU:s medlemsstater. De nya medlemsstaterna verkar ha en underordnad ställning i detta avseende eftersom de står inför stora utmaningar i sin hälsovård och har tillgång till små medel för att förbättra situationen. Otillräckliga satsningar på hälsovård är ett allvarligt hinder för utvecklingen i dessa stater och för tillväxten i Europeiska unionen som helhet. Det är nödvändigt att öka medvetenheten om möjligheten att finansiera hälsovårdsprogram genom EU:s strukturfonder. För de nya medlemsstaterna skulle denna information inge hopp och skapa en möjlighet att öka tjänsternas kvalitet. Det är olyckligt att hälsovårdssektorn i enlighet med subsidiaritetsprincipen inte omfattas av Europeiska unionens befogenheter utan alltså omfattas av nationell lagstiftning. Jag uppskattar insatserna för att införa skydd av patientsäkerhet i betänkandet. EU-medborgarnas svårigheter att få tillgång till hälsovård utomlands är ett hinder för den fria rörligheten. Det är nödvändigt att utarbeta tydligare definitioner av de oklara bestämmelserna om ersättning för vårdkostnader, eftersom EU-medborgarna uppfattar dagens bestämmelser och EG-domstolens avgörande som otydliga och svåra att förstå. En databas med information om tillhandahållare av hälsovård i andra medlemsstater skulle kunna gynna patienterna. Den skulle säkert förbättra situationen för patienterna och kanske undanröja långa väntelistor för viss vård. Även massmedia kan bidra till att förbättra befolkningens hälsostatus. Det skulle vara en god idé att ersätta olika ”dokusåpor” med program i ett attraktivt format för att lyfta fram kostrelaterade frågor som, om de inte uppmärksammas, kan leda till fetma, hjärt- och kärlsjukdomar och cancer. Att uppmuntra massmedia att lyfta fram hälsovårdsfrågor är i nuläget även viktigt för staternas säkerhet, på grund av risken för attacker i form av bioterrorism. Om en epidemi skulle uppstå skulle allmänheten vara bättre informerad om de grundläggande strategierna för att hindra smittspridningen. Hälsovården måste få större uppmärksamhet och större budget eftersom vi vet att det inte kommer att vara möjligt att förverkliga Lissabonstrategins mål om vi inte har en frisk befolkning. Thomas Ulmer (PPE-DE ). – Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först av allt vill jag uppriktigt tacka Antonios Trakatellis för det utmärkta samarbetet och hans utmärkta betänkande. De tre gemensamma grundläggande målen för EU:s politik när det gäller hälsovård och konsumentskydd lyfts fram tydligt: att skydda allmänheten från risker som individen inte har någon kontroll över och som inte kan hanteras effektivt eller fullständigt av de enskilda medlemsstaterna. Inriktningen är fullkomligt klar: att stärka människors förmåga att göra val som är gynnsamma för deras hälsa – i detta sammanhang är också kommissionens initiativ för att minska begränsningarna för läkemedelindustrins informationspolitik berömvärt. För det tredje ska hälsofrågor integreras i andra områden av gemenskapens politik. I betänkandet införs tre nya grundläggande uppgifter inom hälsoområdet som handlar om de nya utmaningarna i vår tid: hantering av hot – som exempel nämns de epidemier som upptar våra tankar i hög grad i dag, på grund av fågelinfluensan. För det andra förebyggande av sjukdomar och beteendemönster – här nämns bara rökning, övervikt, missbruk och brist på motion som exempel. För det tredje det nödvändiga samarbetet mellan nationella hälsovårdsmyndigheter, där det säkert fortfarande finns utrymme för förbättring på många nivåer. Jag ser inget hot mot subsidiariteten här, utan i stället utökat samarbete, synergieffekter och en förstärkt subsidiaritet. Jag anser att uppdelningen mellan konsumentskydd och hälsoskydd är viktig och riktig eftersom det rör sig om två politikområden med olika rättslig grund, vilket innebär att de också omfattar olika EU-befogenheter inom gemenskapen. Jag anser personligen att allt det vi vill åstadkomma med 1,5 miljarder på sju år är häpnadsväckande. Jag hoppas att mycket av det kommer att förverkligas. Låt oss bara komma ihåg att den lagstadgade socialförsäkringen omsätter 180 miljarder euro per år enbart i Tyskland. Jag stöder ändringsförslag nr 64 om att utöka den finansiella ramen. Jag anser att detta är ett minimikrav om vi ska kunna utföra något meningsfullt arbete över huvud taget. Jämfört med vad gemenskapen spenderar under sju år på att stödja tobaksodlingen är detta belopp försvinnande litet. Det är bara omkring en femtedel av tobaksstödet. Vi kan självklart inte uppfylla alla önskningar från EU:s medborgare och institutioner i ett ramprogram. Vi har försökt vara så rättvisa och balanserade som möjligt. Jag ser detta som en fantastisk möjlighet att föra EU lite närmare sina medborgare igen genom ett gemensamt PR-arbete. Dorette Corbey (PSE ). – Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Först av allt vill jag varmt gratulera Antonios Trakatellis. Hans expertkunskap om hälsovård är en viktig tillgång för vår diskussion. Hälsovård är ett viktigt politiskt ämne, men först och främst är det en nationell angelägenhet. Det är berättigat att EU uppmärksammar hälsovården, men EU bör bara agera om det finns ett uppenbart mervärde att uppnå. Ändå, herr kommissionsledamot, förväntar jag mig mycket av er politik. För det första hoppas jag att ni aktivt kommer att uppmana era kolleger i kommissionen att bedriva hälsosam politik. Titta på jordbruksstödet ur hälsovårdens synvinkel. Borde vi verkligen fortsätta att ge stöd till fett, socker och tobak? Jag skulle föredra att vi gynnade grönsaker och frukt. Som ett alternativ, herr kommissionsledamot, uppmanar jag er att ge er in i diskussionerna mellan GD Näringsliv och GD Miljö om luftkvalitet och kemikalier, och kraftfullt plädera för hälsofrågorna. Detta kommer inte att kosta något och är en av de största tjänster ni kan göra EU:s medborgare. För det andra uppmanar jag er att engagera er i kampen mot ojämlikhet och jag vill upprepa det Irena Belohorská sa i det sammanhanget. EU-medborgarnas tillgång till lämplig vård är mycket ojämn. Cancerpatienter har betydligt större chanser att överleva i vissa länder än i andra. Behandlingsmetoderna skiljer sig åt, tillgången till hälsa är ojämlik. Patienternas kunskap om sina sjukdomar skiljer sig åt mellan länderna. Förebyggande åtgärder får inte den uppmärksamhet de förtjänar i alla länder. Jag uppmanar kommissionsledamoten att skapa en kunskapspool. Medlemsstaterna, sjukhusen, patientföreningarna och tillhandahållarna av hälso- och sjukvårdstjänster kan alla lära av varandra. Kombinera prevention
{'language': 'sv'}