Iepazīstināšana ar Zviedrijas prezidentūras programmu (debates) Priekšsēdētājs Nākamais punkts ir Padomes priekšsēdētāja paziņojums - iepazīstināšana ar Zviedrijas prezidentūras programmu. Fredrik Reinfeldt Padomes priekšsēdētājs. - (SV) Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, vispirms ļaujiet apsveikt jūs ar jaunā EP priekšsēdētāja ievēlēšanu. Zviedrijas prezidentūras laikā un, protams, arī pēc tam es ceru sadarboties ar Jerzy Buzek. Uzrunāt Eiropas Parlamentu kā Eiropadomes priekšsēdētājam - tas man ir gods. Zinu, ka gandrīz puse no jums šajā Parlamenta sasaukumā ir ievēlēta pirmo reizi. Kopā jūs pārstāvat 500 miljonus ES iedzīvotāju. Uz jums ir liktas lielas cerības. Es uzrunāju jūs sarežģītā laikā. Reti kad ES sadarbības jomā nācies saskarties ar smagākiem un tik dažādiem pārbaudījumiem. Īstermiņā mūsu mērķis ir nodrošināt vieglu pāreju uz jauno līgumu - Lisabonas līgumu. Tagad un tuvākajā nākotnē mums jāturpina ekonomiskās un finanšu krīzes pārvaldība. Pirmajā acu uzmetienā tas nav redzams, bet pastāv risks, ka varētu pieaugt krīze klimata jomā, kas ilgtermiņā ir lielākā problēma, ar ko mums jāsaskaras. Viens gan ir skaidrs. Ja Zviedrijas prezidentūrai veiksmīgi jāatrisina daudzās problēmas, ar kurām tā sastopas, mums jāsadarbojas ar jums, un es teiktu, ka jūsu darbs veido Eiropas demokrātijas pamatu. Mēs ceram uz jūsu atbalstu un sadarbību, kā arī uz to, ka būsiet gatavi uzņemties problēmu risināšanu kopā ar mums. Runājot par ES vēsturi, mums ir tendence uzskatīt, ka sadarbības ceļā tika izveidots pamats mieram Eiropā, kas bieži vien raksturots pretēji. Es vēlos jums pastāstīt par savu vectēvu - viņš bija Zviedrijas karavīrs, kurš Otrā Pasaules kara laikā dežurēja postenī pie Norvēģijas robežas; šajā karā Zviedrija saglabāja neitrālu pozīciju. Mans tuvākais vectēvs nokļuva karā nejauši, paspējot no droša attāluma ieskatīties notiekošajā. Ilgu laiku Zviedrijas un Eiropas attiecības tādas arī saglabājās - tā bija novērošana no attāluma. Kamēr pēc Otrā Pasaules kara Eiropa gulēja gruvešos, Zviedrija palika neskarta. No ekonomikas viedokļa mēs bijām bagātāki, tomēr bijām nabadzīgi, jo mums nebija Eiropas kopienas pieredzes. Pirms 20 gadiem tika nojaukts dzeloņstiepļu žogs starp Austriju un Ungāriju. Krita Berlīnes mūris, un Eiropa izmainījās gandrīz vienas nakts laikā. Toreiz vairākas valstis uzsāka savu ceļu, kas aizvedis līdz šodienai, kad šeit vienā telpā sēž 27 valstu pārstāvji. Zviedrija bija viena no šīm valstīm. Ja jūs kaut ko iekavējat, tad vēlāk jums tas jāatgūst. Zviedrijā politiskās saistības attiecībā uz Eiropu sāka apsvērt 1980. gadu beigās. Lēnām Zviedrija aizvien vairāk tuvinājās Eiropai, un pieauga arī tās atkarība. Zviedrijas tuvināšanā Eiropas kopienai jeb, citiem, vārdiem runājot, atvērtības, globalizācijas un brīvās tirdzniecības pieņemšanā izšķirošā nozīme bija Zviedrijas ārlietu ministram Carl Bildt. Viņu virzīja stingra pārliecība, ka Zviedrija pieder pie Eiropas. Pirms 18 gadiem mēs iesniedzām savu pieteikumu dalībai Eiropas Savienībā. Mēs beidzot bijām nobrieduši un guvuši pārliecību, ka cilvēku dzīve un mūsu nākotne visvairāk iegūs tad, ja sadarbosimies ar citiem un apvienosimies vienā kopienā, ka mums ir jādod savs ieguldījums un mums ir daudz jāmācās. Mēs vairs nebaidījāmies no sadarbības. Mēs uzdrīkstējāmies kļūt par daļu no Eiropas. Šis laiks no 1980. gadu vidus līdz pat šodienai, kas Zviedrijai bijis revolucionārs laiks, sakrita ar laiku, kad vispilnīgāk izpaudās manis paša politiskā apņemšanās. Tāpat kā daudzi citi manas paaudzes Zviedrijas politiķi, arī es biju ļoti noilgojies pēc Eiropas. Es atceros, kā mani - jaunu, tikko ievēlētu Zviedrijas parlamenta deputātu - uzaicināja uz vizīti Eiropas Parlamentā. Par spīti tam, ka tolaik Zviedrija nebija ES dalībvalsts, tas bija signāls, kas apliecināja Parlamenta atvērtību un pieejamību. Pēc dažiem gadiem, 1997. gadā, kad Zviedrija jau bija pievienojusies Eiropas Savienībai, mani uzaicināja izveidot PPE grupas Jaunatnes organizāciju, un es kļuvu par tās pirmo priekšsēdētāju. Tas ļāva man ieraudzīt, kā Eiropas sadarbība notiek praksē. Kopā mēs mēģinājām rast Eiropas mēroga risinājumus Eiropas mēroga problēmām. Mēs iepazinām ne tikai viens otru, bet arī citu dalībvalstu vēsturi un kultūru. Tas ļāva man iepazīt Eiropas galvaspilsētas, un jāsaka, ka es ar pūlēm varu saskaitīt, cik baznīcas Eiropā esmu apmeklējis šajā laikā. Zviedrija 20 gadu laikā ir nomainījusi savu pozīciju, no novērotāja pa gabalu kļūstot par aktīvu dalībnieku Eiropas sadarbības jomā. Savukārt tas ir ietekmējis Zviedrijas sabiedrību. Pirms 10 gadiem viena trešdaļa zviedru uzskatīja, ka dalība Eiropas Savienībā nāktu par labu Zviedrijai, bet tikpat daudz cilvēku bija pretējās domās. Šodien šī proporcija ir mainījusies. Gandrīz divas trešdaļas zviedru uzskata, ka dalība Eiropas Savienībā nāk par labu Zviedrijai. Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kas notika jūnijā, nobalsoja vairāk nekā 45 % zviedru. Tas ir par 8 % vairāk, nekā 2004. gadā, turklāt tas pārsniedz vidējos Eiropas rādītājus. Šodien Zviedrija ir valsts, kas novērtē dalību ES un raugās uz to ar pozitīvu attieksmi. Jā, mēs pamodāmies mazliet par vēlu, bet mēs esam smagi strādājuši, lai atgūtu iekavēto. Tā ir uzvara mums visiem, kuri tic Eiropas sadarbībai. (Aplausi) Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, patlaban mums jāatrod atbilde uz jautājumu par mūsu paaudzes likteni - tā ir sociāla problēma, kas atšķirībā no daudzām citām problēmām pieaug lēnām, turklāt tā ir attīstība pilnīgi nepareizā virzienā. Mūsu planētai ir drudzis. Tās temperatūra paaugstinās, un mūsu pienākums ir rīkoties. Grenlandes ledāji izkūst, katru gadu samazinoties vairāk nekā par 100 km³. Rietumu Antarktikas ledāji kūst aizvien straujāk. Mēs zinām, ka kūstošie Grenlandes ledāji vien varētu izraisīt jūras līmeņa paaugstināšanos līdz pat diviem metriem. Sekas būs dramatiskas. Ja visā pasaulē jūras līmenis paaugstinātos tikai par vienu metru, Āzijā vien savas mājas nāktos pamest simtiem miljoniem cilvēku. Visnelabvēlīgākajā situācijā atrodas Bangladešas, Austrumķīnas un Vjetnamas iedzīvotāji. Tomēr tas radītu arī citas nopietnas sekas. Mainītos laika apstākļi, apdraudot daudzas augu un dzīvnieku sugas, kas varētu izmirt. Tāda ir šī situācija, pat ja mēs nodrošinām atbilstību ANO noteiktajam 2 °C mērķim, ko pagājušajā nedēļā atbalstīja gan G8 valstis, gan L'Akvilas lielāko tautsaimniecību forums. Mūsu klimatu apdraud gan tas, kā mēs izmantojam degizrakteņus, gan mūsu atkarība no tiem. Tās ir sliktās ziņas. Tad kādas ir labās ziņas? Lai arī laika ir maz, tas joprojām ir mūsu sabiedrotais. Tomēr mums jārīkojas nekavējoties. Mēs jau esam visu izdarījuši, lai paplašinātu atjaunojamās enerģijas izmantošanu, un ieviesuši tehnoloģijas energoefektivitātes uzlabošanai. Saskaņā ar Starptautiskās Enerģētikas aģentūras (IEA) informāciju vairāk nekā pusi no pasākumiem, kas jāīsteno, lai nepārsniegtu 2 °C mērķi, var veikt, izmantojot mums jau pieejamās tehnoloģijas. Turklāt klimata pārmaiņu apkarošanas pasākumiem ir ļoti lietderīga blakusiedarbība, kas pati par sevi pamato šo pasākumu nepieciešamību. Ja patērēsim mazāk enerģijas, tad ietaupīsim naudu. Mēs uzlabosim valsts finanšu stāvokli, vienlaikus palielinot mājsaimniecību resursus. Ja veiksim ieguldījumus atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes jomā, tad uzlabosim savu energoapgādes drošību. Mēs būsim mazāk atkarīgi no to valstu importa, kurās reizēm nestabila ir gan politiskā, gan ekonomiskā situācija. Mūsu ieguldījumi videi nekaitīgā ekonomikā nākamajās desmitgadēs radīs jaunas nodarbinātības iespējas un nodrošinās izaugsmi. Sniegšu jums konkrētu piemēru! Janvārī gāzes krīze Ukrainā skāra daudzas ES valstis. Pagājušajā nedēļā es runāju ar prezidentu Yushchenko, mēģinot saprast, kā mēs varam turpmāk izvairīties no līdzīgas situācijas. Tajā pašā laikā svarīga ir spēja mainīt savus uzskatus. Ja Ukraina veiktu ieguldījumus energoefektivitātē, lai sasniegtu tādu pašu līmeni kā Čehijas Republika vai Slovēnija, ietaupītās enerģijas apjoms būtu tikpat liels, cik visas valsts gāzes imports, kas no Krievijas tiek pirkts pašu vajadzībām. Tādā veidā, vienkārši uzlabojot savu energoefektivitāti, Ukraina varētu kļūt pilnīgi neatkarīga no Krievijas gāzes importa, turklāt ietaupot lielus līdzekļus. Lūk, šādā virzienā mums jāmeklē risinājumi klimata problēmām. (Aplausi) Pirms 12 gadiem Kioto tika izveidoti brīvprātīga koalīcija. Tomēr ar brīvprātīgi noslēgtiem nolīgumiem ir par maz. Ja mums jāpanāk starptautiska vienošanās par klimata pārmaiņām, tad jāveido ceļš no Kioto uz Kopenhāgenu, nodrošinot pāreju no šīs koalīcijas uz to, ka atbildību uzņemas visi. Kā mēs tur nokļūsim? Eiropai ir jāstrādā vienlaikus un kopā. Mums jāuzņemas vadošā loma un jātur savi solījumi. Eiropai ir izšķiroša nozīme, liekot pārējiem pievienoties starptautiskam nolīgumam. Visā pasaulē mums jānosaka emisiju kvotu cena. Mums jāsāk izmantot valsts nodokļi par oglekļa dioksīdu un emisiju tirdzniecība. Un tad arī atklāsies videi nekaitīgas alternatīvas. Ja cena par degizrakteņu izmantošanu ir noteikta, neņemot vērā klimata pārmaiņu radīto ietekmi, globālā sasilšana turpināsies. Tādā gadījumā nebūs nekādu alternatīvu. Energoefektivitātes palielināšanas pasākumi nekļūs ekonomiski izdevīgi. Tomēr ar to ir par maz. Mums jāmeklē plašāka atbilde uz šo jautājumu "kā?”. Nepietiek ar emisiju ierobežošanu vienā tādu valstu grupā, kuras brīvprātīgi piekritušas samazināt šīs emisijas, bet kuras kopā rada tikai 30 % no visa emisiju apjoma. Nepietiek arī ar to, ja mums ir risinājumi, kuru pamatā ir vienīgi ierobežojumi lielākajā daļā jaunattīstības valstu. Pat ja tā sauktās I pielikuma valstis pilnībā samazinātu savas emisijas, jaunattīstības valstu strauji augošais emisiju apjoms atkal noteiktu to, ka mēs pārsniedzam atbilstīgi mērķim noteiktos 2 °C. Tāpēc mums jāapspriež ieguldījumu finansēšana jaunattīstības valstīs. Mums jānodrošina ātra tehnoloģiju tālāknodošana un jānodrošina, ka jaunattīstības valstis arī uzņemas saistības kontrolēt attīstību, uz ko tās tagad virzās. Turklāt mums jānodrošina, lai vidēji ilgā termiņā skaidras saistības uzņemtos arī trešās valstis. Dažu valstu atbildībai tagad jākļūst par visu valstu kopējo atbildību. Zinu, ka Eiropas Parlaments uzņemsies savu atbildību. Zviedrijas prezidentūra uzskata jūs par saviem sabiedrotajiem. Patlaban mēs vēlamies uzrakstīt stāstu par to, kā tika novērsti draudi klimata jomā, un mēs vēlamies to rakstīt kopā ar jums. Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, dažu nedēļu laikā ekonomiskā un finanšu krīze izplatījās zibens ātrumā pa visu pasauli. Daži cilvēki bija saņēmuši brīdinājumus, tomēr lielākajai daļai krīze nāca kā pārsteigums, jo īpaši attiecībā uz tās mērogu un intensitāti. Visā pasaulē strauji izplatījās arī problēmas. Lejupslīdes ietekme ir tik spēcīga, ka nevienam nav brīnumlīdzekļa, kas palīdzētu izkļūt no tās ātri. Saskaņota darbība Eiropas Savienībā ir vislabākais veids, kā mums atrisināt krīzes radītās problēmas. Turklāt daudz kas var neizdoties. Eiropas Savienība ir veiksmīgi uzņēmusies vadošo lomu šajā grūtajā laikā. Mēs vienojāmies par garantijām un noteikumiem attiecībā uz atbalstu bankām. Mēs vienojāmies par kopēju atjaunošanas plānu, lai veicinātu ekonomiku. Prezidentam Sarkozy un Francijas prezidentūrai bija svarīga nozīme šajā darbā, tomēr es gribētu aizstāvēt arī Eiropas Parlamentu, apgalvojot, ka tieši šī iestāde bija virzītājspēks. Šajā rudenī mums jāapspriež pasākumi, kas nepārtraukti jāveic, lai mēs varētu pārvarēt krīzi. Ekonomiskā situācija joprojām ir sarežģīta, un valsts finanšu situācija ir saspringta visās dalībvalstīs. Saskaņā ar Komisijas prognozēm nākamajā gadā deficīts Eiropas Savienībā pārsniegs 80 % no IKP. Mēs nevaram pievērt acis un izlikties, ka nav šādas problēmas. Turklāt šajā situācijā mēs nedrīkstam aizmirst, ka aiz šiem skaitļiem stāv cilvēki, kuri ir nobažījušies par savām darbavietām un kuri vēlas zināt, kā lai samaksā par savām mājām un saglabā savu dzīves līmeni. Mūsu uzdevums ir sniegt viņiem atbildi. Tagad, kad miljoniem eiropiešu zaudē darbu un tiek izstumti no sabiedrības, pilnībā ir apdraudēta mūsu labklājība, un tas notiek laikā, kad mūsu labklājība jau tā ir pakļauta lielam spiedienam. Mēs dzīvojam ilgāk, bet tajā pašā laikā strādājam mazāk un mums ir mazāk bērnu. Ja šī tendence saglabāsies, pēc 50 gadiem Eiropā gados vecie cilvēki būs divreiz vairāk par bērniem. Ko mēs varam darīt šajā saistībā? Mums jāatjauno uzticība finanšu tirgos. Mums ātri jāievieš efektīva uzraudzība, lai turpmāk novērstu līdzīgu krīžu rašanos. Zviedrijas prezidentūra strādās, lai līdz šā gada beigām Padomē būtu panākta vienošanās par šo jautājumu. Mēs ceram uz jūsu palīdzību, lai šo mērķi sasniegtu ātri un pārliecinoši. Mūsu pilsoņi nepieņems risinājumu, kam atbilstīgi ienākumi no nodokļiem atkal jāizmanto tādu finanšu iestāžu glābšanai, kuras rīkojušās bezatbildīgi. Īstenojot saskaņotu risinājumu stratēģiju un pakāpeniski atgriežoties pie Stabilitātes pakta noteikumiem, mums ātri jāizkļūst no pieaugošā valsts parāda. Pretējā gadījumā īstermiņa nestabilitāte radīs pastāvīgus parādus. Mums būs jāveic plaša mēroga samazinājumi, un daudzviet Eiropas Savienībā jau tagad tā ir reālā situācija; mēs Zviedrijā arī esam to iepriekš piedzīvojuši. Tādā gadījumā mūs sagaida masveida bezdarbs, sociālie nemieri un pieaugošs spiediens nodokļu jomā. Mums jānodrošina tāda Eiropas politikas sociālā dimensija, kuras pamatā ir stabilas valsts finanses un vairāk cilvēku iesaistīšana darba tirgū. Pagaidām šis ir bijis labākais veids, kā garantēt mūsu labklājības sistēmas drošību. Zinu, ka šis ir svarīgs jautājums arī šeit, Eiropas Parlamentā. Tā nav ilgtspējīga situācija, ja trīs no 10 ES iedzīvotājiem darbspējīgā vecumā ir atstumti no darba tirgus. Par savu mērķi mums jānosaka aktīva darba tirgus politika, kas kopā ar labi funkcionējošām sociālā nodrošinājuma sistēmām spēj efektīvi mainīt situāciju. Mums jāstiprina indivīdu nodarbinātības iespējas un spēja sevi aizstāvēt darba tirgū. Turklāt mums jāaktivizē un atkārtoti jāaktivizē bezdarbnieki. Jo lielāks skaits cilvēku būs nodarbināts, jo lielāks atbalsts būs pieejams bezdarbniekiem. Mums jākoncentrējas arī uz reformām, modernizāciju un pielāgošanos jaunajai situācijai. Pasaule ārpus ES robežām nav nemainīga. Tā attīstās ārkārtīgi ātri. Tas mums ir jāatzīst un jāpieņem. ES Lisabonas stratēģijas pārskatīšana varētu veicināt vajadzīgā reformas plāna izstrādi. Šoruden mēs sāksim šo diskusiju. Mēs varam redzēt, ka pēc ekonomiskās krīzes parādās idejas par lielāku protekcionismu. PTO apstiprina, ka pēdējo trīs mēnešu laikā ievērojami vairāk ir izmantoti vairāki tirdzniecību ierobežojoši pasākumi. Tādēļ es atzinīgi vērtēju L'Akvilas vienošanos par Dohas sarunu kārtas atsākšanu, lai nodrošinātu, ka pasaules valstis atkal īsteno brīvai tirdzniecībai nekaitīgu politiku, kas, kā zinām, ilgtermiņā sniegs labumu mums visiem. Par savu mērķi mums jāizvirza tāda Eiropas Savienība, kas, pārvarot krīzi, kļūst vēl spēcīgāka. Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, apceļojot Zviedriju un runājot par ES sadarbību, man uzdeva tikai dažus jautājumus par ES iestādēm. Pārsvarā jautājumi attiecās uz līkiem gurķiem, šņaucamo tabaku un citām ikdienišķām lietām. Tomēr institucionālā struktūra ir svarīga, jo tā nosaka, ko un kurās jomās mēs varam darīt. Tāpēc Lisabonas līguma ratifikācija ir tik nozīmīga. Līgums Eiropas Savienībā nodrošinās lielāku demokrātiju, lielāku pārredzamību, palielinās efektivitāti un ietekmi starptautiskajā mērogā. Tomēr vissvarīgākais ir tas, ka, ieviešot Lisabonas līgumu, mēs pieliksim punktu uz iekšieni vērstajam ES sadarbības posmam. Eiropas Savienībai ir pienācis laiks palūkoties uz ārpasauli un nākotni. Zviedrijas prezidentūra ir gatava veikt visus sagatavošanās darbus, lai nodrošinātu vieglu pāreju uz jauno Līgumu, bet tas, protams, jāratificē visām dalībvalstīm. Cerēsim, ka nākamo mēnešu laikā šis scenārijs tiks īstenots praksē. Aizvien vairāk pieaug starptautiskā noziedzība. Noziedzīgo tīklu darbību vairs neierobežo valsts robežas. Mēs varam redzēt, cik strauji izplatās narkotiku un cilvēku tirdzniecība. Tie ir draudi mūsu demokrātijas vērtībām un ES pilsoņiem. Tajā pašā laikā brīvi šķērsot robežas, lai studētu, strādātu un dzīvotu citā ES valstī - tās ir būtiskas tiesības mūsu kopienā. Tomēr jauni apstākļi pieprasa jaunus risinājumus. Tādēļ šoruden mēs izstrādāsim jaunu programmu šajā jomā, ko nosauksim par Stokholmas programmu. Ar Stokholmas programmu mēs "uzasināsim” instrumentus, ar kuru palīdzību mēs Eiropā uzlabosim drošību un apkarosim organizēto noziedzību un terorismu. Tajā pašā laikā mēs izveidosim labāku līdzsvaru starp šiem instrumentiem un pasākumiem, kas nodrošina juridisko noteiktību un aizsargā indivīdu tiesības. Tādējādi patvēruma meklētājiem Eiropas Savienībā tiks piemērota vienota, juridiski noteikta sistēma, kas nodrošinās lielāku konsekvenci attiecībā uz šo personu uzņemšanu, viņu patvēruma pieteikumu izskatīšanu un repatriācijas politiku. Daudziem cilvēkiem šis sapnis par Eiropas nākotni ir spilgts. Tajā pašā laikā Eiropas iedzīvotāji aizvien vairāk noveco. Elastīga sistēma darbaspēka imigrācijas jomā varētu kalpot par kopsaucēju šīm abām tendencēm. Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, tikai mazliet vairāk nekā pirms 50 gadiem sešas valstis izveidoja pamatu Eiropas sadarbībai. Patlaban mēs esam 27 valstis. Mēs esam kļuvuši spēcīgāki un ietekmīgāki, ir pieaugusi mūsu labklājība un palielinājusies daudzveidība. Eiropa ir kļuvusi bagātāka. Rezultātā mēs esam labāk sagatavojušies, lai izmantotu globalizācijas radītās iespējas un atrisinātu tās problēmas. Kopā mēs esam stipri! Mēs runājam par iestāšanās sarunām. Tomēr, ja tās beidzas veiksmīgi, iestāšanās nozīmē, ka mums visiem ir kopējas vērtības un attiecīgi arī kopēji noteikumi. To patlaban apsver tie, kas palikuši ārpusē - sākot ar Reikjavīku un beidzot ar Ankaru, kā arī Rietumbalkāniem. Abiem līderiem Kiprā ir radusies vēsturiska izdevība vienoties par risinājumu, kas atkal apvienos šo pārāk ilgi sadalīto salu. Tiem, kas jau ir iestājušies, ir kārdinājums izmantot pievienošanās procesu, lai atrisinātu ieilgušos strīdus. Šādos gadījumos mums jāatrod tādi risinājumi, kas ļauj gūt labumu abām pusēm un nodrošina turpmāku attīstību. Pretējā gadījumā mēs apdraudam savu virzību uz mērķi, kas paredz nepārtrauktu Eiropas integrāciju. Zviedrijas prezidentūra strādās, lai sekmētu paplašināšanās procesu atbilstīgi ES saistībām, stingri ievērojot piemērojamos kritērijus. Mēs rīkosimies kā "godīgi starpnieki”. Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, līdz ar spēku un ietekmi mums jārunā arī par starptautisku atbildību, ko mēs joprojām cenšamies uzņemties. To papildina pienākums šo atbildību izmantot ikviena interesēs. Eiropas Savienībai jāstrādā, lai nodrošinātu mieru, brīvību, demokrātiju un cilvēktiesības. Mēs esam atbildīgi par to, lai atbalstītu pasaules nabadzīgākās un visneaizsargātākās valstis un dzīvotu saskaņā ar ANO Tūkstošgades attīstības mērķiem. Mēs esam atbildīgi arī par to, lai atbalstītu ANO darbu citās jomās, sadarbotos ar saviem stratēģiskajiem partneriem, iesaistītos pasaules krīžu punktos - gan miera procesā Tuvajos Austrumos, Irānā, Afganistānā, Pakistānā un Ziemeļkorejā, gan lielo problēmu risināšanā Āfrikas kontinentā. Tomēr mēs esam atbildīgi arī par reģionālajām iniciatīvām, piemēram, Vidusjūras reģiona valstu savienību un Austrumu partnerību, kas veido stabilitāti un sadarbību starp kaimiņvalstīm, kurās ir atšķirīgi apstākļi. Jo īpaši pateicīgs es esmu par to, ka Eiropas Parlaments ir uzņēmies virzītājspēka lomu Baltijas jūras reģiona sadarbības jomā. Parlaments jau 2005. gadā iesniedza stratēģijas projektu par šo reģionu. Tagad mēs ceram, ka darbu pie šīs iniciatīvas varētu noslēgt ar Baltijas jūras reģiona stratēģijas pieņemšanu Eiropadomes oktobra sanāksmē. Konflikti Balkānos 1990. gados kļuva par sākumpunktu saistībā ar Eiropas Savienības iesaistīšanos krīžu pārvaldībā, kas tagad pastāvīgi paplašinās. Patlaban ES ir iesaistīta apmēram desmit krīžu iniciatīvās visā pasaulē. Šajā laikā pasaules problēmas sevi liek manīt arī Eiropas Savienībā. Visā pasaulē - un ne tikai mums tuvākajos reģionos - daudzi cilvēki savas cerības par attīstību saista ar mūsu sadarbību. Tāpēc es aicinu šīs viņu cerības piepildīt kopīgi. (Aplausi) Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, pateicoties Eiropas sadarbībai, šodien mūsu kontinents dzīvo mierā un labklājībā, mums ir brīvība un stabilitāte. Mums ir atvērtas robežas un tāds sociālais modelis, kas apvieno tirgus ekonomiku un savstarpēju uzmanību. Tā ir mūsu kopīgā Eiropa. Tomēr arī mūsu pilsoņi vēlas zināt, ka Eiropai ir konkrētas idejas par nākotni un ka mūsu sadarbībai ir ne vien vēsturisks mērķis, bet arī uz nākotni vērsts redzējums. Tādēļ mums kā ievēlētajiem pārstāvjiem ir pienākums atklāt, ko mēs vēlamies paveikt saistībā ar Eiropu. Izstāstīšu jums, kādu es redzu Eiropas nākotni. Es vēlos redzēt tādu Eiropu, kas rīkojas enerģiski, lai starptautiskajā mērogā nodrošinātu demokrātiju, mieru, brīvību un cilvēktiesības un kas uzdrīkstas rīkoties ārpolitikas jomā. Starp mums ir tādi cilvēki, kuri zina, kā ir dzīvot bez demokrātijas un brīvības, un tas ļauj mums rīkoties droši. Es vēlos redzēt tādu Eiropu, kas uzņemas vadību cīņā pret apdraudējumu klimata jomā; kas pretojas kārdinājumam sacensties ar tādu ražošanu, kurā netiek maksāts par emisijām, kas grauj mūsu klimatu; kas nodrošina stimulus, kuri par vērtīgām nosaka videi nekaitīgas tehnoloģijas, lai mūsu bērni un mūsu bērnu bērni arī varētu iepazīt tādu dabu, kādu to zinām mēs. Es vēlos redzēt tādu Eiropu, kas uzņemas atbildību par ekonomiku. "Aizdevumi tēriņiem” nevar būt mūsu vienīgais moto. Par moto nevaram izmantot arī "peļņu gūstam privāti, bet zaudējumi jāsedz valstij”. Izveidosim no jauna savu valsts finanšu sistēmu, noregulēsim stabilus finanšu tirgus un nodrošināsim tādas ekonomikas reformas, kas mums vajadzīgas izaugsmei un rūpniecībai, kura būs konkurētspējīga arī nākotnē! Es vēlos redzēt tādu Eiropu, kas attīsta savu sociālo modeli; kas apvieno labi funkcionējošu labklājības sistēmu ar izaugsmi un sociālo kohēziju; kas caur darbu, uzņēmību un stabilām valsts finansēm rada telpu, kura saglabā un attīsta mūsu labklājības modeļus, ņemot vērā visu ES pilsoņu intereses. Es vēlos redzēt tādu Eiropu, kas neļaujas īstermiņa protekcionisma kampaņu kārdinājumam; kas nodrošina iekšējo tirgu, kurš veidoja pamatu ES sadarbībai un rada iespējas brīvas preču un pakalpojumu apritei uz trešām valstīm, labumu no tā gūstot gan mums, gan pārējai pasaulei. Es vēlos redzēt tādu Eiropu, ko pazemo nevienlīdzība, kas uzklausa citu pušu argumentus un kas par katru cenu vēlas panākt kompromisus, vienmēr kalpojot kopējām interesēm. Šāda Eiropa būs spēcīga visos laikos. (Aplausi) Priekšsēdētāja kungs, godājamie deputāti, man ir gods šodien uzstāties jūsu priekšā un pārstāvēt Eiropas demokrātiju. Daudzi cilvēki man ir teikuši, ka vairāku gadu laikā šis būs sarežģītākais prezidentūras posms. Ir daudz problēmu, un mums jābūt gataviem arī negaidītiem pavērsieniem. Daudzi jautā, vai tāda lieluma valstis kā Zviedrija var uzņemties šo atbildību. Viena pati Zviedrija to nevar, bet kopā mēs varam atrisināt šīs problēmas. Tāpēc es aicinu rīkoties, saglabājot redzējumu un impulsu, iniciatīvu un drosmi. Eiropai tas ir vajadzīgs. Arī Eiropas iedzīvotājiem tas ir vajadzīgs. Īstenot Eiropas projektu nozīmē piepildīt sapni, visiem kopā atrisinot sabiedrības problēmas. Šis sapnis dod spēku Eiropai. Turklāt šis gads, 2009. gads, ir izšķirošs Eiropas sadarbībā. Mums ir iespēja spert nākamo soli. Zviedrijas prezidentūra ir gatava uzņemties šo izaicinājumu. Tāpēc - uzņemsimies to kopā! (Skaļi aplausi) José Manuel Barroso Komisijas priekšsēdētājs. - Priekšsēdētāja kungs, šis laiks nav vienkāršs, un šī nebūs vienkārša prezidentūra. Papildus parastajam likumdošanas darbam Zviedrijas prezidentūrai būs jānodarbojas ar citām augstākā mērā politiskām problēmām, un nebūs neviena, kas šīs problēmas risinātu labāk par premjerministru Reinfeldt un Zviedrijas prezidentūras komandu. Šodien es gribu izcelt divas vislielākās politikas problēmas, kas sagaida Eiropas Savienību nākamajos sešos mēnešos: ekonomikas krīzes risināšana un sarunas par vērienīgu starptautisku vienošanos par klimata pārmaiņām Kopenhāgenā. Vissmagākā finanšu un ekonomikas krīze, kāda vien glabājas dzīvā atmiņā, turpina ar savu postošo iedarbību ietekmēt mūsu kopienas un ģimenes, jo sevišķi turpinot pieaugt bezdarbam. Visaugstākā prioritāte joprojām ir nostādīt ekonomiku atkal uz sliedēm. Eiropas Savienības kolektīvās darbības rezultātā ir pieliktas nepieredzētas fiskālas pūles, kas dod konkrētus rezultātus. Mēs esam izrādījuši solidaritāti arī dalībvalstu vidū, piemēram, divkāršojot maksājumu bilances atbalsta maksimālo apjomu dalībvalstīm, kas ir ārpus eirozonas, līdz 50 miljardiem eiro. Tagad mums ir pilnībā jāīsteno atveseļošanas dokumentu kopums visos tā aspektos un jāpanāk, lai tas izvēršas par darbavietu radīšanu un ekonomiskas aktivitātes veicināšanu valstīs. Es uzskatu, ka ir svarīgi piešķirt prioritāti pasākumiem, kas ierobežo bezdarbu un atjauno cilvēkus atpakaļ darbā. Te mēs varam izmantot rezultātus maijā notikušajā augsta līmeņa sanāksmē par nodarbinātību kā daļu no Komisijas iniciatīvas ar Čehijas, Zviedrijas un Spānijas prezidentūru. Mums ir jāīsteno dzīvē kopīgas saistības pret jaunatni un nodarbinātību. Protams, atbildība par darba tirgus politiku gulstas uz dalībvalstīm, bet mēs varam un mums ir jāizmanto esošie Eiropas instrumenti, lai palīdzētu dalībvalstīm noturēt cilvēkus darbā un apmācīt viņus darbam nākotnē. Šī iemesla dēļ Eiropas Komisija grasās iesniegt priekšlikumu par struktūrfondu procedūru vienkāršošanu un atteikšanos no valsts līdzfinansējuma nepieciešamības Eiropas Sociālajā fondā 2009. un 2010. gadam. Mēs pārdalīsim arī resursus, lai finansētu jaunu mikrokredītu mehānismu nodarbinātībai un sociālai iekļaušanai. Es ceru, ka šis Parlaments atbalstīs šos priekšlikumus. Komisijas priekšlikumi, kas izriet no de Larosière ziņojuma, kuru es pieprasīju pagājušajā oktobrī, veidos pamatu stingrākai finanšu tirgus uzraudzībai un regulēšanai. Tā kā šie priekšlikumi jau ir iesniegti - no tiem daudzi jau ir pieņemti Parlamentā un Padomē, daži vēl atrodas lēmuma pieņemšanas procesā - mēs patiešām globālā mērogā esam starptautiskās finanšu sistēmas reformas vadībā. Mēs turpināsim tādi būt, esmu pārliecināts, G20 sanāksmē Pitsburgā septembrī. Visu šo lietu kustība uz priekšu nākamajos sešos mēnešos ir būtiska, lai veidotu jaunu ekonomiku, jo - nepieļausim kļūdu - ekonomika pēc krīzes nevar būt un nebūs tāda pati kā ekonomika pirms krīzes. Mums jāpārveido savs ekonomikas modelis un jāatjauno vērtības, liekot tās mūsu sociālās tirgus ekonomikas pamatā, kur tām ir vieta. Mums jāveido ekonomika un sabiedrība, kas balstās uz iespēju, atbildību un solidaritāti, ekonomika, kam būs no jauna jāizgudro jauni izaugsmes avoti, jo mēs nevaram paļauties uz visiem laikiem uz naudas un fiskāliem stimuliem; atvērtu un labi strādājošu tirgu Eiropa; viedas, zaļas izaugsmes Eiropa; Eiropa, kurā ir iedarbīgāks finanšu tirgu regulējums un uzraudzība; Eiropa, kas padziļina savu vienoto tirgu un pilnībā izmanto tā potenciālu; Eiropa, kas pretojas fragmentācijas vai protekcionisma tendencēm. Attiecībā uz klimata pārmaiņām Eiropa ir jau pirmais reģions pasaulē, kas īsteno tālejošus, juridiski saistošus klimata un enerģijas mērķus. Es lepojos ar to, kā Komisija strādāja ar iepriekšējo Parlamentu un Padomi, lai iedibinātu šos tiesību aktus, un es gribu strādāt cieši kopā ar jums un prezidentūru, gatavojoties Kopenhāgenai. Mūsu vadošā loma tika ļoti labi novērtēta iepriekšējās nedēļas sanāksmēs Lakvilā, kur sanāca G8, un lielo ekonomiku forumā. Jūs būsit dzirdējuši par progresu, kas panākts šajās sanāksmēs. Pirmoreiz visi dalībnieki apņēmās ierobežot temperatūras paaugstināšanos līdz 2oC, paklausot zinātnei par klimatu. Tas neapšaubāmi ir atzinīgi vērtējams solis uz priekšu, bet mums nevajadzētu sevi mānīt: mūsu vērienīgajai iecerei un mūsu apņēmībai citi vēl nelīdzinās. Eiropa ir tālu priekšā grafika līknē attiecībā pret pārējo pasauli, un, vaļsirdīgi sakot, tagad, kad līdz Kopenhāgenai ir 145 dienas, tas manī rada nemieru. Nākamajās nedēļās mēs pastiprināsim darbu ar starptautiskajiem partneriem, lai nodrošinātu skaidras saistības Kopenhāgenā. Mums jāpanāk progress arī attiecībā uz līdzekļiem, kas vajadzīgi, lai atbalstītu jaunattīstības valstis un sekmētu tehnoloģijas pārnesi. Septembrī Komisija nāks klajā ar saviem priekšlikumiem par finansēšanu, lai mēs varētu izveidot Eiropas konsensu un runāt ar citiem. Klimata pārmaiņu darba programma, protams, ir cieši saistīta ar kādu citu prioritāti: energodrošību. Šodien Komisija pieņems priekšlikumus par stingrākiem noteikumiem, kas nosaka gāzes apgādes drošību un nostiprina solidaritāti starp dalībvalstīm, kurus visticamāk Zviedrijas prezidentūra virzīs uz priekšu ar jūsu atbalstu. Šīs ir vissvarīgākās prioritātes - un pilnīgi pamatoti. Bet ir daudz citu svarīgu darbu, kas darāmi nākamajos sešos mēnešos. Ļaujiet man atzīmēt Stokholmas programmu, kur Komisija nesen ir iesniegusi vērienīgu redzējumu, kurā pilsonis ir nolikts mūsu tiesību, brīvību un drošības politikas centrā, izlīdzsvarojot drošību ar pilsonisko brīvību un pamattiesību aizsardzību. Eiropas Savienība gandrīz visus šos desmit gadus ir bijusi iesaistīta iestāžu iekšējās debatēs. Izmaiņas mūsu galvenajā līgumā ir absolūti nepieciešamas, lai paplašināto Eiropas Savienību aprīkotu demokrātiskam un efektīvam darbam. Es ceru, ka mēs pieredzēsim Lisabonas līguma ratifikāciju nākamajos mēnešos, un tādējādi mēs varēsim iedarbināt tā noteikumus un virzīt uz priekšu to politikas darba programmu, kuru es nupat iezīmēju. Ir svarīgi apspriest procedūru, bet es uzskatu, ka vēl svarīgāk ir apspriest būtību. Zviedrijas prezidentūrai, kā arī nākamajai Spānijas prezidentūrai būs jāpārrauga, cerams, kompleksa pāreja uz jauno līgumu, kurā Komisijai un Parlamentam būs pilnā apjomā jāpilda savs uzdevums. Eiropas Savienība ir pastāvīgi radījusi sevi no jauna, sākot no sūtības sadziedēt karā izpostīto kontinentu, līdz iekšējā tirgus izveidošanai un pēc tam līdz Eiropas atkalapvienošanai. Šajos pēdējos 50 gados Eiropa ir konsekventi pārspējusi cerēto, pārvarot šaubas. Es esmu pārliecināts, ka mēs spēsim atrisināt jauno problēmu, kas mums stāv priekšā: pamatu likšanu nākotnes viedajai, zaļajai ekonomikai. Mums gūsim panākumus, ja ņemsim vērā pusgadsimtu ilgās Eiropas integrācijas galveno mācību: Eiropas Savienība gūst panākumus tad, kad visu tās daļu sadarbība notiek atklātības, uzticēšanās un partnerības garā. Zviedrijas prezidentūras programma atzīst to; Eiropas Komisija ir gatava veikt savu uzdevumu, tāpat kā, es esmu pārliecināts, to ir gatavs darīt arī Parlaments. (Aplausi) Joseph Daul PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, parasti es jūs neuzrunāju, bet šodien pirmoreiz es grasos veltīt vienu minūti jums. Pirmkārt, Buzek kungs, es apsveicu jūs kā pretestības pārstāvi un kā vienu no Solidarność dibinātājiem, kā cilvēku no Silēzijas, kas nekad nav aizmirsis ne savas saknes, ne vēsturi, ne vērtības. Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupa arī lepojas ar to, ka ir pārliecinājusi visu politisko uzskatu EP deputātu lielu vairākumu - arī Schulz kungu - izraudzīt jūs par 500 miljonu pilsoņu runasvīru. Jā, priekšsēdētāja kungs, jūsu ievēlēšana ir šīs atklātās Eiropas, tolerantās Eiropas, politiskās Eiropas simbols, ko aizstāv PPE grupa un lielākā daļa mūsu kolēģu deputātu, kas šeit atrodas. Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj, mēs ceram, ka jūs padarīsiet rīcību par Zviedrijas prezidentūras galveno vadmotīvu nākamajos sešos mēnešos - citiem vārdiem sakot, saskaroties ar divkāršo ekonomikas un klimata pārmaiņu problēmu, mēs sakām, ka mums ir vairāk un ātrāk jārīkojas, lai izietu no krīzes, pilnībā liekot darboties mūsu sociālās tirgus ekonomikas modelim. Es stingri uzskatu, ka tieši ekonomikas dzīvīgums ir tas un vienīgi tas, kas ļaus mums īstenot patieso sociālo politiku, kura mums ir vajadzīga. Ja mēs gribam atveseļošanos un ja mēs gribam, lai tā nāktu no Eiropas, nevis no Āzijas, kā to sagaida, tad mums šodien obligāti ir jāpasteidzina procesi. Kad krīze beigsies, uzvarētāji būs tie, kuri būs likuši uz inovāciju, uz apmācību - īsi sakot, uz rīcību. Saistībā ar šo PPE grupa citu lietu starpā ierosina palielināt atbalstu, kas tiek dots mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, kas ir izšķirīgs faktors darbavietu saglabāšanai un radīšanai. Turklāt ekonomikas krīze - es gribu to uzsvērt - prasa nevis valsts reakciju, bet Eiropas reakciju. Turklāt mūsu līdzpilsoņi ir par to pārliecināti, - tikai jāieskatās sabiedriskās domas aptaujās dažādās valstīs: vairāk nekā 66 % vāciešu un vairāk nekā 70 % eiropiešu ir par to pārliecināti. Darīt vairāk un ātrāk, Reinfeldt kungs, Barroso kungs, tieši to PPE grupa cer sagaidīt no jums attiecībā uz cīņu pret globālo sasilšanu. Eiropa ir atbildīga jūsu vadībā par pasaules vadību šajā darbībā, kuru visi šeit atzīst par neatliekamu un prioritāru. Un kur vēl labāka izdevība rīkoties un paātrināt procesus kā konference par klimata pārmaiņām, kas notiks decembrī Kopenhāgenā, citiem vārdiem sakot, mūsu pašu teritorijā! Jautājumā par klimata pārmaiņām Eiropa ir pierādījusi bez mazākās šaubu ēnas, ka spēj rīkoties, ja vēlas. Tagad uzdevums ir izmantot šo kapitālu, likt pārējām pasaules lielvarām pievienoties mums. Es, protams, domāju par Amerikas Savienotajām Valstīm, kam jāpārvērš vārdi darbos, bet es domāju arī par jaunajām attīstības valstīm, vai tā būtu Ķīna, Indija vai Brazīlija, kas vairs nevar ignorēt to, ka uz viņām gulstas smaga atbildība par globālo sasilšanu. Tāpēc mēs spriedīsim par Zviedrijas prezidentūru pēc tā, kā tai izdosies pārvarēt krīzi, un atkarībā no tās panākumiem saistībā ar vidi. Noslēdzot es teikšu, ka, lai rīkotos stingri šajās divās frontēs, Eiropas rīcībā ir jābūt atbilstīgām iestādēm. Pagājušais gads parādīja mums, ka ar to pašu līgumu un ar to pašu novecojušo vienprātības principu Eiropai bija iespējams progresēt, bet bija iespējams arī nokļūt strupceļā. Jautājums ir par politisko gribu, Reinfeldt kungs, Barroso kungs. Paātriniet procesu: tieši to PPE grupa aicina jūs darīt nākamajos sešos mēnešos, un mēs ticam Zviedrijas prezidentūrai. Paātriniet procesu: tieši to prasīja eiropieši, ievēlot šo Parlamentu, un tieši tas mums viņu labā ir jāizdara, ja pēc pieciem gadiem mēs vēlamies, lai viņi piedalītos vēlēšanās lielākā skaitā. (Aplausi) Martin Schulz Priekšsēdētāja kungs, premjerministr F. Reinfeldt, dāmas un kungi, Zviedrijas prezidentūra sākas laikā, kas ir jauna sākotne iestādēm. Parlaments nav vienīgais, kas sāk savu darbu no jauna; Eiropa atrodas pārejas posmā starp Nicas līgumu un Lisabonas līgumu, un, kā mēs visi zinām, šis ir nenoteiktības laiks, kad mums tomēr ir vajadzīga skaidrība attiecībā uz lēmumiem par ekonomikas, finanšu un darba tirgus politiku Eiropas Savienībā un tās dalībvalstīs. Jūs esat runājuši par to, un es piekrītu lielai daļai jūsu teiktajā. Klimata pārmaiņas, protams, ir vissvarīgākais jautājums, un jūs esat piešķīruši tam pareizo prioritātes līmeni. Protams, arī darbavietu krīze prasa tūlītēju un būtisku risinājumu. Tāpēc mēs lūdzam jūs savas prezidentūras laikā mudināt dalībvalstis pievērsties ieguldījumu plāniem un ekonomikas atveseļošanas plāniem nopietnāk nekā līdz šim. Mums par visu vairāk ir jānosargā darbavietas - tagad, nevis nākamgad, jo darbavietu apdraudējums ir šeit un tagad. Darbavietu drošība ir vitāli svarīga sabiedrības iekšējai stabilitātei. Tāpēc mēs ceram, ka jūs piešķirsiet visa veida darbavietām un to drošībai visaugstāko prioritāti, piemēram, savienojot vides aizsardzību un rūpniecības politiku, kas ir augstākā mērā saprātīgs risinājums. Runājot par darbavietu drošību, es vēlētos teikt jums, F. Reinfeldt kungs, šo: tas, kas nopietni apdraud darbavietas Eiropā un ir pat lielāks drauds sociālai kohēzijai, ir Eiropas Kopienu Tiesas judikatūra. Kā jūs iepriekš teicāt, jūs daudz ceļojat pa Zviedriju un Eiropu. Arī mēs to darām, un tas, ko mēs dzirdam no saviem pilsoņiem, ir, ka viņi negrib tādu Eiropu, kurā uzņēmumi pārceļas no valsts uz valsti, samazinot algu līmeņus. Tāpēc mums ir vajadzīgas Eiropas Savienības iniciatīvas. (Aplausi) Mums ir vajadzīgas šīs iniciatīvas kā sekas Eiropas Kopienu Tiesas nolēmumiem Laval, Viking, Rüffert un Luxemburg lietās. Šie ir pasākumi, ar ko jums - un jums it sevišķi, jo Zviedriju ir ietekmējusi šī kļūdainā politika, šī kļūdainā tiesu prakse - ir jānodarbojas jūsu prezidentūras laikā. Jums ir jāpievēršas arī vēl vienam institucionālam jautājumam, proti, tam, kā tiks iecelta nākamā Komisija. Attiecībā uz šo man ir jāsaka, ka savā ziņā man ir radies vispārējs iespaids, ka ne tikai jūs, bet arī visus jūsu kolēģus Padomē ir ietekmējusi jaunā institucionālā sākšanās un nenoteiktība par to, kurš līgums mums īstenībā būtu jāizmanto par savas darbības pamatu, un ka neviens patiesībā nezina, kāda ir situācija. Tas mazliet atgādina Astrīdas Lindgrēnas Pepiju Garzeķi viņas Villekullas villā - es izgudrošu tādu pasauli, kādu es gribu, lai tā būtu. Brīnišķīgi! Ja mēs iecelsim Komisijas priekšsēdētāju, pamatojoties uz Nicas līgumu, mums būs 20 komisāru. Tādā gadījumā es vēlētos zināt, kurai valstij nebūs komisāra. Uz to, dabiski, Padome teiks: "Nē, mēs noteikti negribam uzsākt asinspirti aiz slēgtām durvīm. Tāpēc mums ir brīnišķīgs risinājums - mēs sākumā nominēsim komisāru, pamatojoties uz Nicas līgumu. Būs vajadzīgi pāris mēnešu, lai izveidotu Komisiju, un līdz tam laikam Īrijas tauta būs nobalsojusi un mums būs Lisabonas līgums. Tad mēs varēsim balsot par visu citu, pamatojoties uz Lisabonas līgumu. Lieliski!” Mēs esam kopiena, kas balstās uz likumu - vai vismaz es tā līdz šim domāju - kurā pamats ir spēkā esošais likums. Spēkā esošais likums ir Nicas līgums. Starp citu, ir viens, kuram kā līgumu sargam ir vispirmām kārtām jānoskaidro, kāds tiesisks pamats ir jāizmanto. Tas ir Komisijas priekšsēdētājs, bet es neesmu dzirdējis ne vārda no viņa šajā jautājumā. Tāpēc es vēlētos paziņot ļoti skaidri, ko mēs sagaidām. Mans priekšlikums, premjerministr, bija tāds, ka jums nevajadzētu pieņemt lēmumu par formalizēšanu uzreiz, bet vispirms jāaizsūta savs kandidāts uz Parlamentu, lai viņš var mums izstāstīt, ko viņš grib darīt, lai atjaunotu ekonomiku, nosargātu darbavietas, cīnītos pret klimata pārmaiņām, ieviestu nodarbinātības paktu, iniciatīvu par publisko pakalpojumu direktīvu un iniciatīvu, lai uzlabotu direktīvu par darba ņēmēju norīkošanu darbā, un vienotos par garantiju starp Komisiju un Parlamentu attiecībā uz Komisijas iniciatīvu sociālo seku novērtēšanu. Mēs to visu būtu varējuši apspriest ar kandidātu jau pirms vairākām nedēļām, lai redzētu, vai viņš, pamatojoties uz saviem priekšlikumiem, saņems vairākuma balsojumu šajā Parlamentā. Tad jūs būtu varējis pieņemt lēmumu attiecībā uz formalizāciju. Tomēr jūs izvēlējāties citu ceļu. Jūs teicāt: "Nē, mēs vispirms pieņemsim lēmumu par formalizāciju un pēc tam sūtīsim kandidātu.” Es baidos, ka tā bija vēl viena kļūda, un es arī baidos, ka šis kandidāts, ja vien viņš nepieliek ievērojamas pūles, nesaņems vairākuma balsojumu šajā Parlamentā (Aplausi) Es vēlos pateikt ļoti skaidri, ka tas, kas varbūt būs visstrīdīgākais jautājums jūsu prezidentūras laikā, mums ir pilnīgi skaidrs jau kopš paša sākuma. Mēs sagaidām institucionālu skaidrību, mēs sagaidām sociālu un politisku apņēmību, un es uzskatu, ka mēs būsim ar jums kopā attiecībā uz klimata politiku. Priekšsēdētāja kungs, jūsu dēļ esmu precīzi ievērojis savu runāšanas laiku. Jūs redzēsiet, ka pēc dažām sekundēm manas sešas minūtes būs beigušās. Jums nevajadzēs man pārmest - es zināju, ka to jūs grasījāties darīt, un es negribēju sagādāt jums to prieku. (Aplausi) Guy Verhofstadt Priekšsēdētāja kungs, es vēlos teikt Reinfeldt kungam, ka mūsu Eiropas Liberāļu un demokrātu apvienības grupa pilnībā atbalstīs Zviedrijas prezidentūras prioritātes, tas nozīmē, Lisabonas līguma ratifikāciju, kas, dabiski gaidāms, tiks īstenota ātri un pilnībā; gatavošanos klimata pārmaiņu augsta līmeņa sanāksmei Kopenhāgenā, kas jau tika pieminēta un ir prioritāte, kuru mēs pilnībā atbalstām, un, visbeidzot, Stokholmas darba plānu. Turklāt, un tas ir manas runas temats, Reinfeldt kungs, es vēlos pieminēt jautājumu, kas tiek skarts katrā runā šajā Parlamentā - proti, cīņu pret ekonomikas un finanšu krīzi - lai teiktu jums, ka jūs saņemat Eiropadomes vadību ļoti precīzā brīdī. Ir labi, ka Zviedrija pilda Padomes priekšsēdētāja pienākumus, jo jums šajā jomā ir īpaša pieredze. Pagājušā gadsimta 90. gados Zviedrija pārdzīvoja tieši tādu pašu ekonomikas krīzi, kādu mēs pārdzīvojam tagad visā Eiropā un pasaulē. Jūs esat pieredzējuši krīzi nekustamā īpašuma nozarē. 90. gados jūs pieredzējāt arī finanšu krīzi, un jūs atrisinājāt šīs visas problēmas, tiešā veidā risinot problēmas finanšu nozarē. Mans vēstījums jums ir tāds, ka jums jārīkojas tieši tādā pašā veidā šodien Eiropas līmenī, jo tieši tā mums trūkst. Mēs mēģinām apkarot ekonomikas un finanšu krīzi, izmantojot 27 dažādas pieejas dažādās valstīs, un tas nekad nedarbosies. Mēs sagaidām no jums, Reinfeldt kungs, ka jūs izmantosiet Zviedrijā gūto pieredzi, jo tā bija veiksmīga atšķirībā no Japānas, kas ir bijusi ekonomiskā stagnācijā ilgu laiku. Zviedrija izkļuva no krīzes, jo jūs nekavējoties risinājāt problēmas finanšu nozarē, kas ir kaut kas tāds, kas pagaidām netiek darīts Eiropā. Ir doma, ka Apvienotā Karaliste var nacionalizēt bankas, kamēr citas - īpaši Francija - var tās rekapitalizēt. Vācijā notiek darbs, lai radītu "sliktas bankas”; Beneluksa valstīs tiek darīts mazliet no visa vienlaicīgi. Rezultātā nav vienotas pieejas. Amerikas Savienotās Valstis stabilizē savas bankas un izņem toksiskos produktus, bet mums joprojām ir problēmas. Tāpēc mans lūgums jums ir izmantot jūsu pieredzes dotās priekšrocības, lai piedāvātu vienotu Eiropas finanšu nozares glābšanas plānu, kas veidos pamatu ekonomikas atveseļošanai. Bez tā ekonomika neatveseļosies; bankas nesāks atkal aizdot naudu un tā tālāk. Šim ir jābūt jūsu absolūtai prioritātei. Otrs punkts ir tas, ka mēs ceram, ka jūs kopā ar Komisiju varat arī piedāvāt jaunu atveseļošanas plānu, jo 27 atšķirīgi atveseļošanas plāni nesasniegs vajadzīgos rezultātus nākamajos gados. Ir absolūti izšķirīgi, lai Padome ar Komisiju kopā uzņemas vadību. Es zinu, ka tagad ir 27 atveseļošanas plāni valsts līmenī, bet mēs redzam vairākus protekcionisma pasākumus šajos valstu plānos. Reinfeldt kungs, jūsu atbildīgs pienākums ir pateikt jūsu kolēģiem, ka labāks risinājums ir kopā ar Komisiju sastādīt vienu vienotu atveseļošanas plānu un ieguldīt ilgtspējīgā enerģijā un jaunā ekonomikā. Es domāju, ka ar savu Zviedrijā gūto pieredzi 1990. gados jūs esat īstais cilvēks īstajā vietā, lai izdarītu to, ko mēs līdz šim neesam darījuši: radītu vienotu stratēģiju Eiropas Savienībā, lai pārvarētu šo ekonomikas un finanšu krīzi. (Aplausi) Rebecca Harms Priekšsēdētāja kungs, Reinfeldt kungs, Barroso kungs! Mans kolēģis deputāts Schulz kungs pateica visu, kas ir sakāms par institucionālajām bažām, kas manai grupai ir bijušas ilgu laiku saistībā ar nākamajām Komisijas priekšsēdētāja vēlēšanām. Mēs piekrītam tam, ko viņš teica. Mēs gribam, lai visa Komisija un viss Eiropas Savienības augstākā līmeņa personāls tiktu vēlēts atbilstīgi Lisabonas līguma nosacījumiem, un mēs nepiekāpsimies šajā punktā ne par mata tiesu. Tomēr, Barroso kungs, es vēlos izmantot izdevību paskaidrot manas grupas šaubu politiskos iemeslus un tās uzskatu, ka no politiskā viedokļa jūs neesat spējīgs izdarīt to, kas mums škiet nepieciešams situācijā, kāda pašreiz ir Eiropā. Ņemiet, piemēram, bieži pieminēto vajadzību pēc jaunā finanšu tirgu regulējuma. Mums ir bijuši G8 samiti, G20 samiti, paplašināti G8 samiti, Eiropas samiti. Cik tālu mēs esam tikuši? Ja mēs aplūkojam šodienas ainu un salīdzinām to ar monopola spēli, ko mēs visi protam, bankas ir tikušas atjaunotas, tās ir pagājušas garām "iet” un nav nonākušas cietumā, ar sabiedrības piekrišanu tās ir pievākušas simtiem miljonu un tad vienkārši ir sākušas spēli no jauna. Es nedomāju, ka cilvēki uzvedas kā likteņa piesaucēji, kad viņi saka, ka tā rezultātā nākamais krahs ir neizbēgams. Barroso kungs, kas notika ar jūsu sparīgo intervenci? Kur ir jūsu patiesie rezultāti? Mums nav par tiem nekādu liecību. (Aplausi) Attiecībā uz klimata politiku jūs zināt, ka visas mūsu Eiropas kampaņas laikā mēs Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupā esam iestājušies par Zaļo jauno vienošanos. Mēs esam absolūti pārliecināti, ka ir pavisam nepareizi darīt to, ko jūs esat atkārtoti darījuši iepriekšējos piecos gados, Barroso kungs, un tas ir - izspēlēt ekonomikas stratēģijas pret vides un klimata stratēģijām. Mēs uzskatām, ka tas ļoti lielā mērā sakņojas pagātnē un tas ir jāpārtrauc. Mums jādomā par ekonomikas attīstību ilgtspējīgā veidā, un mums jānosauc klimata aizsardzības mērķi līdzās vides mērķiem. Tas būs ieguvums ekonomikai un radīs simtiem tūkstošu vai pat miljoniem darbavietu. Piebalga kungs savā pētījumā par pēdējiem mēnešiem ir vēlreiz pierādījis, ka tā notiek enerģētikas nozarē. Mūsu pieredze rāda, Barroso kungs, ka jūs neesat piemērots šīs Zaļās jaunās vienošanās izvirzīšanai. Kopumā es varu tikai teikt, ka attiecībā uz klimata aizsardzību eiropieši pēdējā laikā ir izcēlušies uz starptautiskā fona savas jaunās kavēšanās dēļ - cik tālu mēs īsti vēlamies iet mērķu samazinājumu virzienā? - un jauna skopuma dēļ, un tas diemžēl attiecas arī uz Zviedriju. Starptautiskā klimata aizsardzības fonda izveide nabadzīgākajām valstīm ir notikusi ārkārtīgi slikti. Tas, ka vēl joprojām tiek turēts slepenībā, ka zviedri grib ņemt naudu no attīstības groza, piemēram, lai to ieliktu klimata aizsardzības grozā - ir tukšs gājiens un, no nabadzīgāko valstu viedokļa raugoties, galīgi nepieņemams. Mums ir ātri jāpieliek punkts šim jaunajam skopumam un jaunajai neizlēmībai Eiropas Savienībā. (Aplausi) Visbeidzot, Reinfeldt kungs, es varu pateikt kaut ko pozitīvu. Mēs esam gatavi cīnīties ar jums par jaunu Lisabonas stratēģijas definīciju un strādāt ar jums pie tās. Jūs esat teicis, ka jūs izdarīsiet to līdz gada beigām. Mēs jums palīdzēsim. Mēs jūs atbalstīsim arī, ja jūs vēlēsities paveikt vairāk attiecībā uz Austrumeiropu un Krieviju, bet patiesas klimata politikas uzmanībai ir jāizpaužas nevis tikai virsrakstos, bet tai ir jābūt ierakstītai arī Zviedrijas programmas izvērstajā izklāstā. (Aplausi) Michał Tomasz Kamiński Priekšsēdētāja kungs, es vispirms vēlos izteikt vissirsnīgākos apsveikumus sakarā ar vakardienas vēlēšanām, par spoža priekšsēdētāja - jaunā Parlamenta vadītāja vēlēšanām. Es to daru, kā jūs, priekšsēdētāja kungs, ļoti labi zināt, kā Polijas politiķis, bet arī kā cilvēks. Jūs zināt, ka, pateicoties jums, es sastapu savu sievu, un tas joprojām ir manas dzīves vislielākais panākums. Apsveicu un vēlu jums lielus panākumus jūsu darbā! Eiropas Konservatīvo un reformistu grupa uzmanīgi klausījās jūsu runu, premjerministr, un es priecājos, ka varu teikt, ka mūsu uzskati sakrīt ar jūsējiem ļoti daudzos jautājumos. Es uzskatu, ka jūsu paziņojums par aktīviem pasākumiem krīzes pārvarēšanai ir sevišķi svarīgs. Ekonomikas krīze, kas ir vissmagākā krīze, ko mūsu sabiedrība piedzīvojusi kopš 1930. gadiem, rada nepamatotu nemieru visā Eiropā - gan nabadzīgās, gan bagātākās valstīs, gan ziemeļvalstīs, gan dienvidvalstīs. Es priecājos, ka jūs esat pasludinājis aktīvu cīņu pret šo krīzi, un priecājos, ka jūs varat saskatīt prioritātes, kurām arī mēs piekrītam - vairāk brīvības tirgum, mazāk regulēšanas, vairāk ekonomiskas brīvības, lielāka atvērtība brīvai tirdzniecībai. Tāda ir recepte mūsu kontinenta, mūsu Eiropas Savienības ekonomiskajai izaugsmei. Premjerministr, mēs esam vienisprātis ar jums arī jūsu pārliecībā, ka ir svarīgi pievērsties klimata pārmaiņām. Es zinu, ka jums ir drosmīgi uzskati par šo tematu, un es gribu mudināt jūs būt drosmīgam šajā jomā. Klimata pārmaiņu jautājums ļoti skaidri parāda, ka šodien mēs dzīvojam nevis vienotā Eiropā, bet vienotā pasaulē, kur draudi ir kopīgi visiem, un to pārvarēšanai ir jābūt efektīvai. Es ļoti priecājos, ka jūs pieminējāt cīņu pret noziedzību kā nopietnu problēmu mūsu Eiropas Savienībā. Es esmu pārliecināts, ka, tā kā Zviedrija jau ir ietekmīgs spēks kriminālromānu jomā, jūsu vadībā mēs gūsim panākumus arī cīņā pret noziedzību. Tas ir ārkārtīgi svarīgi, un es priecājos, ka gan jūs, gan jūsu ārlietu ministrs esat nesen pieminējuši, ka jūs gribat rūpīgi skatīties uz saviem kaimiņiem un izvēlēties, es ceru, iejūtīgu attieksmi pret ES paplašināšanās ideju. Mēs nedrīkstam aizmirst, ka aiz ES austrumu robežām ir valstis, kurām ir tiesības ietilpt demokrātijas un pārticības daļā, kurā mēs šodien esam. Man ir žēl tikai, ka ir viens punkts, kurā mana grupa nepiekrīt jums. Tas ir jautājums pat Lisabonas līguma ratifikāciju. Jūs runājāt par demokrātiju saistībā ar Lisabonas līgumu - un to jūs darījāt pareizi. Ir jāatceras, ka tieši demokrātiskā referendumā Īrijas tauta noraidīja Lisabonas līgumu. Tā kā mēs respektējam demokrātiju, mums ir jārespektē Īrijas tautas balsojums. Premjerministr, es ceru, ka jūsu prioritātes, kuras ļoti lielā mērā ir pieņemamas ECR grupai, būs iespēja, kas ļaus jums efektīvi vadīt Eiropas Savienību un efektīvi risināt krīzi, kas šodien ir mūsu lielākā problēma. (Aplausi) Lothar Bisky Priekšsēdētāja kungs, premjerministr F. Reinfeldt, dāmas un kungi, Zviedrijas prezidentūra ir iesniegusi vērienīgu darba programmu, kas ietver priekšlikumu par lielāku pārredzamību. Pārredzamība ir īpaši vajadzīga, pārvarot krīzi, kuru mēs pašlaik izjūtam. Daudzi cilvēki uzskata, ka krīze ir izcēlusies tālu prom ASV un dažu baņķieru dēļ, kas esot alkatīgi. Izskatās, ka ES dalībvalstu valdību galvām nebūtu bijis nekādas sakara ar krīzi. Viņi ir nevainīgās puses. Tie, kuri gozējas nevainībā, neko nedara, lai pārvarētu krīzi. Es uzskatu, ka pārredzamībā ir jāiekļauj arī sarunas par tās politikas neveiksmēm, kura veicināja krīzi, un, protams, arī par baņķieriem. Pārredzamība ir modē kazino kapitālismā. Mēs ar nepacietību gribam redzēt, kas notiks ar Baltijas jūras stratēģiju, un es nostātos Padomes priekšsēdētāja pusē, ja viņš pievērstos dialogam ar Krieviju. Mēs vēlētos arī, lai Eiropas Savienība atbalstītu prezidenta B. Obama un prezidenta D. Medvedev solījumus attiecībā uz kodolieroču demontāžu. Eiropas Savienībai būtu jāizmanto šī jaunā iespēja atbruņoties. Zviedrijas prezidentūra grib turpināt patvēruma tiesību aktu saskaņošanu un padarīt Eiropas Savienību pievilcīgāku migrantiem darba ņēmējiem. Patvēruma politikai ir jābūt cieši saistītai ar attīstības politiku. Tā, mūsuprāt, ir laba lieta, bet pie stingri apsargātajām Eiropas Savienības ārējām robežām, sevišķi Vidusjūras reģionā, tūkstošiem cilvēku katru gadu mirst, meklējot patvērumu no vajāšanas, nabadzības, dabas katastrofām un kariem. Par spīti dārgajai robežkontrolei, pārraudzībai un datu iegūšanas sistēmām, lai novērstu nelegālu migrāciju, Eiropas Apvienotā kreiso un Ziemeļvalstu Zaļo kreiso spēku grupa prasa humānu attieksmi pret bēgļiem un migrantiem un pārmaiņas ekonomikas un tirdzniecības politikā, lai efektīvi cīnītos vispirmām kārtām pret to, kas liek cilvēkiem kļūt par bēgļiem. Zviedrijas prezidentūra pievērš uzmanību vairāk iekļaujošiem darba tirgiem, lai radītu pilnīgu nodarbinātību, un tāpēc tā grib nākt ar iniciatīvām par darba tirgus reformām un dzimumu līdztiesības pasākumiem. Arī mēs esam par labu darba pieredzi, kas atbalstīs algu pieaugumus un ieviesīs likumā noteiktu minimālo algu visās 27 valstīs. Mēs gribam, lai ES vienojas par mērķiem noteikt minimālo algu vismaz 60 % līmenī no vidējās algas valstī, lai novērstu cilvēku grimšanu nabadzībā, neskatoties uz ienesīgu nodarbinātību. Es sevišķi atzinīgi vērtēju to, ko jūs teicāt par Kipru, un es vēlu jums panākumus jūsu vērienīgo klimata mērķu īstenošanā. Francesco Enrico Speroni Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es atzinīgi vērtēju to, ka Zviedrijas prezidentūra uzsvēra jautājumus, kas rūp mūsu līdzpilsoņiem, mūsu vēlētājiem, proti, vidi un klimata pārmaiņas, finanšu krīzi, darbavietu saglabāšanu un cīņu pret noziedzību, jo, lai darītu labu darbu, mums ir jābūt saskaņā ar tiem, kuri balsoja par mums. Mēs neesam ne labāki, ne sliktāki par saviem vēlētājiem, bet es patiešām uzskatu, ka ir svarīgi rīkoties saskaņā ar to, ko viņi mums prasa, un šie punkti, manuprāt, ietilpst tajos virzienos, kurus es minēju. Virzoties uz priekšu, mums, protams, priekšlikumi jāpārvērš konkrētā darbībā, un šeit mēs atkal satiksimies viens pret otru, pirmkārt, koplēmuma procedūrā, jo mēs - Parlaments - un jūs - Padome - veidosim noteikumus, kas noteiks mūsu vēlētāju dzīvi, lietas un intereses, un es uzskatu, ka tas ir mūsu kā likumdevēju pamatuzdevums. Mums ir jāpārvar uzticības krīze, kas neapšaubāmi ir radusies. Vēlētāju zemā aktivitāte šī Parlamenta vēlēšanās ir simptoms, kas par to liecina, un, lai to pārvarētu, mums ir pilnībā jādarbojas atbilstīgi mūsu vēlētāju gribai. Mums varbūt ir arī jāizvairās no salīdzināšanas: jūsu valsts robežojas ar Norvēģiju; es dzīvoju tuvu Šveicei. Tās neatrodas Eiropas Savienībā, bet tomēr dzīvo labi; tām ir tās pašas problēmas, bet tām neklājas sliktāk kā mums, un šeit ir svarīgi saskatīt un parādīt, ka ir vērts būt Eiropas Savienībā. Es uzskatu, ka tā ir liela problēma, bet es arī uzskatu, ka ar ikviena palīdzību mēs varam parādīt, ka Eiropa nav jāpiecieš, bet tai ir jābūt izdevībai tiem, kas šeit dzīvo un ir tās pilsoņi. Barry Madlener (NI) Holandes partija "Brīvībai” ir ieradusies šajā Parlamentā, lai iestātos par Holandes pilsoņiem un lai atgūtu atpakaļ naudu, ko Nīderlande ir pārmaksājusi šai naudas rijējai birokrātiskajai Eiropai. Partiju "Brīvībai” šajā Parlamentā ievēlēja Holandes vēlētāji, lai skaidri parādītu, ka Holandes pilsoņi uzskata, ka Eiropas Savienības paplašināšanās ir jau aizgājusi pārāk tālu. Priekšsēdētāja kungs, Parlaments tērē savu laiku, regulējot jautājumus, kas būtu jāizlemj pašās dalībvalstīs. Attiecībā uz mūsu partiju Eiropas Savienībai ir jāiesaistās vienīgi jautājumos, kas saistīti ar ekonomisko un monetāro sadarbību. Izvirzot holandiešu intereses priekšplānā, mēs paturēsim uzmanības lokā Zviedrijas prezidentūru, jo tā neko nedara Holandes pilsoņu labā. Jūs gribat vienkārši bīdīt uz priekšu Eiropas Konstitūciju, ko Holandes vēlētāji noraidīja un kas par 99 % ir vienāda ar Lisabonas līgumu. Jums arī neizdodas neko izdarīt saistībā ar ārkārtīgi dārgo pārvietošanos no Briseles uz Strasbūru katru mēnesi. Turklāt jūs pat neesat iekļāvuši šo jautājumu darba kārtībā. Kāpēc gan ne? Tā izmaksā tūkstošiem miljonu eiro, un vienīgie, kam šī doma patīk, varbūt ir Ikea darbinieki, kam rodas iespēja pārdot kartona kastes un papildu trauku skapjus. Mēs vēlamies arī, lai sarunas ar Turciju tiktu nekavējoties izbeigtas. Turcija ir islāma valsts, un islāma ideoloģija ir pilnīgi nesavienojama ar mūsu rietumniecisko kultūru. Turcija turklāt pilnībā ir nevis Eiropas, bet Āzijas valsts, bet Turcijas līdzdalība atkal izmaksātu Holandes pilsoņiem maisiem naudas. Turcija var būt labs kaimiņš, bet tā nepieder pie Eiropas ģimenes. Partija "Brīvībai” iestājas par suverenu valstu Eiropu, bet Zviedrijas prezidentūras vadībā notiek turpmāks darbs pie federālas supervalsts celšanas, kur dalībvalstīm arvien mazāk un mazāk ir iespēja noteikt savas lietas. Tāpēc mēs ceram, ka Īrijas tautai būs vēlreiz drosme balsot "nē” par Lisabonas līgumu. Īrijas iedzīvotājiem ir izdevība uzstāties kā Eiropas tautas balsij, un es vēlos jautāt jums partijas "Brīvībai” vārdā, kādus secinājumus Zviedrijas prezidentūra izdarīs pēc Īrijas referenduma rezultāta. Fredrik Reinfeldt Priekšsēdētāja kungs, ļaujiet man vispirms jūs visus kolektīvi apsveikt par to, ka esat ievēlēti par grupas vadītājiem. Es zinu, ka daudzi no jums tika ievēlēti ar ļoti spēcīgu atbalstu. Es zinu, piemēram, ka Martin Schulz tika atkārtoti ievēlēts ar ļoti lielu atbalstu sociāldemokrātu grupā. Ir svarīgi spēt stingri pārstāvēt savas attiecīgās grupas. Es ļoti atzinīgi vērtēju dialogu, kas mums ir bijis, un konsultācijas, kuras Eiropadome man lūdza ievadīt jūnija mēnesī. To izdarīja ES ministre Cecilia Malmström. Arī es pats to darīju, gan telefoniski, gan sanāksmē, kas mums notika uz kuģa, braucot pa Stokholmas arhipelāga ūdeņiem, sēžot un diskutējot par radušos situāciju. Man tika prasīts izmeklēt iespēju, ka José Manuel Barroso, kuru bija nosaukusi Eiropadome, tiktu ievēlēts par Komisijas priekšsēdētāju otram pilnvaru termiņam. Vairākas lietas, kam jūs pieskārāties, ir galvenie jautājumi, pie kuriem es gribu strādāt Zviedrijas prezidentūras laikā. Es teikšu, ka darbavietas mums ir pirmajā vietā. Mēs gribam redzēt Eiropu, kurā cilvēkiem ir vairāk darba. Ir jāsākas diskusijai par to, kā mēs to panāksim. Kā to norādīja Joseph Daul, es uzskatu, ka tas ir jautājums par inovācijām un apmācībām, citiem vārdiem sakot, lietām, kas ir uzņēmuma darbības pamatā un padara cilvēkus darbā izmantojamus. Es uzskatu, ka Martin Sshulz ir taisnība, ka mums ir jāuzmanās, ka nenonākam pie Eiropas, kurā notiek konkurence, pamatojoties uz sliktiem nosacījumiem. Mums notiek šāda diskusija Zviedrijā, un tāda notiek arī citur Eiropā. Zema samaksa vai nekāda samaksa nav labs sākuma punkts, no kura mums būtu jāmēģina konkurēt, konkurencei nākotnē drīzāk jānotiek ar labiem nosacījumiem. Ļaujiet man minēt dažas citas lietas, kuras es uzskatu par ļoti svarīgām, lai Eiropu izvadītu cauri krīzei. Es esmu redzējis, kā Komisijai - un es pats domāju, tas ir svarīgi - ir izdevies aizstāvēt iekšējā tirgus principu laikā, kad daudzi mēģina to mainīt un ieviest protekcionismu. Ir ļoti viegli klausīties tajos, kuri saka: "Kāpēc jūs nesaglabājāt darbavietas šajā konkrētajā valstī?”, neredzot sekas tam, ja katrs rīkotos šādā veidā. Ja mēs to darītu, mēs pamatā likvidētu brīvo tirdzniecību un pārrobežu tirdzniecības iespēju. Tas, kas būtībā ir radījis bagātību un uzplaukumu, ļoti ātri tiktu zaudēts, ja mēs nepretotos protekcionisma aicinājumam. Es
{'language': 'lv'}