Pöytäkirjan hyväksyminen Puhemies Edellisen istunnon pöytäkirjat on jaettu. Onko huomautettavaa? Haarder Arvoisa puhemies, saanen kertoa teille, että meitä on kaksi liberaalia, jotka unohdimme kirjoittaa nimemme läsnäololistaan eilen. Olen pahoillani. Te voitte vahvistaa, että olin täällä. Puhemies Herra Haarder, tiedän, että olitte täällä eilen, sillä osallistuitte puhemiesneuvoston kokoukseen, ja kuulin teidän käyttävän puheenvuoroja. Näin ollen asia on selvä, me merkitsemme nimenne. Anttila Arvoisa puhemies, olen aina välillä huvittuneena kuunnellut, kun ihmiset ilmoittavat, että he eivät ole muistaneet kirjoittaa nimeään läsnäololistaan. Nyt itselleni kävi eilen juuri näin. Kun tulin saliin, läsnäololistan edessä oli valtava jono ihmisiä. Ajattelin, että kirjoitan myöhemmin. Unohdin sen tehdä. Olen kuitenkin osallistunut jo kello 16.00 alkaen liberaaliryhmän kokoukseen ja illan istuntoon. Toivon, että tämä merkitään pöytäkirjaan. (Pöytäkirja hyväksyttiin.) Päätös kiireellisen menettelyn noudattamisesta Spencer Arvoisa puhemies, saanen sanoa, että tämä on neuvostolta tarpeeton ja aika epäasiallinen pyyntö kiireellisen menettelyn noudattamisesta. Jopa sen oman aikataulun mukaisesti se tietää, että se ei tarvitse lausuntoa meiltä ennen maaliskuun täysistuntoa. Se on täysin tietoinen, että ulko-ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan kaikki kymmenen esittelijää ovat puolivälissä tehtäväänsä kommentoidessaan näitä kumppanuussopimuksia. Esillä on tärkeitä kysymyksiä parlamentaarisesta osallistumisesta laajentumisprosessiin ja sen valvonnasta, mutta se on ensi kuussa käytävä keskustelu. Se ei ole tässä kuussa käytävä keskustelu. Toivon, että kaikki kollegat, mukaan lukien Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän jäsenet, kokevat, että tämä kiireellisen menettelyn noudattamista koskeva pyyntö on sellainen, jota meidän olisi kohdeltava sen ansaitsemalla halveksunnalla, heitettävä tämä asia mielestämme ja tutkittava sitä uudelleen ensi kuussa. Haluan sanoa, kaikella ystävyydellä työväenpuolueen ryhmässä olevia kollegoitani kohtaan, että ymmärrän mieltymyksen tunteet työväenhallitusta kohtaan. Tämän parlamentin uskottavuudelle ei kuitenkaan ole hyväksi, jos näyttää siltä, että sosialistiryhmää käytetään puheenjohtajamaa Britannian omistuksessa olevan apulaisen tavoin. Meidän olisi heitettävä tämä kiireellisyyspyyntö mielestämme ja palattava tähän asiaan ensi kuussa. Titley Arvoisa puhemies, liittymiskumppanuudet ovat tämän erittäin laajan laajentumisstrategian peruskivet, joita parlamentin enemmistö kannatti poliittiseksi prioriteetiksi äänestyksessä. Luxemburgin huippukokouksessa päätettiin, että kaikkien noiden osatekijöiden on oltava kohdallaan ennen 15. maaliskuuta, jotta laajentuminen voisi jatkua. Ellemme halua myöntää kiireellistä menettelyä tänään, emme siis anna lausuntoamme ennen kuin 11. maaliskuuta, päivää ennen Eurooppakonferenssia. Niissä olosuhteissa ja juuri ennen aikataulun määräaikaa ei ole ajateltavissa, että parlamentin ääntä edes kuultaisiin, puhumattakaan, että sitä kuunneltaisiin. Jos annamme lausuntomme tässä kuussa, viestimme voitaisiin saada välitettyä neuvostolle erittäin selkeästi, ja sille jäisi pitkä aika harkita sitä. Me myös asetamme itsemme vaaraan, että meitä pidetään laajentumista vastustavina. Meillä on huolia, joita neuvosto ja komissio ovat yrittäneet ratkaista, mutta meidän olisi oltava varovaisia, ettei meidän katsota pelailevan sieviä institutionaalisia pelejä, joita kukaan parlamentin ulkopuolella ei voi ymmärtää, juuri sillä hetkellä, kun sitoutumisemme laajentumisen poliittiseen ensisijaisuuteen pitäisi olla selvä ja yksiselitteinen. Parlamentilla ei ole mitään voitettavana sillä, ettei se myönnä kiireellistä menettelyä, mutta sillä on kaikki poliittisesti hävittävänä. Kehotan sen vuoksi, että kannatamme kiireellistä menettelyä. Kellett-Bowman Arvoisa puhemies, saattaa olla, että aiotte pitkittää tätä keskustelua klo 9.15 asti. Kuitenkin huomautus, jonka haluan esittää, on se, että esityslistassa sanotaan, että äänestys toimitetaan klo 9.15. Kello ei ole vielä niin paljon. Koska puhemiehistö pitää erittäin tärkeänä sitä, että jäsenet ovat paikalla äänestyksessä, on virheellistä toimittaa äänestys väärään aikaan. Puhemies Herra Kellett-Bowman, kuten tavallista, olette aivan oikeassa. Todellakin, työjärjestyksessä sanotaan virheellisesti - kiinnitän virkailijoiden huomion asiaan, jottei tämä toistuisi - että "klo 9.0-9.15: ilmoitus tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä aiheita koskevien päätöslauselmaesitysten luettelosta (47 artikla)" ja "klo 09.15-12.00: äänestys kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä. Ehdotus neuvoston asetukseksi..." . Minun olisi pitänyt siirtää äänestystä seitsemän minuuttia eteenpäin. Tarkoitus on antaa parlamentin jäsenille oikeat tiedot äänestysajankohdista. Koska sali on täysi ja kollegat ovat tulleet aikaisemmin, olisiko kenties mahdollista pyytää parlamentilta lupa äänestyksen pitämiseen aikaisemmin? Tulen tietenkin sanomaan virkailijoille, että he olisivat ensi kerralla huolellisempia. (Parlamentti ilmaisi hyväksyntänsä.) Hory Arvoisa puhemies, haluan ainoastaan tehdä tiettäväksi niiden uusien sääntöjen mukaisesti, joita meille määräillään, että en ollut halunnut ottaa osaa äänestykseen. Puhemies Tämä kirjataan, herra Hory. Pex Arvoisa puhemies, ikävä kyllä minulla ei ole äänestyskorttia. Sen vuoksi en ole voinut äänestää. Voisitteko ottaa myös sen huomioon? (Parlamentti päätti noudattaa kiireellistä menettelyä.) Järjestäytyneen rikollisuuden torjunta (Falcone-ohjelma) Puhemies Esityslistalla on seuraavana Orlandon laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0017/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi neuvoston hyväksymäksi yhteiseksi toiminnaksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaaville henkilöille tarkoitetun vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman perustamiseksi (Falcone-ohjelma) (KOM(97)528-11778/97 - C4-0572/97-97/0916 (CNS)). Orlando Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tänä aamuna parlamentin tehtävänä on hyväksyä säädös, joka päättää ensimmäisen tärkeän vaiheen Euroopan taistelussa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Joulukuussa 1996 pidetyssä Dublinin Eurooppa-neuvostossa tuotiin selkeästi esille järjestäytyneen rikollisuuden torjunta Euroopan unionin tasolla toteutettavalla johdonmukaisella ja koordinoidulla toiminnalla. Se on valinta, joka merkitsee käännekohtaa, siirtymistä yksittäisten toimintojen vaiheesta järjestelmällisen toiminnan vaiheeseen. Varta vasten asetettu korkean tason ryhmä on laatinut yleisen toimintasuunnitelman. Suunnitelma tehtiin juuri ennen oikeus- ja sisäasioiden neuvoston Luxemburgissa 28. huhtikuuta 1997 pitämää kokousta, ja se hyväksyttiin lopullisesti Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa 1997. Parlamentti esitti 20. marraskuuta 1997 lausuntonsa tietyistä keskeisistä ehdotuksista yhteistä toimintaa varten, erityisesti rikollisjärjestöön osallistumisen kriminalisoinnista ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevien kansainvälisten sitoumusten kansallista soveltamista ja täytäntöönpanoa koskevan arviointimenetelmän perustamisesta. Ministerineuvosto esitti joulukuussa 1997 ehdotuksen arviointimenetelmää koskevasta toiminnasta; rikollisjärjestöön osallistumisen kriminalisointia koskevaa ehdotusta odotellaan edelleen. Meidän on varmasti joka tapauksessa vahvistettava Euroopan unionin strategiaa järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa ja meidän on tunnustettava tiettyjen yksittäisten maiden, erityisesti Italian ponnistukset tällä alalla viime vuosien aikana. Ohjelma, joka minulla on kunnia esitellä, kantaa itse asiassa tuomari Giovanni Falconen nimeä, jonka mafia murhasi vuonna 1992, kuten myös hänen vaimonsa ja turvamiehensä, ja josta on tullut järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun symboli myös Italian ulkopuolella. Ohjelman tavoitteena on tehostaa poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä mafian torjunnasta vastaavien henkilöiden välillä, ja sillä rahoitetaan käytännön harjoittelua, seminaareja ja toiminnallisia hankkeita sekä tutkimus- ja koulutustoimintaa. Kansalaisvapauksien valiokunta ehdottaa joitakin tarkistuksia lisättäväksi ohjelmaan: toimielimiä ja poliisia edustavien henkilöiden lisäksi mukaan olisi otettava myös kulttuuri-ilmapiiristä vastuussa olevia henkilöitä ja kansalaisyhteiskunnan eri tahoja, mikä korostaisi kulttuurisen ja sosiaalisen ulottuvuuden merkitystä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa. Tärkeänä pidetään koulujen, yliopistojen ja kansalaisjärjestöjen sekä myös notaarien, asianajajien, kirjanpitäjien ja tilintarkastajien saamista mukaan toimintaan. Niissä tapauksissa, joissa on kyse muiden kuin toimielimiä edustavien henkilöiden osallistumisesta, pidetään kuitenkin tarpeellisena, että paikallishallinto osallistuu toimintaan myös rahoituksellisesti valvonnan varmistamiseksi. Pidän erityisen merkittävänä joidenkin kansanpuolueen ryhmän kollegojen ehdotusta hakijamaille annettavasta erityisestä tuesta ja hakijamaissa toteutettavista aloitteista, joilla pyritään siihen, että tällä arkaluonteisella alueella voitaisiin taata yhdenmukainen lainsäädäntö ja kulttuurinen tietoisuus paitsi jäsenmaiden välillä myös niiden ja Euroopan unionin jäseniksi pyrkivien maiden välillä. Lopuksi haluaisin korostaa tämän säädöksen merkitystä, joka on varmasti konkreettinen mutta samalla myös symbolinen, koska sen viitekohtana ovat eräällä tavalla yksittäisissä jäsenmaissa saadut monet myönteiset kokemukset ja niiden joukossa myös Italiassa saadut myönteiset kokemukset. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tällä hetkellä ei pidä korostaa niinkään yksittäistä kokemusta yksittäisessä jäsenmaassa vaan sitä, että Euroopan tasolla on havaittava ja tiedostettava, että meillä on edessämme ilmiö - mafia ja järjestäytynyt rikollisuus - jota vastaan käytävässä taistelussa me joko taistelemme yhdessä tai häviämme lopullisesti. Nassauer Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ajatus niiden henkilöiden kokoamisesta todella yhteen, jotka työskentelevät yhdessä järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi Euroopassa, heidän kouluttamisestaan yhteisesti ja mahdollisuuksista antaa heidän yhdessä kerätä kokemuksia, on epäilemättä niin oikea, niin välttämätön, että kannatan sekä tätä ohjelmaa että kollega Orlandon mietintöä. Tämä perustavasti myönteinen suhtautumistapa lähtökohtana haluan kuitenkin tehdä muutamia kriittisiä huomautuksia tämänkaltaisesta hankkeesta, en niinkään tästä ohjelmasta. Tämä ohjelma koskee suhteellisen suurta ihmisryhmää Euroopan unionissa: tuomareita, yleisiä syyttäjiä, poliisivirkamiehiä, tullivirkailijoita jne. Ei voida odottaa, että niillä vähäisillä varoilla, jotka tähän ohjelmaan on varattu, voitaisiin tavoittaa mainittavaa joukkoa kohderyhmien henkilöistä. Siksi ensimmäiseksi on rajattava mahdollinen kohderyhmä ja käytettävä varat mahdollisimman kohdennetusti. Toiseksi kyse on siitä, että mahdollisia aiheita ei pidä kuvata aivan liian laajasti. Henkilökohtaisesti epäilen sitä, onko järkevää rahoittaa tutkimushankkeita vähistä varoista. Täytyy myös välttää sitä, että jotkin hyvää tarkoittavat viikonlopputapaamiset voisivat kuulua tähän ohjelmaan. Kolmanneksi meidän on mietittävä sitä, että meillä on jo koko joukko samankaltaisia ohjelmia. Tässä ei saa syntyä päällekkäisyyksiä. Meillä on esimerkiksi Matthaeus, ohjelma tullimiehille. Meillä on lisäksi Matthaeus-Tax, Grotius, Stop, Oisin jne. Tässä on tarkasti huolehdittava siitä, että nämä ohjelmat eivät ole keskenään päällekkäisiä ja että tietyt henkilöt, jotka ovat kehittyneet erittäin taidokkaiksi hyödyntämään sellaisia ohjelmia, eivät niin sanotusti pääse nauttimaan hankkeista moninkertaisesti. Sitten rahoitukseen: alun perin oli ehdotettu, että eurooppalainen yhteisrahoitus kattaisi 80 % kustannuksista. Budjettivaliokunta ehdotti tyytymistä 60 %: iin. Itse olisin kannattanut sitä, että jos siitä oli kulloinkin rahoitettu 50 %, niin niiden, jotka pyytävät varoja käyttöönsä, pitäisi itse vastata huomattavasta osasta sellaisia toimia. Budjettivaliokunnan ehdotuksen huomioon ottaen olemme jättäneet osuuden 60 %: iin. Viimeinen kohta: sitä, mihin varat käytetään ja millaisia tuloksia niillä saavutetaan, pitää valvoa huomattavasti tiukemmin ja tarkemmin, ja erityisesti meidän talousarvion valvontavaliokuntamme pitää osallistua tähän. Bontempi Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin korostaa tämän ohjelman ja äänestyksen merkitystä yhteydessä, jossa huomio järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan käytävää taistelua kohtaan ja siihen liittyvät ehdotukset ovat lisääntyneet hyvin merkittävästi. Ohjelma on nimetty tuomari Falconen mukaan, joka tuli erityisen tunnetuksi kuolemansa jälkeen ja joka surmattiin hetkellä, jolloin hän eli hyvin vaikeissa olosuhteissa ja eristäytyneenä. On muistettava aina, että järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa on poliisivoimien ja oikeudellisen toiminnan tehokkuuden ohella hyvin tärkeää luoda myös vahva sitoumuksen ja valveutuneisuuden ilmapiiri järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Minun on sanottava, että tässä suhteessa Italia on ollut pitkään eristäytyneenä. Meidän maallamme, joka on joutunut kärsimään järjestäytyneen rikollisuuden toiminnasta, kuten Falconen mutta myös Borsellinon ja monien muidenkin tapaukset ovat osoittaneet, on ollut vaikeuksia saada Eurooppa vakuuttuneeksi siitä, että tilanteeseen on puututtava. Tänään me voimme onneksi todeta, että asiasta ollaan vakuuttuneita, vaikka tulosten osalta me olemme vielä selvästi kaukana tyytyväisyydestä. Esimerkiksi käyttöönotetut välineet, jotka ovat hyvin tärkeitä taisteltaessa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, ja yhteiset toimet ovat vielä tehottomia. Haluaisin muistuttaa neuvostolle ja komissiolle, että ohjelman hyväksymisen myötä olisi tärkeää ryhtyä käyttämään hyväksi valittuja välineitä, vaikka ei heti kaikkia, koska niitä ei voida ottaa samanaikaisesti käyttöön. Valittuja välineitä olisi kuitenkin ryhdyttävä käyttämään, koska ne antavat uskottavuutta Euroopan toiminnalle, joka on lopultakin kehittymässä yhteiseksi toiminnaksi, yhteiseksi tehtäväksi järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Ohjelman osalta haluaisin korostaa ainoastaan sitä, että ehdotetut kaksi lisäystä ovat aiheellisia: sekä Italian kansanpuolueen PPI: n kollegojen ehdotus toiminnan ulottamisesta unionin jäseniksi valmistautuviin maihin että arvoisan Orlandon ehdotus ohjelman hyödyntämisestä siten, että sillä tuetaan alueellamme saatavia kokemuksia paikallisissa yhdistyksissä ja laitoksissa, jolloin voidaan luoda sellainen ilmapiiri, josta juuri puhuin. Muutama kuukausi sitten italialainen "Libera" -järjestö, johon kuuluu lähes 600 jäsenyhdistystä, järjesti hyvin tärkeän ja tarpeellisen kuulemistilaisuuden, jossa meille kerrottiin, miten tärkeä merkitys on rikollisuuden torjuntaan liittyvällä koulutuksella, ennaltaehkäisyllä ja tietoisuuden lisäämisellä, jotta yhteiskuntaan voidaan luoda tärkeitä liittoutumia valtion viranomaisten käymää tehokasta taistelua varten. Cederschiöld Arvoisa puhemies, järjestäytynyt rikollisuus suuntautuu nyt aktiivisesti Eurooppaan. Jos emme nyt taistele voimakkaasti sitä vastaan, joudumme myöhemmin käyttämään jyrkkiä keinoja. Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeva toimintasuunnitelma osoittaa, että tietoisuus tästä Eurooppaan kohdistuvasta vakavasta vaarasta on muotoutumassa konkreettiseksi ilmaisuksi. Järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevässä mietinnössäni, jota parlamentissa käsiteltiin viime vuoden marraskuussa, toin esiin useita alueita, joilla yhteistyötä on vahvistettava. Yksi tärkeimmistä asioista on rajojen yli ulottuva käytännön yhteistyö. Käytännön yhteistyöllä yhteisiä päämääriä kohti on tapana ajan kuluessa osoittaa, mitkä menetelmät ovat tehokkaimmat. Pohjoismaat ovat pitkään tehneet yhteistyötä oikeusasioissa. Se on todellakin johtanut, jos ei identtisiin, niin ainakin yhteensopiviin järjestelmiin. Kolmessa unioniin kuuluvassa pohjoismaassa olemme saavuttaneet useita niistä tavoitteista, joita unioni nyt yhdessä pyrkii ottamaan esille. Falcone-ohjelma on tärkeä askel kohti eurooppalaisten rikosoikeudellisten säännöstöjen ja toimenpiteiden asteittaista yhdistämistä. Sellaisen yhdistämisen on kasvettava alhaalta ylöspäin käytännön yhteistyön kautta. Sen vuoksi suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen, joka tähtää tuomarien, syyttäjien, tulliviranomaisten ja poliisien koulutukseen ja henkilövaihtoon. On tärkeää, että juuri niiden ammattien edustajat, joita asia välittömästi koskee, saavat tämän tuen, josta muodostuu viidessä vuodessa yhteensä 10 miljoonaa ecua, joka tässä yhteydessä on aika vaatimaton summa. Nykyinen rakennerahastojen jako on aikaa myöten mahdotonta ja sen olisi johdettava siihen, että myös oikeudellinen infrastruktuuri saisi osansa perinteisistä rakennerahastoista. Minulla on joitakin mielipiteitä muutamista ohjelman yksityiskohdista, muun muassa rahoitusmallista. Komissio ehdottaa, että menot rahoitetaan yhteisin varoin aina 80 %: iin asti. Tavanomainen periaatehan kuitenkin on muulloin "fifty-fifty" , toisin sanoen 50 % rahoituksesta saadaan yhteisöltä ja 50 % osallistuvilta jäsenvaltioilta. Tällä mallilla on etunsa, koska taloudellinen vastuu jaetaan ja mikä vielä tärkeämpää, valvonta jaetaan ja se voi silloin tulla tehokkaammaksi. Se on tärkeä näkökohta Euroopassa, jossa kansalaiset ajoittain epäilevät EU: n tukien oikeudenmukaisuutta ja tehokkuutta. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta on kuitenkin päättänyt tulla komissiota vastaan ja ehdottaa, että 60 % tulisi yhteisistä varoista. Luulen, että on syytä katsoa kauemmas tulevaisuuteen ja valmistella pitkällä aikavälillä Falcone-ohjelmaa ei pelkästään hakijamaista tuleville osallistujille vaan myös osallistujille, jotka tulevat maista, joiden kanssa nämä maat ovat rajanaapureita. Lopuksi on tärkeää painottaa, että Falcone-ohjelma on vain yksi ensimmäisistä aloitteista niiden toimien joukossa, joita tarvitaan oikeusjärjestelmän laadun parantamiseksi mutta myös jäsenvaltioiden ja hakijamaiden oikeudenhoidosta vastaavien viranomaisten ja rikollisuuden vastaisesta taistelusta vastaavan henkilökunnan välisen yhteisymmärryksen ja yhteistyön lisäämiseksi. Mikäli tavoite kaikkiin jäsenvaltioihin luotavista luotettavista oikeusjärjestelmistä ei toteutuisi, voisi se johtaa siihen, että ne suuret voitot, joita todennäköisesti kaikki asianomaiset osapuolet tulevat laajentumisesta saamaan, epäonnistuvat. Unionin oikeudellisesta rakenteesta on tultava menestys, mikä edellyttää, että me panostamme siihen. Puhemies Toistan viidettätoista kertaa kantani, että poliittisten ryhmien ei pitäisi myöntää yhden minuutin puheaikoja! Se ei ole asiallista. On tehtävä valintoja. Käyttäkööt harvemmat puheenvuoron, jotta käytettävissä olisi vähintään kaksi minuuttia. En voi hyväksyä sitä, että puhuja täytyy keskeyttää minuutin jälkeen. Caccavale Arvoisa puhemies, kiitän teitä solidaarisuuden osoituksesta niitä kohtaan, jotka puhuvat vain minuutin. Aluksi haluaisin kiittää arvoisaa Orlandoa hänen uutteruudestaan tässä työssä, joka on omistettu erään tuomarin muistolle. Ohjelma kantaakin mafian vastaisessa taistelussa barbaarimaisella tavalla murhatun marttyyrituomarin nimeä. Myös minä olen sitä mieltä, että Falcone-ohjelman hyväksyminen on merkittävä edistysaskel erityisesti siksi, että se mahdollistaa tietojenvaihdon niiden henkilöiden välillä, jotka torjuvat järjestäytynyttä rikollisuutta, joka on entistä kansainvälisempää, joka murtaa rajoja, surmaa poliiseja, tuomareita ja keitä tahansa. On tärkeää, että uudet Euroopan unionin jäseniksi haluavat maat voidaan ottaa mukaan toimintaan, mutta tärkeää on myös demokraattinen valvonta. Tämä tuodaan selvästi esille Falcone-ohjelmassa: Euroopan parlamentin on valvottava tilannetta, mutta myöskään järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa ei missään vaiheessa saa unohtaa yksityisyyden suojan, yksilönvapauden ja syytetyn ja puolustuksen tasavertaisuuden periaatteita. Muussa tapauksessa vaarana on se, että järjestyneen rikollisuuden torjunnassa käytettävistä poikkeuslaeista saattaa tulla tavanomaisia lakeja, ja se merkitsisi varmasti valtavan suurta askelta taaksepäin Euroopan kansalaisten vapauden ja demokratian kehityksessä. De Clercq Arvoisa puhemies, eurobarometrin teettämän kyselyn mukaan melkein 70 % Euroopan kansalaisista on sitä mieltä, että huumeiden, rikollisuuden ja terrorismin vastaista taistelua koskevat päätökset on parempi tehdä eurooppalaisella kuin kansallisella tasolla. Kansalaiset ovat luonnollisesti oikeassa. Rajoja ylittävät ongelmat, kuten terrorismi ja rikosten torjunta, vaativat maailmanlaajuista ja yhteistä otetta sekä tehokkaita ja johdonmukaisia toimenpiteitä. Falcone-ohjelma kuuluu varmasti niihin. Kuten on jo sanottu, se on yksi järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan tarkoitetun toimintasuunnitelman täytäntöönpanotavoista, ja toimintaa ollaan nyt aloittamassa konkreettisesti. Kotimaassani Belgiassa kaksi vuotta sitten tapahtuneiden kauheuksien seurauksena perustettiin parlamentaarinen tutkintakomitea, jonka ensisijaisena tehtävänä oli selvittää, mikä oli mennyt vikaan eri oikeudellisissa tutkimuksissa. Yksi tutkintakomitean loppupäätelmistä oli, että Belgian oikeuslaitoksen puutteet johtuivat pääasiassa oikeuslaitoksen huonosta organisaatiosta ja eri poliisielinten välisen yhteistyön ja yhteensovittamisen puuttumisesta sekä siitä, että oikeudelliset tutkintaelimet eivät vaihtaneet tietoja rikoksista lähes lainkaan keskenään. Meidän pitää ehdottomasti välttää Euroopassa niitä virheitä, jotka johtivat mainitsemiini ongelmiin kotimaassani. Juuri tämän vuoksi Falcone-ohjelma on niin tärkeä. Tämän viisi vuotta kestävän ohjelman tarkoituksena on pyrkiä järjestäytyneen rikollisuuden yhteiseen torjuntaan unionin jäsenvaltioissa järjestämällä maiden välistä rikollisuuden torjunnasta vastaavan henkilöstön vaihtoa, koulutusta ja yhteistyötä. Euroopan unionin on aika ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin yhden aikamme suurimman ongelman ratkaisemiseksi tehokkaasti. Tämä ongelma on turvallisuutemme takaaminen. Angelilli Arvoisa puhemies, me emme voi muuta kuin ottaa myönteisesti vastaan Falcone-ohjelman, joka - myös minä haluan korostaa tätä - kantaa poikkeuksellisen italialaisen tuomarin nimeä, joka murhattiin barbaarimaisesti joitakin vuosia sitten. Tämä ohjelma, yhteisenä toimintasuunnitelmana järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan, on ennen kaikkea arvokas ja myönteinen lisä Euroopan todelliseen yhdentymisprosessiin, jossa on valuutan lisäksi kehitettävä myös yhteinen turvallisuusalan ja kansalaisten suojelun sisäpolitiikka. Ohjelmassa olisi kuitenkin - minun mielestäni ja muutkin kollegat ovat puhuneet tästä asiasta - määriteltävä täsmällisemmin ja konkreettisemmin tavoitteet, soveltamisalueet, osallistumismuodot ja rahoitus, jotta vältytään aloitteiden hajaantumiselta ja rahojen tuhlaukselta. Toiseksi on korostettava sitä, että Falcone-ohjelman toiminnalliset aloitteet on sovitettava yhteen Europolin toiminnan kanssa erityisesti huumekaupan osalta, jotta ohjelma tuottaisi toivotunlaisia tuloksia. Jos Falcone-ohjelma toteutetaan ilman liikoja konferensseja ja seminaareja ja keskitetään se niiden sijasta toimintaan, tietojärjestelmien innovointiin, asianosaisten ammatilliseen koulutukseen sekä tutkimukseen, se voi tarjota laajat mahdollisuudet uudenaikaistaa ja vahvistaa rikollisuuden torjuntaan liittyviä järjestelmiä ja se voi tehdä ennen kaikkea suuren palveluksen Euroopan kansalaisten ja, kuten jo sanoin, Euroopan yhdentymisen hyväksi. Schulz Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, itse ohjelmasta ja siihen liittyvistä ehdotuksista, jotka kollega Orlando esitti, on sanottu paljon oikeita asioita. Haluaisin kuitenkin tehdä perustavan huomautuksen ja kysyä: kuinka etenemme pitkälläaikavälillä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa Euroopan unionissa? Falcone-ohjelma koskee sitä, että virkamiehet, jotka vastaavat näistä kysymyksistä kansallisella tasolla, tiukasti turvaavat kansallisen toimivallan rikollisuuden torjunnassa ja vaihtavat kansallisesti saamiaan kokemuksia keskenään palatakseen lopuksi takaisin kotiin kansalliselle tasolle ja jatkaakseen siellä siitä, mihin olivat jääneet ennen ajatusten vaihtoon tähtäävää matkaansa. Se ei pitkällä aikavälillä vie meitä eteenpäin. Ohjelma on kyllä hyvä, kokemusten vaihto on järkevää. Herra De Clercq teki kuitenkin tärkeän huomautuksen. Kysymys on siitä, että tämän parlamentin jäsenet keskustelevat koko ajan siitä, että järjestäytyneen rikollisuuden liikkuvuus ja rajat ylittävä toiminta, jota on yllättävän paljon, ovat mahdollisia ja tulevat vielä laajemmin mahdolliseksi, koska tämän suuren taloudellisen vapaakauppa-alueen EU: n sisällä on rajat ylittävää taloudellista toimintaa, johon nyt vielä liitämme yhtenäisvaluutan. Taloudellisen toiminnan syventämisen, kaupan syventämisen lisäksi rahoituspolitiikkaa vielä syvennetään. Toimintamahdollisuudet tämän rakenteen hyväksikäyttöön kasvavat ja kasvavat, mutta me emme kehitä unionin toimintaa kuuluvaa eurooppalaistettua vastastrategiaa. Siksi Falcone-ohjelma on mielestäni oikea, jos se nähdään rikollisuuden torjunnan eurooppalaistamisen tai siihen liittyvien yhteisön tason velvoitteiden esiasteena. Silloin se on oikea askel, jota pidämme erittäin tarpeellisena, mutta vain silloin. Muistuttaisin, että meidän on myös tulevissa keskusteluissa pidettävä kiinni siitä. Pirker Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, olen samaa mieltä kaikkien edellisten puhujien kanssa, jotka ovat osoittaneet, että järjestäytynyt rikollisuus on saanut pysyvän jalansijan ei vain Euroopan unionissa vaan maailmanlaajuisesti, ja saanen esittää teille tästä myös yhden luvun, joka havainnollistaa dramaattisuutta: Kansainvälinen valuuttarahasto arvioi, että tämä järjestäytynyt rikollisuus tuottaa ja saattaa lailliseen talouden kiertokulkuun vuosittain noin 550 miljardia ecua. Jokainen voi kuvitella, mitä merkitsee laillisesti toimiville yrityksille, valtion hallinnolle ja meidän yhteiskunnallemme kokonaisuudessaan, jos lailliseen toimintaan tuodaan rikollista rahaa tässä laajuudessa. Se on silmiinpistävä uhka meille kaikille! Kansalaiset odottavat - ja syy siihen on tämän järjestäytyneen rikollisuuden solmima verkosto - että myös poliisi ja oikeuslaitos lopultakin saavat käytettäväkseen sellaisen kansainvälisen verkoston. Yhdyn kollegani Schulzin mielipiteeseen, että meidän nimittäin on pohdittava sitä, emmekö sittenkin ryhdy siihen, että jätämme kansallisen suvereniteetin taka-alalle eurooppalaisen oikeustoimia ja rikollisuutta koskevan yhteistyön hyväksi. Kansalaisille ei koskaan saa syntyä vaikutelmaa, että eurooppalainen yhdentyminen johtaa siihen, että rikolliset hyötyvät, eivät kansalaiset. Meidän on toimittava siten, että sanoma kuuluu: eurooppalaista yhteistyötä kansalaisten turvallisuuden hyväksi. Tämä ohjelma on aloite siihen suuntaan, ja pidän huomattavasti tärkeämpänä, jos tämä ohjelma nähdään yhteisvaikutuksessa monien muiden ohjelmien kanssa, joita meillä on, oli kyse sitten Odysseuksesta, Grotiuksesta tai Sherlockista. Jos onnistumme saavuttamaan näillä ohjelmilla synergiavaikutuksia, kansalainen saa myös vaikutelman ja kokee, että Eurooppa todellakin tekee jotakin kansalaisten turvallisuuden hyväksi, että emme ole vain yhtenäinen talousalue, vaan vähitellen myös yhtenäinen oikeudellinen alue ja yhtenäinen alue turvallisuusasioissa! Van Bladel Arvoisa puhemies, aloite yhteisestä puuttumisesta järjestäytyneeseen rikollisuuteen käyttäen vertauskuvallista ohjelman nimeä Falcone, on erittäin tervetullut. Ihmettelen kuitenkin sitä, miten tulevien paikallisten ja valtakunnallisten vaalien aikana kaikkialla EU: ssa kansalaisille saadaan selitettyä, kuinka tällaisella toiminnalla saataisiin kuriin rikollisuus, jolle on tunnusomaista luovuus ja joustavuus. Toimintasuunnitelmaan kuuluu 15 päälinjausta, 30 erilaista suositusta. Ohjelmaa arvioidaan viiden vuoden kuluttua, ja sitä varten perustetaan komitea, johon tulee mukaan paljon henkilöitä, joilla on käytettävissään vähän varoja. Toiminta on mielestäni liian kömpelöä ja jopa liian byrokraattista. Mielestäni olisi ollut parempi, samoin kuin herra Nassauerin mielestä, että ohjelma olisi ollut hieman suppeampi ja esimerkiksi rajoitettu koskemaan vain niitä henkilöitä, jotka ottavat oikeita rosvoja kiinni. Silloin Euroopan kansalaisille voisi mennä sanomaan, että rikollisuuden vastainen taistelu on menestyksekästä. Gradin Arvoisa puhemies, haluan ensiksi onnitella Orlandoa erittäin huolellisesti tehdystä mietinnöstä. Arvostan sitä tukea, jonka esittelijä antaa komissiolle tässä tärkeässä aloitteessa. Komissio toivoo luonnollisesti jäsen Schultzin tavoin, että ohjelma merkitsee lisäaskeleita kohti parempaa eurooppalaista yhteistyötä juuri oikeustoimien saralla, koska Falcone tulee olemaan monella tavalla merkityksellinen ohjelma. Ohjelma tarjoaa muun muassa taloudelliset rajat, joiden sisällä monet niistä suosituksista, jotka hyväksyttiin Amsterdamin huippukokouksessa järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan suunnatun toimintasuunnitelman yhteydessä tullaan toteuttamaan ja tullaan seuraamaan, miten tämä toteutuu. Kuten tiedetään, myös Eurooppa-neuvosto seuraa Cardiffissa, miten työ toimintasuunnitelman parissa etenee. Siksi on luonnollisesti erittäin tärkeää, että Falcone-ohjelma saadaan käyntiin hyvin pian. Falcone-ohjelma parantaa lisäksi merkittävästi niiden virkamiesten rajat ylittävän yhteistyön edellytyksiä, jotka monin eri tavoin työskentelevät järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan jäsenvaltioissamme. Yhteys käytännön töiden ja asiantuntijoiden välillä voidaan tällä tavoin moninkertaistaa. Komission puolelta voin tyytyväisenä panna merkille, että kaikki mietinnössä ehdotetut tarkistusehdotukset tuntuvat viittaavan ehdotuksen vahvistamiseen. Olisi tietenkin toivottavaa, jos järjestäytyneen rikollisuuden uhriksi joutuneet ihmiset saataisiin ajamaan asiaa, koska näillä ihmisillä on tärkeä tehtävä varsinkin silloin, kun kyseessä on rajat ylittävän rikollisuuden seurauksia koskevan tiedon levittäminen. Tärkeätä mielestäni on kuitenkin nyt se, että Falcone-ohjelma toteutetaan ja että me täten teemme konkreettisia lisäpanostuksia toteuttaaksemme sen toimintasuunnitelman, joka on ollut olemassa Amsterdamin kokouksesta lähtien. Puhemies Rouva komission jäsen, panin merkille, että käytitte esimerkillisesti mahdollisimman vähän aikaa puheenvuoroonne. Kaikki kollegat eivät aina toimi näin. Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00. Ihmisoikeudet EU: ssa Puhemies Esityslistalla on seuraavana Paillerin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0034/98) ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionissa (1996). Pailler Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa sitä, miten kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta myötävaikutti keskusteluun varsinkin esittämällä tarkistuksia. En voi tehdä viidessä minuutissa tilannearviota ihmisoikeuksien noudattamisesta unionin viidessätoista maassa, niin hyvin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioiden ja kansalaisjärjestöjen vetoomusten jne. huolellinen tutkiminen vahvistaa ne edistysaskeleet, jotka meidän on vielä otettava ollaksemme sopusoinnussa niiden sitoumusten kanssa, joista on määrätty kansainvälisissä ihmisoikeuksien suojelua koskevissa sopimuksissa, olipa kyseessä Yhdistyneiden kansakuntien peruskirja, yleismaailmallinen ihmisoikeuksien julistus tai molemmat kansainväliset yleissopimukset, jotka koskevat yhtäältä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia ja toisaalta taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia. Mainitsen vielä, olematta tyhjentävä, lasten hyväksikäytön torjuntaa koskevat päätökset, jotka tehtiin Wienin konferenssissa kesäkuussa 1993, Kööpenhaminan ja Pekingin konferensseissa vuonna 1995 ja Tukholman konferenssissa vuonna 1996. Korostan tätä yleiskehystä siksi, että se on velvoittanut Euroopan unionia jo useiden vuosien ajan ja siksi, että olisi naurettavaa, että parlamentti kieltäytyisi tunnustamasta tai tunnustaisi vastahakoisesti ihmisoikeudet jakamattomiksi ja toisistaan riippuvaisiksi. Tiedän, että houkutus on suuri joillekin kollegoista olla tunnustamatta taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia. Viimeisenä hellittämättömien piirinä oleminen tässä kysymyksessä koettelisi uskottavuuttamme sekä unionin ulko- että sisäpuolella. Perääntyisimmekö vuoden 1948 yleismaailmalliseen julistukseen nähden, jonka 22 artiklassa määrätään: "Kullakin henkilöllä on yhteiskunnan jäsenenä oikeus sosiaaliseen turvallisuuteen ja valta saada nauttia taloudellisia, yhteiskunnallisia ja sivistyksellisiä oikeuksia, jotka ovat välttämättömiä hänen ihmisarvolleen ja hänen henkilöytensä kehittymiselle" ? Halveksuisimmeko ATD Quart Monde -järjestön perustajan, isä Joseph Wresinskin, analyysia, jossa hän julistaa voimakkaasti: "Siellä, missä ihmiset ovat tuomitut elämään kurjuudessa, loukataan heidän ihmisoikeuksiaan. Voimien yhdistäminen ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi on pyhä velvollisuus" ? No niin, tämä on velvollisuutemme nykyisin, kun Euroopan unionissa on 18 miljoonaa työtöntä, yli 57 miljoonaa köyhää ja yli 2 miljoonaa koditonta! Mutta tämän vitsauksen lisäksi vaivaa joskus se epäonni, että ei ole Euroopan kansalainen. Liian monet jäsenvaltiot ovat kuitenkin yhdistäneet väärin työttömyyskysymyksen siirtolaisuuskysymykseen. Näin juuri jokapäiväinen rasismi, joka on salakavalaa mutta joka uskaltaa yhä enemmän tulla julki sanan sekä varsinaisessa että kuvaannollisessa merkityksessä, on lisääntynyt vaarallisesti maissamme. Minulla olisi monia lukuja tai Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen antamia tuomioita mainittavanani, kuten Ahmed-tuomio Itävaltaa vastaan, Chahal-tuomio Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan tai Gaygusuz-tuomio Itävaltaa vastaan tai Remli-tuomio Ranskaa vastaan jne. Meidän on taisteltava rasismia vastaan kaikella energisyydellämme, mutta myös näyttämällä esimerkkiä. Pyydän siten työjärjestystä käsittelevää valiokuntaa määräämään rangaistuksia niille Euroopan parlamentin jäsenille, jotka lausuvat mahdollisesti rasistisia sanoja tehtäväänsä hoitaessaan. Haluaisin myös päästää varoitushuudon ja tuomita ne Kansallisen rintaman johtamat kunnat, jotka vaarantavat oikeuden kulttuuriin ja tiedonvälitykseen poistamalla teoksia kirjastoista, lopettamalla avustuksia tai vaatimalla kulttuuripaikkojen, kuten Toulonissa sijaitsevan Château-Vallonin, sulkemista. Olisi toteutettava toimia, jotta oikeus kulttuuriin voitaisiin taata ja jotta ne vapauden viholliset voitaisiin torjua, jotka pyrkivät saattamaan vallalle oman kulttuurijärjestyksensä. Miten paljon olisinkaan halunnut puhua myös naisten ja lasten oikeuksien sekä turvapaikkaoikeuden loukkauksista, vankeusolosuhteista, jotka ovat maissamme usein kauhistuttavia, siitä, että seksuaalista suuntautumista ei kunnioiteta jne. Mutta kaikkien näiden ihmisoikeuksien ehdottomien loukkausten ja sen, että oikeuksia jätetään kunnioittamatta, on pidettävä meidät valppaina ja hereillä, sillä kyse on vastuustamme kansojen ja ihmiskunnan tulevaisuudesta. Muistammeko Félix Guattarin varoituksen, jonka hän lausui hieman ennen kuolemaansa vuonna 1992: Mikrofasismi lisääntyy nopeasti eri muodoissa yhteiskuntiemme huokosissa ja ilmenee rasismina, muukalaisvihamielisyytenä, uskonnollisten fundamentalismien uudelleen nousuna, militarismina, naisten sortamisena. Historia ei takaa mitään edistysmielisyyden kynnyksen peruuttamatonta ylitystä. Ainoastaan ihmisten käytännöt ja yhteinen tahto voivat suojata meitä ennakolta lankeamasta uudestaan mitä pahimpiin raakalaismaisuuksiin. Tässä suhteessa olisi aivan harhauttavaa turvautua ihmisoikeuksien puolustamista tai kansojen oikeutta koskeviin muodollisiin vaatimuksiin. Jumalallinen valta ei takaa oikeuksia: oikeudet nojautuvat instituutioiden ja niiden olemassaoloa tukevien valtaryhmittymien elinvoimaan. Meillä on siis oltava rohkeutta saada nämä oikeudet elämään sen jälkeen, kun olemme ne julistaneet. Pirker Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämän lausunnon lähtökohta oli ihmisoikeuksia käsittelevään kertomukseen kohdistunut kritiikki vuonna 1997. Silloin sovimme siitä, että oikeastaan annamme erilaiset kysymykset, joista keskusteltiin, asiantuntijakomiteoille ja että meidän pitäisi keskittyä todellisiin ihmisoikeusloukkauksiin, koska siten ihmisoikeudet ja itse asia saisivat enemmän huomiota. Siksi laadin ja esitin kertomusluonnoksen puitteissa sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnalle lausunnon, jossa tämä tavoite otetaan huomioon. Olen tutkinut sitä, mitä loukkauksia tapahtui vuonna 1996, ja todennut, että kun on kysymys sosiaalisista oikeuksista syrjimättömyyden osalta, Euroopan ihmisoikeuksia koskevaa yleissopimusta rikottiin vain yhdessä ainoassa maassa: tässä tapauksessa sosiaalietuus oli sidottu oikeuskäytännön määräämiin vaatimuksiin. Tämä väärinymmärrys on asianomaisessa maassa jo oikaistu. Olen myös tutkinut, kuinka laajasti Euroopan neuvoston sosiaalista peruskirjaa loukattiin vastaavien oikeuksien osalta, ja saatoin todeta, että kaikissa maissa on tapahtunut loukkauksia ammattiliittojen ja työntekijöiden taholla, mutta minun täytyy tässä kuitenkin sanoa, että tämä sosiaalinen peruskirja on luonteeltaan vain julistus, siis sitä on pidettävä suosituksena. Näiden loukkauksien perusteella olen tehnyt kaksi johtopäätöstä. Ensimmäinen on se, että loukkaukset, siellä missä niitä huomataan, on estettävä ja on pyrittävä valtion sisäisen lainsäädännön mukauttamiseen; toinen kehottaa jäsenvaltioita antamaan suosituksia, jotta ne toteuttaisivat sosiaalisen peruskirjan vaatimuksia pakkotyön, järjestäytymisoikeuden ja lakko-oikeuden osalta. Ehdotus hyväksyttiin ensimmäisessä käsittelyssä, toisessa käsittelyssä sitä vastoin annettiin lukuisia tarkistusehdotuksia, jotka kaikki olivat samansuuntaisia kuin aikaisempina vuosina. Siksi äänestin omaa mietintöäni vastaan ja syyt olivat seuraavat, tämän sanon nyt PPE-ryhmän jäsenenä: näillä tarkistusehdotuksilla ei saavutettu tavoitetta todella keskustella ihmisoikeusloukkauksista, keskittyä niihin. Valittiin sama tie kuin aikaisempina vuosina. Ihmisoikeuksia koskevaa kertomusta käytettiin väärin keinona tuoda esille ainakin parlamentaarisessa keskustelussa vasemmistolaiseen ideologiaan kuuluvia näkökantoja, joita kukaan ei enää voi kuunnella, koska ne ovat epärealistisia, osittain hämäriä ja ennen kaikkea tuloksettomia. Ihmisoikeudet ovat liian arvokas asia käytettäväksi hyväksi ideologisessa pelitaktiikassa. Jos ihmisoikeuksia koskeva kertomus muuttuu marxilaisten talousteorioiden teoreettiseksi henkiinherättelyksi, jos se vaatii maahanmuuttopolitiikassa keinoja, jotka eivät ole hyväksyttäviä ja määrittelee nuorisoa koskevat suojelumääräykset antihomoseksuaalisiksi laeiksi, silloin tämä kertomus on hylättävä. Schulz Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, viime sekunteihin asti olin iloinnut tasokkaasta keskustelusta. Herra Pirker, ette tehnyt viimeisillä huomautuksillanne palvelusta oikeastaan erittäin hyvälle puheellenne. Olen siksi iloinen muista toteamuksista, sillä ihmisoikeuksia koskevan keskustelun johtamista ylevälle kahvipöytäkeskustelutasolle pidän epäoikeudenmukaisena. Sitä problematiikkaa, jonka kanssa joka vuosi joudumme tekemisiin, ei voi kohdata siten kuin kollega Pirker juuri yritti. Myönnän, että me kaikki kärsimme vuodesta vuoteen tässä parlamentissa siitä, että olemme ihmisoikeuksia käsittelevästä kertomuksesta ja ihmisoikeustilanteesta Euroopan unionin sisällä syvästi erimielisiä. Edessämme olevassa äänestyksessä käymme jälleen lähitaistelun, jota sivullisten on vaikea ymmärtää. Sitä on vaikea ymmärtää, koska useimmat ihmiset ovat sitä mieltä, että ihmisoikeuksista ei tarvitsisi oikeastaan riidellä ollenkaan, koska periaatteessa voidaan olettaa, että demokraattiset poliitikot - kaikki tässä parlamentissa eivät ole sellaisia, mutta toki useimmat - ovat asiasta periaatteessa yhtä mieltä. Tosiasiassa periaatteellista yksimielisyyttä ei enää ole. Sitä ei ole enää siksi, että muutamia vuosia sitten jotkin tämän parlamentin ryhmät alkoivat keskustella ihmisoikeuksien määritelmistä, jotta löytäisivät perinteisiä kansalaisoikeuksiin perustuvia ihmisoikeuskäsityksiä laajempia ihmisoikeuksien määritelmiä, niin kuin ihmisoikeudet tulee määritellä nykyaikaisissa valtioissa, joita unionin jäsenvaltiot ovat, eli pitäisi ottaa huomioon oikeudet, joita me nimitämme ekologisiksi, sosiaalisiksi ja kulttuurisiksi perusoikeuksiksi. Haluan tehdä ryhmäni puolesta selväksi yhden asian: pidämme itseämme huippunykyaikaisena, rikkaana, tehokkaasti hallinnoituna alueena, mitä tulee koulutuksen tasoon, jonka voimme tarjota, erotamme tietenkin korkeasti kehittyneet maat Euroopan unionin ulkopuolella niistä maista, joista laadimme täällä ihmisoikeuksia koskevan kertomuksen. Kollega Goerens antoi muutamia päiviä sitten hyvän esimerkin lapsikuolleisuudesta. Emme voi määritellä vastasyntyneen lapsen perusoikeutta suojeluun kaikilta mahdollisislta vaaroilta sellaisessa maassa kuin Guinea-Bissau, koska siellä valtio ei yksinkertaisesti pysty rahoittamaan infrastruktuuria, hygieenisiä ja sairaanhoidollisia edellytyksiä siihen. Sellaisessa maassa kuin Saksa se taas on mahdollista. Siellä jokainen vastasyntynyt lapsi voidaan hoitaa parhaissa mahdollisissa oloissa. Siksi perhe minun maassani voi tietenkin vaatia sellaista suojaa riippumatta omasta yksilöllisestä sosiaalisesta tilanteestaan päinvastoin kuin perhe tässä afrikkalaisessa maassa. Yksin tämä hyvinvoinnin tasojen ero osoittaa, että meidän on aloitettava uusi keskustelu. Toinen kysymys on, johtaako se, mitä vaadimme täällä, lopulta todella siihen, että sellaiset perusoikeudet saadaan ankkuroitua johonkin. Keskustelun käymisestä luopuminen olisi kuitenkin väärä ratkaisu. Erityisesti tämän parlamentin PPE-ryhmä ei halua käydä tätä keskustelua vuosi toisensa perään sillä periaatteella, että tällä ei ole mitään tekemistä kansalaisoikeuksien ja ihmisoikeuksien kanssa. Se on erehdys! Sillä on melkoisesti tekemistä niiden kanssa. Se, mihin meillä ei myöskään ole varaa - sekin on jo usein sanottu, mutta täytyy toistaa vielä kerran - on, että kuljemme alituiseen etusormi pystyssä täällä parlamentissa ja paheksumme kaikkia mahdollisia ihmisoikeusloukkauksia jokaisessa maailman kolkassa ja teemme niitä koskevia ehdotuksia. Se, että vainoamisesta, raiskauksista, alistamisesta, hyväksikäytöstä, henkisestä terrorista, johon myös viranomaiset Euroopan unionissa ja sen jäsenvaltioissa syyllistyvät, ei kuitenkaan haluta puhua, merkitsee sitä, että riistämme itseltämme jokaisen moraalisen oikeutuksen syytöksiin ihmisoikeuksien loukkauksista muualla. Siksi meidän täytyy valppaasti valvoa ihmisoikeusloukkauksia nimenomaan tämän unionin sisällä. Tiedän, että on epämiellyttävää, jos kehuu itseään demokraattiseksi oikeusvaltioksi ja sitten huomaa, että perusoikeuksien vaaliminen on käytännössä vaikeampaa kuin niiden kirjaaminen perustuslakiin. Kuitenkin demokraattinen oikeusvaltio, joka ei jatkuvasti pidä huolta siitä, että panee täytäntöön jokapäiväisessä elämässä sen, mitä se on perustuslaissaan juhlallisesti julistanut, menettää oman legitiimiytensä! De Esteban Martin Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, jälleen kerran käsiteltävänämme on mietintö, joka ei valitettavasti keskity Euroopan unionin ihmisoikeuksien kunnioittamisen oikeudellisiin eikä todellisiin näkökohtiin. Jälleen kerran on kyseessä sisällöltään ja rakenteeltaan heikko projekti, joka vastaa mahdollisesti toisenlaisia pyrkimyksiä, ehkä poliittisia, jotka eivät ole niitä, joiden tulisi ohjata tämän asiakirjan päämääriä. Näyttää olevan tarpeen muistuttaa, että parlamentin päätöslauselmat ovat lainsäädännöllisen parlamentin päätöslauselmia, emmekä me voi hyväksyä mietintöjä, joilla ei ole oikeudellista perustaa ja jotka tukevat vain poliittisia ja ohjelmallisia päämääriä. On meidän velvollisuutemme huolehtia siitä, että nämä päätöslauselmat kunnioittavat ideologista puolueettomuutta ja oikeutta sen laajimmassa merkityksessä. Sen vuoksi me vaadimme kansanpuolueen ryhmässä primaarioikeutta; perustamissopimuksen ehdotonta kunnioittamista. Olemme aina puolustaneet velvoitetta käyttää pohjana ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaa Rooman eurooppalaista yleissopimusta. Valitettavasti käsiteltävänämme on kuitenkin mietintö, jossa sekoitetaan yhteisön oikeuden kaikkein perustavinta laatua olevat periaatteet ja jossa ei tehdä eroa perusoikeuksien ja niiden velvollisuuksien välillä, joita jäsenvaltioilla on kansalaisiaan kohtaan. Kansanpuolueen ryhmässä me vaalimme perinnettämme toimia etujoukkona ihmisoikeuksien puolustamisessa. Vaadimme ihmisarvon ehdotonta kunnioittamista sekä tasa-arvoisia oikeuksia miehille ja naisille. Toteamme jälleen, että kaikki ihmisoikeudet ovat yleismaailmallisia, jakamattomia ja riippumattomia. Sen vuoksi äänestämme niiden mietinnön kohtien puolesta, joissa käsitellään todella ihmisoikeuksiin liittyviä ongelmia, kuten yksilön vapauksia, syytetyn oikeuksia, poliittisia oikeuksia tai oikeutta elämään. Jaamme myös huolen lasten oikeuksien edistämisestä ja suojelusta, sekä niiden ihmisryhmien oikeuksien suojelusta, jotka voivat olla erityisen alttiita pahoinpitelylle ja hylkäämiselle ja joihin kuuluvat nuoret ja vammaiset tai vanhukset. Meidän on kuitenkin vastustettava niitä mietinnön kohtia, jotka eivät kunnioita ihmisoikeuksien käsitettä. Varsinkaan niin arkaluonteisissa asioissa kuin perusoikeudet parlamentti ei voi hyväksyä päätöslauselmia, joilla pyritään käyttämään näitä oikeuksia poliittisiin tarkoitusperiin. Tulevaisuudessa meidän täytyy pohtia uudelleen tällaisen mietinnön rakennetta ja sisältöä, jotta voisimme toimia mahdollisimman vahvan konsensuksen vallitessa näin vakavan asian ollessa kyseessä. Sitä varten saattaisi olla tarpeen järjestää kuulemistilaisuuksia Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomareiden kanssa, jotta he näyttäisivät meille millaisia ovat kansalaistemme yleisimmin Euroopan neuvoston edessä nostamat kanteet, ja arvioida mietinnön sisältämän vuoden kuluessa annettuja tuomioita, tai luoda muita keskustelumekanismeja, joiden avulla voimme tarkastella ihmisoikeuksia yhteisestä näkökulmasta. Herra puhemies, tämän vuoksi en haluaisi lopettaa toteamatta, että toivon ja luotan siihen, että terve järki menee tulevissa keskusteluissa näiden ongelmien edelle ja että me puolueryhmät pystymme kansalaisten edun nimissä jättämään sivuun eroavaisuutemme niin merkittävässä asiassa kuin ihmisoikeudet. Schaffner Arvoisa puhemies, Paillerin ihmisoikeuksia Euroopan unionissa koskevaa kertomusta lukiessa ei voi muuta kuin asennoitua kahdella keskenään ristiriitaisella tavalla: olla vaikuttunut suoritetusta työstä ja samanaikaisesti ärsyyntynyt tästä litaniasta. Tästä kertomuksesta on näet tullut jonkinlainen tyyliharjoitus, joka on lähellä sillisalaattimaista luetteloa, sekoitusta lumoavia väitteitä, hyväntahtoisia tunteita ja epämääräisiä kirouksia. Kuka siis uskaltaisi vakuuttaa silmää räpäyttämättä vastustavansa ihmisoikeuksien täydellistä kunnioittamista, että Euroopan unionin ja siis jäsenvaltioiden on valvottava mielipiteen, omantunnon ja uskonnon vapauden kunnioittamista? Miksi tämä tai tuo kohta, jollei mahdollisimman monen parlamentin jäsenen kokoamiseksi kannattamaan tätä tekstiä ja sellaisten kohtien hyväksyttämiseksi, jotka ovat paljon kiistanalaisempia? Voimmeko siten järkevästi ottaen myöntää, että yksilön tehtävät eivät ole riippuvaisia mistään velvollisuudesta? Voimmeko kuvitella oikeuksia ilman velvollisuuksia? Siinä on se ihanne, jonka rouva Pailler yrittää saada hyväksytyksi. Havaitsemme myös tässä kertomuksessa pyrittävän liian usein yleistyksiin. Kaikkia homoseksuaaleja muka vainotaan, kaikki kotiapulaisten työnantajat ovat orjuuden kannattajia, kaikki järjestysvallan jäsenet ovat vain synkkiä raakalaisia, kaikki naisvangit joutuvat kärsimään lääkärintarkastuksista epäinhimillisissä olosuhteissa. Lisäksi kertomuksessa jätetään mainitsematta kokonainen joukko oikeuksia, jotka eivät vaikuta perustavilta esittelijän silmissä: oikeus elää turvassa, oikeus mennä ja tulla, oikeus mennä ulos iltaisin pelkäämättä, varmuus siitä, että omaisuutta, jonka hankkimiseksi on tehty ankarasti työtä, ei ryöstetä, vanhempien varmuus siitä, että heidän lapsensa eivät joudu mielisairaiden tai seksuaalisesti sairaiden saaliiksi, uhrien oikeus vaatia oikeudenmukaista korvausta. Kertomus sisältää kokonaista 12 kohtaa, jotka koskevat vangittujen tilannetta, ja uhrien tilanteesta vaietaan! Lopuksi tässä kertomuksessa, ulkopuolelta tarkasteltuna, annetaan täysin kielteinen kuva ihmisoikeustilanteesta unionissa. Kaikkea voidaan tietenkin parantaa, mutta tämän olisi kannustettava maailmanlaajuiseksi sensoriksi ryhtyvää parlamenttia osoittamaan vähemmän ylimielisyyttä. Niin kauan kuitenkin kuin Euroopan unionin kansalaiset eivät muuta asumaan Algeriaan, Kuubaan tai Afganistaniin, niin kauan kuin jäsenmaihimme kohdistuu näin paljon turvapaikka-anomuksia tai niiden on suojauduttava laitonta siirtolaisuutta vastaan, niin kauan oloni pysyy rauhallisena! Goerens Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan rasismin vastainen vuosi on ollut meille ylimääräinen tilaisuus vakuuttaa, että mitään ei ole koskaan saavutettu lopullisesti, mitä toisen kunnioittamiseen, hänen arvokkuuteensa, hänen eroavaisuuksiinsa ja hänen kulttuuri-identiteettiinsä tulee. Se on yksi tärkeimmistä syistä, jotka perustelevat vuotuisen keskustelun käymisen ihmisoikeuksista Euroopan unionissa. Toinen syy koskee Euroopan tilannetta maailmassa. Vähemmistöjen oikeudet, turvapaikan anojien tulva ja maassa luvatta asuvien ihmisten tilanne saavat Euroopan näyttämään alituiselta työmaalta ja alueelta, jolla ihmisoikeuksien kunnioittamista on tuotava esiin. Euroopan on tällä alalla pyrittävä moitteettomuuteen, sillä ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevan lausekkeen sisällyttäminen kaikkiin Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisiin sopimuksiin ei riitä. Unionin, joka haluaa sisällyttää kyseisen lausekkeen näihin sopimuksiin, on ensin esitettävä todiste hyvästä käytöksestä omien rajojensa sisällä. Liberaalit ovat aina kannattaneet hyvin laajaa keskustelua toisen ja kolmannen sukupolven ihmisoikeuksien sisällyttämisestä ihmisoikeuksia koskeviin kertomuksiiin. Ottaen huomioon ihmisoikeuksien kehittyvän luonteen ja kodifioinnin vaatimuksen suosittelemme tätä sisällyttämistä samoin kuin sitä, että tällä alalla esittelemiemme kertomusten laatimista jatketaan. Euroopan unionin uskottavuus tällä alalla riippuu sen suostumisesta itsekritiikkiin. Euroopan neuvoston täytäntöönpanemat valvonta- ja seurantamekanismit ihmisoikeuksien alalla kehottavat näet alituisesti jäsenvaltioita ja niiden kansalaisia valppauteen. Tahtomme kunnioittaa ihmisoikeuksia punnitaan sen mukaan, miten kohtelemme heikkoja, syrjäytyneitä, yhteiskuntiemme haavoittuvimpia jäseniä. Tästä näkökulmasta tarkasteltuna rouva Paillerin tekemä työ on erinomainen ja ansaitsee kaiken arvonantomme. Mohamed Alí Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea onnitella esittelijää hänen loistavasta mietinnöstään ja ilmaista täyden tukeni jokaiselle sen sisältämälle ehdotukselle. Tämän sanottuani haluaisin keskittyä tässä lyhyessä puheenvuorossani rasismin ja muukalaisvihan vastaiseen taisteluun. Rasismi on rikos ja tämän huomioon ottaen on tarpeen, että jäsenvaltioissa vahvistetaan lakeja, jotta voimme taistella kaikenlaisia rasistisia toimia ja lausuntoja vastaan. On tapana sanoa, että työttömyys ja taloudelliset vaikeudet ovat paras kasvualusta rasismille ja muukalaisvihalle, ja se pitää paikkansa. Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että sosiaalisella syrjäytymisellä on merkittävä kulttuurinen merkitys. Molemmat tekijät on otettava huomioon rasismin vastaisessa taistelussa. Lopuksi haluaisin korostaa rouva Paillerin uutta ehdotusta. Hän pyytää mietinnössään, että parlamentti voisi itse toimia niitä jäseniä vastaan, jotka tavalla tai toisella tukevat rasismia tai muukalaisvihaa. On tärkeää hajottaa se, mitä jotkut kutsuvat institutionaaliseksi muukalaisvihaksi, ja minun mielestäni näiden toimien avulla pysymme oikealla tiellä. Roth Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, miljoonilla ihmisillä on määrittelemättömänä ajanjaksona, joka päättyy ehkä vasta heidän kuollessaan, vain muutamia vähäisiä oikeuksia, oikeus kurjuuteen tai enemmän tai vähemmän odotettavissa olevaan kurjuuteen, toistuvasti oikeus menettää katto päänsä päältä ja menettää kaikki yhteiskunnallinen arvostus ja kaikki itsekunnioitus, sen lisäksi oikeus epävarmaan tai menetettyyn identiteettiin ja oikeus tunteista alentavimpaan, häpeään. Näin kirjoittaa Viviane Forester. Tarvitsemme perusoikeuksien, ihmisoikeuksien renessanssin täällä Euroopan unionissa. On tehtävä loppu siitä, kuinka kevytmielisesti demokraatttiset ihmisoikeudet saatetaan kyseenalaisiksi. Me elämme tosiasiassa demokratian ja solidaarisuuden heikkenemisen aikaa. Ihmisoikeuksien perusta täällä meillä ei ole vakaa. Siihen on tullut säröjä. Siitä on tullut hauras. Sen vuoksi vuosittainen kertomus on entistä tärkeämpi, sitä ymmärrettävämpi jo perinteinen ideologinen keskustelu ihmisoikeuksien määritelmästä ja alati toistuva yritys puolittaa, ohentaa ja suhteellistaa sitä. Ihmisoikeuksia koskevan kertomuksen täytyy kohdata paljas todellisuus eikä mitään muuta! Toivoisin todellakin, että kristillisdemokraattiset kollegat, kuten herra Pirker, miettisivät sitä, mitä suuret kirkot vaativat oikeudeksi, perusoikeudeksi. Ne vaativat oikeutta työhön, oikeutta ihmisarvoiseen työhön. Ne vaativat yhteiskuntaan oikeudenmukaisuutta, johon kuuluu oikeudenmukainen jakaminen, oikeudenmukainen osallistuminen. Valtio, joka evää asunnottomilta vaalikelpoisuuden, siis oikeuden osallistua yhteiseen päätöksentekoon, evää heiltä oikeuden ihmisarvoon, sillä demokraattisen ajattelutavan keskeinen ominaisuus on juuri se, että oikeus osallistua päätöksentekoon ei ole sidoksissa mihinkään muuhun ehtoon kuin paljaaseen ihmisyyteen, siis ei sukupuoleen, ei ihonväriin eikä pankkitilin saldoon. Oikeuksien on oltava olemassa sitä varten, että niitä voidaan käyttää. On kyynistä vääristelyä puhua oikeuksien väärinkäytöksistä ja epäillä käyttöä väärinkäytökseksi. Niin sanottu väärinkäytös kokee inflaation, samoin niin sanottu turvapaikkaoikeuden väärinkäytös, niin sanottu sosiaalinen väärinkäytös, niin sanottu lehtimiesten todistajuudesta kieltäytymisen oikeuden väärinkäytös. Herra Pirker puhuu jo väärinkäytöksestä myös täällä parlamentissa, kun puhumme ihmisoikeuksista. On oltava kysymys siitä, että oikeuksien käyttö taataan sen sijaan, että epäilemme niin sanottua väärinkäytöstä. Silloin voidaan puhua jonkinlaisesta demokratiasta. Minulla ei ole aikaa mainita yksittäistapauksia, herra puhemies. Olisin mielelläni puhunut Itävallasta ja homojen syrjinnästä. Olisin mielelläni puhunut Saksasta ja jälleen kerran Saksasta ja pakolaisten ihmisarvoa alentavasta kohtelusta Saksassa. Se on ihmisoikeuksia koskevan kertomuksen tarkoitus, ei harhakuvien luominen. Paljon kiitoksia ja kiitos Aline! (Suosionosoituksia vasemmistolta) Pradier Arvoisa puhemies, hyväksymme tietenkin Aline Paillerin laatiman kertomuksen. On tietysti edistettävä ihmisoikeuksia, joiden määritelmästä kaikki ovat samaa mieltä, ja on oltava eturivissä niiden joukossa, jotka taistelevat niiden kunnioittamisen puolesta. Mutta on korostettava taloudellisten ja sosiaalisten oikeuksien perustavaa merkitystä. On hieman sopimatonta käyttää sitä veruketta, että esittelijä kuuluu tiettyyn puolueryhmään näitä oikeuksia käsittelevien kohtien sisällön kyseenalaistamiseksi. Jos kenenkään mieleen ei juolahdakaan kyseenalaistaa pariskunnan oikeutta tehdä lapsia tai olla niitä tekemättä, mitä sitten sanoa tämän perheen oikeudesta antaa lapsilleen vähimmäiskoulutus, taata heille hyvä fyysinen ja henkinen terveys sekä hankkia heille vähimmäiskeinot itsensä kehittämiseksi? Yhä enemmän rahaa ja yhä enemmän köyhiä unioniin tuottavan maailmamme järjestämistä on valvottava hyvin tarkasti, sillä näiden perusoikeuksien loukkaaminen on nykyisin jokapäiväistä Euroopan unionissa. Mutta jotta näitä oikeuksia, joita saatoimme aikanaan leimata muodollisiksi, voitaisiin edistää, on miesten ja naisten kunnioittamisen vähimmäisperusta tarpeen. Juuri tällaisen ankkuroinnin varaan voimme nähdä sopusointuisen yhteiskunnan kehittyvän. Oikeus elää ihmisarvoisesti on aivan ehdoton vähimmäisvaatimus. Buffetaut Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien kunnioittamista Euroopan unionissa koskeva vuosittainen kertomus on riitti, jolle kaikkien tämän parlamentin jäsenten olisi voitava uhrata itsensä epäröimättä, ja varsinkin meidän ranskalaisten, koska juuri ranskalainen, kuningas Ludwig XVI, oli ensimmäinen eurooppalainen, joka vahvisti ihmisoikeuksien ja kansalaisten oikeuksien julistuksen. Valitettavasti käsiteltäväksemme annettua kertomusta lukiessa ei voi muuta kuin pysyä epäilevällä kannalla. Onko kyse ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevasta tekstistä vai Ranskan kommunistipuolueen kannattajatoverin poliittisesta manifestista? Rouva Pailler korostaa taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia, mutta vaikenee oudosti yrittämisen oikeudesta ja omistusoikeudesta, jotka ovat kuitenkin perustavia köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnassa. Näin ollen lukuun ottamatta lasten oikeuksia koskevia kohtia, jotka voidaan hyväksyä varauksetta, ja joitakin ilmaisunvapautta ja yksilön vapauksia koskevia kohtia, meille käsiteltäväksi annettu kertomus koostuu pääasiassa ideologisista väitteistä, jotka ovat enemmän tai vähemmän yksipuolisia ja joita marxismi-leninismi värittää voimakkaasti... (Hälinää) ...rikollinen ideologia, joka on vastuussa yli 100 miljoonasta kuolleesta Euroopassa vuodesta 1917. Näissä olosuhteissa on selvää, että meidän on mahdotonta hyväksyä useimpia tämän kertomuksen kohtia, joissa sekoitetaan poliittiset väitteet ja kysymykset, jotka todella liittyvät ihmisoikeuksiin. Tuemme sitä vastoin UPE-ryhmän ja PPE-ryhmän esittämiä tarkistuksia. Yhteenvetona olemme sitä mieltä, että tällaisella tekstillä, jolla ei lainkaan vahvisteta Euroopan parlamentin osaa ihmisoikeuksien valppaana suojelijana, voidaan ainoastaan saada parlamentti näyttämään vastuuttomalta kansanedustuslaitokselta, joka on huomiota herättävän kevytmielinen. Le Gallou Arvoisa puhemies, symboli on voimakas ja, kuten kollega Buffetaut korosti, se on skandaalimainen. Parlamentti antoi ihmisoikeuksia koskevan vuosikertomuksen tehtäväksi rouva Paillerille, kommunistiedustajalle, joka valittiin Ranskan kommunistipuolueen listalta, puolueen, joka edelleen hyväksyy marxilaisen oikeuksien määritelmän. Meille antoi siten oppitunnin ihmisoikeuksista sellaisen ryhmittymän edustaja, joka hyväksyi Sol&#x017E;enitsynin passittamisen työleirille, laukaukset kohti berliiniläisiä, jotka pakenivat neuvostoliittolaisesta paratiisista, ja Afganistanin sotilaallisen maahanhyökkäyksen. Eikä Ranskan kommunistinen puolue ole katunut. Se jatkaa kantojensa puolustamista, koska niissä kunnissa, joita se johtaa, on kaikkialla Leninin mukaan nimettyjä katuja, siis katuja, bulevardeja ja puistokatuja, joissa kunnioitetaan yhtä suurimmista ihmiskunnan tuntemista rikollisista, Neuvostoliiton poliittisen poliisin, Tsekan, perustajaa ja samanaikaista teoreetikkoa ja praktikkoa nälänhädän käytössä poliittisten vastustajien ja vihamielisinä pidettyjen luokkien kukistamiseksi. Joten, hyvät kollegat, käymme tänään keskustelua, joka on Orwellin fiktiivisen romaanin "1984" arvoinen. Olemme orwellilaisessa logiikassa, jossa totuus on valhetta, sillä ihmisoikeuksien puolustamisen varjolla on tosiasiassa kyse siitä, että poliittisilta vastustajilta riistetään ilmaisunvapaus. Sillä ilmaisunvapaus ei ole vapautta ajatella kuten kaikki muut, vaan se on juuri vapautta ajatella eri lailla kuin muut. Jo Voltaire sanoi: "En ole samaa mieltä ajatuksistanne, mutta taistelen, jotta voisitte ilmaista niitä." Samalla tavalla rouva Paillerin kertomuksessa on ihmisoikeuksien varjolla kyse itse asiassa siitä, että kansoja estetään määräämästä omista asioistaan hallitsemalla niiden siirtolaispolitiikkaa. D'Ancona Arvoisa puhemies, minulla on aikaa vain pari minuuttia, enkä aio käyttää tätä aikaa siihen, että kiinnittäisin paljon huomiota herra Buffetaut'n ja herra Le Galloun ikäviin puheenvuoroihin, joita he käyttävät täällä joka vuosi loukatakseen esittelijää sen sijaan, että he pitäytyisivät siinä, mitä rouva Paillerin mietinnössä sanotaan. On hyvä, että käsittelemme joka vuosi tällaista mietintöä, koska me haluamme näyttää maanosamme olevan moitteeton ja koska toisaalta olemme aina niin valmiita moittimaan muita, jos ihmisoikeuksia ei noudateta. Kolmanneksi mietintöä on hyvä käsitellä juuri tällä viikolla, koska emme puhu täällä pelkästään Burmasta, Senegalista ja Kiinasta, mikä on myös hyvin tärkeää, vaan me myös tarkastelemme sitä, mikä on huonosti täällä, ja täällä monet asiat ovat huonosti. On hyvä, että näihin asioihin kiinnitetään huomiota. Minun täytyy sanoa, että on harmillista ja häpeällistä, että olemme joka vuosi eri mieltä ihmisoikeuksien määrittelystä. Mielestäni sen vuoksi on tärkeää, että johtamani valiokunta on päättänyt päästä yksimielisyyteen määrittelystä ensi vuonna, mikä on mahdollista, koska kesäkuussa esitellään uudet ihmisoikeudet. Olisi hyvä, jos voisimme tarkastella kunnolla niihin sisältyviä määritelmiä. Mutta ennen kuin asiassa päästään niin pitkälle, neuvoisin kaikkia tarkastelemaan kunnolla mietinnön siirtolaisuutta ja turvapaikkaoikeutta käsittelevää osaa sekä vankien asemaa sekä myös rasismia ja muukalaisvihaa käsittelevää osaa. Jos ottaa mietinnön vakavasti ja jos haluaa, että muu maailma ymmärtää myös Euroopan parlamentin olevan valmis menemään itseensä, silloin täytyy olla valmis hyväksymään mietintö jo näiden kolmen osan perusteella. (Suosionosoituksia vasemmistolta) Nassauer Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, meidän ei pitäisi narrata itseämme, että tämä keskustelu ei olisi hankala pala Euroopan parlamentille. Se ei johdu siitä, että äänestämme kertomuksesta riitaisasti, se ei myöskään johdu siitä, että emme kykene saamaan aikaan periaatteellista yksimielisyyttä ihmisoikeuskysymyksistä. Se on toki saavutettavissa. Ihmisoikeuskäsitettä ei myöskään tarvitse rajata klassisiin kansalaisten vapauksiin. Molemmat suuret ihmisoikeussopimukset sisältävät jo sosiaalisia oikeuksia. Se ei olisi mikään ongelma. Melkoinen ongelma on kuitenkin se, että äärimmäisen harvat esittelijät ovat tähän mennessä kyenneet vastustamaan kiusausta varustaa henkilökohtainen, poliittinen periaateohjelmansa otsikolla "ihmisoikeudet" ja ehdottaa meille hyväksymistä. Tätä kiusausta ei myöskään kollega Pailler voinut vastustaa. Annan teille siitä vain kaksi esimerkkiä. Turvapaikkaoikeuden osalta, josta myös kollega d´Ancona puhui, rouva Pailler vaatii täyden kotipaikkaoikeuden tunnustamista heti syntymästä lähtien ja kaksoiskansalaisuuden sallimista. Siitä voidaan hyvin perustein väitellä. Tosin sillä ei varmastikaan ole mitään tekemistä ihmisoikeuskysymyksen kanssa. Puutun kysymyksiin taloudellisista ja sosiaalisista oikeuksista. Siinä rouva Pailler sanoo, että köyhyyden laajuus Euroopassa yhdessä samanaikaisesti toteutettavien säästötoimien kanssa kärjistää työttömyyden ongelmaa. Siis työttömyys säästöpolitiikan, talouden saneerauksen seurauksena, hyvä rouva Pailler, jos ajattelette tuolla tavalla, jäätte lopuksi melko yksin, vaikka sanottekin, että kurjistumisen prosessi on suoraan yhteydessä talouden toimintatapoihin. Näitä markkinataloudellisen järjestelmän toimintatapoja voi kyllä arvioida kriittisesti. Se ei kuitenkaan suinkaan ole ihmisoikeuskysymys. Jos emme sen vuoksi palaa takaisin ihmisoikeuksiin sellaisenaan ja esimerkiksi puhu siitä, mistä herra Schulz puhui, nimittäin EU-viranomaisten henkisestä terrorista - mielenkiintoinen sanavalinta. Mitä hän tarkoittaa sillä? Ehkä herra van Miertin kilpailupolitiikkaa? Meidän pitäisi joskus puhua siitä, konkreettisista tapauksista. Silloin voisimme myös päästä sopimukseen ihmisoikeuksia koskevasta kertomuksesta. Caccavale Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että arvoisan Paillerin mietintö on hyvin laaja, jopa liiankin laaja mietintö, ja tällainen oikeuksien esittäminen muistiinpanovihkona, pintapuolisena luettelona aiheuttaa tietenkin ongelmia, kun kaikkia asioita yritetään käsitellä samalla kertaa. Minun on kuitenkin annettava arvostusta joillekin mietinnön tärkeille kohdille, kuten niille, joissa käsitellään vankiloita - siitä osasta olen täysin samaa mieltä - tutkintavankeudessa olevien huonoa kohtelua ja syytetyn ja puolustuksen epätasa-arvoista asemaa oikeuden edessä: nämä ovat kaikki kohtia, joista olemme yhtä mieltä. Sen sijaan en osallistu ideologiseen keskusteluun siitä, olisiko mietintöön lisättävä vielä muita oikeuksia - laajentamalla ihmisoikeuksien piiriä esimerkiksi taloudellisilla ja sosiaalisilla tai ekologisilla oikeuksilla. Sen osalta käännyn kansanpuolueen ystävien puoleen ja sanon heille, että se ei ole asian ydin. Minun mielestäni ihmisoikeudet kehittyvät jatkuvasti, arvoisan Paillerin esittämät asiasisällöt on kiistettävä esimerkiksi taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia koskevassa kohdassa, ja hänen tässä osassa ehdottamansa ratkaisut ovat täysin vääriä, aikansa eläneitä ja historian kumoamia. Jos väitetään, että köyhyys on seurausta markkinatalouden politiikoista, se merkitsee sitä, että todellisuutta ei ole otettu huomioon, ja silloin myös ongelmaan tarjottava ratkaisu on todellisuuden vastainen. Tämä on se asia, josta meidän on keskusteltava. Wiebenga Arvoisa puhemies, haluan liittyä niiden joukkoon, joiden mielestä on hyvä, että me täällä keskustelemme ja teemme päätöksiä Euroopan unionin ihmisoikeustilanteesta. Haluaisin vielä lisätä, että olisi tärkeää, jos voisimme saavuttaa täällä suuren enemmistön tässä asiassa. Mielestäni mietinnössä on paljon hyviä asioita - tätä ei pidä ymmärtää väärin - mutta jotkin asiat estävät suuren enemmistön saavuttamista. Mainitsen niistä nyt vain pari, koska minulla ei ole enempään aikaa. Esimerkiksi 14 kohdassa on kysymys tällaisesta periaatteellisesta asiasta. Siinä käsitellään kotipaikkaoikeutta eli jus soli - ja jus sanguinis -periaatteita. Näillä asioilla on perustuslaillinen ulottuvuus eri jäsenvaltioissa. Voidaan sanoa, että täytyy kannattaa jus soli -periaatetta, mutta haluankin kysyä, onko kysymys ihmisoikeuksien loukkauksesta vuonna 1996 - sitähän mietintö koskee - jos jossain maassa on erilainen laki kotipaikkaoikeudesta. Vastaus on luonnollisesti ei. Mietinnössä on myös siirtolaisuutta ja turvapaikkaoikeutta koskevia hyviä kohtia, mutta jotkin kohdat ovat kiistanalaisia, kuten maassa luvatta oleskelevien aseman laillistamista koskeva kohta. Laillistamatta jättäminen ei sinänsä ollut mikään ihmisoikeuksien loukkaus vuonna 1996. Toivon, että olisi vielä mahdollista saavuttaa huomattavan enemmistön kannatus muuttamalla mietintöä. Ojala Arvoisa puhemies, rouva Pailler on tehnyt todella arvokasta työtä valmistellessaan tätä tärkeää kertomusta. Ihmisoikeuksia käsittelevä vuosittainen kertomus on eräänlainen barometri jäsenmaiden tilanteesta. Romanit, mustalaiset tai sintit ovat merkittävä yleiseurooppalainen vähemmistö. He ovat eläneet satoja vuosia Euroopassa. Silti heidän ihmisoikeuksiaan loukataan räikeästi vielä tänäänkin monessa jäsenmaassa. Erityisesti taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset perusoikeudet toteutuvat huonosti heidän kohdallaan. On erittäin valitettavaa, etteivät Euroopan neuvosto ja Euroopan unioni pysty parempaan yhteistyöhön romaniväestön elinolosuhteiden kohentamiseksi. Euroopan neuvostolla on runsaasti asiantuntemusta romanien tilanteesta koko Euroopassa, mutta aivan riittämättömästi resursseja. Yhdistämällä voimansa ja resurssinsa Euroopan unioni ja Euroopan neuvosto pystyisivät saamaan aikaan todella merkittäviä tuloksia. Vetoankin komissaari van den Broekiin paremman yhteistyön puolesta. Ullmann Arvoisa puhemies, minun kotimaassani sellaisen nuoren afrikkalaisen naisen, jota perheessä uhataan seksuaalisella väkivallalla ja ruumiin silpomisella, turvapaikkaoikeushakemus ilmeisesti hylätään perusteettomana. Käsiteltävänä olevassa kertomuksessa kaksinkertaiseksi rangaistukseksi luonnehdittu karkottaminen on Baden-Württembergin osavaltiossa yleinen käytäntö, jopa silloin, kun kyse on unionin kansalaisista. Tämä epäoikeudenmukaisuus ei ole kuitenkaan virkamiesten tai tuomioistuinten syytä, vaan seurausta epäonnistuneesta lainsäädännöstä, joka on muuttanut perusoikeudet etuoikeuksiksi. Se, joka kuitenkin muuttaa perusoikeudet etuoikeuksiksi, hävittää ne. Se, joka hävittää perusoikeudet, hautaa oikeusjärjestyksen, joka perustuu perusoikeuksille, ja sysää vastuun näiden perusoikeuksien noudattamisesta syrjään, aivan niin kuin kolmansia maita koskeva lauseke tekee. En voi ymmärtää sitä, että tämä parlamentti ei voi puhua yhdellä suulla, kun on kyse sellaisen politiikan hylkäämisestä ja lopettamisesta, ja sanon sen henkilönä, joka on lukenut Sol&#x017E;enitsyniä ja tuntee entisen DDR: n poliisit omasta kokemuksesta. (Suosionosoituksia vasemmistolta) Seillier Arvoisa puhemies, oikeutettujen seikkojen ja joidenkin erittäin hyödyllisten muistutusten lisäksi tämä kertomus ihmisoikeuksista Euroopan unionissa sisältää vakavia puutteita ja joitakin kohtia, joita on mahdoton hyväksyä. Esimerkiksi vapaaehtoisen prostituution harhaanjohtava käsite, joka olisi eurooppalaisen humanismin todellista taantumista - humanismin, jolle ruumis ei ole henkilön ulkopuolella eikä voi olla kaupankäynnin kohde - ja joka, jos se hyväksyttäisiin, auttaisi levittämään sitä vitsausta, jota kaikenlainen prostituutio edustaa, olkoonpa se minkälaista tahansa. Esimerkiksi vaatimus homoseksuaalien siviiliavioliitosta. Onko muistutettava tosiasioista? Yhteiskunnan elämä ja kehitys, minkälaisen yhteiskunnan tahansa, nojaavat sukupuolten väliseen eroon. Homoseksuaalinen suuntautuminen, joka on yksilöllistä käytöstä, ei voi siis tavoitella yhteiskunnallista tunnustusta, joka synnyttäisi erityisoikeuksia ja joka sekoittaisi siten, varsinkin nuorten osalta, sitä niin perustavaa sukupuolten väliseen eroon perustuvaa kiinnekohtaa. Mitä sanoa lopuksi siitä oikeudesta, jota pilkataan eniten maissamme nykyisin, ja varsinkin omassa maassani Ranskassa, oikeus, jonka ansiosta me olemme täällä, te ja minä, koska sen on tunnustettu olevan meillä, eli oikeus kehittyä ja syntyä? Kyllä todellakin, tällaisessa kertomuksessa olisimme halunneet nähdä, hyvä rouva, sellaisen lähestymistavan, joka on vähemmän valikoiva ja johdonmukaisempi. Hager Arvoisa puhemies, pitäisimme tavoitteenmukaisena sitä, jos ihmisoikeuksia koskevassa kertomuksessa käsiteltäisiin konkreettisia tapauksia eikä siinä yritettäisi puhua ympäripyöreästi poliittisista vaatimuksista. Jo yksinomaan kertomuksen keinotekoisesti paisutettu laajuus heikentää sitä. Esittelijän huolenaiheet vieraantuvat monelta osin todellisuudesta. Rangaistusten täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten arvostelu, ottaakseni esiin vain yhden esimerkin, on monissa jäsenvaltioissa katteetonta. Juuri Itävallassa tuli hiljattain julki hätähuuto, jonka päästi eräs jatkuvasti suvaitsevaisesti toiminut ja sen vuoksi liian kovan paineen alle joutunut oikeudenvalvoja, jonka aina vain huonommaksi muuttuvia työoloja ei tutkittu. Jos kertomuksessa yhtäältä vaaditaan parempaa suojaa vaarallisia rikollisia vastaan, toisaalta enemmän oikeuksia lainrikkojille ja vaihtoehtoja vankeudelle, se osoittaa kertomuksen sisällön ristiriitaisuutta. Juuri tänä aikana, kun yleensä kannatamme kansallisten parlamenttien lähentymistä keskenään, pidän muuten puuttumista kansalliseen lainsäädäntötoimivaltaan ja epäoikeudenmukaista arvostelua vähemmän suotavana. Näistä syistä emme aio kannattaa mietintöä. Elliott Arvoisa puhemies, selvästikin meillä tulee olemaan samanlaisia ongelmia tämän ihmisoikeuksia Euroopan unionissa käsittelevän kertomuksen kanssa kuin meillä on ollut aikaisemmissakin tilaisuuksissa. Vetoan jokaiseen, jolla on vähäisimmässäkään määrin henkistä joustavuutta PPE- ja ELDR-ryhmissä, jotta he pohtisivat, eikö heidän pitäisi kannattaa kertomusta, jossa oikeutetusti korostetaan, että ihmisoikeudet ovat paljon enemmän kuin perustavat kansalaisoikeudet, kuten uskonnonvapaus ja ilmaisunvapaus. Sellaiset kysymykset kuten köyhyys, kodittomuus ja työttömyys ovat yhtä lailla ihmisoikeuksien kieltämistä, ja meidän olisi sanottava niin. Haluan erityisesti viitata kolmeen kohtaan, joissa käsitellään ehkäpä vähemmän merkityksellisiä aiheita, mutta kuitenkin erittäin tärkeitä niille ihmisille, joita ne koskevat, ja olen iloinen löytäessäni ne tästä kertomuksesta. Ensinnäkin 57 kohdassa viitataan niiden lukuisten kotiapulaisten ahdinkoon, joita varakkaat ihmiset ovat tuoneet maahan tavallisten maahanmuuttoa koskevien lakien ohitse ja joita he sitten pitävät lähes orjuudessa, huonoissa oloissa ja hyvin köyhinä - elleivät täysin palkatta. Kotiapulaisten on vaikeaa tehdä asialle mitään, koska jos he lähtisivät työnantajansa luota, heidät karkotettaisiin maasta. Tuo on tilanne, joka on korjattava. Sitten on 89 kohta, jossa tehdään selväksi niiden lasten ongelma, jotka asuvat laillisesti vakinaisesti Euroopan unionissa mutta joiden vanhemmat eivät ole EU: n kansalaisia. Heillä on usein melkoisia vaikeuksia rajatarkastuksissa, kun he menevät
{'language': 'fi'}