Genoptagelse af sessionen Formanden Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 15. november 2001, for genoptaget. Meddelelse fra formanden Formanden Kære kolleger, endnu en gang har terrorismen brutalt ramt Spanien. Den 23. november blev Ana Isabel Arostegui og Javier Mijangos, der begge var betjente i Ertzaintza, det regionale baskiske politi, skammeligt myrdet under tjenesten i Beasain i det spanske Baskerland. To dage før havde terrorister sprængt en bombe, der var rettet mod to andre betjente fra det samme politi, som blev såret. Jeg har på mine egne og på Parlamentets vegne med det samme givet udtryk for min dybeste medfølelse over for familierne til ofrene for disse modbydelige attentater samt ønsket de sårede god bedring. Terroristerne i Spanien har endnu en gang demonstreret deres morderiske forblindelse, deres foragt for retten til at leve og deres forkastelse af enhver form for demokrati. Efter at have angrebet retsvæsenet i skikkelse af dommer José María Lidon Corbi har de denne gang kastet sig over det regionale baskiske politi. Herved har de bevist deres vilje til at give sig i lag med demokratiets fundament. Det er med en meget bevæget tanke til ofrene, deres familier og alle, der kæmper for demokratiet, at jeg opfordrer Dem, kære kolleger, til at iagttage et minuts stilhed. (Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed) Formanden Kære kolleger, siden Parlamentets sidste mødeperiode er fem journalister desværre blevet myrdet i Afghanistan. Maria Grazia Cutulli, Julio Fuentes, Harry Burton og Azizullah Haidari faldt i baghold mellem Jalalabad og Kabul. Ulf Stroemberg døde efter et indbrud i Taloqan. I øvrigt er vi som bekendt meget bekymrede over bortførelsen af Ken Hechtman. De otte journalister, der er blevet dræbt i Afghanistan siden konfliktens begyndelse, udførte deres job modigt, engageret og udholdende. For dem gik pligten til at informere frem for alt andet. Derfor vil jeg mindes dem inderligt, bevæget og dybfølt, for de gjorde det muligt for os til stadighed at være underrettet om udviklingen i Afghanistan. Informationsfriheden er en af de mest skrøbelige friheder, det vidner deres død om. Jeg beundrer den måde, de udførte den opgave, de var betroet. I dette øjeblik går vores tanker til deres familie og kolleger, der er så hårdt ramt af sorgen. For at vise vores dybeste sympati beder jeg Dem iagttage et minuts stilhed. (Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed) Dagsordenen Formanden Jeg har to forslag i forbindelse med dagsordenen. Det første drejer sig om, at Budgetudvalget har vedtaget Ferber-betænkningen om foreløbigt forslag til tillægs- og ændringsbudget for Europa-Parlamentet og har anmodet om, at denne betænkning bliver opført på dagsordenen for i morgen i henhold til forretningsordenens artikel 114. (Parlamentet afgav samstemmende udtalelse) Jeg har et andet forslag fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender. Det drejer sig om afstemningen om Bouwman-betænkningen om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens. De har anmodet om, at dette punkt bliver opført under afstemningstiden i morgen med den begrundelse, at Rådet agter at træffe afgørelse herom den 3. december. (Parlamentet afgav samstemmende udtalelse) Arbejdsplanen er således fastsat. Indlæg til proceduren Tajani Fru formand, jeg vil blot gøre Parlamentet opmærksomt på det, der skete i Rom i går. Der fandt en katastrofe sted, hvor mange brandmænd mistede livet, mens andre blev såret, og nogle af dem er i en meget alvorlig tilstand. I deres indsats for at redde menneskeliv udviste de samme mod som brandmændene i New York. Som EU-borgere og Europa-Parlament er det efter min mening rigtigt at mindes disse modige mænd, som gav deres liv for at forsøge at redde andres liv. En ejendom styrtede sammen, og hvis ikke de havde ofret sig, var der måske andre mennesker, som havde mistet livet. Efter min mening burde også Europa-Parlamentet mindes disse dygtige og modige brandmænd. Formanden Hr. Tajani, jeg har allerede sendt et kondolencetelegram til de italienske myndigheder. Angelilli Fru formand, jeg vil også gerne give udtryk for min sorg over de dødsfald, som skete under ulykken i Rom i går, og for min store tilfredshed og solidaritet med ordensmagten og specielt brandmændene, som altid er rede til gå forrest, ikke bare når det gælder bekæmpelsen af kriminalitet, men ligeledes for at hjælpe Europas civilbefolkning, også i vanskelige øjeblikke som dette. Sådan som det desværre var tilfældet i Rom, og sådan som det var tilfældet i New York, er de altid parate til at miste livet under deres modige indsats. Figueiredo Fru formand, i denne uge, der er viet til beskæftigelsen, vil jeg gerne henlede opmærksomheden på mange tusinder af portugisiske lønmodtagere, der lever under kummerlige vilkår præget af stor ustabilitet, med virksomheder, der lukker ned, uden at nogen bliver krævet til ansvar, selv når man ved, at de var lønsomme og havde gode ordrebøger, sådan som det er sket med Molin, Confelis og Norporte. Selv om de portugisiske lønmodtager har de laveste lønninger i EU, er der igen mange tilfælde af forsinket lønudbetaling, som nu når op på mere end 20 milliarder escudos og berører tusinder af lønmodtagere. Det gælder ikke mindst glasværkerne Mandata e Mortensen i Marinha Grande, træforarbejdningsvirksomheden Sotima i Proença-a-Nova, Cuftêxteis i Ansião, og den trussel, der hviler over hundreder af lønmodtagere i tekstilvirksomheden Eres i Fundão på grund af disse virksomheders lokale og regionale betydning og på grund af de følger, det har for udviklingen i vanskeligt stillede områder. Ud over solidaritet med disse lønmodtagere så jeg gerne, fru formand, at De henleder Kommissionens og Rådets opmærksomhed på, hvilken alvorlig situation mange portugisiske lønmodtagere befinder sig i. Valdivielso de Cué Fru formand, som basker og derfor som spanier vil jeg blot takke for den forståelse, som formanden altid udviser over for terrorproblemet i Baskerlandet. På den anden side må jeg desværre konstatere, at der nogle gange i et sådant øjeblik, som i teorien skal afholdes i stilhed, er personer, der sidder og snakker, endog i telefon, hvilket bl.a. forekommer mig at være fuldstændig hensynsløst. Howitt I henhold til artikel 19, stk. 4, vil jeg anmode Dem om at gribe ind over for de græske myndigheder på vegne af mine vælgere Paul og Lesley Coppin fra Mildenhall, på vegne af Anna Skinner fra Epping, der har henvendt sig vedrørende sin bror Anthony Adamiak, samt på vegne af de øvrige europæere, der i øjeblikket er fængslet i Grækenland for spionage. Vi respekterer de græske domstoles uafhængighed samt det samarbejde, vi hidtil er blevet mødt med af de græske myndigheder, men når disse mennesker allerede har været fængslet i tre uger, uden at der er rejst sigtelser imod dem, og de nu kan se frem til endnu to uger, inden der rejses sigtelser, vil De forhåbentlig give mig ret i, at der er et presserende humanitært behov for at appellere på deres vegne samt for at minde de græske myndigheder om, at de i henhold til den europæiske menneskerettighedskonvention er forpligtet til at rejse sigtelser imod tilbageholdte personer. 12 mennesker tog på ferie og endte i fængsel. Jeg anmoder Dem om at gribe ind på vegne af Europa-Parlamentet. Formanden Hr. Howitt, som bekendt har vores kollega, hr. Van Orden, allerede holdt et indlæg om dette problem på den sidste plenarforsamling i Strasbourg. Efter dette indlæg greb jeg selvfølgelig ind, og mit kabinet henvendte sig til den faste græske repræsentation. De gav os en del oplysninger. Der skulle bl.a. afholdes et retsmøde i mandags. Vi har ikke kunnet få bekræftet, om dette retsmøde har fundet sted eller ej. Jeg kan forsikre Dem om, at jeg er rede til selv at gribe ind i forhold til udviklingen i disse begivenheder og situationen, som vi naturligvis følger med den største opmærksomhed. Souladakis Fru formand, jeg vil også gerne takke mine kolleger, hvis store interesse for menneskerettighederne og overholdelsen af de retsstatslige regler i EU-landene jeg har bemærket med tilfredshed. Samtidig vil jeg også gerne takke for lejligheden til at gøre opmærksom på, at alle regler, procesretlige såvel som materielretlige, overholdes på højeste niveau i Grækenland, sådan som det vist også er tilfældet i Det Forenede Kongerige, både hvad angår menneskerettighederne og retsstaten. Ud fra denne betragtning tror jeg, at retsvæsenet i mit land vil være yderst retfærdigt og overholde alle bestemmelser i såvel Grækenlands nationale lovgivning som i de internationale konventioner. Jeg vil dog benytte lejligheden til - blot til information- at oplyse Parlamentet om visse ting, så vi ved, hvor vi står. Vi befinder os i en tid, hvor terrorisme er noget, der præger hele verden. De personer, der er anholdt i Grækenland, var dagen før blevet anholdt i en anden lufthavn og havde fået indskærpet, at de ikke måtte fotografere militære anlæg, navnlig ikke, når de er i brug eller under øvelser, og ifølge dagbladene havde de blandt deres ejendele udstyr til aflytning af kommunikation mellem militærfly eller mellem fly og baser. Senere blev de set i en anden lufthavn. De blev anholdt i en anden lufthavn, efter at de var blevet underrettet om, hvordan tingene forholder sig. Som De kan forstå, er dette en tid, hvor man er meget på vagt over for terrorisme, en tid, hvor alle ved, at der gælder nogle tilsvarende forbud på alle militære baser i Europa, og da de var blevet advaret, var alle muligheder for fleksibilitet og overbærenhed udtømt. Under alle omstændigheder er jeg sikker på, at alle procesretlige bestemmelser vil blive overholdt, netop fordi Grækenland ligger øverst blandt de 15 lande, når det gælder overholdelsen af alle nødvendige garantier for alle borgere, som stilles for retten i Grækenland, uanset hvilket land de kommer fra. Med disse ord håber jeg, at Parlamentet er blevet tilstrækkeligt informeret. Formanden Tak, hr. Souladakis. Kære kolleger, da jeg har endnu en halv snes indlæg til forretningsordenen, hvoraf de fleste drejer sig om dette emne, således at dette spørgsmål næsten bliver en drøftelse i sig selv, tillader jeg mig at afbryde disse indlæg og gå over til forhandlingen om forberedelsen af Det Europæiske Råd i Laeken, men medlemmerne vil selvfølgelig kunne få ordet efter denne forhandling. Unionens fremtid Formanden Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelse af Det Europæiske Råds møde i Laeken den 14.-15. december 2001; betænkning (A5-0368/2001) af Leinen og Méndez de Vigo for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om Det Europæiske Råd i Laeken og Unionens fremtid (2001/2180(INI)); betænkning (A5-0399/2001) af Kaufmann om Kommissionens hvidbog om nye styreformer i EU (KOM(2001) 428 - C5-0454/2001 - 2001/2181(COS)); mundtlige forespørgsler (B5-0529/2001) til Rådet og (B5-0530/2001) til Kommissionen af Rocard for Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender om europæisk strategi med henblik på at fremme kvalitet inden for arbejdsmarkeds- og socialpolitikken. Som afslutning på denne forhandling under ét har jeg modtaget seks beslutningsforslag om Det Europæiske Råd, der er stillet i henhold til forretningsordenens artikel 37, stk. 2. Jeg ønsker formanden for Rådet, Louis Michel, velkommen. Vi er glade for, at De kan være til stede, og jeg giver Dem straks ordet. Michel Fru formand, mine damer og herrer, som bekendt vil følgende emner blive behandlet under Det Europæiske Råd i Bruxelles-Laeken den 14.-15. december: Unionens fremtid, den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, udvidelsen, bekæmpelsen af terrorisme, området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, EU's generelle situation og udvikling, beskæftigelsen og den sociale samhørighed, hjemsteder samt de forskellige organer og agenturer og endelig de eksterne forbindelser. Unionens fremtid: Det Europæiske Råd vil vedtage en erklæring, der skal sætte debatten om Europas fremtid i gang. Første del af denne erklæring omhandler styrken, men også svaghederne i opbygningen af Europa, anden del samler de emner, konventet skal beskæftige sig med, og tredje del fastsætter, hvordan debatten om EU's fremtid bedst kan foregå. Rådet (almindelige anliggender) har på mødet den 19. november allerede nu gjort det muligt at bekræfte medlemsstaternes tilslutning til proceduren. Princippet om indkaldelse af et forberedende konvent er et vigtigt skridt hen imod et lettere forståeligt og stærkere EU, der i højere grad er optaget af at forfølge dens hovedmål. Det er naturligvis sikkert, at repræsentanter for medlemsstaternes regeringer, Kommissionen, de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet deltager i konventet. Hvad angår ansøgerlandene, er formandskabets forslag baseret på følgende principper: De deltager fuldt ud i konventets arbejde med taleret. De bliver repræsenteret på samme måde som medlemsstaterne, det vil sige med en repræsentant for regeringen og to repræsentanter for deres nationale parlament. Repræsentanter for ansøgerlande, der endnu ikke har underskrevet en tiltrædelsestraktat, deltager ikke i konventets beslutning truffet ved konsus, når dette skal udarbejde den endelige rapport. Det Europæiske Råd i Laeken vælger formanden for konventet. Formanden bistås af et præsidium, der består af repræsentanter for de forskellige dele af konventet. Der er opnået enighed om, hvem der skal have formandskabet. Det er endnu ikke afgjort, hvem der skal være repræsentanter for de kommende to formandskaber. Endelig vil konventet få sekretariatsbistand fra Generalsekretariatet for Rådet. Dette kan få nødvendig bistand fra Kommissionen samt Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters sekretariater. Der var enighed om at rådføre sig med det civile samfund gennem repræsentative organisationer på europæisk og nationalt niveau. Forslaget om et forum i form af en separat forsamling blev forkastet. Sådanne organisationer kunne høres eller konsulteres i henhold til metoder, der skal fastsættes nærmere. Disse organisationers bidrag kunne indgå i den officielle dokumentation, der fremsendes til medlemmerne af konventet. Konventet påbegynder sit arbejde snarest muligt under spansk formandskab og afslutter det i forbindelse med Det Europæiske Råd i juni 2003. Det overvejes stadig, hvad man skal gøre med perioden mellem afslutningen af konventets arbejde og påbegyndelsen af regeringskonferencen. Hvad angår emnerne, har formandskabets udgangspunkt været at anvende indholdet i Nice-erklæringen til at udarbejde et tilstrækkeligt bredt og kohærent mandat, som formandskabet kan basere sit arbejde på. Formandskabet er på dette punkt enig i ordførerne hr. Leinen og Méndez De Vigos anbefalinger. Disse emner er inddelt i fem grupper med åbne og neutrale spørgsmål, som omfatter EU-politikkernes mål og indhold, kompetencefordelingen mellem EU og medlemsstaterne, EU-systemets demokratiske legitimitet og EU's evne til at vedtage og føre politik. Premierministeren vil under hans rundtur til hovedstæderne fremlægge et udkast til Laeken-erklæringen. I dette udkast vil de emner, som konventet skal beskæftige sig med, blive fremlagt i form af spørgsmål og valg, således at delegationerne kan anvende dette som baggrund for at udtale sig. Som konklusion på dette vigtige kapitel vil jeg gøre følgende bemærkninger: Uanset hvad Laeken-erklæringens indhold bliver, skal konventet bevare kontrollen med sin dagsorden. Det ville efter min mening være spildt at forsøge at holde det fast på et forudfastsat mandat. Formandskabet har bestræbt sig på at tydeliggøre og behandle punkterne fra Nice, hvor erklæringen med vilje blev affattet på en relativt åben måde. Intet af det, formandskabet foreslår, skal fortolkes som et mandat til den kommende regeringskonference. Mandatet for regeringskonferencen fastsættes i henhold til procedurerne i traktaterne. Formålet med Laeken-erklæringen er at sikre, at metoden med et konvent bærer frugt, og at den samme metode anvendes igen i forbindelse med regeringskonferencen i 2004. Formålet med debatten om Europas fremtid skal også være at bringe EU tættere på borgerne samt gøre EU mere gennemskueligt og effektivt. I denne forbindelse har Rådet med interesse noteret sig Kaufmann-betænkningen om hvidbogen om nye styreformer i EU. Denne betænkning indeholder værdifulde retningslinjer. Jeg er særlig enig i ønsket om at sikre, at en yderligere inddragelse af det civile samfund i EU's arbejde ikke sker på bekostning af den centrale rolle, som de repræsentative og politisk ansvarlige myndigheder skal spille. Jeg kommer nu til den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. Det Europæiske Råd vil få forelagt en rapport fra formandskabet, der gør status over udviklingen. Arbejdet er faktisk skredet godt frem, hvad angår styrkelsen af den militære og civile kapacitet, som de kapacitetsbidragskonferencer, der blev afholdt den 19.-20. november i år, har vist. Hvad angår erklæringen om den europæiske forsvars- og sikkerhedspolitiks operationelle karakter, står EU i et dilemma. Enten bliver det umuligt at iværksætte det på grund af et veto fra et medlem af NATO, som ikke er medlem af EU, eller også erklærer den sig operationel, uden at denne erklæring er baseret på en reel kapacitet på grund af manglende adgang til NATO's midler. Jeg vil gøre Dem opmærksom på, at Unionens troværdighed selvfølgelig i begge tilfælde står på spil. Den tredje mulighed, som formandskabet slår til lyd for, er at erklære, at EU i hvert enkelt tilfælde beslutter, hvordan man skal svare på en krise i forhold til de militære og civile midler og den kapacitet, EU råder over. Så meget om den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik. (NL) Jeg kommer nu til et andet punkt, nemlig udvidelsen. På Rådets (almindelige anliggender) møde den 19. november blev Kommissionens beretning drøftet udførligt. Der blev gjort bemærkelsesværdige fremskridt i tiltrædelsesforhandlingerne. Tiltrædelsesforhandlingerne med de lande, som er parate fra 2002, må derfor kunne afsluttes, således at disse lande i 2004 kan deltage i valget til Europa-Parlamentet. Det belgiske formandskab har fortsat det svenske formandskabs kraftige og regelmæssige rytme. Samtidig blev der på ny lagt vægt på ansøgerlandenes gennemførelse af EU's acquis. På Det Europæiske Råds møde i Laeken vil stats- og regeringscheferne få chancen for at overbringe ansøgerlandene nogle budskaber. Den tidsplan, som blev fastlagt i Nice og tydeliggjort i Göteborg, vil blive fuldstændigt overholdt. Udvidelsen er uigenkaldelig, og inden 2004 kan 10 nye ansøgerlande optages. Kommissionen vil i 2002 stille Rådet forslag om landbrug, samhørighedspolitik og Unionens budget. For de lande, som ikke vil deltage i den første udvidelse, vil Kommissionen udarbejde en plan. Kommissionen vil gennemføre en plan om styrkelse af ansøgerlandenes institutioner og afsætte et beløb på 250 millioner euro til det. Jeg kommer nu til bekæmpelsen af terrorismen. På Det Europæiske Råds møde i Laeken vil formandskabet forelægge en syntetisk rapport, hvori Unionens foranstaltninger til bekæmpelse af terrorismen er optaget. Denne rapport vil også være fremtidsorienteret. Jeg tror, vi i dag kan sige om bekæmpelsen af terrorismen, at Unionen har reageret hurtigt og effektivt. Dens svar var altomfattende, og det er merværdien af den europæiske optræden. Unionen har gjort sig gældende som en effektiv og troværdig, ja, endog uundværlig partner, som USA og tredjelande kan regne med i bekæmpelsen af terrorismen. Unionen har bekræftet sin diplomatiske og humanitære rolle. Unionen og eurozonen har bidraget til stabiliseringen af økonomien i en bevæget periode. Endelig har det belgiske formandskab til trods for de store bestræbelser, som bekæmpelsen af terrorismen krævede, ikke tabt EU's andre prioriteter af syne, såsom udvidelsen, opfølgningen af Tampere og Lissabon osv. (FR) Jeg kommer nu til gennemførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Det Europæiske Råd i Laeken skal gøre det muligt at stadfæste gennemførelsen af et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. EU's svar på udfordringen efter tragedien den 11. september har vist medlemsstaternes politiske vilje til at gøre fremskridt på dette område. Et af det belgiske formandskabs prioriteter var at indføre en fælles asyl- og indvandringspolitik. De forventede fremskridt er ikke sket. Topmødet i Laeken bør være en god lejlighed til igen at forsøge at indføre en fælles asyl- og indvandringsspolitik ved at iværksætte beslutningerne fra Tampere, ved at udbygge og forstærke koordinationen af det retlige og politimæssige samarbejde, som skal munde ud i oprettelse af Eurojust, at stadfæste princippet om gensidig anerkendelse og således vise, at hver enkelt medlemsstat har tillid til de andre medlemsstaters retsregler. Formandskabet håber at kunne nå frem til en konkret aftale i Laeken om en rammebeslutning om en europæisk arrestordre og udleveringsprocedurer mellem medlemsstaterne, en rammebeslutning om bekæmpelsen af terrorisme, en rammebeslutning om gennemførelse i EU af beslutninger om fastfrysning af indeståender og beviser og en aftale om en fælles liste over terrororganisationer. Jeg kommer nu til den økonomiske situation og Unionens fremtid. Dette vil blive behandlet på Det Europæiske Råds første mødedag. Finansministrene fremlægger Eurokit og gør rede for resultaterne af forhandlingerne om grænseoverskridende betalinger. Med budskabet fra Laeken kan man styrke EU's troværdighed ved at understrege de fremskridt, der er sket, særlig inden for den internationale handel efter den fjerde WTO-ministerkonference i Doha, ved tydeligere at gøre opmærksom på den gavnlige virkning af det indre marked og overholdelsen af den økonomiske stabilitetspagt. På topmødet vil der blive lagt vægt på nødvendigheden af at stadfæste, at vi er fast besluttede på at fortsætte den proces, der blev påbegyndt i Lissabon og Göteborg. I forbindelse med forberedelsen af Det Europæiske Råd i Barcelona skal der inden årets udgang oprettes et agentur for fødevaresikkerhed, ske fremskridt i forbindelse med et EF-patent, indgås en aftale om grænseoverskridende betalinger i euro, offentlige kontrakter, og Galileo-projektet skal gennemføres. Hvad angår beskæftigelsen, støtter Det Europæiske Råd sig til "beskæftigelsespakken". Det går ind for punkterne i denne pakke samt retningslinjerne for 2002. Det Europæiske Råd vil mærke sig, at disse retningslinjer omfatter et nyt horisontalt mål for kvalitet i beskæftigelsen samt vedtagelsen af en første godkendt liste over indikatorer for kvalitet i beskæftigelsen. Hvad angår hjemsteder og de forskellige organer og agenturer, vil stats- og regeringscheferne forsøge at nå frem til en aftale om visse EU- og EF-organers og agenturers hjemsted. Hvad angår de eksterne forbindelser, vil Det Europæiske Råd i lyset af den nuværende situation behandle de internationale spørgsmål. Det vil i givet fald udtale sig om situationen i Afghanistan, den vestlige del af Balkan og i Mellemøsten. Som De har bemærket, har det belgiske formandskab bestræbt sig på at slå EU's plads i det internationale samfund fast. Mine damer og herrer, jeg har nu sammenfattet arbejdsprogrammet for Det Europæiske Råd i Laeken for Dem. Dette Europæiske Råd bliver udgangspunktet for EU's beslutninger om de grundlæggende spørgsmål, der får varig betydning for Unionens fremtid. Det drejer sig om den fysiske indførelse af euroen, bekræftelsen af udvidelsens uigenkaldelige karakter og den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitiks operationelle karakter. Det Europæiske Råd i Laeken bliver også udgangspunkt for overvejelser om den fremtidige opbygning af Europa. Disse overvejelser kommer til at hvile på en bred konsultation af EU-borgerne. Dette er ånden i den såkaldte Laeken-erklæring. (Bifald) Prodi Fru formand, mine damer og herrer, topmødet i Laeken skal være en vigtig etape i den europæiske integrationsproces. De skal i dag stemme om to betænkninger, der drejer sig om selve det europæiske projekts sammensætning og om den retning, det skal tage i de kommende år, nemlig hr. Leinens og hr. Méndez de Vigos betænkning om Unionens fremtid og fru Kaufmanns betænkning om nye styreformer i EU. Når vi tager disse emner op, skal vi først og fremmest svare på nogle grundlæggende politiske spørgsmål. Hvilke nye udfordringer får EU såvel inden for som uden for EU? Hvordan kan vi forenkle EU's institutionelle opbygning? Hvordan skal vi fordele de forskellige ansvarsområder og inddrage de nationale parlamenter? Organisationsformen må nemlig ikke være et mål i sig selv, men skal være i tråd med de målsætninger, vi ønsker at nå, og skal afspejle det samfundsbillede, som det altovervejende flertal af de europæiske borgere ønsker. Meddelelsen om Unionens fremtid, som vi fremlægger før Rådet i Laeken, tager netop udgangspunkt i disse betragtninger, og det lader i øvrigt til, at de også er medtaget i de to betænkninger, som er til behandling i dag. Lad os først se på betænkningen om Unionens fremtid. Hvis Unionen begrænsede sig til de politikker, den førte i 1960'erne og 1970'erne, ville den nuværende institutionsstruktur formodentlig være passende. Men den politiske situation er en anden, for borgerne beder EU om at gøre en meget større indsats og om at løse nogle vanskelige problemer, som det kun er muligt at løse ordentligt med EU's nuværende størrelse. Vi kan dog ikke tage disse nye udfordringer op på en effektiv måde med den aktuelle institutionsstruktur. Det er således nødvendigt med en reform af institutionssystemet, så EU kan træffe de beslutninger, som borgerne forventer, på en mere effektiv måde. Vi kan nemlig ikke blive ved med at skabe nye forventninger uden at anskaffe os de midler, der er nødvendige for at opfylde disse forventninger. Derfor er vi nødt til at foretage nogle institutionsreformer, som går et skridt videre end det, der blev planlagt på mødet i Nice. Vi skal ligeledes bevare essensen i fællesskabsmetoden, som er baseret på de tre institutioner, og som er det egentlige system, der har muliggjort Det Europæiske Fællesskabs succeshistorie gennem 50 år. Det er en ligevægtig metode, som er baseret på et stærkt Parlament, et stærkt Råd, en stærk Kommission og - selv om den ikke er en af de tre institutioner - en stærk Domstol. Det er den eneste metode, der gør os i stand til at kombinere effektivitet og demokrati. Men den skal fornyes og tilpasses til den nye europæiske situation og EU's nye prioriteter. Under Europa-Parlamentets første mødeperiode efter mødet i Nice konstaterede vi alle - De, Det Europæiske Råds formand og jeg selv - at det er nødvendigt at styrke den demokratiske dimension i traktaternes reformmetode. Der er navnlig et stærkt ønske om, at man ikke begrænser de demokratisk valgte repræsentanters indsats til udelukkende at omfatte ratificeringen af EU's basistekster. Som den juridiske situation ser ud i dag - og med de begrænsninger, vi har - er den bedste løsning at lade regeringskonferencen - som jeg endnu en gang håber bliver kort og afgørende - finde sted efter en grundig forberedelse fra EU-institutionernes, de nationale parlamenters og Europa-Parlamentets side. Om to uger træffer Det Europæiske Råd i Laeken en historisk beslutning, eftersom det indkalder det konvent, der skal forberede regeringskonferencen. Et konvent efter samme model som det, der udarbejdede chartret om grundlæggende rettigheder, opfylder behovet for at styrke befolkningernes rolle i opbygningen af en Union, der lige fra starten har været en union af stater og en union af befolkninger. Denne model, som Kommissionen og Europa-Parlamentet har foreslået siden årets begyndelse, har efterhånden fået flere tilhængere og har også vundet indpas i de medlemsstater, der for blot nogle få måneder siden - tænk bare på, hvad der skete i Göteborg - var meget uvillige til at acceptere denne model eller ligefrem modstandere af den. Indkaldelsen af et konvent, dets sammensætning og tilrettelæggelse samt udvidelsen af dagsordenen for EU's traktatreform er hovedpunkterne i Laeken-erklæringen. Disse aspekter analyseres i det forslag til beslutning, som De skal behandle i dag. Jeg vil gerne starte med at lykønske ordførerne, hr. Leinen og hr. Méndez de Vigo, med den glimrende betænkning, de har udarbejdet for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender. Kommissionen er stort set enig i størstedelen af betænkningen. Parlamentet og Kommissionen er nemlig enige om, at man bør tage udgangspunkt i de fire punkter fra Nice, som dog indeholder flere aspekter, end en førstebehandling kan omfatte, hvilket tydeligt fremgår af betænkningen. Det ville under alle omstændigheder være utænkeligt at opstille nogle tabuer og begrænsninger i drøftelserne om et konvent, hvor størstedelen af medlemmerne er parlamentsmedlemmer. Det er således nødvendigt at tage alle de spørgsmål op, hvor der er en tilstrækkelig støtte. Det er snarere visse aspekter af konventets sammensætning, som Kommissionen opfordrer Europa-Parlamentet til at tage op til fornyet overvejelse. Der er som bekendt en stærk støtte til forslaget om, at konventets formand skal udnævnes af Det Europæiske Råd i Laeken. På Kommissionens vegne støtter jeg også denne holdning, for det er ikke tilstrækkeligt, at konventet eksisterer, og det er heller ikke tilstrækkeligt, at det fungerer ordentligt. Det er nemlig nødvendigt, at medlemsstaterne er overbevist om, at konventet er en god idé. Og en formand, som er udnævnt af Det Europæiske Råd, og som stats- og regeringscheferne har tillid til, vil meget nemmere kunne skabe den nødvendige tillid mellem konventet og Det Europæiske Råd. Vi er helt enige i det forslag, der har til formål at sikre, at konventets formand også deltager i regeringskonferencens arbejde. Der er til gengæld et punkt, hvor vi ikke er af samme opfattelse, for Kommissionen går snarere ind for et mere snævert præsidium end det, der er taget højde for i det forslag til beslutning, som De skal stemme om i dag, hvor der foreslås en repræsentant for hver deltager. Præsidiet skal tilrettelægge konventets arbejde. Det er ikke muligt at repræsentere alle holdninger, alle tendenser og alle interesser i Præsidiet. I forslaget til beslutning anmodes der om, at konventet enstemmigt vedtager et enkelt og samlet forslag, som udgør det eneste forhandlings- og beslutningsgrundlag for regeringskonferencen. Det håber jeg, og det ville glæde mig meget, men vi er også nødt til at være realistiske. Reelt er det nemlig muligt, at vi kun kan nå frem til en bred enighed, hvis vi sætter vores ambitionsniveau meget - eller alt for meget - ned. Derfor foretrækker jeg stadig i dag, at vi deltager i regeringskonferencen med nogle stærkere valg og nogle svagere valg, så vi bevarer muligheden for at nå frem til nogle stærke løsninger i stedet for at sænke ambitionsniveauet i konventet, inden regeringskonferencen overhovedet er begyndt på sit arbejde. Endelig kan jeg se, at vi er enige om, at regeringskonferencen bør afslutte sit arbejde, før valgkampagnen til det næste valg til Europa-Parlamentet begynder. Fru formand, mine damer og herrer, vi står nu over for en afgørende etape i Unionens eksistens. Det er en etape, der skal forberedes ved hjælp af alle de instrumenter, vi er i besiddelse af, og ikke bare ved hjælp af den reform af traktaterne, som vi har behandlet tidligere. Derfor sagde jeg i starten af min embedsperiode, at en reform af styreformerne - det vil sige en forbedring af vores måde at arbejde på uden at ændre traktaterne - var en af Kommissionens strategiske målsætninger. Jeg vil således gerne komme kort ind på fru Kaufmanns betænkning om reformen af styreformerne. Først vil jeg gerne lykønske Sylvia Kaufmann, formanden for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, hr. Napolitano, og hele Europa-Parlamentet med den hurtige og effektive udførelse af arbejdet, som ikke mindre end 10 parlamentsudvalg har deltaget i. Også i dette tilfælde er vi enige på nogle væsentlige punkter. Begge vores institutioner er af den opfattelse, at det er nødvendigt at tage EU-styreformerne op til en fornyet og kritisk overvejelse og om nødvendigt at foretage en reform af dem. Europa-Parlamentet går ind for, at der nedsættes en interinstitutionel arbejdsgruppe, sådan som jeg foreslog i min tale den 2. oktober. Kommissionen er klar til denne dialog, som vi håber, at også Rådet vil deltage i, i det mindste når det gælder de spørgsmål, som henhører under alle tre institutioners kompetenceområde. Jeg gentog dette punkt endnu en gang i dag, nemlig på trilogmødet for et par timer siden, og jeg håber, at vi gør nogle fremskridt i den retning. Europa-Parlamentet er desuden enigt med Kommissionen i, at det er nødvendigt at forenkle budgetprocedurerne og gøre Rådets aktiviteter mere gennemsigtige. Endelig er det væsentligste, at Kommissionen og Parlamentet er enige om, at det centrale politiske udgangspunkt i spørgsmålet om styreformer stadig skal være den demokratiske legitimitet, som skal gå forud for effektiviteten, selv om denne naturligvis også er meget vigtig. I fru Kaufmanns betænkning peger man også på en række punkter, som bekymrer Parlamentet. Her vil jeg gerne starte med at gentage, at de forslag, som Kommissionen stiller i hvidbogen, tager sigte på at styrke den demokratiske proces og således også Parlamentets rolle. Jeg er nemlig stadig af den opfattelse, at Europa-Parlamentet er det centrale element i den demokratiske legitimitet, for uden Europa-Parlamentet er der ikke en reel støtte fra de europæiske borgeres side. Men lad os også se på de punkter, der bekymrer Parlamentet. For det første frygter Parlamentet, at det civile samfund skal overtage dets rolle. Jeg kan forsikre Dem for, at dette ikke er Kommissionens hensigt, for det var netop Kommissionen, der foreslog, at de enkelte institutioner skulle vende tilbage til deres oprindelige opgaver, og at deres respektive kompetenceområder skulle omdefineres. For det andet - og det er Kommissionens holdning - er Europa-Parlamentet det bedste demokratiske udtryk for Europas civile samfund og den naturlige repræsentant for dets instanser. Samtidig skal Kommissionen træffe nogle velovervejede beslutninger, når den udarbejder forslag til retsakter. Derfor kan den ikke se bort fra nogle passende høringer - og jeg gentager, at det kun er høringer - med de økonomiske og sociale aktører og med eksperter inden for videnskab, teknik og kultur. Det er således nødvendigt at rationalisere og strukturere en dialog, som længe har kendetegnet vores måde at arbejde på. Jeg har læst fru Kaufmanns betænkning meget nøje i den forbindelse, og jeg kan forsikre Dem for, at vi vil tage mest muligt højde for angivelserne heri, også når det gælder metoden. Desuden har Kommissionen ikke - og det har den i øvrigt aldrig haft - til hensigt at sætte spørgsmålstegn ved Europa-Parlamentets privilegier som medlovgiver. Vores forslag om samregulering og selvregulering tager udelukkende sigte på at hindre, at metoder, som har eksisteret i flere år, bliver genstand for anarkisme og for det misbrug, som De selv har gjort opmærksom på. Kommissionens forslag har udelukkende dette formål. Ifølge vores forslag vil en eventuel brug af samregulering desuden blive besluttet fra gang til gang og efter høring af Europa-Parlamentet. Jeg har allerede sagt, at institutionerne bør drøfte - og om muligt blive enige om - kriterierne og begrænsningerne for brugen af disse nye lovgivningsinstrumenter, helst i forbindelse med den interinstitutionelle arbejdsgruppe, som jeg foreslog den 2. oktober. Derfor er denne gruppe så vigtig. Samme metode burde gælde for anvendelsen af rammedirektiver, det vil sige for princip- og retningsgivende retsakter, som giver Kommissionen og de myndigheder, der står for gennemførelsen i medlemsstaterne, større beføjelser til at vedtage gennemførelsesbestemmelser. Jeg har allerede givet udtryk for Kommissionens holdning, nemlig at Parlamentet og Rådet bør have et enkelt retsgrundlag, som gør det muligt for den lovgivende magt at overvåge og kontrollere den udøvende magts handlinger. Der er forskellige nationale erfaringer, som vi kunne hente inspiration i for at forbedre fællesskabspolitikkernes gennemførelsesfase og for at give lovgivningsmyndigheden mulighed for at vejlede og kontrollere den udøvende magt på en effektiv måde. Også dette spørgsmål kræver en indgående forhandling mellem de tre institutioner. Jeg har tidligere haft lejlighed til at sige, at den lovgivende magts tilbagekaldelse - den såkaldte call back - af Kommissionens gennemførelsesbestemmelser måske ikke er det bedste system, eller at det i det mindste skal udvikles betydeligt. Det er dog netop med henblik på denne målsætning, at Kommissionen aktivt overvejer andre muligheder, og vi regner med at stille nogle konkrete forslag, helst i løbet af den interinstitutionelle debat, som jeg har givet udtryk for ønsket om. Jeg vil desuden gerne bekræfte, at det ville være uhensigtsmæssigt at vedtage en konkret handlingsplan for EU's lovgivningsmetoder - det, som man almindeligvis kalder better regulation - inden alle institutionerne har drøftet dette spørgsmål. Derfor agter Kommissionen i de kommende dage - sådan som den har lovet Dem - udelukkende at vedtage et høringsdokument, som gør det muligt at lade den interinstitutionelle dialog fokusere på nogle væsentlige foranstaltninger, der også er foreslået af den mellemstatslige gruppe, som hr. Mandelkern er formand for. Vi vil ligeledes arbejde på, at man går i denne retning på Det Europæiske Råd i Laeken, og at man opfordrer institutionerne til i fællesskab at nå frem til den samordnede strategi, som man satte sig som målsætning i Lissabon, inden juni 2002. Endelig vil jeg gerne skabe klarhed omkring nogle punkter i forbindelse med de regulerende organers indsats. Jeg er enig med Dem i, at vi skal undgå at opsplitte den udøvende magts aktiviteter og at svække den demokratiske kontrol. Desuden kan Kommissionen ikke blive ved med at påtage sig det fulde politiske ansvar for aktiviteterne i organer, som den kun har delvis indflydelse på. Derfor foreslår vi, at der fastlægges en generel organmodel, som sikrer Parlamentet, Rådet og Kommissionen en ligelig repræsentation. Vores seneste forslag følger denne linje, men vi har brug for Parlamentets kraftige støtte til disse forslag, så vi når de målsætninger, som vi har sat os. Mine damer og herrer, for to uger siden fremlagde og drøftede vi her i Parlamentet vores rapport om de fremskridt, der er sket med hensyn til udvidelsen. Disse fremskridt giver os mulighed for at forfølge målsætningen om at optage indtil 10 nye medlemsstater inden valget i 2004, hvilket efter min mening er realistisk i dag. I dag vil jeg blot understrege vigtigheden af, at vi bliver ved med gradvist at inddrage ansøgerlandene i EU's aktiviteter. Derfor er det meget vigtigt, at ansøgerlandenes repræsentanter deltager i konventets arbejde. Af samme årsag inddrager vi i stadig større grad ansøgerlandene i EU's aktiviteter og programmer. Foruden udvidelsen og reformen af traktaterne er der andre punkter på dagsordenen for Det Europæiske Råd i Laeken, som jeg gerne vil komme ind på meget kort. EU har spillet en aktiv rolle i den diplomatiske indsats i forbindelse med den aktuelle internationale krise. Desuden har mine forskellige besøg sammen med rådsformanden i Washington, Mellemøsten og senest i Indien og Pakistan bestyrket mig i min faste tro på nødvendigheden af - og også ønsket om - at EU spiller en rolle på verdensplan. Vi har desuden stillet diverse forslag på de forskellige områder, som er nødvendige for bekæmpelsen af terrorismen. Vi skal nu fortsætte i denne retning og blive ved med at udvise en stærk politisk vilje og stor beslutsomhed. Vi skal navnlig fastholde og styrke vores indsats for at opnå en fuldstændig og effektiv gennemførelse af mandatet fra Tampere, i forbindelse med hvilket vi fremlægger en vurdering af Det Europæiske Råd. Alt i alt har den proces, der er blevet indledt, været positiv, og den skal fortsættes med den størst mulige synlighed og gennemsigtighed, så borgerne kan se, at den er en løsning på deres daglige bekymringer for sikkerheden. Medlemsstaterne begynder at indse nødvendigheden af at hente inspiration i de principper og instrumenter, som er typiske for fællesskabssystemet, såsom princippet om gensidig anerkendelse. Der er dog stadig en vis uvilje i medlemsstaterne til at gøre fremskridt på nogle vanskelige områder, f.eks. på indvandrings- og visumområdet, og denne uvilje bør fjernes ved hjælp af en stærkere politisk vilje. Fru formand, mine damer og herrer, de udfordringer, vi står over for, og de seneste internationale begivenheder viser det relevante og fornuftige i det europæiske projekt, som skal styrkes og tilpasses, så det til fulde opfylder borgernes nye krav. Når vi skal skabe det nye Europa, er fællesskabsmetoden, som er i stand til at kombinere effektivitet og demokratisk legitimitet, den rigtige vej at gå. Derfor skal de kommende reformer af traktaterne tage sigte på en fornyelse og styrkelse af denne metode. Poettering Fru formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet, kære kolleger, topmødet i Laeken kan blive et historisk topmøde. Vores gruppe har stor tillid til det belgiske formandskab, fordi Belgien har været tro imod det europæiske fællesskabs idealer, og frem for alt fordi Belgien altid har repræsenteret et fælles Europa. Vi kristelige demokrater ønsker ikke at blive styret af enkelte store lande i EU, vi ønsker derimod fælles europæisk handling, det fælles Europa, og det ønsker vi Dem, hr. rådsformand, held og lykke med. De talte om udvidelsen, ligesom kommissionsformanden gjorde, og jeg er stadig meget påvirket af indtrykkene fra et møde med vores partifamilies gruppeformænd fra ansøgerlandene, altså fra de lande, som ønsker at tiltræde EU. Vi siger efter den franske udenrigsministers udtalelser, som helt sikkert kunne misforstås, klart og tydeligt, at der ikke må efterlades det indtryk, at de, som har traktaterne klar til underskrift næste år, skal vente, indtil efternølerne ligeledes har opfyldt betingelserne. Alle lande skal bedømmes hver for sig, og det er på dette grundlag, vi skal udvide EU. De kommer sikkert også til at beskæftige Dem med Afghanistan i Laeken - det er nødvendigt - og vi gentager i denne forbindelse, at det er nødvendigt at ødelægge al-Qaeda-terrornetværket. Nu skal vi dog også skabe grundlag for, at det internationale samfund inklusive EU, inklusive USA, inklusive den arabiske og islamiske verden nu hjælper Afghanistan med genopbygningen, så der kan skabes et humant samfund, og vi kan få en regering i Kabul, som respekterer menneskerettighederne, også kvindernes rettigheder. Dette er nu vores opgave i disse dage og uger. Jeg vil gerne komme med en bemærkning om Mellemøsten. Vi opfordrer alle parter til at vende tilbage til forhandlingsbordet. Vi beklager meget - og jeg vil nu moderere mine ord meget kraftigt - den måde, den israelske ministerpræsident opførte sig på over for gæsterne fra EU. Til stede var rådsformand Verhofstadt, kommissionsformand Prodi, hr. udenrigsminister og rådsformand Michel samt den høje repræsentant Solana. Vi har ingen forståelse for den måde, Israels ministerpræsident - og jeg beder Dem huske de store ministerpræsidenter i Israel, nemlig Ben Gurion, Golda Meir, Yitzhak Rabin - behandlede vores delegation i Israel på. (Bifald) Vi opfordrer Kommissionen og Rådet til at holde fast i deres linje. Vi vil altid forsvare Israels sikkerhed, sådan som vi altid hidtil har gjort det, men også Palæstinas befolkning har ret til menneskeværdighed og til at leve i sikkerhed, på samme måde som også israelerne med rette gør krav på. (Bifald) Lad mig komme med endnu en bemærkning om konventet. Vi knytter store håb til det, De beslutter i Laeken. Den talmæssige sammensætning af konventet er kendt. Jeg beder Dem, hr. rådsformand, om at gøre hele Deres indflydelse gældende, således at de 15 regeringsrepræsentanter er sådanne personligheder, som medvirker i konventet, og som bagefter, når det gælder et beslutningsforslag, også føler sig forpligtet i forhold til dette beslutningsforslag, så regeringerne også er forpligtet i forhold til det, som skabes på konventet. Konventet er nemlig ikke nogen seminarrække, der skal derimod - hvis man til sidst ikke blot skal kunne sige ja eller nej, og jeg forstår godt, at regeringerne ikke ønsker det - der skal altså skabes et så overbevisende resultat ved konventet, at det er bindende for regeringerne. Vores gruppe vil under alle omstændigheder sende de mest erfarne og bedste personligheder til dette konvent, så vi også virkelig kan skabe et resultat. Vi beder Dem også om at gøre Deres indflydelse gældende, som kommissionsformand Prodi krævede det, for så vidt muligt at kunne starte med konventet i begyndelsen af 2002, det vil sige under det spanske formandskab i februar eller i starten af marts, og derefter at afslutte det i slutningen af 2003 under det italienske formandskab, så vi inden da har en ny traktat, der er moden til underskrift, og så vi derefter kan debattere den meget grundigt gentagne gange her i Parlamentet. Hr. rådsformand, jeg nævner følgende, fordi det virkelig er i overensstemmelse med min dybeste overbevisning: Laeken er et vigtigt topmøde, fordi det i Laeken drejer sig om, hvilken retning EU skal tage, hvorvidt vi skal fortsætte den linje, som vi så ved et minitopmøde i London, nemlig at syv lande er med, og otte lande ikke er med, og at Europa-Kommissionen slet ikke er til stede - det er ikke vores idé om et Europa, for os er Europa derimod et Europa i fællesskab. Vi ønsker, hr. formand for Rådet og hr. formand for Kommissionen, at De giver udtryk for dette fællesskab i Laeken, og hvis det er tilfældet, så har De vores fulde støtte. (Bifald) Barón Crespo Fru formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer, vi står over for et vigtigt topmøde for historien og for Fællesskabet under belgisk formandskab. Belgien befinder sig i EU's geografiske centrum, og jeg håber, det også formår at være i EU's politiske centrum. Som svar på rådsformandens fremlagte dagsorden vil jeg først og fremmest, fru formand, give udtryk for min gruppes støtte til Leinen-, Méndez de Vigo- og Kaufmann-betænkningerne, som behandler det centrale spørgsmål om Unionens fremtid. For det første har vi fra begyndelsen støttet princippet om, at der skal nedsættes et konvent, for konventet har vist sig at være den bedste metode til at debattere offentligt og til demokratisk at kunne udarbejde chartret om grundlæggende rettigheder. På baggrund heraf mener vi, at konventet skal være politisk solidt, demokratisk afbalanceret og metodologisk konsekvent og i overensstemmelse med sine principper. Derfor tillader jeg mig at stille nogle konkrete forslag til rådsformanden i forbindelse med hans erklæringer. Hr. rådsformand, Europa-Parlamentet ønsker, at formanden udpeges på samme måde som ved konventet om grundlæggende rettigheder. Foreslå en formand i Laeken, og lad konventet vælge formanden. Jeg synes, det er et spørgsmål om gode manerer, som i et demokrati er meget vigtigt. For det andet mener jeg også, det er vigtigt, at De taler om Unionens dobbelte legitimitet, for det ser ud, som om det civile samfund ikke havde noget at gøre med hverken de europæiske eller de nationale parlamentsmedlemmer. Det er interessant at åbne os og høre de organisationer, som beriger det civile samfund, men den demokratiske legitimitet udgår hovedsageligt fra de valgte repræsentanter. I denne henseende nævnte formanden, at sammensætningen af konventets bestyrelse eller præsidium stadig er åben. Hvis formanden og trojkaen indgår i Præsidiet, er Europa-Parlamentets forslag fornuftigt - to parlamentsmedlemmer fra Europa-Parlamentet og to fra medlemsstaterne - for det ville skabe en balance mellem de to grene af den demokratiske legitimitet. For det tredje insisterer vi på, at der skal foreligge et globalt og sammenhængende forslag. Vi ønsker ikke at vælge blandt en række forslag. Og med hensyn til den eventuelle pause, som formanden henviste til, ønsker vi, der stilles et forslag under det græske formandskab, som afslutter arbejdet. Vi ønsker ikke, at konventets resultat siver ud i sandet og bliver til ingenting. Det skal følges op, og det bør føre til en afgørelse i Det Europæiske Råd. I forbindelse med Kommissionen, hr. kommissionsformand, opfordrer jeg Dem, i Deres funktion som traktaternes vogter, som er en af Kommissionens funktioner, til at stille forslag så hurtigt som muligt. Der er to punkter i erklæring 23, hvor Kommissionen har fuld kompetence, nemlig forenkling af traktaterne og fordeling af beføjelser. Stil hurtigst muligt et forslag, som vi kan drøfte. Dette er en af Kommissionens funktioner, som den ikke kan unddrage sig. Hvad angår nye styreformer, som er et beslægtet emne, anmoder vi Dem om ikke at begrave os - som briterne siger - under falske lovprisninger, eller som man siger på spansk "at dræbe os med kys", for der foreligger virkelig nogle interessante forslag. Men nu kommer Handelkern-rapporten så. Hvorfor sætter vi os ikke ned og når frem til en interinstitutionel aftale om nye styreformer? Vi har også et demokratisk ansvar, og vi kan ikke acceptere at få frataget lovgivningsmagten ad bagdøren. Dette er en alvorlig advarsel. (Bifald fra venstre) Til sidst, fru formand, i forbindelse med FUSP, med bekæmpelse af terrorisme ved De, at vi arbejder seriøst med - via hasteproceduren - at kunne få en europæisk eftersøgnings- og arrestordre, en rammeafgørelse om terrorisme, en ligeledes vigtig bekæmpelse af hvidvaskning af penge, som er forbundet med det foregående, og vi mener, det bør underkastes en fælles bestræbelse fra alle. Men derudover bør vi også handle i overensstemmelse med det, vi har lært af vores fejl og mangler, og der er en meget vigtig mangel, som Unionen må stå til ansvar for, og jeg tror, der i Laeken kan gøres et stort fremskridt ved at tage forsvaret med blandt de emner, vi skal behandle i konventet, og som skal med i traktaterne. Afslutningsvis, fru formand, mener jeg, vi har et stort politisk ansvar i Afghanistan. Afghanerne, og navnlig kvinderne, har været terrorismens første gidsler. Og i Mellemøsten skal vi fortsat insistere på at finde en løsning, der gør det muligt for den israelske stat at have sikre grænser, men ligeledes at den palæstinensiske stat bliver levedygtig og respekteret. Cox Dagens debat handler om Europas fremtid, hvilket kan være mit udgangspunkt. Kommissionens formand hr. Prodi har nævnt den uomgængelige nødvendighed af den institutionelle trekant Kommissionen, Parlamentet og Rådet. Den er uundværlig, og alle tre institutioner spiller en central og afgørende rolle og nyder godt af det gode samarbejde. Personligt er jeg ved at få nok af journalisternes og kommentatorernes såkaldte analyser af personlighedsspørgsmål, der ikke når ind til sagens kerne. Det centrale i Kommissionens rolle er, at den er helt afgørende for det europæiske projekt, og det er den sandhed, vi skal fremme, forsvare og ajourføre. Hvad angår den europæiske følelse, som Hans-Gert Poettering nævnte tidligere, synes jeg, at den er blevet reduceret på højeste niveau af medlemmerne af Det Europæiske Råd. Alle stater har ret til bilaterale og multilaterale forhandlinger, men der er en tid og et sted for alle disse initiativer. Det er ikke tiden eller stedet at gennemføre et sådant initiativ, lige inden de samme emner skal diskuteres på det rådsmøde, der også finder sted i Gent. Når vi reducerer den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik til den noget farceagtige forestilling om, hvem der er til stede ved middagsselskabet i Downing Street, så nedvurderer vi selve den europæiske tankegang, og der er brug for engagement fra toppen og nedefter i Det Europæiske Råd i en internt konsistent og sammenhængende europæisk følelse. Både Kommissionens formand og Enrique Barón Crespo har nævnt spørgsmålet om den interinstitutionelle dialog og balance, og hr. Prodi har talt om den meget følsomme tilbagekaldelsesprocedure. Den eneste bøn, jeg vil fremsætte - og vi har allerede bedt Parlamentets Udvalg om Konstitutionelle Anliggender om at hastebehandle dette spørgsmål - er, at vi nu påtager os ansvaret for bl.a. at begynde at gennemføre en betydelig del af det strukturøkonomiske reformprogram fra Lissabon ved at oprette et indre finansmarked. Hvis ikke vi kan fastsætte forpligtelsesniveauer og opstille regler med ordentlige betingelser for Parlamentet, Kommissionen og Rådet, risikerer vi ikke at nå målet og de nødvendige reformer. Der er således tale om en generel og i nogle tilfælde tilmed konkret uopsættelighed. Jeg håber, at alle ansøgerlande vil deltage i konventet i overensstemmelse med Helsinki-principperne om ligebehandling. Det er det hele, og der er 13 ansøgerlande. Dernæst håber jeg, at der bliver en minimumsperiode mellem konventet og regeringskonferencen. Jeg er enig med alle dem, der siger,
{'language': 'da'}