Pöytäkirjan hyväksyminen Puhemies Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa? Sturdy Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne esityslistaan. Eilen esityslistassa luki aivan selvästi, että ajankohtaiskeskustelun jälkeen äänestys alkaa klo 17.30. Kun jäsenet nyt tulevat olemaan sähköisessä seurannassa helmikuusta lähtien, ehdottaisin todellakin, että parlamentti yrittää saada jonkinlaista kuria äänestysaikaan. Useiden jäsenten täytyi lähteä eilen klo 18.00, jolloin äänestyksen olisi pitänyt olla ohi. Sen vuoksi pyytäisin, että tulevaisuudessa yritämme pitää ajankäytön kurissa. Puhemies Paljon kiitoksia, herra Sturdy, mutta huomautuksenne ei koske pöytäkirjaa. Panen kuitenkin merkille huomautuksenne ja välitän sen puhemiehistölle. Hardstaff Arvoisa puhemies, nimeni ei ole eilisessä jäsenten läsnäololistassa, vaikka olenkin kaikissa äänestystuloslistoissa. Olisin kiitollinen, mikäli asia voitaisiin oikaista. Puhemies Paljon kiitoksia, rouva Hardstaff. Teidän sananne riittää. Pöytäkirjaan tehdään asianmukainen korjaus. Pasty Arvoisa puhemies, ongelma koskee minuakin. Nimeäni ei näy, vaikka olen osallistunut kaikkiin äänestyksiin ja puhemieskonferenssiin. Puhemies Paljon kiitoksia, herra Pasty. Toistan teille sen, mitä sanoin jo rouva Hardstaffille. Teidän sananne riittää ja pöytäkirjaan tehdään korjaus. (Pöytäkirja hyväksyttiin.) Äänestys Habsburg-Lothringen Arvoisa puhemies, eilisessä keskustelussa tuli jo puheeksi eräs asia, ja rouva Stenzel, joka ei ole täällä tänään, pyysi minua esittämään sen. Kysymys on 4 kohdan suullisesta lisätarkistuksesta, joka päätettiin yhteisymmärryksessä muiden ryhmien ja erityisesti herra Swobodan kanssa; ja johon pyydetään lisäämään seuraavaa: " ...Kehottaa komissiota varmistamaan, että yksikään jäsenvaltio ei ole Sveitsiä huonommassa asemassa kauttakulkuliikenteen osalta." Tämä on se lisätarkistus. Swoboda Arvoisa puhemies, tämä esitys vastaa sitä periaatteellista näkemystä, joka parlamentilla ja ennen kaikkea myös valiokunnalla on aina ollut, ja siksi minä aion kannattaa esitystä. Wijsenbeek Arvoisa puhemies, en ymmärrä lainkaan, mitä tässä nyt tarkoitetaan. Mitä tekemistä Irlannin transitliikenteellä on Sveitsin kanssa? Tämä on mielestäni turha lisäys. Puhemies Herra Wijsenbeek vastustaa suullista tarkistusta. Vastustaako tätä suullista tarkistusta vähintään 12 parlamentin jäsentä? (Koska ei ollut vähintään 12: ta parlamentin jäsentä, jotka vastustivat suullista tarkistusta, puhemies toimitti siitä äänestyksen.) (Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Puhemies Herra Rehder pyytää puheenvuoroa tehdäkseen menettelyä koskevan esityksen. Rehder Arvoisa puhemies, anteeksi, että käsittelen aivan lyhyesti sitä, mitä näen näistä istuntoselostuksista. Valitettavasti asioita on toistettu jonkin verran väärin. Tässä sanotaan, että eilen pidettiin kilpailu tyhmimmästä kapakkaiskulauseesta; tämä ei tietenkään tarkoittanut saksalaisia edustajia eikä myöskään kaikkia PPE: n edustajia. Se minun on sanottava monien kunnian pelastukseksi; se koski vain kahta edustajaa, jotka yrittivät tehdä nykyajan Euroopassa keskiaikaista politiikkaa ryöstöritariretkineen. Toinen kohta: tämä megatunneli, josta puhuin, ei ikävä kyllä ole vain 20 km vaan 50 km pitkä. Siinähän se ongelma onkin, että tämä valitettava putki on niin pitkä ja epäkäytännöllinen. Anteeksi, että sekaannuin asiaan, mutta tämä oli minulle tärkeää. Puhemies Arvoisat parlamentin jäsenet, ennen kuin äänestämme Goerensin mietinnöstä, koska minulle on kerrottu, että tänään on rouva Nicole Fontainen syntymäpäivä, haluaisin koko parlamentin puolesta toivottaa hänelle onnea ja korostakaamme jälleen kerran hänen loistavia kykyjään parlamentin istuntojen puhemiehenä. Rouva Fontaine, toivon, että voitte olla parlamentin puhemiehenä monen monta vuotta, ja toivomme myös, että syntymäpäivänne sattuu perjantaiksi, jotta voimme onnitella teitä täällä. Cot Toivon todella, että Alppien kautta kulkevasta liikenteestä päästäisiin sopimukseen. Myönnettäköön, että sveitsiläiset ystävämme ovat ilmaisseet tuntevansa ekologista huolta, jonka kaikki asianosaiset alppialueet jakavat nykyisin. Mikään ei olisi pahempaa kuin sysätä saastuttava liikenne naapurin niskoille tilanteessa, jossa yksipuolisista toimista olisi ylitarjontaa. Tietyn määräajan sisällä ratkaisun tarjoaa yhdistetty kuljetus Sveitsin tunneleiden kautta, mutta myös Brennerin solan ja Fréjusin tunnelin kautta Ranskan ja Italian välillä. Etusijan saava rahoitus Euroopan runkoverkkojen puitteissa ja valmistumisaikataulu ovat välttämättömiä. Niiden käyttöönotto parantaisi Sveitsin ja yhteisön suhdetta asianosaisten kansojen edut huomioon ottavan ratkaisun ja Alppien vuoristoketjun eurooppalaisen kulttuuriperinnön yhteisen määrittelyn välityksellä. Holm Parhaillaan käytävät Sveitsin ja EU: n väliset neuvottelut antavat aihetta huoleen. Mielestäni EU: n pitäisi kunnioittaa enemmän Sveitsin asemaa, ennen kaikkea mitä tulee alppialueen luonnon suojeluun. Euroopan komission liikenteen vaikutusta ympäristöön käsittelevän vihreän kirjan ja yhteisen liikennepolitiikan tulevaa kehitystä koskevan valkoisen kirjan perustalta on toistuvasti selitetty, että on välttämätöntä muokata EU: n liikennepolitiikkaa ympäristöystävällisempään muotoon. Komission on nyt aika muuttaa nämä hienot puheet käytännön politiikaksi. EU: n täytyisi siksi erityisesti ponnistella ilmansaasteiden vähentämiseksi siirtämällä Alppien kautta kulkeva transitliikenne rautateille. EU: n on myös annettava tukensa Sveitsin ehdotukselle suoriteperusteisista maksuista raskaalle liikenteelle ja erityisestä transitmaksusta Alppien kautta kulkevalle liikenteelle, niin että tavoite kuljetusten siirtämisestä rautateille voitaisiin todellakin saavuttaa. Moottoriteiden rakentaminen alppialueelle ei siksi saa tulla ajankohtaiseksi. Sen sijaan olisi heti rakennettava lisää rautateitä. Goerensin mietintö (A4-388/97) Caudron Kollegamme Goerensin mietintö on hyvä. Kannatan sen suuria linjoja. Olen samaa mieltä, että ohjelmiin kannattaa ottaa mukaan edunsaajat ja kansalaisjärjestöt. Tällainen toimi edistää avoimuutta ja sen avulla voidaan paremmin hallinnoida humanitaariseen apuun myönnettyjä varoja. Tässä mielessä kannatan sellaisen keskusyksikön käyttöönottamista, jonka tehtävänä olisi kehitysapuohjelmien arviointi. Olen sitä mieltä, että tämän työvälineen on tehtävä tiivistä yhteistyötä kansalaisjärjestöjen kanssa aloitettujen toimien asianmukaisuudesta. Hankkeiden sisäinen hallinta on myös toivottavaa niiden saamattomuusilmiöiden poistamiseksi, joita kaikenlainen tehtävien erittelemättömyys aiheuttaa. Esitän vastalauseen ja pyynnön Goerensin mietinnön sisällöstä ja ehdotuksista. Ihmettelen todella "taloudellisen ja sosiaalisen kannattavuuden" käsitettä. Millaisen todellisuuden se tulee kattamaan? Minusta on tärkeää ottaa mukaan kansalaisjärjestöt johdonmukaisten ja oikeutettujen indikaattoreiden käyttöönottoon. Näin asia on selvempi ja tulevat päätökset laadultaan parempia. Pohdinta yhteisön avun tehokkuudesta on hyödyllistä, mutta meidän on vältettävä monimutkaista lähestymistapaa. Älkäämme koskaan unohtako, että lopullinen tavoite on sellaisten kehityksen muotojen olemassaolo, jotka ovat tasapainoisia ja jokaiselle maalle ja jokaiselle alueelle mukautettuja. Humanitaarisen avun turvin on pystyttävä odottamaan hetkeä, jolloin tarvetta sille ei enää ole. Olemme onnistuneet silloin, kun emme enää tarvitse sitä, toisin sanoen, kun se on lopetettu. Gillis Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat kolmannelle maailmalle annettavan avun suurimmat tarjoajat. Osuutemme ylittää kirkkaasti USA: n ja Japanin osuudet. On tietenkin tärkeätä sekä niille, joita autamme, että meille itsellemme saavuttaa paras mahdollinen hyöty tästä valtavasta ponnistuksesta. Omien maidemme korkeista työttömyysasteista ja todella suuresta köyhyydestä huolimatta kehitysmaille annettavaa apua kannatetaan laajalti. Tämä kuvastaa mieluisalla tavalla Euroopan tavallisten ihmisten anteliaisuutta. Kolmannen maailman hallituksille suoraan annettava apu menee usein hukkaan tehottomuuden ja joskus korruption takia. Tämä keino näiden kyseessä olevien maiden ihmisten auttamiseksi epäonnistuu usein ja pelkästään rikastuttaa joitakin hallituksen johtajia. Se on kaikkein tehottomin avun jakamisen keino ja sitä olisi vältettävä aina kun mahdollista. Olemme nähneet joitakin erittäin onnistuneita eurooppalaisia avustusohjelmia ja meidän on rakennettava näiden menestysten varaan. Meidän on myös varmistettava, että voimme näyttää toteen, että apu on saavuttanut kohteet, joihin se on tarkoitettu. Eurooppa on ollut erittäin menestyksekäs ruoka-apuohjelmassaan. Näiden ponnistelujen ansioista on säästetty miljoonia ihmishenkiä, ja olen varma, että tällä alalla nyt saavutetun korkean tason asiantuntemuksen avulla voimme rakentaa tämän menestyksen varaan. Hätäapua on annettava silloin ja siellä, missä sitä tarvitaan ilman mitään ehtoja. Mitä kuitenkin tulee yleiseen kehitykseen ja rakenteelliseen apuun, uskon, että meidän on vaadittava kyseisten maiden suostumista kaikkien kansalaistensa ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, vähemmistöt mukaan luettuina, ja demokratian edistämiseen. Emme voi sallia korruptoituneiden ja julmien diktatuurien siirtää apua sitä tarvitsevilta omiin taskuihinsa. Kaikki ponnistelumme eivät ole olleet onnistuneita. Kehitysmaiden tuonti Eurooppaan on vähentynyt merkittävästi viimeksi kuluneiden parinkymmenen vuoden aikana. Tätä ilmiötä on tarkasteltava yksityiskohtaisesti, koska ainoastaan kaupankäynnin avulla köyhät maat voivat toivoa kehittyvänsä ja huolehtivansa kansalaistensa tarpeista. Kansalaisjärjestöt ovat yleensä keskeisiä kehityspolitiikassa. Kansalaisjärjestöillä on erittäin korkea tehokkuuden taso, joka heijastaa kentällä saavutettua asiantuntemusta. Kun otetaan huomioon jatkuva ongelma kehitysmaiden kaupankäynnin kanssa, uskon, että meidän olisi pyydettävä kansalaisjärjestöjä tutkimaan tätä alaa ja ehdottamaan ratkaisuja, jotka kaikki asianomaiset voisivat hyväksyä. Pidän myönteisenä komission vihreää kirjaa kehitysavusta. Se määrittelee selkeästi politiikkojemme onnistumiset ja epäonnistumiset. Haluaisin kiittää komissiota tästä erittäin suuresta panoksesta kolmannen maailman kehityksen hyväksi. Se on saavuttanut erinomaisia tuloksia vähäisellä henkilökunnalla. Sen ponnistuksia arvostetaan kaikkialla kolmannessa maailmassa. Holm Suhtaudun erittäin epäilevästi siihen, että EU hoitaisi jäsenvaltioiden avustustoimintaa. Kokemus on osoittanut tähän mennessä, että yhteisön apu suureksi osaksi menee joidenkin jäsenvaltioiden entisiin siirtomaihin, mikä aiheuttaa sen, että tietyt maat, jotka tarvitsisivat tukea, joutuvat eri jonoon. Tämä on valitettavaa. Parempi yhteensovittaminen EU-maiden välillä on toki tärkeää, koska se voi antaa paremman tuloksen niiden maiden tai alueiden kannalta, jotka tarvitsevat apua. Parempi yhteensovittaminen, ilman, että se olisi EU: n sääntelemää, voi myös edistää sitä, että avustusten antajien hallintokustannukset vähenevät. Mitä tulee niihin ongelmiin, joihin muun muassa tilintarkastustuomioistuin on viitannut kertomuksessaan, on totta, että väärinkäytökset aiheuttavat ongelmia. Tätä on tietenkin pyrittävä välttämään, mutta samalla on ymmärrettävä, että väärinkäytöksiä ilmenee helposti " levottomilla" alueilla, joilla yhteiskuntajärjestelmä on enemmän tai vähemmän romahtanut. Avun, jota EU nykyään hoitaa, on keskityttävä enemmän ennalta ehkäiseviin toimiin katastrofien välttämiseksi. Lopuksi haluan puuttua esittelijän väitteeseen, että " paremmalla yhteensovittamisella voitaisiin taata se, että unionin /.../ponnistelut kehitysavun alalla tunnustettaisiin kattavammin /.../. Tämä seikka ei ole yleensä yleisessä tiedossa" . Mielestäni ei pitäisi yrittää saada poliittisia pisteitä apua tarvitsevien ihmisten saamalla tuella. " Vaikuttaminen ilman näkymistä" voisi olla parempi motto. Puhemies Arvoisat parlamentin jäsenet, olen juuri saanut tietää, että tänään on myös herra Telkämperin syntymäpäivä, minkä johdosta haluan onnitella häntä, kuten jo onnittelin rouva Fontainea. Paljon onnea, herra Telkämper. Voimakkaasti velkaantuneiden AKT-maiden velkahelpotukset Puhemies Esityslistalla on seuraavana Torres Couton laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietintö (A40382/97) komission tiedonannosta tuesta rakennesopeutukseen ja velkahelpotuksiin voimakkaasti velkaantuneissa AKT-maissa ja yhteisön vastauksesta HIPC-velka-aloitteeseen sekä ehdotuksesta neuvoston päätökseksi poikkeuksellisesta avusta voimakkaasti velkaantuneille AKT-maille (KOM(97)0129 - C4-0243/97). Annan puheenvuoron herra Vecchille, joka on esittelijä herra Torres Couton sijainen. Vecchi Arvoisa puhemies, tämänpäiväisessä keskustelussa Euroopan parlamentti haluaa ilmaista tyytyväisyytensä siitä, että ensimmäistä kertaa komission on onnistunut käynnistää aloite, jonka avulla voidaan alkaa käsitellä konkreettisesti köyhimpien ja pahimmin velkaantuneiden AKT-maiden monenvälisen ulkomaanvelan ongelmaa. Haluaisin muistuttaa, että kysymyksessä on vaatimus, jonka sekä Euroopan parlamentti että AKT-EU- yhteiskokous toivat esille jo monia vuosia sitten ja joka tähän päivään mennessä ei ole saanut osakseen neuvoston ja unionin jäsenvaltioiden hallituksen tukea. Kaikki tietävät, että jo seitsemänkymmentäluvun lopulta lähtien ulkomaisen velan taakka on ohjannut voimakkaasti lukuisten eteläisen pallonpuoliskon maiden elämää ja konkreettisesti ollut esteenä ja useimmissa tapauksissa estänyt maapallon köyhimpien osien kehityksen. Lainan korkojen maksu vaihdettavassa valuutassa on ollut ja on monille maille merkittävin menoerä valtion kassasta. Tämä on johtanut nettotappiotilanteeseen, jossa suuret rahavarat siirtyvät etelästä pohjoiseen eli köyhiltä rikkaille. Periaatteessa lainat on maksettava takaisin. Eteläisen pallonpuoliskon maiden alikehittyneisyys johtuu varmasti monissa tapauksissa huonosta hallinnosta, joka on tyypillistä monille kolmannen ja neljännen maailman hallituksille ja valtaryhmille. Kuitenkin on myös muistettava, että hallitukset ovat usein nauttineet kehittyneempien maiden taloudellisten ja poliittisten ryhmien ja hallitusten tukea ja että kansainvälisten luottojen ohjaus ei ole ollut aina rehellisyyden ja korrektiuden sävyttämää. Tosiasiassa monissa tapauksissa eteläisen pallonpuoliskon maiden korkoina maksamat summat ovat jopa paljon suurempia kuin lainat, joita ne aikoinaan saivat. Toisaalta monet kansainvälisistä tekijöistä, jotka ovat pahentaneet huomattavasti velan ja sen hoidon aiheuttamaa taakkaa, eivät toki ole lähtöisin eteläisen pallonpuoliskon maista. Muistutan näistä asioista korostaakseni sitä, että lainataakkaan kohdistuvat helpotukset eivä ole ilmaisia almuja, vaan monista syistä välttämätön pakko, jolla on tarkoitus luoda tasavertaisemmat olosuhteet. On otettava huomioon, että köyhimmät maat eivät pysty koskaan maksamaan ulkomaanvelkaansa nykyisillä ehdoilla, ja velka pysyy tai jopa kasvaa automaattisesti. Tämän vuoksi alikehittyneisyyden syihin ei voida koskaan tosissaan puuttua, eikä näitä maita voida tuoda kansainvälisen kaupan piiriin ja taloudellisiin ja kaupallisiin suhteisiin, joista Euroopan maat ovat muuten hyvin kiinnostuneita. Tämänpäiväisellä äänestyksellä parlamentti näyttää vihreää valoa unionin liittymiselle Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston kansainväliseen aloitteeseen, jonka tarkoituksena on tukea lainan kuoletuksen rakenteellista ja poliittista sääntelyä, koska aloite on kokonaisuudessaan myönteinen, vaikka varmasti riittämätön, ja koska mielestämme unionilla on oltava siinä poliittisesti merkittävä rooli. Nyt on hyvä tilaisuus osoittaa, että se inhimillisempi ja järkevä lähestymistapa, jossa otetaan huomioon kestävän ja inhimillisen kehityksen ja köyhyyden vastaisen taistelun pääasialliset tavoitteet, joita me aina yhteisöasiakirjoissa korostamme, voi olla myös suurten kansainvälisten rahalaitosten tavoite. On siis luotava myös tämän välineen avulla poliittiseen vuoropuheluun ja konkreettiseen yhteistyöhön perustuva strategia, jossa Euroopan unioni yhdessä eteläisten kumppanimaiden kanssa ja erityisesti AKT-maiden kanssa toimii tehokkaan politiikan tuomiseksi kehitysyhteistyöhön. 11 AKT-maan ne velat, joita yhteisöaloite koskee eli yhteisön itsensä myöntämät lainat, jäävät kokonaissummaltaan melko vähäisiksi. Aloite sisältää mahdollisuuden käyttää joustavasti erilaisia lainan anteeksiannon, kuoletuksen ja helpotuksen muotoja. Parlamentti pyytää komissiolta, että sille tiedotettaisiin ja sitä kuultaisiin jatkuvasti tulevien yhteisötoimien osalta. Tuemme niitä, mutta ehtona on demokraattisten uudistusten, oikeudenmukaisuuden ja kehityksen toteuttaminen, jossa Euroopan on oltava pääroolissa. Tämän aloitteen on oltava ensimmäinen ja tärkeä askel maailman köyhimpien maiden ulkomaan velkaan - myös monenväliseen - liittyvien ongelmien kokonaisvaltaisemmassa selvittämisessä, joka on monissa maailman maissa edellytys sille, että saatetaan voimaan vähimmäisvaatimukset täyttävä maksukyky ja taloudellinen ja rahoituskyvyllinen toimivuus. Tässä yhteydessä unionin ja sen jäsenvaltioiden rooli on ilmiselvästi ratkaiseva sekä suoraan että kansainvälisten järjestöjen kautta. D'Aboville Arvoisa puhemies, budjettivaliokunta on hyväksynyt ilmeisistä syistä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietinnön, joka käsittelee tukea rakennesopeutukseen ja velkahelpotuksiin voimakkaasti velkaantuneissa AKT-maissa. Kaikkein perustavinta laatua olevaa tervettä järkeä, näiden valtioiden kanssa tehtävän yhteistyön puitteissa, on antaa niille keinot lähteä liikkeelle uudesta tilanteesta ja estää niiden - ainakin joidenkin maiden - tekemien kaikkien ponnistelujen valuminen hukkaan voimakkaan velkaantumisen painostamana. Tällä mietinnöllä niille antamamme tuen tarkoituksena on siis keksiä kestävä ratkaisu niiden ongelmiin, ja Euroopan unioni, joka on näissä maissa suurin kehitysavun antaja, voi toimia kolmessa mielessä: myöntää täydentävää tukea rakennesopeutukseen tapauskohtaisesti, harkita tapauskohtaisesti tuen myöntämistä markkinaehtoisen velan vähentämiseen ja aloittaa toimet tukikelpoisten maiden yhteisölle suoritettavan velan nykyarvon alentamiseksi. 3 artiklassa määrätään konkreettisesti, että 1 artiklassa tarkoitettua apua maksetaan tätä tarkoitusta varten Euroopan investointipankissa avattavalta korolliselta tililtä, jäljempänä "velkahelpotustili" . Pyydämme, että komissio julkaisisi vuosittain Euroopan kehitysrahaston taloustietoasiakirjassa Euroopan investointipankissa avatun tilin tuottamien korkojen summan. Pomés Ruiz Arvoisa puhemies, tämän aloitteen - jonka parlamentti epäilemättä hyväksyy - pitäisi saada meidät pohtimaan yhtä keskeistä asiaa: on välttämätöntä, että yhteisön talousarviossa on mukana Euroopan kehitysrahasto. Näin korostettaisiin unionin pyrkimystä tehdä ulkoisista toimistaan entistä johdonmukaisempia. Näiden varojen suora valvonta talousarviossa tekisi Euroopan unionin toimista paljon tehokkaampia. On aivan selvää, että kestävä tai tuloksellinen kehityspolitiikka edellyttää monesti velkojen kuoletusta, kun jokin maa ei pysty maksamaan takaisin velkojaan ja korkoja vaarantamatta tulevaa taloudellista kehitystään. Kun pakotetaan tiettyjä maita suorittamaan mahdottomia maksuja, tarvitaan väistämättä kehitysapua ja jopa taloudellisten uudistusten toteuttamista. Joidenkin maiden voimakas velkaantuminen vaikuttaa myös kielteisesti investointeihin, aiheuttaa pääomapakoa ja saa niiden yritykset suuntaamaan voimavaransa liikaa vientiin, mistä syntyy epätasapainotilanteita, maaseudun autioitumista ja jopa sisäistä tavarapulaa. Se vaikuttaa myös kyseisten kolmannen maailman maiden poliittiseen vakauteen. Ei ole tarpeen mainitakaan niitä demokratioita, joissa on aiemmin ollut autoritaarinen hallinto. Näin ollen mielestäni - kuten komissio ehdottaa - avun säilyttäminen sellaisille valtioille kuin Burundi, Etiopia, Guinea-Bissau, Madagaskar, Mosambik, Nigeria, Uganda, São Tomé ja Príncipe, entinen Zaire, Sambia ja Uganda on asia, jota parlamentin on tuettava. Emme voi vaatia näiltä kolmannen maailman mailta, että ne asettavat velkojen takaisinmaksun oman talouskasvunsa edelle. Meidän on pyrittävä siihen, että velkojen takaisinmaksu olisi sopusoinnussa kyseisten maiden sisäisen kehityksen kanssa, mikäli emme halua, että otamme ensin pois yhdellä kädellä ja annamme takaisin toisella lisäämällä humanitaarista apua ja kehitysapua. Girão Pereira Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Unioni Euroopan puolesta -ryhmä, jonka nimissä käytän puheenvuoroni, suhtautuu myönteisesti ehdotukseen Euroopan unionin osallistumisesta köyhimpien maiden velkaantumista koskevaan aloitteeseen, joka tehtiin vuonna 1996 G7-maiden Lyonin huippukokouksessa. Vaikka velkahelpotuksia muutamille maille on jo myönnetty, eräiden, lähinnä Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sijaitsevien maiden kokonaisvelkaantumisen aste on niin korkea, että ne ovat vaarassa lannistua ponnistellessaan sopeutuksen ja rakenneuudistusten tiellä, joka on ehdottoman välttämätöntä niiden kehitykselle. Sen vuoksi Euroopan unionin on osallistuttava tärkeimpien kansainvälisten avustajien yhteiseen ponnistukseen ja vähentää velkasaataviaan. Tämä ongelma on erityisen polttava AKT-maissa oleville yhteistyökumppaneillemme. Yhdymme esittelijään siinä, että on välttämätöntä voimistaa Euroopan unionin osallistumista AKT-maiden rakennesopeutukseen. Kannatamme samaten esittelijän näkemystä, että on tarpeen tähdentää perustavanlaatuisen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tärkeyttä ja ottaa huomioon myös inhimilliset kehitysnäkökohdat. Lopuksi ryhmämme pitää esittelijän tavoin tärkeänä, että neuvosto tekee päätösesityksen mahdollisimman pian ja että jäsenvaltiot voivat rahoitusosuudellaan myötävaikuttaa niihin elimiin, joiden tehtävänä on edistää tätä aloitetta. Fassa Arvoisa puhemies, unionin jäsenvaltioiden sekä unionin itsensä AKT-maille myöntämä laina on monin tavoin esimerkkitapaus siitä itävaltalaisen ekonomistin von Misesin esittelemästä tavoitteiden monimuotoisuudesta, joiden mekanismin hän niin hyvin meille esitti. Ei riitä, että kokonaisvelan taso on vähitellen kasvanut, että korot usein ylittävät alun perin maksetun summan ja että tämä taakka loppujen lopuksi estää sen kehityksen, jota muka haluttiin tukea. Näihin taloudellisiin haittatekijöihin täytyy vielä lisätä muitakin. Usein päätöksenteosta vastaavat vain hallitukset, ja heidän tavoitteensa asetetaan etusijalle kansan tavoitteiden sijaan. Usein jopa ajetaan pelkästään vallassa olevan poliittisen ryhmän etuja. Tästä johtuvat kyseenalaiset ilmiöt, joissa eurooppalaisten ja AKT-maiden poliittisella johdolla on yhteisiä intressejä, jolloin kärsijäksi joutuu aina kansa, vaikka kaikki väittävät toimivansa sen eduksi. Tästä johtuu myös kehitysmaiden kansojen erittäin syvä epäluottamus Euroopan maita kohtaan, vaikka niiden olisi pitänyt päästä lähemmäksi eurooppalaisia veljiään. Tästä johtuu myös kehitysmaiden eräänlainen uudelleen muodostunut taloudellinen riippuvuus Euroopan maista, jossa on vahva uuskolonialismin maku. Lainataakkaa on siis kevennettävä, mutta tietyin ehdoin. Ensimmäinen on, että perussääntöön pacta sunt servanda (sopimuksia on noudatettava) ei tule kajota. Lainojen kevennyksen pitää tarjota kehitysmaille mahdollisuus selvitä velvoitteistaan sikäli kuin se on realistisesti mahdollista. Toinen ehto on, että kehitysmaat osoittavat todellista tahtoa hoitamalla hyvin taloutensa ja sen rakenteelliset uudistukset. Ainoastaan siten voimme auttaa kehitysmaita todella pääsemään alikehittyneisyyden tilasta, joka muutoin on pysyvä. Ribeiro Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi ilmaista tukeni vaatimukselle, jolla esittelijä aloittaa päätöslauselmaesityksen. Tuon vaatimuksen mukaan parlamenttia on virallisesti kuultava tästä komission ehdotuksesta - ei ainoastaan sen vuoksi, että ehdotus liittyy Lomén yleissopimuksen puitteissa toteutettavaan yhteisöpolitiikkaan, vaan pikemminkin sen vuoksi, että on olemassa Euroopan unionin ja AKT-maiden välinen parlamentaarinen yhteiskokous. Tämän kysymyksen jälkeen olisi syytä käsitellä tiedonannon otsikkoon liittyvää kysymystä, mutta jätän tuon asian pohtimisen kuitenkin puheenvuoroni loppuun, koska pidän tärkeänä luonnehtia aluksi tilannetta, johon mietinnössä etsitään vastauksia. Oli aika, jolloin käytettiin aikapommin vertausta kuvaamaan niin sanotun kolmannen maailman velkaantumista, ja tosiasia onkin, että on ollut pakko ottaa käyttöön erilaisia turvamekanismeja, jotta räjähdysaltis tilanne ei aiheuttaisi hallitsematonta sosiaalista tragediaa. Nyt on nähtävästi koittanut hetki, jolloin pakoputken venttiilien tai pelastusrenkaiden, kuten perusteluissa sanotaan, täytyy toimia. Juuri siihen yhteisön vastaus pyrkiikin, koska uusista kahdenvälisistä veloista ei enää ole yleislääkkeeksi. Lisäksi ne pikemminkin vahvistavat riippuvuutta entisestään kuin ratkaisevat todellisia velkaantumisen ongelmia. Tilanteen analyysi muistuttaa lähinnä taudinmääritystä, sillä käytettävissä olevat tiedot, joista on erinäisiä näytteitä myös perusteluissa, osoittavat niin suurta epätasapainoa, että maailman voidaan todellakin sanoa olevan sairas. Vain siten voidaan kuvata sitä yhä syvenevää kuilua, joka on olemassa rikkaiden ja köyhien maiden välillä ja toisaalta köyhien ja vielä köyhempien maiden välillä ja velkaantuneiden ja vielä velkaantuneempien maiden välillä - maiden, jotka ovat velkaantuneet sisäisesti ja ulkoisesti vaihtosuhteen huononnuttua, koska velkojat, joilla on itsellään liikaa likviditeettiä tai joiden likviditeetti kasvaa hillitöntä vauhtia, ovat kannustaneet niitä velkaantumaan. Taudinmääritykseen käyttämäni tiedot ovat todella paljastavia. Vaikka luvut on saatettava ajan tasalle, on silti merkityksellistä, että viimeisten tietojen mukaan surullisesti kutsuttuun " raskaasti velkaantuneiden maiden ryhmään" on joutunut kuusi uutta maata ja että vain yksi siihen vanhastaan kuuluneista maista on onnistunut vapautumaan tuosta ei-toivotusta ryhmästä. Tilanne on kärjistynyt vaarallisesti joillakin alueilla, erityisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, jossa se on saavuttanut sellaiset mittasuhteet, että kysymys sietokyvystä alkaa olla polttava. Juuri sen vuoksi komission ehdotus koskee ainoastaan sellaisia maita, joiden velkaa yhteisölle pidetään sietämättömän korkeana. Näitä maita on 11, ja portugalilaisena minun on raskasta ajatella - kuten varmaan esittelijänkin, joka on myös portugalilainen - että niiden joukossa on kolme sellaista, joissa portugali on virallisena kielenä. Mutta jos taudinmääritys tyytyy vain toteamaan tilanteen, se on väistämättä epätyydyttävä, ennen kaikkea koska siinä ei selkeästi tuoda esiin tilanteen syitä tai kenties jopa vältetään kajoamasta niihin. Sen tähden siitä ei ole apua, kun yritetään puuttua pahan juuriin. Analogia sairaskertomukseen on aiheellinen siksikin, että komission määräämät reseptit ja hoito suuntautuvat lähes kuoleville potilaille. Ne ovat " poikkeusavun" nimellä kulkevaa hätäapua miltei hengettömälle potilaalle, ja niiden tarkoituksena on estää potilasta kuolemaan nälkään, jotta tämä voisi jatkaa elämäänsä nälkäisenä. Toisessa vertauksessa, joka esitettiin tällä viikolla täysistunnossa, tilanne on sama kuin jos sanottaisiin huumeiden vaikutuksen alaisena olevalle ihmiselle, joka on velkaantunut ja epätoivoinen, koska hänellä ei ole enää huumeita eikä myöskään rahaa: " Möin sinulle tuotteitani luotolla silloinkin kun et halunnut ostaa, ja nyt sinulla ei ole rahaa maksaa minulle muun muassa siksi, että korotin hintoja sitä mukaa kuin riippuvuutesi kasvoi. Olet nyt puutteessa, mutta älä tapa itseäsi äläkä ketään muutakaan äläkä varasta; annan sinulle anteeksi osan velasta ja lainaan sinulle vähän lisää rahaa siitä minkä olen jo sinulta jo ottanut, ja siten voit ostaa uusia annoksia. Hinta on toistaiseksi se, jonka aiemmin määräsin; katsotaan sitten myöhemmin, koska taas korotan hintaa." On myös syytä tehdä selväksi, ettei tässä puhuta velan mitätöimisestä; kyse on pelkistä helpotuksista. Kaikesta huolimatta on oikeutettua onnitella komissiota ja vielä suuremmalla syyllä kollegaa, joka pyrkii parantamaan ehdotusta. Sen mukaan mitä perusteluista ilmenee, neuvosto antaa sen sijaan hankkeelle hyvin vähän painoa, jos lainkaan. Tätä Euroopan parlamentin täysistunnon perjantaipäivää ei nähtäne sopivana aikana puhdistusharjoituksille. Se seikka ei kuitenkaan saa minua luopumaan tästä pitkästä puheajasta, joka minulla poikkeuksellisesti on tällä kertaa käytettävissäni. Sen sijaan se tekee tässä yhteydessä melkein tyhjäksi erään aivan perustavan kysymyksen: komission ehdotuksessa ja sitä käsittelevässä mietinnössä ei käsitellä juuri lainkaan nykyisen tilanteen syitä. Lisäksi koko taloudellinen strategia perustuu yhä entisiin edellytyksiin ja lähtökohtiin, ja sen tahdotaankin perustuvan niihin - kenties jopa aiempaa tiukemmin. Velkaantuneiden maiden niin sanottu taloudellinen elpyminen, niiden koko taloudellinen kasvu (mistään taloudellisesta kehityksestä emme voi puhua) on riippuvainen Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston jo monessa tilanteessa kokeilluista ohjeista. Tulokset ovat nyt nähtävillä ja ne ovat johtaneet ehdotukseen annostuksen lisäämisestä. Juuri sen takia jätin huomautukseni tiedonannon otsikosta loppuun: otsikossa ei kiinnitetä huomiota ensisijaisesti yhteisön vastaukselle velka-aloitteeseen, vaan siinä korostetaan ensisijaisesti rakennesopeutusta ja vasta sen jälkeen voimakkaasti velkaantuneiden AKT-maiden velkahelpotuksia. Järjestys on siis seuraava: ensin hoito, sitten taudinmääritys ja viimeiseksi potilas. Tiedämme hyvin, ettei tämä aika ole solidaarisuuden ja yhteistyön aikaa. Siitä ei kuitenkaan minun näkemykseni mukaan ole kysymys. Mutta jätän asian tähän enkä pohdi tilannetta enää. Ehkä meidän täytyy olla tyytyväisiä siihen, että olemme saaneet puhua näinkin kauan tilanteesta, jonka toivoisi jo kuuluvan menneisyyteen, mutta jonka todellisuus ja sietokynnyksen ylittyminen pakottavat tuomaan julkisuuteen ja kasvojen eteen siitäkin huolimatta, että komissiossa ja parlamentissa sitä ehkä pakoillaan ja että neuvosto yrittää kiusaantuneena työntää koko asian mielestään. Portugalissa sanotaan: " Suuriin ongelmiin suuret lääkkeet" . Tietoisuuden aste sairauden vakavuudesta ei ole vielä johtanut etsimään suuria lääkkeitä. Lopuksi haluan vielä kerran tähdentää pitäväni positiivisena, että joudumme vihdoin kohtaamaan tilanteen, vaikka se onkin muuttunut jo lähes sietämättömäksi ja vaikka yhä edelleen yritämme vain yleislääkkein turvata jatkuvuuden vahvistamalla juuri niitä tekijöitä, jotka mielestäni ovat koko ongelman alku ja juuri. Aelvoet Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tässä mietinnössä käsitellään eri eteläisten maiden velkataakkoja, ja kuten me kaikki tiedämme, velat ovat paha este maiden myönteisen ja dynaamisen kehityksen kannalta. Euroopan parlamentti sekä myös AKT-EU-yhteiskokous ovat usein puhuneet aloitteiden puolesta. Tässä konkreettisessa tapauksessa Euroopan komissio on itse tehnyt hyvin mielenkiintoisen ehdotuksen siitä, että Euroopan unionin budjetista annettaisiin huomattavaa apua yhdelletoista AKT-maalle, jotka ovat voimakkaasti velkaantuneita. Me kannatamme täysin Euroopan unionin tällaista aloitetta ennen kaikkea siksi, koska tiedämme, että hyvin monet eräissä AKT-maissa tehtävät asiat ovat muuttuneet lopulta mahdottomiksi, että maiden suorittama velkojen lyhentäminen vaikeuttaa tilannetta. Olemme iloisia siitä, että tämä mietintö tukee täysin komission aloitetta, ja mielestämme on myös tärkeää, että tähän mietintöön on tehty tarkistuksia komission alkuperäiseen ehdotukseen nähden ja että on painotettu, kuinka tärkeää on määritellä siedettävä velkataakan, johon integroidaan sosiaaliset kehitysnäkökohdat. Esittelijä voi luottaa vihreän ryhmän tässä asiassa antamiin lupauksiin. Barthet-Mayer Arvoisa puhemies, haluaisin esittää ryhmäni anteeksipyynnön herra Scarbonchin poissaolosta; hänelle on varmasti tullut este viime hetkellä. Sandbæk Arvoisa puhemies, kehitysmaiden velkahelpotusta koskeva HIPC-aloite merkitsee Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Maailmanpankin uudelleensuuntautumista. On myönnetty, että velkaongelmat ovat vakavin este voimakkaimmin velkaantuneiden maiden terveelle kehitykselle. Voin tukea tätä täysin varauksettomasti. On tärkeää, että EU ryhtyy aktiivisesti töihin velkaongelmien ratkaisemiseksi. Toisaalta siksi, että velat estävät kehitysmaiden kasvua ja toisaalta siksi, että toiminta lähettää poliittisen signaalin jäsenvaltioille ja muille luotonsaajille siitä, että Eurooppa ottaa kehitysmaiden ongelmat vakavasti. Sen vuoksi velkahelpotusten on myös seurattava muita köyhyyttä vastaan suunnattuja taistelun muotoja. Siltä pohjalta neuvoston käsittelyn tulos on pettymys. Sen sijaan, että velkahelpotuksiin olisi myönnetty lisää rahaa, on vain päästy yksimielisyyteen voimassa olevan talousarvion varojen käyttämisestä. Tämä tarkoittaa sitä, että varoja on olemassa vain viidelle ensimmäiselle niistä kaikkiaan 11 AKT-maasta, jotka tarvitsevat velkahelpotuksia. Meidän on siis saatava uusia varoja, kun jäljellä oleville kuudelle maalle myönnetään velkahelpotuksia. Olen samaa mieltä Torres Coutosin mietinnön 6 ja 7 kohdista, koska niissä ei kehoteta noudattamaan tiukasti HIPCaloitteen piiriin hyväksymiseen tarvittavia edellytyksiä. Tietenkin kehitysmaiden rakenteita on sopeutettava ja mielellään siten, että ympäristö- ja politiikkanäkökulmat otetaan huomioon. Mutta jos velkahelpotukset tehdään riippuvaisiksi kolmivuotisista menestyksekkäistä uudistusohjelmista, rajataan kaikkein heikoimmat maat pois. Juuri niissä maissa velkataakan helpotukset tekisivät rakenneohjelmien toteuttamisen helpommaksi. Tarkoitan siis, että rakenneohjelmien on kuljettava käsi kädessä velkahelpotuksen kanssa eikä pelkästään oltava sen edellytys. Sekä rakenneuudistukset että velkahelpotukset ovat nimittäin edellytyksiä olennaiselle: köyhyyden ja vuosittaisten taloudellisten näkymien parantamiselle. Schiedermeier Arvoisa puhemies, herra komissaari, hyvät kollegat, kun lukee Torres Couton mietintöä tarkkaavaisesti, huomaa ainakin paikka paikoin, että esittelijä näkee ongelmat sinisilmäisesti ja liiaksi kehitysmaiden näkökulmasta. Jo vuosia, ellei vuosikymmeniä, köyhien maiden velkaantuminen on ollut yhteistyömme ongelma. Toisaalta monille maille on suuri apu, kun ne pääsevät osallisiksi lainoista. Toisaalta juuri näissä maissa ennalta arvaamattomat kehityskulut ovat usein syy siihen, että ne joutuvat velka-ansaan. Meidän on kuitenkin huomattava, että tälläkin alueella idän ja lännen välinen vastakkainasettelu on valitettavasti jättänyt jälkensä. Komission ehdotus köyhien maiden velkahelpotuksia varten perustettavasta rahastosta on ilahduttava. Asiaa ei kuitenkaan pitäisi ratkaista vain nykyisen velkatilanteen perusteella, vaan myös pyrkimykset hyvään asioiden hoitoon on ehdottomasti otettava huomioon. On myös huomattava, että maat, joilla on suuria luonnonrikkauksia, esimerkiksi entinen Zaire, saavat samanlaista tukea kuin muun muassa Etiopia. Kongon demokraattisen tasavallan Kabilalle halutaan kyllä antaa koetusaikaa, mutta meidän on esitettävä kysymys, otetaanko huomioon, että vain selvä siirtyminen diktatuurista demokratiaan voi olla peruste velkojen merkittävälle anteeksiannolle. Silloin on vielä korostettava, ettei velkoja voida vähentää ilman ehtoja, sillä jokseenkin demokraattisen hallintomuodon vaatimuksen lisäksi on puhuttava myös korruptiosta ja ylimitoitetuista varustelumenoista. Kollega Torres Couton mietinnössä on erityisesti korostettava niitä tarkistuksia, jotka koskevat Euroopan parlamentin mukaan ottamista. Ehdotuksessa on tosin kysymys kehitysrahaston varoista, mutta ne eivät valitettavasti ole Euroopan parlamentin talousarvion valvonnassa. Kuitenkin parlamentin osallistuminen on ehdottoman välttämätöntä demokraattisen kontrollin varmistamiseksi. Sitä paitsi joudutaan vaikeuksiin, jos kehitysmaita koskevassa argumentoinnissa painotetaan demokratisointia, mutta eurooppalaisella puolella ei oteta parlamenttia mukaan. Päätöslauselmaesityksen tavoitteet ovat oikeansuuntaisia, jos komission ehtoja ei pehmennetä liiaksi. Toivon, että tiedonannon perusajatuksia sovelletaan menestyksekkäästi ja nopeasti asianomaisten kehitysmaiden ihmisten hyväksi. Van Bladel Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä Torres Couton mietinnön hyvistä tarkoituksista. Haluan kuitenkin tehdä siitä pari reunahuomautusta. Ensinnäkin haluan kysyä itseltäni, voiko tämä lähestymistapa, että pyritään vain siirtämään ongelmia tuonnemmaksi, todella auttaa meidät pois velkaantumisen noidankehästä. Tässä on kysymys 5 %: n osuudesta kokonaisvelasta. Onhan sekin melkoinen rahasumma, olen siitä samaa mieltä, mutta mielestäni on hieman uuskolonialistista liittää velkahelpotukset hyvään ympäristöpolitiikkaan. Sitä ei voi vaatia mailta, joissa vallitsee nykyiset olosuhteet. Ei vielä. Haluan viitata myös jo yli kahdenkymmenen vuoden ajan luvattuun 7 %: n osuuteen bruttokansantuotteesta. Me kaikki tiedämme, että suurin osa maista ei pysty koskaan saavuttamaan sitä tavoitetta. Maat, joilla on velkoja maksamatta, eivät tule kysymykseen helpotuksia myönnettäessä, ja sitä en pidä kovin hyvänä asiana. Mielestäni olisi parempi, jos pyrkisimme hitaasti mutta varmasti antamaan velkoja anteeksi, mutta silloin meidän täytyy asettaa muutamia ehtoja. Silloin meidän täytyy avata markkinamme kyseisten maiden tuotteille sekä pitää kiinni siitä, että maat käyttävät aseisiin vain minimaalisesti varoja ja että lännessä koulutetut asiantuntijat palaavat takaisin kotimaihinsa. Vain siten meillä on todellinen mahdollisuus saada aikaan kehitystä. Virrankoski Arvoisa puhemies, kehitysmaiden velat ovat tällä hetkellä kaksituhatta miljardia Yhdysvaltain dollaria. Nyt käsittelyssä oleva mietintö koskee yhtätoista AKT-maata, jotka ovat voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita, niin sanottuja HIPC-maita. Näitä maita koskevat luotot ovat 5, 6 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja EY: lle tästä aloitteesta aiheutuvat kustannukset arviolta 150 miljoonaa ecua. Komission tiedonanto on lähtenyt oikealla tavalla liikkeelle, kun se puoltaa lainojen osittaista avustamista. Köyhien kehitysmaiden asema on surkea. Ne joutuvat maksamaan lainojaan paitsi rahana, erityisesti tuotteiden halpoina hintoina. Hintataso asettuu sitä alemmaksi, mitä pakottavammasta syystä myyjä joutuu myymään. Köyhillä mailla on pakottava tarve. Tämä tilanne vaikeuttaa voimakkaasti köyhien maiden asemaa. Investointeja ei pystytä tekemään, vaikka vähäiselläkin panostuksella saataisiin tuntuva hyöty. Tämä umpikuja vaikeuttaa voimakkaasti edelleen köyhien maiden kehittämistä. Armoton köyhyys, jopa kurjuus, lamaannuttaa jo sinänsä kaiken kehityksen. Toisaalta yhteiskuntarakenne ei kehity, koska koulutukseen ei riitä varoja, vaan koulutus jopa taantuu. Tilanne vaarantaa myös kansanvaltaista ja rauhanomaista kehitystä. Se voi johtaa monenlaisiin levottomuuksiin ja heikentää demokratian kasvumahdollisuuksia, kun ihmiset oivaltavat, että suurempi osa heidän rahoistaan menee rikkaiden maiden lainanantajille kuin omien maiden sairaille. Köyhien maiden maatalouden kannalta tilanne on myös vaikea. Maatalous joutuu suuntautumaan vientituotteisiin ja non-food -tuotantoon, samalla kun oma kansa kärsii aliravitsemuksesta. Tästä syystä kannatan voimakkaasti komission tiedonannossa esitettyjä ajatuksia. Oreja Aguirre Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä herra Torres Coutoa ja herra Vecchiä hänen puheenvuorostaan ja kiittää parlamenttia sen osoittamasta mielenkiinnosta ja tuesta tälle komission ehdotukselle yhteisön osallistumisesta voimakkaasti velkaantuneiden maiden velkoja koskevaan aloitteeseen. Tämä aloite on merkittävä edistysaskel siihen nähden, miten kansainvälinen yhteisö on - tähän saakka - suhtautunut kaikkein köyhimpien maiden velkaongelmiin. Ensimmäistä kertaa on olemassa kehys, jonka ansiosta kaikki lainansaajat voivat toteuttaa kattavia ja koordinoituja toimia auttaakseen voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita, jotka pyrkivät toteuttamaan taloudellisia uudistuksia. Tähän kehykseen ei sisälly ainoastaan velkojen vähennys kahdenvälisen markkinaehtoisen velan osalta vaan myös jokaisessa tapauksessa erikseen sovellettuja toimia, joiden tarkoitus on vähentää näiden maiden monenvälistä velkataakkaa. Euroopan yhteisö avustaa voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita tuilla, joita ei tarvitsee maksaa takaisin. Vaikka summa onkin niukka, yhteisö ei missään nimessä voi jäädä tällaisten aloitteiden ulkopuolelle. On selvää, että yhteisön osallistumisella tähän velkoja koskevaan aloitteeseen on paljon suurempi poliittinen merkitys kuin sen osuudella absoluuttisin luvuin ilmaistuna. Komission ehdotuksesta on keskusteltu perusteellisesti jäsenvaltioiden kanssa, jotka ovat ilmaisseet täyden tukensa yhteisön osallistumiselle tähän aloitteeseen. Olemme kuitenkin keskustelujen aikana etsineet vaihtoehtoisen ratkaisun velkojen vähennyksen rahoittamiseksi yhteisön tasolla. Tämä liittyy jäsenvaltioiden ilmaisemaan huoleen, sillä ne eivät halua aiheuttaa ylimääräistä taakkaa kansallisille talousarvioille, mutta samalla varmistetaan se, että aloitteeseen varattavat määrärahat ovat ylimääräisiä. Minulla on ilo ilmoittaa, että äskettäin on päästy sopimukseen. Toivommekin siis, että neuvosto tekee johtopäätöksensä pikaisesti. Tässä sopimuksessa on monia myönteisiä asioita. Neuvosto on sitoutunut siihen, että yhteisö osallistuu täysipainoisesti tähän aloitteeseen. Niiden maiden osalta, jotka täyttivät tähän aloitteeseen sisältyvät ehdot vuonna 1997 - tai jotka täyttävät ne vuonna 1998 - yhteisö takaa velkojen vähennyksen rahoituksen EKR: n varojen tuottamista vuosittaisista korkotuloista. Tämä rahoitus nojaa additionaliteettiperiaatteeseen ja varmistaa sen, että yhteisön tuki on suurempi kuin näille maille nykyään osoitetun tuen määrä. Vuoden 1998 kuluessa, ja komission kertomuksen pohjalta, neuvosto harkitsee uudestaan rahoituksen myöhempää tarvetta ja päättää siitä, miten yhteisön tuleva osallistuminen tähän aloitteeseen rahoitetaan ja voidaanko sitä mahdollisesti rahoittaa kuolettamalla Euroopan kehitysrahaston aikaisempia lainoja. Herra puhemies, unionin kaksi toimielintä, parlamentti ja komissio, tukevat yhteisön osallistumista tähän aloitteeseen, mutta parlamentin päätöslauselmaesitys edellyttää joustavampaa soveltamista, jotta voidaan ottaa mukaan enemmän maita ja varmistaa velkojen nopeampi ja tehokkaampi vähentäminen. Kun komissio on ollut yhteistyössä Kansainvälisen valuuttarahaston, Maailmanpankin ja luotonantajahallitusten kanssa, se on aina kannattanut aloitteen soveltamista laajoin ehdoin niin, että myönnetään riittävää ja asianmukaista tukea niille voimakkaasti velkaantuneille köyhille maille, jotka pyrkivät toteuttamaan taloudellisia uudistuksia talouskasvun lisäämiseksi ja köyhyyden vähentämiseksi. On siis huojentavaa todeta, että tätä aloitetta on kehitetty edelleen ja että näkökohtia on täydennetty. Aloite ei kenties ole täydellinen, mutta sen taustalla on laaja kansainvälinen yhteisymmärrys siitä, että on autettava sellaisia maita, joiden kehityspyrkimyksiä rajoittaa raskas velkataakka. Täta aloitetta olisi lisäksi pidettävä osana kansainvälistä yhteistyötä, jonka tarkoituksena on auttaa voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita. Näin ollen velkojen vähennyksen lisäksi tarvitaan sellaista kehitysapua, joka olisi jatkuvaa ja joka olisi riittävä. Puhemies Paljon kiitoksia, herra komissaari. Keskustelu on päättynyt. Siirrymme äänestykseen. (Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) Blokland Arvoisa puhemies, me keskustelimme täällä eilen kehitysavun tehokkuudesta. Pelkkä apu ei ole tehokasta, koska makrotaloudelliset olosuhteet ovat epäedulliset monissa kehitysmaissa. Yksi syy tähän on valtava velkataakka, josta kehitysmaat kärsivät. On oikein, että Torres Couton loistavassa mietinnössä, josta olen koko sydämestäni yhtä mieltä, vastuuta veloista ei sälytetä pelkästään kehitysmaiden kannettavaksi. Myös lainanantajat ovat vastuussa asiasta, jos ne ovat myöntäneet lainoja kevein perustein korruptoituneille diktatuureille tai myöntäneet lainoja taloudellisesti kyseenalaisiin hankkeisiin. Vaikka yleisesti on tunnustettu, että kehitysmaiden on mahdotonta saada lainojaan maksettua, monikansallisten lainojen anteeksi antamisesta tai uudelleenjärjestelystä ei ole puhuttu koskaan paljon. Onneksi asiaan on tullut muutos Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston aloitteen myötä ja komission ehdotuksen myötä aloite pannaan täytäntöön Euroopan unionissa. Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että "velan kestävyyden" määrittelyssä ei pidä käyttää pelkästään makrotaloudellisia mittareita vaan mukaan täytyy ottaa myös sosiaalisia kehitysnäkökohtia. Rikkaat maat eivät toimia niin, että ne antavat köyhille maille kehitysapua ja samalla laskuttavat näiltä mailta valtavien velkojen korkoja. Lisäksi velkojen anteeksi antaminen voi olla monille kehitysmaille uuden ajan alku taloudessa. Lindqvist On hyvä, että EU ottaa kehitysmaiden ongelmat vakavasti ja myötävaikuttaa velkataakan vähentämiseen. Tämä ei kuitenkaan riitä solidaariseen kehitykseen köyhissä maissa. Varoja on vain velkahelpotuksiin viidelle yhdestätoista maasta. Velkahelpotukset eivät kuitenkaan yksin riitä. Tavoitteena on oltava koko velan poistaminen, jotta nämä maat saataisiin pois siitä noidankehästä, johon ne ovat joutuneet. Velkahelpotusten olisi kuljettava käsi kädessä poliittisten rakenneohjelmien kanssa, jotta saavutettaisiin kasvua, työllisyyttä ja kestävää kehitystä kauppayhteyksien avulla. Olen kuitenkin äänestänyt mietinnön puolesta. Titley Arvoisa puhemies, kun oma hallitukseni on ottamassa johtavan roolin tavoitteessa vähentää maailman köyhimpien maiden velkataakkaa myönteisenä tapana aloittaa seuraava vuosituhat, tuen tyytyväisenä tätä mietintöä täällä tänään. Britanniassa valtiovarainministeri Gordon Brown ja Clare Short, ensimmäisenä aivan uuden kansainvälisen kehitysyhteistyöministeriön kabinettitason ministerinä, ovat kokoontuneet kirkon johtajien ja muiden kanssa keskustellakseen velkahelpotuskysymyksistä. Toivon, että monet kollegani parlamentissa, joilla on kullakin vaikutusvaltaa omiin kirkkoihinsa, pyytävät niitä vaikuttamaan kansallisiin hallituksiinsa, sillä kaikki eivät suinkaan ole tähän mennessä myötäilleet meitä brittejä innostuksessamme tähän tärkeään työhön. Mietinnössä liitetään oikein yhteen köyhempien maiden kestävän taloudellisen uudistuksen tarve ja kehittyneempien maiden velkahelpotukset. Sekä pohjoinen että etelä voivat työskennellä kumppaneina tässä asiassa, jotta esimerkiksi velkaantuneiden maiden työ ympäristön hyväksi ja köyhyyden vähentämiseksi kulkee käsi kädessä velkahelpotusten kanssa. Ne monet äänestäjät, jotka ovat ottaneet tämän tärkeän asian esille kanssani, tulevat olemaan iloisia nähdessään, että herra Torres Couto ja parlamentti lisäävät äänensä kampanjaan velkahelpotusten puolesta. Kalastussuhteet Latviaan Puhemies Esityslistalla on seuraavana Macartneyn laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A4-0397/97) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön ja Latvian tasavallan välisen kalastussuhteita koskevan sopimuksen sen pöytäkirjan I tekemisestä, jolla luodaan edellytykset yhteisyrityksille, joista mainitussa sopimuksessa määrätään (KOM(97)0323 - C4-0364/97-97/0177(CNS)). Macartney Arvoisa puhemies, samassa hengessä, jossa te onnittelette ihmisiä heidän syntymäpäiviensä johdosta, tahtoisin onnitella Latvian kansalaisia niistä saavutuksista, joita he ovat onnistuneet tekemään vapauden puolesta Euroopassa. Meidän pitäisi onnitella heitä, virolaisia ja liettualaisia. Omilla tavoillaan he ovat auttaneet pitämään vapauden ja demokratian liekin palamassa sellaisessa osassa Eurooppaa, jossa on ollut paljon vaikeuksia. On tärkeätä, että lähestymme Latvian kanssa tehtyä sopimusta tuossa hengessä. Me kaikki tahdomme rohkaista Baltian tasavaltojen kansoja mitä tulee heidän eurooppalaiseen identiteettiinsä ja Euroopan unionin jäsenyyteen valmistautumiseensa. Tämä on erityisen tärkeää, koska komissiosta viime viikkoina tulleet signaalit olivat aika lailla sekavia. Ajatus siitä, että yksi kolmesta olisi mukana liittymisneuvottelujen ensimmäisessä vaiheessa kahden muun joutuessa odottamaan edelleen, otettiin vastaan melkoisen tyrmistyneenä naapuritasavaltojen pääkaupungeissa. He eivät oikein voineet ymmärtää tuota logiikkaa, enkä voinut minäkään. Rohkaisevaa on se, että myöhemmin regatta-lähestymistapaa lähempänä oleva ajatus pääsi voitolle ministerineuvostossa. On erittäin tärkeää siinä yhteydessä, että otamme tyytyväisinä vastaan kaikki ehdotetut toimet tämä kalastussopimus mukaan lukien, jotta otettaisiin mukaan kaikki Itä-Euroopan maat Virosta Latvian ja Liettuan kautta aina Slovakiaan ja Bulgariaan asti ja niin edelleen; että emme sano, että on olemassa kaksi ryhmää mahdollisia jäsenvaltioita, vaan toivotamme ne kaikki tervetulleiksi käymään kanssamme vuoropuhelua. Tämän mietinnön tausta on se, että vuonna 1993 tehtiin sopimukset kolmen Baltian tasavallan kanssa. Erilliset sopimukset oli tehty Suomen ja Ruotsin kanssa, jotka siihen aikaan eivät olleet Euroopan unionin jäseniä. Olemme iloisia siitä, että Ruotsi ja Suomi äänestivät EU: hun liittymisen puolesta ja ovat nyt täysin integroituneita. Mutta aivan ilmeisesti piti järjestää uusintaneuvottelu, jossa Euroopan unioni neuvotteli alkuperäisten jäsenten puolesta mutta myös Ruotsin ja Suomen puolesta, jotka ovat Latvian naapureita Itämeren toisella puolella. Asiasta neuvoteltiin asianmukaisesti uudelleen vuonna 1996, ja mitä Liettuaan tulee, se hyväksyi välittömästi pöytäkirjan, joka on astunut voimaan. Nyt on Latvian vuoro. Liettualaiset ovat näyttäneet tietä, ja latvialaiset ovat seuraavana vuorossa. Latvialla on suhteellisen pieni laivasto. 186 alusta rannikkolaivastossa viimeksi toimitetun laskun mukaan ja 15 kaukokalastusalusta, jotka kalastavat enimmäkseen Mauritanian rannikolla. Emme puhu valtavasta laivastosta, ja on tärkeätä korostaa, että tässä sopimuksessa ei ehdoteta mitään nettolisäystä Latvian laivastolle. Tärkeä seikka on se, että ehdotukseen sisältyvät yhteisyritykset Euroopan yhteisön ja Latvian välillä ja myös se, että 2, 5 miljoonan ecun tuki myönnetään avustamaan modernisointiprosessissa. On ehkä yllättävää mutta huomion arvoista, että latvialaiset eivät ole kalastaneet täyttä kalastuskiintiötään omilla vesillään. Joten siellä on siis jonkin verran kalaa saatavilla ilman, että vahingoitettaisiin säilyttämisen kokonaistavoitteita, joita me kaikki pidämme suuressa arvossa. Sopimuksessa on varauksia sekakomitealle - mikä on erittäin myönteinen signaali lähetettäväksi - keskusteltavaksi EY: n alusten siirtämisestä, Latvian laivaston modernisoinnista ja niin edelleen. Tahtoisin korostaa kahta tavoitetta, joihin voitaisiin sitoutua perusteellisemmin. Ensimmäinen on se, että parlamentille olisi tehtävä vuotuinen kertomus. Me olemme erityisen kiinnostuneita liittymistä edeltävästä vaiheesta noissa maissa. Toiseksi tutkimusta varten olisi suunnattava enemmän varoja. Nämä eivät ole kiistanalaisia kohtia, ja toivon, että komissaari vahvistaa vastauksessaan, että tämä ajatus on samansuuntainen komission ajattelutavan kanssa. Hardstaff Arvoisa puhemies, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta haluaisin onnitella esittelijä Macartneya hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa esitellään erittäin selkeästi tähän Latvian kanssa tehtävään kalastussopimukseen liittyvät asiat. Tahtoisin myös yhtyä hänen tämänaamuisiin huomautuksiinsa kaikista Baltian maista ja niiden yhteisestä kehityksestä kohti EU-jäsenyyttä. On tärkeää, että saavutamme tasapainon sen välillä, että mahdollistamme Euroopan unioniin liittymiseen pyrkiville Baltian valtioille niiden laivastojen modernisoinnin - Latvian kohdalla, kuten on sanottu, laivat ovat keskimäärin 20 vuotta vanhoja - ja sen tarpeen välillä, että säilytämme kokonaiskalavarat emmekä kasvata kokonaiskalastuskapasiteettia. Tämän vähintään viisi vuotta vanhan suunnitelman yhteisön laivojen siirtämisestä Latvian lipun alle pitäisi edistää tuon tasapainon saavuttamista, edellyttäen että varmistetaan huolellisella valvonnalla, että tällaisia laivoja ei jälkeenpäin liitetä takaisin yhteisön laivastoon ja myös, että kiintiöitä noudatetaan. Sen vuoksi me tarvitsemme vuotuisen kertomuksen tästä asiasta. Mikäli yhteisyrityksiä ja kahdenvälisiä hankkeita voidaan kehittää Latvian ja EU: n välillä Latvian ikääntyvän laivaston modernisoinnin ja yksityistämisen aikana, se voi olla ainoastaan hyödyllistä Latvian kehitykselle kohti täyttä Euroopan unionin jäsenyyttä. Tässä hengessä otamme tyytyväisinä vastaan komission ehdotukset ja odotamme innokkaina pikaista vahvistamista pöytäkirjalle, joka mahdollistaa yhteistyön aloittamisen yhteisön tasolla, jo olemassa olevien yksittäisten jäsenvaltioiden tekemien kahdenvälisten aloitteiden lisäksi. Langenhagen Arvoisa puhemies, siitä on melkein seitsemän vuotta, ja silloin oli perjantai kuten tänäänkin. Silloin pidin ensimmäisen kalastuspuheeni täysistunnossa. Saksassa sanotaan, että perjantai on kalapäivä. Vasta sunnuntaina saadaan sitten herkullista paistia. Mitä on muuttunut tähän päivään mennessä? Viikonpäivän puolesta ei paljon. Siihen olen pettynyt. Samoin jos katsomme seuraavan puolen vuoden täysistuntojen esityslistaa heinäkuuhun 1998 asti, ei määräajoissa tapahdu yleisesti ottaen mitään muutosta. Se ei ole hyvä. Miksi ei? Katsokaapa vain tämän päivän mietintöä. Se koskettaa EU: n tulevaisuutta vuoden 2000 jälkeen. Miten voin saada teidät vakuuttumaan siitä? Ennen kuin uudesta sopimuksesta tai sen jatkamisesta aloitetaan neuvottelut, komission on esitettävä arvio olennaisista elementeistä. Nämä elementit ovat kalakantojen tilanne, sopimuksen vaikutukset yhteisön budjettiin eli rahoitusosuuksien jakaminen Euroopan yhteisön ja varustamojen välillä. Esimerkiksi käsiteltävänä oleva sopimus Latvian kanssa käsittelee pöytäkirjassaan nimenomaan tätä rahoitukseen osallistumista, joka toteutettaisiin perustamalla yhteisyrityksiä. Amsterdamin sopimuksen myötä Euroopan unionin laajentuminen muuttuu nyt todellisuudeksi. Se käsittää Itämeren piiristä Viron ja Liettuan lisäksi tietenkin myös Latvian. Amsterdamin sopimuksen taustaa vasten tähänastiset kalastussopimukset - siis myös EU: n ja näiden kolmansien maiden väliset sopimukset - saavat uuden merkityksen. Laajentumisessa on kysymys paitsi demokraattisten perusarvojen lujittamisesta, myös kilpailukykyisten työpaikkojen luomisesta, jotta rakenteelliset heikkoudet voitaisiin korjata keskipitkällä aikavälillä, pienten ja keskisuurten yritysten tukemisesta ja eurooppalaisen ympäristön laadun parantamisesta. Viimeksi mainitussa on juuri Itämeren alueella paljon toivomisen varaa. EU: n varojen hallinnasta, mainittujen yhteisjärjestelyjen kanssa toimimisesta ja yhteisyritysten perustamisesta saadut kokemukset - siitä olen vakuuttunut - auttavat Latviaa sen matkalla kohti ripeämpää yksityistämistä, ja ainakin maa hyötyy niistä pyrkiessään valmistamaan kalastushallintoaan riittävästi tulevaa jäsenyyttä varten. Latvian kanssa solmittu kalastussopimus on oikeastaan osa tämän jäsenyysehdokkaan lähtentymisstrategiaa, ja näin ollen nykyisen yhteisön ei tule tarkastella sitä ainoastaan hyväksyvästi vaan todella iloittava siitä. Toivon, että olette nyt vakuuttuneet siitä, että meidän ei pitäisi kokoontua tätä varten vain yhtenä perjantaina. Gallagher Arvoisa puhemies, tahtoisin onnitella herra Macartneya hänen mietintönsä valmistelusta ja esittämisestä. Tietenkin jokainen mietintö, josta hän on vastuussa, on valmisteltu hyvin, eikä tämä ole mikään poikkeus. EU: n ja Latvian välisessä 16. joulukuuta allekirjoitetussa kalastussopimuksessa osapuolet sopivat rohkaisevansa yhteisyritysten perustamista kuten pöytäkirjan ehdoissa on määrätty. Mielestäni on äärimmäisen tärkeää, että sellaisia yrityksiä olisi oltava ja uskon, että tuo EU: n sisältä tuleva apu voi olla tärkeää Latvian teollisuuden kehityksessä. Tämä on tärkeää tuolle maalle, ja kuten omassa maassani, tärkeää rannikon reuna-alueille, missä ei ole muita työllistämisen lähteitä. Pöytäkirja tulee antamaan tärkeitä etuja unionille ja Latvialle. Yhteisyritysten perustaminen ja unionin rahoituksellinen osallistuminen tulevat auttamaan Latviaa saavuttamaan joitakin sen alan päätavoitteista, jotka ovat: laivaston modernisointi, kalastushallinnon parantaminen ja sen jalostussektorin tuonnin edistäminen. EU hyötyy alusten siirtämisestä Latvian lipun alle ja mikä vielä tärkeämpää, saa pääsyn sen kalastusalueille. Tämä helpottaa, vaikkakin ehkä vain vähän, laivastoihin kohdistuva painetta ja kalavaroihin kohdistuvaa painetta, kun otetaan huomioon erityisesti se seikka, että latvialaiset eivät kalasta kiintiöitään kokonaan. McKenna Arvoisa puhemies, myös minä tahtoisin onnitella herra Macartneya hänen mietinnöstään. Tämä pöytäkirja on suunniteltu siirtämään Euroopan unionin kapasiteettia Latvialle helpottamalla yhteisyritysten perustamista. Aluksia siirretään uusien lippujen alle, oletettavasti sillä varauksella, että se ei johda Latvian laivaston kokonaiskapasiteetin lisäämiseen. Kuitenkin kysymys tässä on, kuinka tämä oikeastaan voidaan varmistaa? Keskimäärin Latvian laivat ovat noin 20 vuotta vanhoja, kun taas EU: sta siirrettävät alukset voivat olla niinkin uusia kuin viiden vuoden ikäisiä. Vaikkakaan laivaston bruttovetoisuus ei kasvaisi alusten siirtämisen vuoksi, nuorempien alusten vaihtaminen vanhempiin johtaa väistämättä Latvian laivaston kalastuskapasiteetin tehokkuuden kasvuun. Yksi oppitunti, jonka mietintöni antoi YKP: n valvonnasta, oli se, että edes EU: n alusten rekisterit eivät olleet täsmällisiä. Joten kuinka voimme olla varmoja Latvian laivaston nykyisestä kapasiteetista ja siitä, että nämä siirrot eivät johda kasvuun ja liikakalastuksen lisääntymiseen? Verrattaessa AKT-maiden kanssa tehtyihin sopimuksiin tämä sopimus on paljon oikeudenmukaisempi siinä mielessä, että siinä ei käytetä kyseistä maata hyväksi; latvialaiset saavat töitä. Tämä on erittäin tärkeä näkökohta, joka pitäisi saada siirretyksi AKT-maiden kanssa tehtyihin sopimuksiin, koska se on paljon oikeudenmukaisempi. Fraga Estévez Arvoisa puhemies, haluan onnitella herra Macartneya. On oltava tyytyväinen aina, kun allekirjoitetaan kalastussopimuksia, kunhan ne ovat kummankin osapuolen kannalta hyödyllisiä ja tasapuolisia. Meistä on siksi valitettavaa, että Latvian kanssa tehdyn pöytäkirjan 6 artiklassa tuhotaan Baltian maiden kanssa solmittavien kalastussuhteiden uuden vaiheen hyvä alku ja, mikä on vieläkin vakavampaa, että se on huolestuttava ennakkotapaus tulevaisuuden kannalta. Kyseisessä artiklassa, jota komission ei olisi ikinä pitänyt hyväksyä, koska se on syrjivä ja selvästi vahingollinen yhteisön etujen kannalta, määrätään, että yhteisyritysten alusten miehistön on oltava yksinomaan Latvian asukkaita. Kyseisten alusten nykyiset miehistön jäsenet menettävät näin ollen, herra puhemies, työpaikkansa. Kun on juuri pidetty työllisyyttä käsitellyt huippukokous, jossa on korostettu sitä, että tämä on yksi unionin vakavimmista ongelmista ja sen ratkaiseminen ensisijainen tavoitteemme, ei voida ymmärtää, että kalastusviranomaiset hyväksyvät työttömien määrää lisääviä lausekkeita. Toisaalta rakennerahastoja koskeva, voimakkaasti työpaikkojen luomiseen sidoksissa oleva uusi asetus on edennyt pitkälle valmisteluvaiheeseen. Tämä voisi johtaa siihen ristiriitaiseen tilanteeseen, että yhteisyrityksistä periaatteessa kiinnostuneella yrittäjällä ei olisi mahdollisuutta yhteisön rahastoihin, koska, kuten Latvian tapauksessa, yhteisyritykset eivät ainoastaan estä luomasta työpaikkoja vaan ne tuhoavat työpaikkoja. Se, että kalastusviranomaiset eivät ole pohtineet näitä seurauksia ja että ne vieläpä edistävät niitä tällaisilla sopimuksilla, herra puhemies, on valitettavaa ja vaarallista. Kyse on lisäksi, herra puhemies, maasta - Latviasta - joka on kalatuotteiden nettoviejä unioniin, jonka tuotannon kanssa se kilpailee suoraan. Tämän vuoksi, herra puhemies, meidän ei mielestäni pitäisi tulevaisuudessa hyväksyä tällaisia lausekkeita ja kehotamme komissiota, ettei se tulevaisuudessa sisällyttäisi niitä kalastussopimuksiin. Oreja Aguirre Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella herra Macartneya mietinnöstä, ja iloitsen siitä, että hän on tyytyväinen tämän pöytäkirjan tekemiseen. Kuten arvoisat jäsenet hyvin tietävät, yhteisön laajennuttua vuonna 1995 komissio neuvotteli uusia kalastussopimuksia useiden kolmansien maiden kanssa. Neuvoston neuvotteluohjeissa pohdittiin kalastusalan yhteisyritysten perustamista uusien kalastussopimusten uutena osana. Nykyinen ehdotus koskee pöytäkirjaa yhteisyritysten perustamisesta Latvian kanssa viime vuonna ratifioidun kalastussopimuksen soveltamiseksi. Kunhan nykyinen pöytäkirja on hyväksytty, kaikki Baltian maiden kanssa tehdyt kalastussopimukset saatetaan ajan tasalle neuvoston neuvotteluohjeiden mukaisesti. Tämä on meidän panoksemme suuntaviivoihin, joihin herra Macartney viittasi puheenvuorossaan tänä aamuna, kaikkien Euroopan yhteisön jäsenyyttä hakeneiden maiden jäsenyysneuvotteluissa, ja voin sanoa teille myös, että suhtaudumme myönteisesti tutkimusta koskevaan ehdotukseenne. Mitä tulee rouva Fraga Estévezin puheenvuoroon, haluan sanoa teille, että pysyviä yhteisyrityksiä koskevan suunnitelman mukaisesti alukset poistetaan yhteisön rekisteristä ja ne siirtyvät purjehtimaan kolmannen maan lipun alla. Ne ovat siten kyseisen maan lainsäädännön alaisia. Latvia ilmaisi hyvin selvästi sen, että latvialaisten alusten miehistön ja kapteenin olisi oltava Latvian kansalaisia tai Latvian vakituisia asukkaita kyseisen maan lainsäädännön mukaisesti. Samanlaisia määräyksiä sisältyy Liettuan kanssa neuvoteltuun pöytäkirjaan. Koska jäsenvaltiot hyväksyivät kyseisen pöytäkirjan ja ratifioivat sen suuremmitta vaikeuksitta, komissio on vienyt päätökseen neuvottelut Latvian kanssa Liettuan kanssa noudatettujen suuntaviivojen mukaisesti. Haluan kuitenkin rauhoittaa rouva Fraga Estéveziä sanomalla, että komissiolla on vakaa aikomus, kun se neuvottelee samanlaisia pöytäkirjoja tulevaisuudessa, tehdä kaikki voitavansa suojellakseen yhteisön työpaikkoja mahdollisimman paljon. Puhemies Paljon kiitoksia, herra komissaari. Keskustelu on päättynyt. Siirrymme äänestykseen. (Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.) Vuoristoalueet ja rakennerahastot Puhemies Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista suullisista kysymyksistä komissiolle: B4-1016/97 Ebner PPE-ryhmän puolesta vuoristoseutujen erikoisluonteen huomioon ottamisesta rakennerahastojen uudistuksessa; -B4-0008/98 Azzolini, Podestà ja Santini UPE-ryhmän puolesta vuoristoalueista; -B4-0009/98 Ephremidis GUE/NGL-ryhmän puolesta vuoristoalueiden lisääntyneistä ongelmista; -B4-0006/98 Bontempi ja Cot PSE-ryhmän puolesta vuoristoalueista ja rakennerahastoista; -B4-0007/98 Macartney ja Ewing ARE-ryhmän puolesta rakennerahastojen uudistuksesta ja vuoristoalueiden ongelmista; -B4-0010/98 Lindholm ja Schroedter V-ryhmän puolesta vuoristoseuduista ja rakennerahastojen uudistuksesta. Ebner Arvoisa puhemies, vuoristoalueista puhuttaessa ajatellaan yleensä maataloutta. Se on kuitenkin vain yksi vuoristoseutujen ongelmista. Siellä on myös paljon muita pulmallisia kysymyksiä kuten ympäristö, työllisyys ja ja vielä paljon muita ongelmia. Täytyy tarkentaa, kuten usein ja viimeksi eilen on todettu, että vuoristoseutuja on melkein kaikissa Euroopan unionin maissa eikä vain Alppien ympäristössä. Keskustelu EU: n rakennerahastojen uudistuksesta vuoden 1999 jälkeistä aikaa varten on jo täydessä vauhdissa. Ottaen huomioon alue- ja rakennepolitiikan aluekohtaisuuden ja alueelliset vaikutukset sekä toissijaisuusperiaatteen yhteydessä aina korostetun ja yhä lisääntyvän alueiden merkityksen, katsotaan oikeaksi ja välttämättömäksi täydentää näitä pyrkimyksiä aluekohtaisten asioiden muotoilulla ja esityksillä. Joukko kansainvälisiä ja rajat ylittäviä sopimuksia ja suuntaviivoja - niiden joukossa Alppeja koskeva yleissopimus, joiden allekirjoittajiin Euroopan unioni kuuluu - koskee alppialueen erityispiirteitä ja edistää erityisesti yhtenäisiä toimenpiteitä sen suojaamiseksi ja kehittämiseksi elin-, talous-, virkistys- ja ennen kaikkea luontoalueena. Näiden tavoitteiden toteuttaminen vaatii myös konkreettista toimeen tarttumista EU: n tasolla ja edellyttää yhtenäistä kestävän kehityksen strategiaa, joka edistää vuoristoalueen sisäisen dynamiikan hyödyntämistä. EU-parlamentti hyväksyi edellisen mietinnön vuoristoalueista vuonna 1988, siis kymmenen vuotta sitten. Tähänastinen järjestelmä, joka rajoittaa rakennerahastoista maksettavat tuet määrätyille alueille, ei ole mahdollistanut määräysten antamista vuoristoalueiden omasta tavoitealueesta. Agenda 2000: ssa komissio on esittänyt myös suunnitelmansa edellä mainitusta uudistuksesta tulevalle vuosien 2000-2006 väliselle jaksolle. Myönteistä on, että budjettikehystä laajennettiin, ja mainitulle ajanjaksolle on käytettävissä enemmän rahaa - nimittäin 75 miljardia ecua - kuin vuosien 1993-1999 väliselle jaksolle. Jaettaessa varoja uuden tavoitemääritelmän mukaan pitäisi kuitenkin ottaa huomioon, että ellei vuoriston maataloudelle laadita erityistoimenpiteitä ja pitkäaikaisia toimintaohjelmia, maatalous- ja elintarvikemarkkinoiden maailmanlaajuistuminen vaarantaa erityisesti vuoriston pienet maatalousyritykset, joilla on ensiarvoisen tärkeä ekologinen tehtävä. Komissaari van den Broekin eilisen Alppien kauttakulkuliikennettä koskevan puheenvuoron mukaan liikenneministereiden neuvosto on työskennellyt Alppi-lausekkeen aikaansaamiseksi. Hänen mukaansa Alppeja koskevasta sopimuksesta tullaan päättämään ja koko Alpit tullaan julistamaan "herkäksi vyöhykkeeksi" . Komissaarin mukaan komissio on ottanut tämän ministerineuvoston tuloksen myönteisesti vastaan. Näin komissio saisi myös mahdollisuuden valvoa Alppien suojelua. Näemme, että tässä tapahtuu myös suunnanmuutos. Ajatus on kuitenkin ajateltava perusteellisesti ja loppuun asti. Tässä yhteydessä pyydän teitä, herra komissaari, ilmoittamaan meille, millä tavalla komissio aikoo ottaa vuoristoalueet erityisesti huomioon rakenne- ja aluerahastojen seuraavan tarkistuksen yhteydessä tämän vuoden maaliskuussa tämän elin-, talous-, virkistys- ja luontoalueen suojelemiseksi. Santini Arvoisa puhemies, käynnissä olevalla keskustelulla rakennerahastojen uudistuksesta on kaksi olennaista tavoitetta. Ensimmäinen on itse rahastojen toiminnan parantaminen ja unionin valmistaminen sitä odottaviin suuriin haasteisiin, jotka nyt kaikki osaamme ulkoa: laajentuminen; YMP: n uudistaminen; ympäristöpolitiikka; työllisyyspolitiikka; nuorten koulutus ja liikkuvuus; vuosisadan vitsausten kuten syövän, aidsin ja huumeiden vastainen taistelu, mukaan lukien uusi vitsaus, joka on yritys laillistaa huumeet. Näiden ongelmien lisäksi, jotka kuitenkin tulevat esille muiden keskustelujen yhteydessä, on oikein painottaa sitä, kuinka rakennerahastojen uudistaminen edistäisi suoraan vuoristoalueita. Itse asiassa toinen tavoite on huomioida rahastojen jaossa niinsanotut köyhät ja heikossa asemassa olevat alueet, joihin vuoristoalueet varmasti kuuluvat, ja etenkin alueet, joilla on taantuminen, autioituminen ja nuorten pois muuttaminen ovat alueellisia vitsauksia, jotka ovat ainakin tähän mennessä osoittautuneet mahdottomiksi pysäyttää. Viimeisin Euroopan parlamentin mietintö vuoristoalueista on vuodelta 1988. Kymmenen vuotta on pitkä aika niin hauraalle ja vaikealle politiikalle kuin vuoristopolitiikka. Mitä tulee komission äskettäiseen Alppi-sopimuksen hyväksymiseen sekä Agenda 2000: n tärkeisiin uudistuksiin, on todella löydettävä uusia ideoita, ja tämä koskee komissiota. Voiko komissio siis tiedottaa meille toimenpiteistä, joita se aikoo tehdä Alppi-sopimuksen toteuttamiseksi, vuoristoalueiden erikoisluonteen tunnustamiseksi, mutta ennen kaikkea erityistoimenpiteiden tehokkaan verkoston luomiseksi, joilla luotaisiin edes oikea lähestymistapa vuoristoalueiden ongelmiin? Tämän kaiken sanon rakennerahastojen uudistuksesta, josta me vuoristossa asuvat olemme hyvin huolestuneita. Seitsemästä rahastosta on vain kolme jäljellä, ja valitettavasti poistettin molemmat rahastot, jotka oli suunnattu etupäässä maatalouteen eli 5 a ja 5 b, joista jälkimmäinen oli suunnattu juuri heikommassa asemassa olevien alueiden ja vuoristoalueiden maatalouteen. Kolmen tavoitteen ja tavoitteen 2 osalta, jonka on käsitettävä samalla sekä teollisuuden, kaupunkiympäristön että maatalouden rakennemuutos ja uudistaminen, kolmestatoista aloitteesta on jäänyt jäljelle vain kolme: muun muassa LEADER, vaikka sitä onkin kritisoitu paljon; ennen kaikkea vuotuisesta 30 miljardin ecun budjetista on saatava takaisin kaksi, jotka aikaisemmin muodostivat entisen tavoitteen 5 b perustan. Pyydän siis komissiota tai oikeastaan komissaari Orejaa viemään viestin kollega Fischlerille, jotta ainakin nämä viisi miljardia jäisivät jaettaviksi vuoristoalueiden maanviljelylle. Ephremidis Arvoisa rouva puhemies, olemme puhuneet paljon Alpeista ja vuoristoalueista. Tähän liittyy vaara, että syntyy sellainen harhakäsitys, että tasankoalueilla ei olisi ongelmia, että siellä kaikki on hyvin. Ei! Kysymys on siitä, että vuoristoalueiden ongelmat ovat kärjistyneitä ja moninkertaisia, ja niiden käsittelyyn tarvitaan välittömiä ja kokonaisvaltaisia toimenpiteitä. Tiedämme kaikki, että niillä on joitakin yhteisiä piirteitä: monimuotoisuutensa ja erityislaatunsa lisäksi vuoristoalueilla on luonnon asettamia rajoituksia, jotka johtuvat ilmastosta ja epätasaisesta maastosta. Toisaalta niihin liittyy myös myönteisiä puolia: ne ovat luonnonmuseoita, ne säilövät historiaa ja kulttuuriperinnettä, ja kaikki tämä on pelastettava. Tähän asti niistä huolehtiminen on ollut satunnaista ja riittämätöntä. Kyseisten alueiden tekniset ja muut perusrakenteet ovat puutteellisia, niiltä puuttuvat yhteiskunnan peruspalvelut, sosiaali-, koulutus- ja terveyspalvelut, joten ihmiset muuttavat pois ja seudut alkavat autioitua. Tällä on tuhoisia seurauksia ympäristölle, ei vain vuoristoalueiden ympäristölle, vaan myös laajemmassa mielessä, tuhoisia seurauksia historialliselle kulttuuriperinnölle. Kysymyksemme komissiolle on, otetaanko nyt, kun rakennerahastoissa tapahtuu muutoksia, nämä hyvin kiireelliset ja suuret vuoristoalueiden tarpeet huomioon ja käsitelläänkö ennen kaikkea Agenda 2000: n mukanaan tuomia epäsuotuisia tekijöitä ja rajoituksia, varsinkin nyt, kun laajentuminen itään tulee lisäämään vuoristoalueita. Rouva puhemies, puhun oman maani kokemuksista, missä tasangot ovat harvinaisia, mutta vuoristoalueet ovat runsaita. Pyydetään siis arvoisaa komission jäsentä vakuuttamaan, että rakennerahastojen muutokset otetaan huomioon ja näitä alueita tuetaan kokonaisvaltaisesti. Cot Arvoisa rouva puhemies, arvoisa komissaari, kollegani Bontempi - joka pyysi minua esittämään anteeksipyyntönsä, koska häntä pidättivät Iberian niemimaalla vuoristoalueisiin epäsuorasti liittyvät ongelmat - ja minä olemme siis, kuten muutkin kollegamme, huomanneet, että parlamentissa ei ole käyty yleistä keskustelua vuoristoaluepolitiikasta kymmeneen vuoteen. Muut toimielimet ovat tosiasiassa huolehtineet asiasta, erityisesti alueiden komitea vuonna 1995, mutta havaitsemme suuria muutoksia vuoristomaisemassa, kuten kysymystämme ympäröivissä yleisemmissäkin puitteissa, joita ovat yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen ja uudet ennustettavat muutokset Agenda 2000: n puitteissa, Alppien suojelua koskeva yleissopimus ja
{'language': 'fi'}