2007-es éves jelentés KKBP főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről - Európai biztonsági stratégia és EBVP - A NATO szerepe az EU biztonsági struktúrájában (vita) Elnök A következő napirendi pont az alábbi jelentésekről szóló együttes vita: Jacek Saryusz-Wolski jelentése a Külügyi Bizottság nevében, az Európai Parlamentnek a 2006. május 17-i intézményközi megállapodás (43) bekezdése G. pontjának alkalmazásában benyújtott, a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről szóló 2007-es éves jelentésről, Karl von Wogau jelentése a Külügyi Bizottság nevében, az európai biztonsági stratégiáról, valamint az európai biztonsági és védelmi politikáról (EBVP) és Ari Vatanen jelentése , a Külügyi Bizottság nevében, a NATO szerepéről az EU biztonsági struktúrájában. Hölgyeim és uraim! Amennyiben vitáink nem érdeklik Önöket, előadónk jogosan és munkánk méltóságának megőrzése érdekében azt kéri, hogy csendben hagyják el az üléstermet. Jacek Saryusz-Wolski Köszönöm, elnök úr! Valójában azonban úgy gondolom, hogy az Unió külpolitikája figyelmet érdemel. Elnök úr! Ma három fontos jelentést vitatunk meg a külpolitikáról, a biztonságról és a védelemről, valamint az EU-NATO kapcsolatokról. A közös kül- és biztonságpolitikáról (KKBP) szóló éves jelentésünk fontos eszközzé vált, amelyen keresztül a Parlament az EU külpolitikájára vonatkozó stratégiai véleményét fejezi ki. Az ez évi jelentésben elhatároztuk, hogy a politika meghatározására és a politika kialakítására összpontosítunk. Középpontba helyeztük azt az elvárást, hogy az EU közös kül- és biztonságpolitikai fő célkitűzéseiről a Tanáccsal folytatott valódi párbeszédre van szükség. Felismertük, hogy ez folyamatban van, ugyanis a Tanács jelentése első alkalommal rendszeresen hivatkozik az Európai Parlament által elfogadott állásfoglalásokra. Hálásak vagyunk: ez egy valódi eredmény. Kifejeztük azonban sajnálatunkat is, hogy a Tanács nem teljes egészében kötelezi el magát a Parlament által kifejtett nézetek mellett, és azokra az állásfoglalásokra nem hivatkozik az olyan operatív dokumentumokban, mint a közös fellépések vagy a közös álláspontok. Azt várjuk, hogy a Tanács éves jelentése lehetőséget teremt a Parlamenttel való párbeszéd létrehozására, amelynek célja a közös kül- és biztonságpolitika stratégiai szemléletű megközelítésének kialakítása. Jelentésünkben ismét felsoroltuk azokat a legfontosabb elveket, amelyeket külpolitikánknak hangsúlyoznia kell. Véleményünk szerint a KKBP-t az Európai Unió és tagállamai által fontosnak tartott értékeknek, különösen a demokráciának, a jogállamnak, az emberi méltóság, az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartásának, valamint a béke és a hatékony multilateralizmus előmozdításának kell erősítenie és vezérelnie. Úgy gondoljuk, hogy hatást gyakorolhat, de csak abban az esetben, ha egységes hangon szólal meg, és ha megfelelő, például a Lisszaboni Szerződésből eredő megfelelő eszközök és bőkezűbb költségvetés áll rendelkezésére. Csak akkor hozhatunk hatékony intézkedéseket, ha a saját szintjükön és saját mandátumukkal összhangban fellépő európai és nemzeti parlamentek ennek jogszerűségét elismerik. A hitelesség, valamint az uniós polgárok elvárásainak való megfelelés érdekében - és mindezt a hamarosan bekövetkező új parlamenti választások előestéjén mondom - a KKBP számára a célkitűzésekkel és az adott célokkal arányos forrásokat kell biztosítani. Ezért sajnáljuk, hogy az előző évhez hasonlóan a KKBP-költségvetés jelentősen alulfinanszírozott. Jelentésünkben horizontális és földrajzi kérdéseket vizsgálunk. A horizontális kérdésekkel kapcsolatban engedjék meg, hogy csak általunk érintettek közül csak a legfontosabbakat soroljam fel: először az emberi jogok támogatása, valamint a béke és a biztonság előmozdítása Európa szomszédos országaiban és az egész világon; másodszor a hatékony multilateralizmus és a nemzetközi jog tiszteletben tartásának támogatása; harmadszor a terrorizmus elleni harc; negyedszer a tömegpusztító fegyverek elterjedésének megakadályozása és a leszerelés; ötödször az éghajlatváltozás, az energiabiztonság és olyan kérdések, mint például a számítógépes biztonság. Ebben a jelentésben szándékosan szelektivitásra törekedtünk. Ezért bizonyos stratégiai és földrajzi prioritású térségekre, például a Nyugat-Balkánra, a Közel-Keletre és a tágabb Közel-Keletre, Dél-Kaukázusra, Afrikára és Ázsiára, valamint nyilvánvalóan stratégiai partnerünkkel, az Amerikai Egyesült Államokkal folytatott kapcsolatainkra és az Oroszországgal való kapcsolatainkra összpontosítottunk. Ezt a jelentést a Parlament részletesebb jelentéseivel összefüggésben és azok kiegészítéseként kell tekinteni. Célja nem azok megismétlése. A különböző képviselőcsoportokbeli parlamenti kollégáimnak szeretném megköszönni megértésüket és kiváló együttműködésüket. A felmerülő kérdések többségét megpróbáltuk átgondolni és remélem, hogy a jelentést Házunk jelentős többsége jóváhagyja. A Tanácsban és a Bizottságban ülő partnereinknek azt szeretném mondani, reméljük, hogy ez az alkalom segíthet bennünket abban, hogy a Parlament, a Tanács és a Bizottság között egy mélyebb stratégiai párbeszédet alakítsunk ki, amely nagyobb demokratikus legitimitást biztosít annak a kemény munkának, amit Önök, Solana úr és Ferrero-Waldner asszony végeznek annak érdekében, hogy ebben a háromszögben nagyobb legyen az együttműködés. Remélem, hogy ezt úgy kezelik, mint amely több szinergia kialakítására, közös hangunk - mindhárom szereplő hangjának - erősítésére, valamint közös céljainknak, azaz a külpolitikának, egységes hangunknak, az Európai Uniónak nagyobb demokratikus és parlamentáris legitimitás biztosítására ad lehetőséget. Karl von Wogau Elnök úr, Főképviselő úr, biztos asszony! Ez a jelentés alkalmat nyújt számunkra annak mérlegelésére, hogy az Európai Unió biztonsági és védelmi politikája terén meddig jutottunk el, hol állunk most és milyen szerepet kell játszania ebben az Európai Parlamentnek. Ennek során meg kell állapítanunk, hogy az európai biztonsági és védelmi politika keretében 22 mozgósításra került sor, amelyből 16 polgári személyek mozgósítása, 6 pedig katonai mozgósítás volt. Ez azt jelenti, hogy a polgári oldal nagyon erős hangsúlyt kapott. Ez a polgári oldal természetesen működő demokratikus ellenőrzéssel válik teljessé, mivel az EBVP keretében a polgári műveleteket az európai költségvetés finanszírozza, és ezért azok az Európai Parlament ellenőrzése alatt is állnak. Az Európai Unió költségvetéséből más, a biztonságpolitikához közvetlenül kapcsolódó dolgokat is finanszíroznak. Ilyen például a biztonsági kutatás - 7 évre 1,3 milliárd euró; a Galileo, amelyről azt mondjuk, hogy szintén vannak biztonsági vonatkozásai - 3,4 milliárd euró; és a GMES/Kopernikusz, amely egy olyan projekt, amelyre további 1 milliárd euró áll rendelkezésre. Az Európai Parlamentben a biztonság és a védelem területén, és ez egy új fejlemény, jogszabállyal is rendelkezünk. A biztonság és a védelem területén a védelmi berendezések közösségen belüli áthelyezéséről és a versenytárgyalásokról európai parlamenti és tanácsi irányelvet fogadtunk el. Ez egy hosszú úton tett első lépés. Különös jelentőséggel bír az Európai Parlament tájékoztatása. E tekintetben különbizottságunk, amely titkos információkhoz is hozzáféréssel rendelkezik, különösen fontos, éppúgy mint az ezekben a témakörökben ebben a bizottságban a főképviselővel tartott rendszeres megbeszélések. Szeretném megragadni az alkalmat, hogy megköszönjem a főképviselőnek és munkatársainak az itt kialakult konstruktív együttműködést. Most pedig a jelentés egyes pontjairól kívánok szólni. E jelentés felszólítja az Európai Uniót, hogy egyértelműbben határozza meg saját biztonsági érdekeit. Mindig az egyes országok biztonsági érdekeiről beszélünk, de vannak közös biztonsági érdekeink is. Polgáraink védelme az Unión belül és kívül, béke a velünk szomszédos országokban, külső határaink védelme, kritikus infrastruktúráink védelme, energiabiztonság, kereskedelmi útvonalaink biztonsága, védelme, eszközeink védelme globális szinten és számos egyéb dolog valójában egyéni biztonsági érdekeket és az Európai Unió közös biztonsági érdekeit is képviseli. Arról is el kell gondolnunk, hogy a biztonság és a védelem területén ténylegesen melyek az Európai Unió céljai. A jelentéstervezet nagyon világosan megállapítja, hogy nem kívánunk az Egyesült Államokhoz hasonlóan szuperhatalommá válni. Világossá teszi továbbá, hogy az Európai Unió földrajzi környezetére kell összpontosítanunk. Prioritást élvez a Balkán - az Európai Unió fő feladatai ott vannak - Észak-Afrika, a befagyott konfliktusok Keleten és a konfliktus megoldásához való hozzájárulásunk Palesztinában. Egészen egyértelműen e területekre kell helyeznünk a hangsúlyt. Meg kell állapítanom, hogy a francia elnökség végén a Tanács igen nagyratörő célkitűzéseket határozott meg, mégpedig olyan helyzet megteremtését, amelyben bizonyos műveleteket pármuzamosan végre lehet hajtani. Ha ezt el akarjuk érni, elő kell teremtenünk a szükséges pénzeszközöket is. Ehhez egy önálló és állandó parancsnokságot kell felállítani Brüsszelben. Ez ennek a Parlamentnek az első, nagyon világos követelése. A bizottságban ezt nagyon széles többség támogatta. Másodszor, nem szabad elfeledkeznünk arról, hogy a 27 tagállamban 2 millió katona áll rendelkezésre. Közülük 3%-ot állandó jelleggel az Európai Unió rendelkezésére kellene bocsátani. Ez 60 000 katonát jelentene. Ezért követeli a jelentés azt is, hogy az Eurocorps is állandó jelleggel tartozzon az Európai Unió alá. Ez a felhívás annak a hat tagállamnak szól, amelyek az Eurocorps-ot alkotják. Ezután egyértelműen állást foglalunk azon képességek vonatkozásában, amelyeket fejlesztenünk kell. Az Európai Unió 27 tagállama évente 200 milliárd eurót költ védelemre, és ezt a 200 milliárd eurót jobban kell elköltenünk, mint ahogy azt a múltban tettük. Nem engedhetjük meg magunknak, hogy 27-szer újra feltaláljuk a kereket, ezért ma azt kérjük Önöktől, hogy biztosítsák a jövőben, hogyha az Európai Unió és az adófizetők pénzét védelemre költik, akkor azt jobban költsék el mint ahogy az a múltban történt. Nagyon köszönöm. Ari Vatanen előadó. - Elnök úr! 70 évvel ezelőtt Chamberlain egy papírlapot lobogtatva jött haza Münchenből és azt mondta "béke a mi időnkre”. Tudjuk, mennyire tévedett, és azt is tudjuk, hogy az ábrándozás a realizmus halálos helyettesítője. Ma e kérdésben kegyetlenül őszintének kell lennünk. Az EU hihetetlenül sikeres volt a béketeremtésben. A második világháború eseményei nyomán született meg az EU. Nagyon örülök, hogy Solana úr ma itt van, hiszen végül megvan az EU telefonszáma. Solana úrnál van ez a szám, amit Kissinger évekkel ezelőtt kért. De milyen eszközöket tudunk mi - tagállamok és politikusok - adni Solana úrnak? Ez a kérdés. Pénzügyi válságot élünk most, amely nem az égből pottyant ránk. Nagyon is mi gerjesztettük. A bankok mérgező követeléseiről beszélünk és arról, hogyan kell megtisztítanunk azokat. Talán itt az idő, hogy azt is megkérdezzük: mik a mérgező követelések és mik a béketeremtésünk, a mi raison d'être-ünk (létünk értelme) előtt álló akadályok? Tovább kell lépnünk - az EU-nak tovább kell lépnie a béketeremtésben. A világ olyan gyorsan változik körülöttünk. A legnagyobb akadály az, hogy egyszerűen nincs jövőképünk. Napról napra élő politikusok vagyunk, akik rövidlátóak. Az immobilitás a nagy problémánk. A világ változik körülöttünk, gyorsabban mint ahogy reagálni tudunk. Mi az eredménye a hatékonyságot nélkülöző és sikertelen biztonsági politikáknak? Emberi szenvedés, halottak, megcsonkított emberek és atrocitások. Még akkor is, ha ezek az emberek nem bennünket választanak, gondoskodnunk kell róluk, mert az emberiség családjában ők is testvéreink. 1917. április 2-án Wilson elnök azt mondta, hogy "kitartó béketárgyalás soha nem folytatható, kivéve demokratikus nemzetek partnerségével”. Wilson elnököt Nobel-díjjal tünették ki, amelyet sokkal jobban megérdemelt, mint Al Gore. Mi az EU-ban nem is vesszük észre, hogy milyen eszköz is van a kezünkben a 27 országból álló mozaikos összetételünkkel. Egyedülálló béketeremtő eszközt nyújt számunkra. Lehet, hogy egyes emberek nem szeretik a franciákat, mások nem szeretik a németeket, és lehet hogy egyesek nem szeretik a finneket, - bár azt gondolom, hogy a finneket mindenki szereti! - mégis, amikor együtt vagyunk, 27 ország, senki sem mondhatja, hogy gyűlöli az EU-t. Ezért az az egyedi képesség, amivel rendelkezünk, lehetővé teszi számunkra, hogy bármely válsághelyre elmenjünk, és orvosok vagy szakértők legyünk. Katonai kapacitások nélkül, katonai hitelesség nélkül azonban olyanok vagyunk mint a kutya, amelyik ugat, de nem harap. Van elképzelésünk, de ezeknek a céloknak az eléréséhez nem szereljük fel magunkat eszközökkel. Addig kell ütni a vasat, amíg meleg: Il faut battre le fer tant qu'il est chaud, ahogy a francia mondja. Most, hogy Barack Obama lett az Egyesült Államok új elnöke, aki becsüli Európát - azt mondja, hogy fontos szövetségesek vagyunk. Mit kell tennünk? Együttesen kell cselekednünk. Az európai lakosság több mint 94%-a már a NATO-ban van, és csak 6% van azon kívül. Miért nem használjuk azt hatékonyabban? Tartozunk ezzel az embereknek, mert a mi feladatunk az emberi szenvedés enyhítése; a mi erkölcsi kötelességünk és hosszú távú érdekünk. Elődeink nyomdokait követve lehetünk hűek az EU örökségéhez, és tehetjük az elkerülhetetlent elképzelhetetlenné - és ez az, amit a béketeremtés jelent. Javier Solana a közös kül- és biztonságpolitika főképviselője. - Elnök úr! Szeretném megköszönni, hogy ismét meghívtak erre a KKBP-ról szóló fontos vitára. Úgy gondolom, hogy már hagyománnyá válik ennek a vitának az évente egyszeri megtartása, és nagyon örülök, hogy részt vehetek. Szeretném megköszönni a három előadó, Saryusz-Wolski úr, von Wogau úr és Vatanen úr jelentését. Sok olyan dolgot találtam azokban, amelyek összecsengenek azokkal a dolgokkal, amelyeket mi is gondolunk és teszünk. A jelentésekben szereplők közül sok mindent tudomásul vettem és nagyon remélem, hogy azok az Önök együttműködésével szerepet játszanak majd gondolkodásunk aktualizálásában. Ma, 2009 elején az Európai Parlamentben való megszólalás arra emlékeztet engem, hogy hol voltunk 10 ével ezelőtt, 1999-ben. Akkor kezdtünk igazán dolgozni az EBVP-n. És ha megnézem, hogy ma hol tartunk, és ha ezt összehasonlítom azzal, hogy hol voltunk azon a napon, amikor elkezdtünk dolgozni az EBVP-n, tényleg sokat haladtunk előre. Mindenki láthatja, hogy mit értünk el. Az említettek szerint több mint 20 polgári és katonai művelet van folyamatban, vagy volt nagyjából minden földrészen, Európától Ázsiáig, a Közel-Kelettől Afrikáig. Európai férfiak és nők ezrei, katonáktól rendőrökig, határőröktől megfigyelőkig, bíráktól ügyészekig vesznek részt ezekben a műveletekben, egy sor olyan ember, akiknek tevékenysége jót tesz a világ stabilitásának. Úgy gondolom, hogy így kell európai módon tenni a dolgokat. A válságmegelőzés és a válságkezelés átfogó megközelítése; széles és diverzifikált eszközrendszer, ahol megtudjuk tenni a szükséges intézkedéseket; gyors reakcióképesség; megpróbálni az lenni, amit kiérdemeltünk, globális szereplő, ahogy ezt harmadik országok elvárják tőlünk. Nyilvánvalóan, ha a Lisszaboni Szerződést ratifikálták volna, és ez remélem így lesz, kétségtelenül jóval hatékonyabbak lennénk. Szeretném megköszönni a Parlament támogatását, amit az elmúlt években kaptunk, a jó együttműködést, amelyben mindig részesültem Önöktől, az Európai Unió polgárainak képviselőitől. Nemcsak e kiváló Ház tagjainak, hanem az Európai Unió polgárainak más rendszereken - saját parlamentjeiken - keresztüli kötelezettségvállalása nélkül, megértése nélkül, támogatása nélkül nagyon nehéz lett volna azt a szerepet játszani, amelyet megpróbálunk betölteni annyi művelettel, amelyet folytatunk és annyi uniós polgárral, akik ezekben kötelezettséget vállaltak. A KKBP több mint egy eszköz. A KKBP értékeinkre, az Önök értékeire, népünk értékeire vonatkozik. Én tényleg kötődöm ezekhez az értékekhez, amelyek az Európai Unió mind a 27 tagállama számára alapvető fontosságúak: emberi jogok, jogállamiság, nemzetközi jog és hatékony multilateralizmus; mindezek a szavak és elvek valószínűleg konstruktívan képviselik azt, amik mi vagyunk. A KKBP azonban az Európai Unió tagállamai közötti belső együttműködésünk kialakításában is segít. Együtt dolgozva, együtt cselekedve maghatározzuk, hogy kik vagyunk. Ezáltal a KKBP egy olyan út is, amelyen az Európai Unió halad, minden nap meghatározva önmagát. Úgy gondolom, hogy amit elmondtam, az összhangban lesz majd a Külügyi Bizottság elnökének véleményével. Ez valóban az, amit teszünk és amiért vagyunk: értékek és cselekvés, ugyanakkor az Európai Unió építése. Azért cselekszünk, mert azok vagyunk akik, és akik vagyunk, azt a cselekedeteink alakítják. Úgy gondolom, hogy ezt a fontos elvet észben kell tartanunk. A 2003-as biztonsági stratégia egy olyan alapdokumentum volt, amely lehetővé tette számunkra az útirány meghatározását. A három jelentés hivatkozik erre a dokumentumra. Amint tudják, 2008-ban a Bizottsággal és a Parlamenttel együttműködésben aktualizáltuk azt. Az a dokumentum nem helyettesíti a 2003-as dokumentumot, de minden bizonnyal megerősíti és napra késszé teszi azt, magába foglalva annak a világnak a veszélyeit és kihívásait, amelyben ma élünk, az éghajlatváltozástól a terrorizmusig, az energiabiztonságtól a kalózkodásig. Engedjék meg, hogy szójak egy szót a kalózkodásról, mert ez kapcsolódik a legfrissebb műveletünkhöz, az Atalantához. Szeretném hangsúlyozni, hogy ez az első alkalom, hogy az EBVP egy tengeri műveletben részt vesz. Ez meglehetősen nagy előrelépés, előrelépés a jó irányba annak érdekében, hogy meglegyen az ilyen típusú művelet. Ezt a kalózkodás ellen irányuló tengeri műveletet az Egyesült Királyságban lévő európai műveleti parancsnokságból irányítják. Jelentős számú országot és jelentős számú harmadik országot von be, amelyek csatlakozni kívánnak hozzá. Ma együtt ebédeltem a svájci külügyminiszterrel és ők részt kívánnak venni ebben a műveletben, mert osztják a kalózkodással kapcsolatos aggodalmainkat. Ez nagyon fontos. Valószínűleg azt gondolják, és egyetértek Önökkel, hogy ez a nyílt tengeri művelet nagyon fontos, de a szárazföldi problémákat éppúgy meg kell oldani mint a nyílt tengeri gondokat. Engedjék meg, hogy szóljak egy szót a struktúrákról - az EBVP-hez kapcsolódó belső struktúrákról. Amint Önök is tudják, a francia elnökség utolsó hónapjában egy olyan dokumentumon dolgoztunk, amelynek célja egy számomra nagyon fontos dolog átszervezése és felállítása. Már a kezdetektől próbálkoztam ezzel, és ma megvan a támogatásunk ehhez, mégpedig egy stratégiai tervezési képesség kialakítása, amely egyszerre polgári és katonai is. Ez a válságkezelés modern megközelítése. Úgy gondolom, hogy viszonylag újak vagyunk ezeknek a fellépéseknek a terén, és ezért másoknál hatékonyabbak, rugalmasabbak vagyunk és az új tényekhez való alkalmazkodás terén nagyobb képességekkel rendelkezünk. Ezért úgy gondolom, hogy az amit teszünk a katonai és polgári együttműködés területén stratégiai tervezési szinten, az nagyon fontos. Meg kell mondanom, és remélem, egyetértenek velem, hogy a katonai fellépés egyedül nem képes megoldani a mai konfliktusokat. Polgári fellépés nem lehetséges biztonságos környezet nélkül. Ez az az egyensúly, amit meg kell találnunk és ez az, amit mindenütt keresünk - a Közel-Keleten, Afganisztánban, bárhol, ahová néznek. Ez az életünk politikai, polgári és biztonsági szempontjai közötti szimbiózis nagyon fontos elve. Amint azt a három előadó nagyon sokatmondóan kifejtette, képességekre van szükségünk. Képességek nélkül csak dokumentumaink vannak, és csupán dokumentumokkal nem oldjuk meg a konfliktusokat. Ezt emelte ki hangsúlyosan a decemberi Európai Tanács, és szeretném megköszönni a három előadónak, hogy világosan kifejtették ezt a napirendi pontot. Néha gondjaink vannak a haderőgenerálással, és nagyon fontos, hogy Önök tudjanak erről. Gyorsabb haderőgenerálás nélkül, legyen szó rendőrségről, ügyészekről vagy katonaságról, nagyon nehéz lesz a válságkezelés során szükséges ritmusban, sebességgel cselekedni. Engedjék meg, hogy szóljak egy szót a NATO-Európai Unió kapcsolatokról, mert erről szó van Vatanen úr jelentésében. Amint tudják, van egy együttműködési keretrendszerünk, amelyet Berlin Plusnak hívunk. Az általunk az Európai Unió nevében folytatott műveletek közül azonban nem mindegyik tartozik e keretrendszerbe, az Észak-atlanti Szövetséggel való együttműködés miatt. Még mindig vannak problémáink, amint tudják, mert ez az együttműködés nem volt képes megoldani néhány olyan nehézséget, amelyek azokban a NATO-val együttes műveletekben való tényleges együttműködésekben merülnek fel, amelyek a Berlin Plus keretrendszeren kívül esnek. Problémáink vannak Koszovóban, amelyek még mindig nem oldódtak meg, és problémáink vannak Afganisztánban. Nagyon remélem, hogy a NATO-csúcstalálkozó előkészítése során meg tudjuk oldani ezeket a problémákat. Engedjék meg, hogy egy szót szóljak Afganisztánról. 2009-ben kétségtelenül ez lesz az egyik előttünk álló legfontosabb kérdés. Látták Obama elnök ezen színtérre - Afganisztán-Pakisztán - vonatkozó álláspontját és egy különleges képviselő kijelölését. Teljesítenünk kell és helyesen kell teljesítenünk. Nagyobb kötelezettségvállalásra lesz szükség. Ez nem feltétlenül jelent katonai kötelezettségvállalást, de hatékonyabb módon, valamint a köztünk és a többiek - az Egyesült Államok, a szélesebb értelemben vett nemzetközi közösség és az Egyesült Nemzetek közötti jobb együttműködéssel kell kötelezettséget vállalnunk. Már találkoztam néhány alkalommal Richard Holbrooke-kal és Petraeus tábornokkal. Az elkövetkezendő hetekben újra meg fogjuk vizsgálni ezt az elvet, és nagyon jó lenne, ha addig konstruktív módon tudnánk válaszolni egy nagyon fontos problémára, amelyre kötelezettséget vállaltunk, az Európai Unió kötelezettséget vállalt, a tagállamok kötelezettséget vállaltak, és úgy gondolom, hogy be kell tartanunk ezt a kötelezettségvállalást. Órákig tudnánk számos más kérdésről beszélni - energia, atomsorompó, amit csak el tudnak képzelni, de úgy gondolom, hogy az a fontos, hogy a mai napon előterjesztett három jelentés tartalmazza azt az alapvető megállapodást, amin az utóbbi időben dolgoztunk. Ezzel szeretném befejezni és köszönetet mondani együttműködésükért. Köszönöm azoknak, akik bizonyos ügyekben, amelyekben elköteleztük magunkat, intenzívebben együtt dolgoznak velem. Amint említettem, úgy gondolom, hogy az, ahogy az Európai Unió nevében cselekszünk a nemzetközi színtéren, azt is meghatározza, hogy kik vagyunk. Ezen a ponton nagyon fontos, hogy jobban cselekedjünk, mert jobbak szeretnénk lenni. Benita Ferrero-Waldner a Bizottság tagja. - Elnök úr! Nagyra becsülöm a lehetőséget, hogy ismét részt vehetek ebben a kül- és biztonságpolitikai kérdésekre vonatkozó átfogó vitában. Engedjék meg, hogy köszönetet mondjak a mai vita alapját képező három jelentés szerzőinek. Szeretném elmondani, hogy Javier Solana és saját szolgálataim sokat dolgoztak együtt az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentésen, és úgy gondolom, hogy ez látszik az eredményen. A jelentés helyesen tükrözi azokat a biztonsági kihívásokat, amelyekkel az EU-nak szembe kell néznie, és a biztonság tág fogalmát határozza meg. Engedjék meg, hogy először néhány szót szóljak a közös kül- és biztonságpolitikáról (KKBP). A mai nap előttünk fekvő jelentések és az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentés azt a következtetést vonja le, hogy az Európai Unió különbséget tud tenni, ha mindenki együtt dolgozik annak biztosítására, hogy teljesen koherens politikánk legyen, amely magában foglalja a KKBP-t, a közösségi dimenziót és természetesen a tagállamok fellépéseit. Nemcsak egységes hangon kell megszólalnunk, hanem koherens és összehangolt módon együtt is kell cselekednünk. Ez megköveteli az EU politikai eszközei legjobb elegyének összeválogatását, az EBVP műveletektől a konfliktusmegelőzésig és válságkezelő intézkedésekig, a stabilitási eszközön, a fejlesztési támogatáson, a humanitárius segélyen vagy a demokrácián és az emberi jogi eszközökön át. Engedjék meg, hogy felsoroljak néhány példát: Afganisztán, Grúzia, Koszovó és Csád meg tudnák mutatni, hogyan csináljuk ezt a gyakorlatban. Afganisztánban általános segítségnyújtási stratégiánkon belül kiemelt helyet kapott a biztonsági ágazat reformja és a kormányzás. 2007 óta a Bizottság új programot indított az igazságszolgálatási ágazat megreformálása érdekében. A közrend fenntartása tekintetében a Tanács EUPOL küldöttsége a helyszínen tanácsadást és képzést biztosít, miközben a Bizottság a közrendi vagyonkezelői alapon (LOTFA) keresztül támogatja az afgán nemzeti rendőrséget. A Bizottság az afgán rendőrség működési költségeinek legfőbb kifizetője is - 2002 óta több mint 200 millió eurót költött erre. Grúziában az EU pótlólagos konfliktust követő támogatást nyújtott. Eddig a kormánynak a 2008 és 2010 közötti 500 millió eurós csomagon kívül összesen 120 millió eurót biztosított. Ez a kivételes EK-segítségnyújtás hozzájárult egy nagyobb humanitárius válság megelőzéséhez. Koszovóban a Bizottság az EULEX Koszovó küldöttséget személyzettel, és idővel felszereléssel látta el. A folyamatos segítségnyújtáson felül ebben az évben egy tanulmányt szeretnénk elkészíteni, amely meghatározza azokat az eszközöket, amellyel elősegíti Koszovó politikai és társadalmi-gazdasági fejlődését, valamint az Európai Unióba való beilleszkedés irányába való fejlődést. Csád részére a 10. Európai Fejlesztési Alap keretében összesen 311 millió eurót biztosítottunk. Célunk, hogy az országban hozzájáruljunk a szegénység csökkentéséhez és megkönnyítsük a gazdasági fejlődést. Prioritásaink a felelősségteljes kormányzás, beleértve az igazságszolgáltatást és a rendőrséget, az infrastruktúrát és a vidékfejlesztést. A stabilitási eszközön keresztül 10 millió euróval támogatjuk továbbá 850 csádi rendőr képzését, amelyet a MINURCAT ENSZ-küldöttség végez. Elősegítjük továbbá az országon belül lakhelyüket elhagyni kényszerült csádi személyek és menekültek önkéntes visszatérését, valamint 30 millió eurós humanitárius segélyt nyújtunk. Úgy gondolom, hogy ez a helyes megközelítés, és következetesen ezt kell követni minden olyan esetben, amikor az EU új válsággal találkozik. Ezt az alkalmazott politikáinkban tapasztalható rugalmasságot az európai biztonsági startégiáról szóló tavaly decemberi jelentés is hangsúlyozza, és mindhárom előttünk fekvő jelentés is megemlíti Az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentés helyesen állapítja meg, hogy az EU belső és külső politikái közötti kapcsolat hangsúlyosabbá vált, ami egyértelműen elengedhetetlen, ha olyan kérdéseket vizsgálunk mint az energiabiztonság és az éghajlatváltozás, vagy a biztonság és a fejlesztés összefüggésére való összpontosítás, valamint a biztonságot fenyegető veszélyek csökkentésének eszközeként a szegénység hosszú távú csökkentése fontosságának felismerése. A jelentés elismeri, hogy polgárainkat megfelelőbben kell tájékoztatni a biztonság számukra különös aggodalmat jelentő valamennyi vonatkozásáról, úgy hogy fenn tudjuk tartani globális kötelezettségvállalásunk támogatását, és hangsúlyozza, hogy mindaz, amit az EU a biztonság területén tett, értékeinken és elveinken alapul, valamint kapcsolódott az ENSZ célkitűzésekhez. Ezt az üzenetet a jövőben is el kell juttatnunk az emberekhez, olyan témákban is, mint a terrorizmus, és meg kell mondanunk, hogy ez határozottan az emberi jogok és a nemzetközi jog tiszteletben tartásán alapul. Elismerjük továbbá a civil társadalom, a nem kormányzati szervezetek és a nők szerepét a béketeremtésben, amely egy igazán európai megközelítést tükröz. Örömmel állapítottam meg, hogy az Európai Parlament jelentése az európai biztonsági stratégiáról kiemelte az ENSZ Biztonsági Tanácsa nőkről és konfliktusokról szóló 1325. és 1820. állásfoglalása további végrehajtásának szükségességét. Az energiára áttérve, az EU-t ért ezévi gázválság, hatásait tekintve példátlan. Az energiabiztonság vonatkozásában egyértelmű, hogy következtetéseket kell levonnunk. Például egyértelművé vált, hogy működő uniós belső energiapiacra, az összeköttetést biztosító és az infrastruktúrához kapcsolódó projektekre, az ellátási válságok kezeléséhez szükséges mechanizmusok fejlődésére és az EU számára egy erős külső energiapolitikára van szükség, és mi támogatjuk ezt az átfogó megközelítést. A jelentés felhívja az Európai Uniót, hogy a szomszédos országokban vállaljon nagyobb szerepet, de most erről nem fogok beszélni. Oroszországgal való kapcsolataink, amelyeket nemrég teszteltünk, jelentős szerepet játszanak és óriási biztonsági hatásuk van. A transzatlanti kapcsolat közös biztonságunk vonatkozásában továbbra is alapvető szerepet játszik, és e tekintetben Obama elnökkel hamarosan nagyfontosságú kérdéseken dolgozunk együtt. Engedjék meg, hogy végül néhány szót ejtsek az EU válságkezelése vonatkozásában a Bizottság hozzájárulásának egy különös eleméről, mégpedig a stabilitási eszközről. Az új eszköz első két éve sikeres volt a költségvetés végrehajtása, a működtetés minősége, valamint a Tanáccsal és a Parlamenttel való politikai koordináció tekintetében is. 2007-ben és 2008-ban napjainkig világszerte 59 fellépésre 220 millió eurót biztosítottunk, amelyből legnagyobb részben Afrika részesült, azt követte Ázsia és a Közel-Kelet, majd Koszovó és Grúzia. 2009-re bizonyosan prioritásaink közé tartozik, amint azt Javier Solana már említette, Afganisztán, Pakisztán és a Közel-Kelet. Engedjék meg, hogy hozzátegyem, hogy a stabilitási eszközön keresztül és a Tanács titkárságával szoros együttműködésben számos programban veszünk részt, és egyre jelentősebb szerepet játszunk a közbeszerzéssel és pénzügyi igazgatással foglalkozó küldöttség személyzetének képzése terén, valamint az EBVP-hez kapcsolódó képzésekben a civil akciócsoportok számára. Polgári válságkezelésre 600 rendőrségi szakértőt képeztünk ki az ENSZ képzési szabványainak megfelelően, amelynek során az uniós rendőrségi elemek ellenállóképessége, rugalmassága és interoperabilitása tökéletesebbé vált. Hozzá szeretném tenni - és úgy gondolom, hogy ez nagyon fontos pont, például Afganisztán vonatkozásában -, hogy biztosítanunk kell továbbá, hogy a tagállamokból kiküldött személyzet számára nyújtott szolgálati feltételek kellően vonzóak legyenek ahhoz, hogy a küldöttségeink személyzetéhez csatlakozni kívánók között megfelelő számú szakképzett jelentkező álljon rendelkezésre. Úgy gondolom, hogy ennek érdekében kell dolgoznunk. Ez azt jelenti, hogy a válságkezelés területén hozzájárulásunk egyre keresettebb, és az EU által biztosított lépésekkel szembeni elvárások magasak. De megpróbálunk továbblépni és megtenni, amit ezek az elvárások megkívánnak tőlünk. Valdis Dombrovskis Elnök úr! Hölgyeim és uraim! A közös kül- és biztonságpolitika főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről szóló éves (2007) jelentéssel kapcsolatban ki szeretnék emelni néhány, a Költségvetési Bizottság véleménye szerint fontos kérdést. Először, beszélni szeretnék a közös kül- és biztonságpolitikára fordított költségvetési kiadás átláthatóságáról. Az Európai Bizottság által alkalmazott gyakorlat, miszerint a közös kül- és biztonságpolitikai fejezetből a fel nem használt előirányzatokat, amelyeket az Európai Bizottság kiutalt bevételnek tekint a következő évre átviszik, bizonyos aggodalomra ad okot. A Költségvetési Bizottság kérte a Bizottságot, hogy adjon tájékoztatást erről a pénzügyi gyakorlatról, és azt ajánlja, hogy a kérdést az egyik rendszeres közös kül- és biztonságpolitikai ülésen vizsgálják meg. Másodszor, beszélni szeretnék a közös kül- és biztonságpolitikán belül az előirányzatok különböző költségvetési fejezetek közötti átcsoportosításáról. Természetesen ebben az esetben bizonyos rugalmasságra lesz szükségünk annak érdekében, hogy gyorsan tudjunk reagálni a nem uniós tagállamokban bekövetkezett válságokra. A Bizottság azonban a közös kül- és biztonságpolitika területén javíthatna az átláthatóságon, és ezáltal a demokratikus ellenőrzésen azáltal, hogy a Parlamentet megfelelő időben tájékoztatja a belső átcsoportosításról. Ez különösen fontos, mivel a közös kül- és biztonságpolitikai kiküldetések többsége, mint például az Európai Unió megfigyelő missziója Grúziában és az EULEX Koszovóban, politikailag érzékeny területek. Harmadszor, a költségvetési fegyelemről, valamint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló 2006. május 17-i intézményközi megállapodás alapján tartott rendszeres közös kül- és biztonságpolitikai ülésekkel kapcsolatban a Költségvetési Bizottság úgy ítéli meg, hogy ezeket az üléseket hatékonyabban ki kell használni, a közös kül- és biztonságpolitika terén tervezett intézkedések és a nem uniós tagállamok vonatkozásában az Európai Unió közép-és hosszú távú stratégiáinak felmérésével, valamint az egyeztető ülést megelőzően egy költségvetési hatósági álláspont elkészítésével. Köszönöm figyelmüket. José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra Elnök úr! Szeretném megköszönni az Európai Parlament három előadójának - Saryusz-Wolski úrnak, von Wogau úrnak és Vatanen úrnak - a jelentéseket, és hangsúlyozni szeretném, ahogy azt Ferrero-Waldner asszony és Solana úr is tette, hogy ezekkel a jelentésekkel a Parlament jelentősen hozzájárul az erős, látható és hatékony biztonsági és védelmi politika megteremtésére irányuló feladathoz. Ennek a politikának biztosítania kell a világban érdekeink védelmét, valamint védelmet és biztonságot kell nyújtania polgárainknak. Hozzá kell járulnia az Európai Unió továbbépítéséhez, amely egy hatékony multilaterális rendszerben működik, valamint mindenekelőtt, elnök úr, segítenie kell abban, hogy az emberi jogok és a demokratikus értékek a világ minden részén érvényesüljenek. Úgy gondolom, hogy a Lisszaboni Szerződésből és az Ír Köztársaságból ma érkezett hírekből - a szavazatok 60%-a Szerződés mellett áll - és a Cseh Köztársaságból kapott hírekből - a cseh parlament ratifikálta a Szerződést - láthatjuk, hogy az Európai Unió kül- és biztonságpolitikája tekintetében nagykorúvá válik. Mindenekelőtt ennek szintén hozzá kell járulnia ahhoz, hogy a válságokkal való szembenézéskor kormányaink európai módon gondolkodjanak. Úgy gondolom, hogy az Európai Uniónak ki kell dolgoznia saját stratégiai szempontjait - ez nyilvánvaló, és ezt az új biztonsági stratégia tartalmazza - de nem szabad elfeledkezni arról, hogy a transzatlanti kapcsolat be van írva az Európai Unió genetikai kódjába. Az Egyesült Államok, az Észak-atlanti Szerződés Szervezetén keresztül garanciája Európa biztonságának és pillanatnyilag nincs alternatívája ennek a kapcsolatnak. Úgy gondolom továbbá, hogy Európa csak akkor lehet "hatalom”, ha ezzel saját magát erősíti meg, nem az Egyesült Államok ellenében, hanem az Egyesült Államokkal együtt, mint két partner, akiknek a világról alkotott jövőképe megegyezik, és akik kölcsönösen tisztelik egymást. Természetesen ez nem azt jelenti, hogy az Európai Unió köteles az Egyesült Államoknak korlátozás nélküli felhatalmazást adni: bármikor, amikor úgy gondoljuk, hogy szükséges, meg kell védenünk érdekeinket és értékeinket. Az Egyesült Államoknak is meg kell tanulnia tiszteletben tartani az Európai Unió álláspontját, mert, amint azt Ferrero-Waldner asszony és Solana úr munkája is feltételezi, egy olyan intézmény vagyunk, amely nemzetközileg is tiszteletet érdemel, és amely partnerként a világ valamennyi régiójában jelentős potenciállal rendelkezik. Helmut Kuhne Elnök úr! A Tanácsra nem érvényes, viszont mi mint Parlament és következésképpen a Bizottság is, lassan ennek a választási időszaknak a célegyenésébe érünk. Ezért úgy gondolom, hogy érdemes az európai biztonsági és védelmi politikai fejlődés mérlegét nemcsak könyvelőként, hanem annál mélyebben is megvizsgálni. Be kell vallanom, hogy ezt vizsgálva két dolog között örlődöm. A hajamat tépem, ha a mindennapi elvégzendő dolgokkal kell törődnünk, ha egy missziót hat helikopter hiánya miatt kudarc fenyeget, ha nincs politikai akarat a különböző fővárosokban, vagy ha technológiai projekteknél felaprózódás tapasztalható. Ha azonban a dolgokat történelmi perspektívából nézem, minden másképpen fest, és e tekintetben Solana úr valójában komoly dicséretet érdemel. Az európai biztonsági és védelmi politika csak körülbelül tíz éve létezik, és a biztonsági stratégiáról szóló dokumentum csak 2003-ban készült. Ezen az alapon történelmi szempontból nézve a fejlődés valójában nagyon nagy. Történelmi optimistaként kétely esetén ez utóbbi szempontot választom. A második pont, amelyre szociáldemokrataként utalni szeretnék, olyasmit érint, amiért sem az Európai Unió, sem pedig a NATO nem felelős, de amely európaiakként valamennyiünket érint. Ez a lengyelországi és a cseh köztársaságbeli rakétavédelmi rendszerrel kapcsolatos fejleményekre vonatkozik. Mi szociáldemokrataként örömmel halljuk, hogy azok a dolgok, amelyeket javasoltunk, most az Egyesült Államokban bekövetkező változásokkal valóra válnak. Mindig hangoztattuk, hogy nem érdemes siettetni az állomásoztatásra vonatkozó döntést, mivel pillanatnyilag nincs fenyegetettség például Irán részéről. Hillary Clinton a múlt héten kijelentette, hogy az Egyesült Államok oldaláról a további döntést attól teszik függővé, hogy mi történik Iránban. Joe Biden azt mondta, hogy ez technikai adottságoktól és pénzügyi megfontolásoktól függ. Ezek olyan dolgok, amiket üdvözlünk. Mindenesetre nem mi leszünk az utolsó elveszett sereg, amely ennek a rakétvédelmi rendszernek a zászlaját lengeti. Annemie Neyts-Uyttebroeck A mai vita, amely három jelentésen alapul, bizonyítja, hogy ellentétben azzal amit számos euro-pesszimista és euro-szkeptikus követel, az európai védelmi és biztonságpolitika, valamint az európai külpolitika valójában egyre inkább kirajzolódik, és a konzisztencia egyre több jelét adja. Ezt az előttem szólók bőségesen bemutatták. Mindenekelőtt szeretném megköszönni a három előadónak azt a módot, amellyel jelentésük megírásakor figyelembe vették a liberális árnyékelőadók véleményét. Örülünk, hogy számos véleményünket tükrözik ezek a jelentések. Véleményem szerint nem egészen szerencsés, hogy Vatanen úr NATO-jelentése esetében, aki letért a saját maga által kijelölt útról annak érdekében, hogy a lehető legtöbb véleményt és megközelítést figyelembe vegye, a legutolsó pillanatban módosításokat nyújtott be az Európai Parlament Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és Európai Demokraták Képviselőcsoportja, valamint a Szocialista Képviselőcsoport, mintha ez a két képviselőcsoport saját pecsétjét kívánta volna elhelyezni a jelentésre. Minazonáltal el fogjuk fogadni a jelentést, mert úgy gondoljuk - és ez a jelentésre vonatkozik - , hogy az a helyes vonatkozásokat emeli ki és kellő realitást is mutat. Például elismeri, jóllehet elegáns módon, hogy kétségtelenül verseny van az Európai Unió és a NATO között. Az ilyen dolgokat általában teljesen figyelmen kívül hagyják, még akkor is, ha ez a valóság. Másodszor, Duff úr és az általam beterjesztett módosítás, amelyben világosan meghatároztuk azokat a nehézségeket, amelyeket Törökország, Görögország és Ciprus hozzáállása a NATO-ban és az Európai Unióban okozott, elfogadásra került. Általában csak elegáns utalásokat teszünk. Végül itt van a védelem és biztonság tekintetében az Európai Unió és a NATO stratégiái közötti kiegészítő jelleg iránti igény, amely, Hölgyeim és uraim, abszolút létfontosságú. Konrad Szymański Elnök úr! Az 1990-es években megjósolt liberális történetbefejezésről kiderült, hogy fantazmagória. Egyre inkább elszigeteltnek érezhetjük magunkat. Ezért az Európai Unió és a NATO közötti együttműködésnek nincs alternatívája. A nemzetközi biztonság terén nincs alternatívája annak, hogy Európa és az Amerikai Egyesült Államok nagyobb kötelezettséget vállal. Különben a nemzetközi rend elveit ténylegesen Korea, Irán vagy a Hamasz terroristái fogják diktálni. Az energia, az alapanyagok, a kalózkodás és az internetbiztonság külön odafigyelést érdemelnek. A közelmúltban Lengyelországban megtanultuk, hogy a túszok kiszabadításának megfelelő koordinációja is egy óriási probléma. Az a tény azonban, hogy a döntéseket közösen hozzák, nem jelenti, hogy azok jó döntések lesznek. Ezért nem becsülném túl a Lisszaboni Szerződés szerepét. Hatékonyságunk korlátai az európai fővárosokban találhatók. Egy közös világpolitika folytatásához ott kell keresnünk a politikai akaratot, és nem az eljárásokban. Angelika Beer Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Igaz, hogy az elmúlt években az európai kül- és biztonságpolitika gyors fejlődésen ment keresztül. Biztosítanunk kell azonban, hogy hasonló gyors fejlődés és változás következzen be a különböző fenyegetések és válságok tekintetében is. Képviselőcsoportom nem ért egyet azzal, hogy a saját munkánkat fényesítsük. Ezért hasonlóképpen nem vagyok hajlandó magasztalni a ma előttünk lévő jelentéseket sem. Saryusz-Wolski úr megfelelő jelentést készített, és ezt támogatni is fogjuk. Mégis, a stratégiai dilemma világos. Solana úr, Önnek teljesen igaza van. Éppen most jelentette ki, hogy az európai együttműködést stratégiai szinten erősíteni kell. Mindenekelőtt azonban amit keresnünk kell és meg kell találnunk, az a kül- és biztonságpolitikában a közös európai stratégia - ezt eddig nem sikerült megtalálni. Ezt azért mondom, mert történelmi pillanatnak vagyunk tanúi. Ezek a jelentések - különösen Vatanen úr jelentése - a NATO-ra vonatkozóan az Egyesült Államok új kormányának árnyékában sántikálnak. Vatanen úr elutasította, hogy a nukleáris leszerelés kérdésével - amiről holnap ismét szavazni fogunk - foglalkozzon ebben a jelentésben. Tehát, akkor miről beszélünk? Most rátérek von Wogau úr jelentésére. Ez a jelentés egy új elvet tárgyal: SAFE. Ez egy szép játék a szavakkal - Synchronised Armed Forces Europe (összehangolt európai fegyveres erők) - de ez az elv egyszerűen nem létezik. Nem látjuk, hogy miért kellene ezt támogatnunk, ha ez az elv nincs is napirenden. Von Wogau úr jelentésében nem beszél a humán biztonságról. Képviselőcsoportom ragaszkodik ahhoz, hogy mi mint Európai Unió ezt a célkitűzést a nemzetközi politikában világosan megnevezzük. Nem szögezte le, hogy a béketeremtő partnerségről vagy egy civil békehadtest fejlesztéséről beszélünk. Ezért azt kell mondanom, hogy ez a jelentés nem kielégítő, ha úgy gondoljuk, hogy Európának most kell cselekednie, az elkövetkezendő hónapokban, mától - és ez a müncheni biztonsági értekezleten világossá vált. Az Egyesült Államokban lezajlott választások után megnyílt a lehetőségek ablaka. Nem tudom, hogy ez az ablak meddig marad nyitva. Európaiként most kell megfogalmaznunk stratégiai érdekeinket, és most kell belefoglalnunk azokat a szövetségbe, a NATO-ba, és most kell meghatároznunk a biztonság fogalmának meghatározását, amint azt Ferrero-Waldner asszony kiemelte, Oroszország tekintetében. Különben az történik, hogy néhány hónap múlva az Egyesült Államok kormánya előrébb jár, mint mi az Európai Unióban és Oroszországgal folyó kétoldalú tárgyalásokban döntő biztonságstratégiai pozíciókról döntenek anélkül, hogy az európai erő - politikai erő, konfliktusmegelőző erő - egyáltalán befolyásolni tudná a transzatlanti biztonságpolitikának ezt az újbóli stabilizációját. Ezért arra hívom fel magunkat és másokat is, hogy tényleg hagyjuk magunk mögött a hidegháború és az egyoldalú pozicionálás régi gondolkodásmódját és ne adjuk fel, menjünk előre. Európa polgáraival szemben kötelességet vállalt arra, hogy most egy olyan biztonsági partnerséget hoz létre, amely békét hoz és nem annak ellenkezőjét. Tobias Pflüger Elnök úr! Von Wogau úr és Vatanen úr jelentése egyértelmű és világos, és az Európai Unió militarizációját csak elősegítik. A jelentések valójában azt követelik, hogy az EU katonai hatalommá alakuljon át. Von Wogau úr jelentése az európai biztonsági stratégiáról "integrált európai fegyveres erőket” követel. Nem osztjuk azt a véleményt, hogy erre kell haladni. Ezen felül a jelentés többek között egy uniós műveleti parancsnokságot és a védelmi eszközök terén közös piacot javasol. A von Wogau jelentés még visszamenőlegesen támogatja is a borzalmasan drága Eurofighter programot. A jelentés megállapítja, hogy a Lisszaboni Szerződés, amely az EBVP területén jelentős újításokat vezet be, kulcsfontosságú. Ez az egyik fő oka annak, hogy miért ellenezzük a Lisszaboni Szerződést. A Vatanen-jelentés az EU és a NATO közötti állandó együttműködési struktúrák kialakítására szólít fel. Úgy gondoljuk, hogy ez helytelen. Minden újabb uniós katonai misszió problematikus. A NATO nem békeszövetség - háborúkat folytat, Jugoszláviában és most Afganisztánban. Melyik háború lesz a következő? A NATO támogatja a háborús politikát. A jelentés a NATO-t "az európai biztonság lényegének” nevezi. Nem! A NATO a bizonytalanságot támogatja. Az EU és a NATO összekeverése nagyon problematikus lenne, különösen a két stratégia tekintetében. Mi, az Egységes Európa Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja a polgári Európai Uniót támogatjuk és ellenezzük a NATO-t. A NATO feloszlatására van szükség. A NATO 60 éves fennállását Strasbourgban, Baden-Badenben és Kehlben kívánja megünnepelni. Innen hívom ma fel az Európai Parlamentet, hogy tiltakozzon e NATO-csúcstalálkozó ellen! Hatvan év NATO hatvan évvel több annál, mint amennyire szükség van. Képviselőcsoportként von Wogau és Vatanen úr jelentésére válaszul kisebbségi álláspontokat tükröző jelentéseket nyújtottunk be, és kollégáim ki fognak még térni az Oroszországot érintő specifikus problémákra. A korábbiakhoz hasonlóan visszautasítjuk a rakétavédelmi rendszert és visszautasítjuk a jelentés Ciprusra vonatkozó megfogalmazásait is. Ezért e két jelentés ellen fogunk szavazni. Bastiaan Belder Amikor kevesebb mint egy éve egy európai parlamenti küldöttséggel értesültem az EU ciszjordániai rendőrségi missziójáról, halvány reménysugarat láttam egy olyan Palesztin Nemzeti Hatóságban, amely hatáskörét hatékony közrendi és biztonsági rendszer útján juttatja érvényre. A Saryusz-Wolski jelentés (25) bekezdése ezért üdvözli a palesztin régiókban az uniós rendőrségi misszió megbízásának kiterjesztését. Eközben a közelmúltban láttam néhány kedvezőtlen jelentést Ciszjordánia közbiztonsági helyzetéről, beleértve a palesztin biztonsági rendszer tagjainak zsarolási gyakorlatát, akik éjszaka úgy viselkednek, mint a maffiavezérek, vagy terrorista csoportok tagjainak neveit, akik szerepelnek a Palesztin Nemzeti Hatóság bérlistáján. Szeretném megkérdezni a Tanácsot vagy a Bizottságot, hogy igazak-e ezek a jelentések. Ez csak kitalálás? Egyszóval mi a legújabb fejlemény a palesztin régiókban az uniós rendőrségi misszióval kapcsolatban? Ez elvégre lényegbevágó. Amennyiben életképes palesztin államot kívánnak elérni, Ciszjordániában mindenek előtt helyre kell állítani a közrendet. Luca Romagnoli (IT) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Véleményem szerint az Atlanti Szövetség egy teljes egészében védelmi eszköz és ez bizonyos közelmúltbeli esetekben nem segítette például az Oroszországgal fennálló kapcsolatokat. Úgy gondolom, hogy Oroszországgal fenn kell tartanunk a kapcsolatokat, és azokat privilegizált partnerség kialakításához kell felhasználnunk. Egyetértek Ferrero-Waldner asszony megállapításával, hogy a közös biztonsági politikáknak nem szabad elfeledkezniük arról a közelmúltbeli tényről, hogy a NATO nem bizonyult a megakadályozás vagy a béketeremtés leghasznosabb eszközének. Úgy gondolom, hogy Európa mára már érett saját független biztonsági stratégia kialakítására, és erre megvan a politikai igénye. Ez nem jelenti egy ellenkező vélemény elfogadását. Egymás mellett létezhetünk - ahogy más tagok is kifejtették - anélkül, hogy olyan érdekek befolyásoljanak bennünket, amelyek gyakran nem európai érdekek. Ezért nem tudom támogatni az előterjesztett jelentéseket.. Javier Solana a közös kül- és biztonságpolitika főképviselője. - (ES) Elnök úr! A lehető leggyorsabban és a különböző hozzászólók véleményét figyelembe véve általánosságban, ugyanazokat a vonalakat követve, engedjék meg, hogy a Háznak három vagy négy dolgot megemlítsek, ami a beszédek hallatán eszembe jutott. Először is a források és az eszközök vonatkozásában. A különböző jelentések előadói azt mondták, hogy igaz, hogy vannak problémáink a forrásokkal és az eszközökkel, és hogy a nemzeti források jobb felhasználása lenne a számunkra járható út. Azt mondanám azonban, hogy rendelkezésünkre állnak olyan források is, amelyeket nem a legmegfelelőbb módon használunk fel, és ezt most hangsúlyozni szeretném Önöknek. Úgy gondolom, hogy jó ötlet volt az európai tanácsi megállapodással létrehozott Európai Védelmi Ügynökség megalakítása, anélkül, hogy szükség lett volna a Lisszaboni Szerződés alkalmazására vagy elfogadására. Úgy gondolom, hogy az Ügynökség óriási munkát tud végezni a nemzetközi politikák összehangolása terén, valamennyi alkalmazott politika nagyobb hozzáadott értékének biztosítása érdekében. Valaki a helikoptereket említette. Helikopterekre valamennyi misszióban szükség van: polgári küldetésekben, katonai missziókban, bármilyen megbízatásban; a szállításokhoz. A helikopter mára alapvető válságkezelési eszközzé vált. A rendelkezésünkre álló hardver és a helikopterekre vonatkozó szoftver jobb kihasználásának megfelelőbb összehangolása lehetővé tenné számunkra azok jobb kihasználását és valójában a mindennapi használatban többet nyújtana számunkra. Szeretném továbbá megemlíteni, hogy az elmúlt hetekben stratégiai kapcsolatunk az Egyesült Államokkal és az Orosz Föderációval nagy lépést tett előre. Angelika Beer beszélt a müncheni biztonsági értekezletről; azt gondolom, hogy az értekezlet fontos esemény volt, amelyen a nem tervezett megbeszéléseken következett be előrehaladás, mivel ez nem döntéshozói politikai fórum, hanem az elgondolások rendkívül fontos fóruma volt. Úgy gondolom, hogy az elkövetkezendő években és hónapokban folyó megbeszélések tárgya lesz az Egyesült Államokkal való kapcsolatunk az elkövetkező évek stratégiája szempontjából éppúgy, mint az Oroszországgal való kapcsolatunk. Ez így történt Münchenben is, amint később Moszkvában is, amikor Ferrero-Waldner asszony és én ott tartózkodtunk, hogy az Orosz Föderáció vezetőivel megvitassuk az európai biztonságra vonatkozó új elképzeléseket. Európa nem akar katonai hatalom lenni. Úgy gondolom, hogy Európa - az Európai Unió - polgári hatalom katonai eszközökkel, amely nagyon különbözik a katonai hatalomtól, és azt gondolom, hogy ennek a jövőben is így kell lennie. Ez a munka és az általunk készített valamennyi dokumentum, valamint a Parlament és a Bizottság - vagy általam - készített dokumentumok is ezt a célt szolgálják. Néhány szót szeretnék szólni a palesztin területeken működő rendőrségről, amely egy, az általunk a legutóbbi ülésszakon megvizsgált téma. Az EUPOL az egyik legfontosabb szervezetünk, amellyel a hitelesség tekintetében rendelkezünk, és a biztonság területén a palesztinokkal és a megszállt területeken dolgozunk, és amely továbbra is az Európai Unió fontos szervezete marad, amely mindenki, a palesztinok, az izraeliek és a környező országok elismerését is kivívja. Ezért biztosak lehetnek abban, hogy minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni ennek a célnak az elérése érdekében. Elmar Brok (DE) Elnök úr, biztos asszony, Solana úr! Szeretnék köszönetet mondani a három előadónak és csak néhány megjegyzést szeretnék tenni. Különösen ki szeretném azonban emelni, hogy a 60 év NATO 60 év békét és szabadságot jelentett az én generációmnak: ezt le kell szögezni. Ha most nekünk sikerül az EU kül-, biztonsági és védelmi politikáját megerősíteni egy olyan időszakban, amikor a multilateralizmus ismét növekszik - amint azt Solana főképviselő úr helyesen mondta - az azt jelenti, hogyha a multilateralizmus időszakában a megelőző intézkedésekre és a soft powerre vonatkozó elképzeléseinket nagyobb mértékben tudnánk egy közös transzatlanti stratégiába belevonni, akkor szép jövő áll előttünk. Ugyanakkor Franciaország visszatérése a katonai integrációba erősíti Európa helyzetét. A müncheni biztonsági értekezlet megmutatta, hogy Tusk miniszterelnök, Merkel kancellár és Sarkozy elnök- Joe Bidennek, az Egyesült Államok alelnökének jelenlétében tett - kijelentései alapján egy NATO-n belüli európai hadtestnek gyakorlatilag semmi sem mond ellent. Számomra legalábbis szenzációs felfedezést jelentett, hogy az amerikaiak nem tiltakoztak. A transzatlanti kapcsolatokban a közös katonai területen is növelhetjük a közös pozíciókat annak érdekében, hogy ezek a NATO keretében hitelesen megjelenjenek. Ezért ki kellene alakítani katonai képességeinkre vonatkozó elképzeléseinket a soft power és a megelőzés hangsúlyozásával egy új, korábban már létező, de csak Münchenben világossá vált cselekvési program elindításához, mivel Obama elnök politikája lehetővé teszi számunkra, hogy új leszerelési tárgyalási korszakba lépjünk. Mi európaiak ebben szerepet játszhatunk a START-tal, az NPT-vel, amelyet újra kell tárgyalni, és különösen az Európai Hagyományos Fegyveres Erőkről szóló szerződéssel, amely különös jelentőséggel bír Európában, mivel nekünk is vannak bizonyos gondjaink Oroszországgal. Ha mindezt, a rakétavédelmet is beleértve beleveszik, az újabb - jobb - lehetőséget nyújt számunkra egy közös transzatlanti politika folytatására az Egyesült Államokkal mint szövetségesünkkel és Oroszországgal mint stratégiai partnerünkkel: a békére irányuló európai érdeket képviselő politika. Csak akkor tudjuk kihasználni ezt az esélyt, ha erősebbek és befolyásosabbak leszünk, és ezért helyes ennek a politikának az iránya. Ioan Mircea Paşcu Elnök úr! A NATO Európa biztonsági struktúrájában játszott szerepéről szóló jelentés az Európai Parlament különféle megközelítéseit tükrözte, egyrészt olyan véleményeket, amelyek a NATO-t továbbra is egy olyan szervezetnek tekintik, amely tagjainak a legnagyobb biztonságot nyújtja, és olyan véleményeket, amelyek ezzel ellentétben egyre kevésbé látják a NATO szükségességét egy olyan világban, amelyben látszólag nincsenek komoly fenyegetések - legalábbis olyanok, amelyek a korábbi szovjet fenyegetéshez hasonlóak. Mostanáig azonban a két szervezet közül egyiknek a tgajai sem akarták feladni a NATO biztonsági garanciáját, még akkor sem, ha az EU súlyt helyezett védelmi és biztonsági erőfeszítéseire, valamint bevezette a washingtoni szerződés 5. cikkének megfelelőjét: a szolidaritási záradékot a Lisszaboni Szerződésbe. Véleményem szerint a NATO és az EU közötti kapcsolatnak - a szélesebb transzatlanti kapcsolat legfontosabb elemének - olyannak kell lennie, amely természetesen kiegészítő és kölcsönösen előnyös a két partner számára, akiknek együtt kell dolgozniuk annak érdekében, hogy megfeleljenek napjaink sokasodó és egyre összetettebb kihívásainak. Ennek érdekében a meglévő mechanizmusokat - lásd a Berlin Plus megállapodásokat - tökéletesíteni kellene; újak bevezetését - lásd az uniós műveleti parancsnokságra vonatkozó javaslatot - kell mérlegelni; az akadályokat - lásd a ciprusi kérdés negatív hatását - le kell küzdeni; és a legfontosabb, hogy a kölcsönös megítélést kétségtelenül javítani kell. Így abba kellene hagyni egyrészt, hogy a NATO-t ellenségnek, másrészt az EU-t a NATO toldalékának tekintik. Az említettek szerint az igazság az, hogy a két partner nagyon jól, egymást kiegészítve együtt tudna működni. Ennek érdekében a jelentést módosították, és remélhetőleg a végeredmény közülünk sokak számára elfogadható. Andrew Duff Elnök úr! Több hozzászóló jóképet vágott a dolgokhoz ma délután. A tény az, hogy nem minden EBVP misszió bizonyult sikeresnek: számos küldetésnek nem sikerült világos célt kitűznie, több nem kapott elegendő finanszírozást és elképzelhető, hogy az afgán akcióban is vereséget szenvedünk. Ezért jó dolog, hogy a Parlament a közös biztonság meghatározása érdekében az erős hozzájárulást helyezi előtérbe, és most az EBVP missziók vonatkozásában sokkal egyértelműbb feltételeket kell felállítanunk. Erőink integrálása kérdésében az előrehaladás gyenge, és nem gondolom, hogy a francia és a brit tengeralattjárók összeütközése az amit nagyon vártunk! Ryszard Czarnecki (PL) Elnök úr! Ha túl sok elnök van, akkor valójában egyetlen egy sincs. Amikor a biztonság kérdéséről beszélünk nagyon világosan és pontosan kell fogalmaznunk arról, amely a legsürgősebb és a legjelentősebb kérdés. Ami a múlt évben a Kaukázusban, az Európai Unió legközvetlenebb szomszédságában történt azt mutatja, hogy okvetlenül jelentőséget kell kapnia a keleti politikának és azt úgy kell kezelnünk, mint az Európa és az EU biztonságába fektetett különleges befektetést. Ezért gondolom, hogy az EU-tól keletre fekvő országokkal való partnerség alapvető fontosságú, és miközben örülök, hogy létezik ez a partnerség, aggódom is, mert a keleti partnerségre megállapított költségvetés körülbelül a harmadára csökkent. Úgy gondolom, hogy ez alapvető fontosságú kérdés és úgy vélem, ez az Európai Unió különleges zászlaja lenne nemcsak legközelebbi szomszédai, hanem olyan országok számára is, amelyek Fehéroroszországtól, Ukrajnától és Grúziától jóval messzebb fekszenek. Satu Hassi (FI) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Nagyon köszönöm a három előadónak. Sajnos meg kell azonban mondanom, hogy a NATO-ról nem osztom azt a kritikától mentes véleményt, amit Vatanen úr jelentése képvisel. Természetesen a NATO és az EU sem ugyanolyan, mint amilyen a hidegháború alatt volt, valamint a NATO és az EU közötti együttműködés kiváló dolog. Nem osztom azonban azt a véleményt, hogy gond lenne, hogy az EU nem minden tagállama a NATO tagja. El kell ismernünk, hogy egyesek pontosan azért tudtak érdemben hozzájárulni a béketeremtéshez, mert kimaradtak a katonai szövetségekből, mint például hazám, Finnország. Mivel Finnország egyetlen katonai szövetséghez sem tartozik, aligha tekintik bárhol is ellenségnek vagy az ellenség szószólójának. Ez számos finnt hozzásegített ahhoz, hogy béketeremtőként lépjen fel. Példa erre korábbi miniszterelnökünk, Holker Észak-Írországban, korábbi elnökünk, Ahtisaari Namíbiában, Indonéziában, Acehben és Koszovóban, valamint korábbi miniszterünk, Haavisto Szudánban. Bár az uniós polgárok többsége NATO-tagállamokban él, el kell azonban ismernünk, hogy a semleges országok létezése a béketeremtés értékes forrása. Ez nem hagyható figyelmen kívül az EU-n belüli katonai politika harmonizálására irányuló valamiféle törekvés nevében. Vladimír Remek (CS) Eredetileg a világűr militarizációjáról akartam beszélni, mert volt űrhajósként úgy gondolom, hogy azt különösen jól ismerem. A dokumentumok azonban többek között kiemelték, hogy az uniós polgárok érdekében szükség van a biztonságpolitika alkalmazására. Ugyanakkor egyáltalán nem tudjuk, hogy mi a véleményük például az EU területén tervezett új idegen bázisok tervezett megépítéséről. Különösen Lengyelországban és a Cseh Köztársaságban folynak az amerikai rakétavédelmi rendszer elemeinek telepítésére vonatkozó előkészületek. Különösen hazámban, a Cseh Köztársaságban a nyilvánosság véleményét és érdekeit teljesen figyelmen kívül hagyják. Az EU részéről egyetlen hivatalos hang sem hallatszott a polgárok érdekeinek támogatására, akik számára az EU talán nem is létezik e tekintetben. Ugyanakkor a Cseh Köztársaságban az emberek kétharmada a több mint két évig tartó tájékoztató- és reklámkampány ellenére következetesen elutasítja az idegen bázist. Véleményem szerint valami nincs rendben az EU-val, ha az emberek érdekei nem tükröződnek a dokumentumainkban, és ha az emberek véleményét figyelmen kívül lehet hagyni a demokrácia érdekében. Nem csoda, ha az emberek elfordulnak az uniós politikától, mert úgy látják, hogy az olyan valami, ami nem az övék, vagy nem csoda, ha egyenesen elutasítják azt. Bernard Wojciechowski Elnök úr! Európa polgárainak erős Unióra van szükségük, amely versenyképes kül-, biztonsági és védelmi politikával rendelkezik. Ez nem jön létre, ha Uniónk üresjáratban marad. Kína és India növekszik, de nemcsak a gazdasági hatalom tekintetében, hanem a katonai képességek terén is. Európa versenyelőnyének a tudáson és az újításon kellene alapulnia. Ezt mindannyiunknak táplálnia és támogatnia kell. Hatékony biztonsági stratégia esetén európai fegyveres erőinknek a legmagasabb minőségű felszerelésekhez és forrásokhoz kell hozzáférnie. Miközben az Egyesült Államok dollármilliárdokat költ a biztonságra, mi Európában saját stratégiánk kifejlesztésében lassúak vagyunk vagy üresjáratban járunk. Válság idején lőfegyvergyárakat zárunk be, például a lengyelországi Radomban. Ehelyett fejlett technológiákba kell befektetnünk, mint például a napjainkban Lengyelországban kifejlesztett visszalökés nélküli technológiák. Az újítás új üzleti vállalkozásokat és új munkahelyeket hoz létre. Európai képességeinket nem építhetjük fel saját gyáraink bezárásával. Roberto Fiore (IT) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Elvileg természetesen támogatom az európai hadseregre vonatkozó elképzelést, de meg kell határoznunk, hogy ez milyen hadsereg legyen és milyen korlátokkal. Valójában nagyon ellentmondásos, hogy két egymás ellen felfegyverkezett erővel - a török hadsereggel és a görög hadsereggel - rendelkezünk, amelyek ugyanannak a szövetségnek a tagjai. Biztos vagyok benne, hogy a Tanács meglátogatta Észak-Ciprust, és felmérte a török katonák és a török megszállás által okozott károkat egy olyan szigeten, amely kétségtelenül európai. Azt is meg kell említeni, hogy a szövetség az Egyesült Államokkal egyértelműen egy olyan szövetség, amely nagyon gyakran nagy problémákat okoz. Az Egyesült Államok számos háborúba, számos konfliktusba - Szerbiára, Irakra és Afganisztánra gondolok - belevitt bennünket, amelynek középpontjában olyan érdekek állnak, amelyek biztosan nem európai érdekek. Inkább Oroszországgal és Fehéroroszországgal kellene szövetkeznünk, amelyek valójában
{'language': 'hu'}