Změna klimatu a rozvojové země v souvislosti s Konferencí OSN o změně klimatu v Kodani (rozprava) Předsedající Dalším bodem jednání je stanovisko Rady a Komise týkající se změny klimatu a rozvojových zemí v rámci konference OSN o změně klimatu v Kodani. Andreas Carlgren Pane předsedající, nacházíme se v rozhodujícím okamžiku dějin. Za necelé dva měsíce podepíší zástupci celého světa v Kodani dohodu o boji proti klimatickým problémům, kterým čelíme. Tato dohoda musí splňovat tři podmínky: globální oteplování nesmí překročit 2 °C, musí zahrnovat všechny státy a naše budoucí snahy musí být ambicióznější v závislosti na nových poznatcích, které budeme mít k dispozici. Jen 48 dní před zahájením konference OSN o změně klimatu nastal nejvyšší čas, aby se politická vůle proměnila v konkrétní činy. Jednání však probíhají příliš pomalu. Řada klíčových otázek nebyla doposud vyřešena. Řada lidí bude nyní hledat snadné východisko v pesimismu. Dovolte mi říct jedno: proto zde EU není. Od EU očekáváme, že se postaví do čela a vyjádří jednoznačnou politickou vůli. Komplexní a ambiciózní dohoda o změně klimatu je nejvyšší prioritou švédského předsednictví. Na problémy při vyjednávání musí EU reagovat rychlejším postupem. Musíme vést svou kampaň s cílem zajistit, že svět dosáhne potřebné dohody. Musíme se zhostit úkolu přivést ostatní národy světa k takové dohodě, která bude schopná čelit výzvám spojeným se změnou klimatu. Naše úsilí se zaměřuje zejména na dvě oblasti: za prvé, vyslat jednoznačný signál našim partnerům v jednáních, a za druhé, sjednotit EU tak, aby do nadcházející kodaňské konference vstupovala se silným mandátem. Základem k tomu může být soubor opatření v oblasti změny klimatu a energie schválený Evropským parlamentem a Radou v prosinci roku 2008. Zejména bych rád poděkoval za odhodlání, které projevili někteří poslanci tohoto Parlamentu při přípravě souboru opatření v oblasti klimatického a energetického balíčku. Rozhodnutí, které tehdy Evropský parlament přijal, dává dnes EU silnou vyjednávací pozici. Tento týden zbývá přidat poslední část mozaiky do obrazu této silné pozice. Příští týden dokončíme jednání v rámci Evropské rady a jsem si jist, že mnozí z vás budou tato jednání bedlivě sledovat. Jsem rád, že někteří z vás budou moci být v Kodani přítomni. Rovněž vítám, že Evropský parlament se podílí na procesu příprav. Emise skleníkových plynů musí být sníženy na úroveň, která udrží globální oteplování na úrovni méně než 2 °C. K dosažení tohoto cíle však stávající nabídky nestačí. EU do roku 2020 sníží emise o 30 %, pokud i ostatní přijmou odpovídající závazky. Považujeme třicetiprocentní cíl za způsob, jak přimět ostatní, aby se k nám přidali a posílili své ambice. Do roku 2050 musíme emise snížit nejméně o 80 %. Avšak opatření přijatá pouze ze strany EU nemohou zajistit, aby globální oteplování nepřesáhlo hranici 2 °C. Připojit se k nám musí všichni. Objevují se slibné signály, například ze strany nové japonské vlády. Nyní vyzýváme ostatní vyspělé země - zejména USA - aby předložily své nabídky. Rozvojové země mají příležitost dosáhnout udržitelného rozvoje a zároveň snížit emise. To vyžaduje plánování růstu v rámci nízkouhlíkových hospodářství, zavádění opatření na ochranu klimatu a přijímání vnitrostátních rozvojových strategií. Je to způsob, jak zajistit, že opatření na ochranu klimatu a rozvojová opatření budou součástí všech politických rozhodnutí a zároveň že růst bude přinášet prospěch všem. Je to způsob rozvoje a otevírání demokratické správy věcí veřejných, způsob posilování rovnosti, boje proti chudobě a boje za snížení chudoby. Zvláštní požadavky klademe na nejrychleji se rozvíjející rozvojové země - zejména na Čínu, což je země s nejvyšší mírou emisí. Je třeba, aby byly do roku 2020 emise sníženy přibližně o 30 % v porovnání se stavem, kdy nebyla přijímána žádná opatření. V dohodě, které bude v Kodani dosaženo, musí stěžejní úlohu sehrávat rozvojové otázky. Evropská rada dospěla k závěru, že změna klimatu podkopává úsilí v boji s chudobou a snahy o dosažení udržitelného rozvoje. Změna klimatu představuje ohrožení pro rozvojové cíle tisíciletí. Na jednáních se budou rovněž podílet odborníci v oblasti rozvoje. V rámci nadcházejících jednání budeme zdůrazňovat rozvojové otázky. Všechny státy - s výjimkou těch nejméně rozvinutých - by měly přijmout svůj díl odpovědnosti za náklady spojené s opatřeními v boji proti změně klimatu, avšak my, kteří pocházíme z vyspělých zemí, se musíme sami stát průkopníky a jako první snížit emise a také financovat nezbytná opatření. Potřebujeme udržitelnou mezinárodní strukturu pro spolupráci s rozvojovými zeměmi a na jejich podporu. Tato struktura nám rovněž umožní pomáhat nejchudším a nejzranitelnějším zemím, které bývají často změnou klimatu nejhůře postiženy. V takových případech je zapotřebí přijímat opatření na přizpůsobení se změně klimatu. Závěrem mi dovolte prohlásit, že EU je připravena brát svou odpovědnost vážně. Rada si je vědoma množství finančních prostředků, které si to vyžádá. Podle odhadů Komise půjde v rozvojových zemích do roku 2020 téměř o 100 miliard EUR ročně. EU je rovněž připravena poskytnout prostředky pro okamžitá opatření v období do roku 2012 s cílem posílit důvěru mezi severem a jihem v rámci jednání o změně klimatu. V těchto posledních týdnech před Kodaní stojíme před nelehkým úkolem. Žádám vás proto, abyste udávali tempo. Potřebujeme vedení ze strany vlád členských států, úsilí vnitrostátních parlamentů a podporu obyvatel členských států EU. Pokud máme v Kodani dosáhnout svých cílů, musí Evropský parlament sehrát významnou úlohu. Karel De Gucht člen Komise - Pane předsedo, úvodem mi dovolte vám všem poděkovat za příležitost vyjádřit názory Komise k této citlivé otázce. Jak všichni víme, na kodaňské konferenci nedokážeme dosáhnout dohody, pokud nebudou zohledněny obavy rozvojových zemí, nejen rozvíjejících se ekonomik, ale také obavy nejzranitelnějších a nejchudších rozvojových zemí. Avšak dosažení dobré dohody v Kodani je v našem společném zájmu. Rozvojové země jsou vůči změně klimatu nejzranitelnější. EU je největším dárcem na světě a stojí v čele boje proti změně klimatu. Musíme své úsilí provázat. Spory mezi severem a jihem nemají v boji proti změně klimatu místo. Nebál bych se dokonce říci, že žádné jiné spojenectví nemůže být tak odhodlané a účinné jako to, které spojí nejzranitelnější země se zeměmi, které přišly k jednacímu stolu s nejambicióznějšími návrhy na boj s touto katastrofou - s Evropou. Náš obecný přístup k nejzranitelnějším zemím, na které se dosud zaměřovala globální aliance pro boj proti změně klimatu, tvoří tři souběžné prvky, které jsou vzájemně propojeny a vzájemně se posilují. Za prvé, je to vytváření politických aliancí prostřednictvím zesíleného dialogu o změně klimatu. Podepsali jsme tři společné politické deklarace, a to s Afrikou, karibskou a tichomořskou oblastí a jednu se zeměmi skupiny AKT jako celkem. Za druhé, podpora rozumných politik a strategií, které spojují změnu klimatu a rozvoj. Jsem toho názoru, že odolnost vůči klimatu a nízkouhlíkové politiky se musí stát součástí širších strategií rozvoje a snižování chudoby našich partnerů. Může být jen jediná rozvojová strategie a tou je strategie, která při zohlednění klimatických hledisek prosazuje cíle udržitelného rozvoje a snižování chudoby. Nejde o volbu mezi jedním nebo druhým hlediskem: obojí jsou nezbytná. Již nyní takto podporujeme realizaci stávajících národních akčních programů přizpůsobení se změně klimatu v patnácti oprávněných nejméně rozvinutých zemích. Za třetí, podporujeme odpovídající příspěvky ze strany EU na financování klimatických opatření, zejména opatření na přizpůsobení se změnám klimatu, což je zvláště důležité pro země, které jsou nejvíce vystaveny dopadům změny klimatu a které přitom produkují minimum emisí skleníkových plynů. Do pořádání kodaňské konference zbývá 50 dní. Očekávání jsou vysoká. Jsme znepokojeni, protože jednání se v současnosti nebezpečně blíží mrtvému bodu. Je čas přijít k jednacímu stolu s nabídkou. Evropa to již učinila a v této chvíli očekáváme, že totéž učiní i naši partneři. Za prvé jsme předložili nabídky, pokud jde o naše závazky. EU již předložila ambiciózní cíle a závazky - doposud druhé nejambicióznější závazky v rámci jednání. Už jsme se zavázali do roku 2020 jednostranně snížit emise o 20 % a jsme připraveni zvýšit tento limit až na 30 %, pokud ostatní přiměřeně svým odpovědnostem a možnostem vyvinou stejné úsilí. Za druhé, jsou to finanční nabídky. Všichni jsme si vědomi toho, že dohoda ohledně financování bude mít pro dosažení dohody v Kodani zásadní význam. S cílem napomoci pokroku při jednáních předložila v polovině září Evropská komise vlastní návrhy financování. Jedním z nich je potřeba krátkodobého navýšení mezinárodních veřejných finančních prostředků v oblasti klimatu na období 2010-2012 s cílem co možná nejrychleji reagovat na naléhavé potřeby nejzranitelnějších rozvojových zemí a zejména nejméně rozvinutých zemí, malých ostrovních rozvojových států a afrických zemí, jak to stanoví akční plán z Bali. Dále je to připravenost EU podílet se spravedlivým dílem na odhadovaných potřebách financování, což jsou příspěvky z veřejných rozpočtů rozdělené na základě schopnosti platit a odpovědnosti za emise. To může ze strany EU do roku 2020 představovat příspěvek mezi 2 miliardami EUR až 15 miliardami EUR ročně. Tyto návrhy bude Evropská rada projednávat na konci října a budou snad představovat základ kvalifikované vyjednávací pozice EU v oblasti financování. Avšak kroky EU samotné nestačí. Upřímně doufáme, že ostatní vyspělé země se vydají stejnou cestou, protože tlak před kodaňskou schůzkou roste. Spoléháme rovněž na rozvojové země. Musí využít příležitosti, kterou nabízí financování ochrany klimatu, a začlenit otázku přizpůsobení se změnám klimatu do svých rozvojových strategií a dlouhodobě se vydat cestou nízkouhlíkového rozvoje. I když jsme se doposud soustřeďovali na přizpůsobení se změnám klimatu v nejchudších a nejzranitelnějších rozvojových zemích, existuje možnost vydat se cestou nízkouhlíkového rozvoje (tj. zmírňování), která je v souladu s cíli snížení chudoby v těchto zemích. Zásadní význam má pozornost věnovaná mechanismům předcházení odlesnění a podpory udržitelného hospodaření s lesy. Boj proti odlesňování ve skutečnosti představuje pro nejméně rozvinuté země největší okamžitou výzvu a tyto země se mohou stát příjemci pomoci v rámci mechanismů, jako jsou snižování emisí prostřednictvím programů na boj proti odlesňování a znehodnocování lesů z mezinárodních fondů. Součástí stávajících úvah o reformě tohoto mechanismu by mělo být rovněž zajištění vyváženějšího rozdělování investic do CDM (mechanismů čistého rozvoje) v budoucnu tak, aby více zvýhodňoval nejméně rozvinuté země. Závěrem se zmíním o realizačních kanálech financování ochrany klimatu. Za Komisi chci říct, že nejsme nakloněni myšlence vytváření nových fondů. Nové financování ochrany klimatu by mělo využívat stávající a v budoucnu snad i vylepšené realizační kanály podporující decentralizovanou strukturu řízení směrem zdola nahoru na podporu vlastních opatření daných zemí. Karl-Heinz Florenz Pane předsedo, jsem velmi rád, že jste přítomen této rozpravě, zejména proto, že jste bývalý člen Výboru pro změnu klimatu. Pane úřadující předsedo Rady, pane komisaři, je zcela správné, že Evropská unie vyšle jednoznačný signál do Kodaně. V příštích 50 dnech to však nebude v Kodani, ale za zavřenými dveřmi, kde se budou odehrávat skutečná jednání. Zažil jsem to na konferenci o klimatu v Riu v roce 1992. Nálada před těmito konferencemi je vždy stejná, nabízejí se však také příležitosti. Pane komisaři, byl bych rád, aby vaše snaha vyvinout tlak na kolegy z USA ve snaze přimět je k jednání vykazovala poněkud více nadšení, protože se zdá, že vyzařujete jistou flegmatičnost a s tím je třeba něco dělat. Domnívám se, že bychom se nyní neměli pouštět do žádného finančního soupeření. Jedna strana navrhuje 15 miliard, další strana 30 miliard. Jiní prostě chtějí dát peníze a ti navrhují počínaje letošním rokem věnovat 150 miliard. Stanovme kritéria, podle nichž se bude s těmito penězi nakládat. Pak budeme moci jako Evropa poskytnout významný příspěvek, nemůže se však jednat o bezedný důl. O krizi toho již bylo řečeno mnoho. Rád bych se však ještě jednou zaměřil na příležitost, kterou má vyspělý svět ve Spojených státech a v Evropě. Pokud stanovíme správné standardy, budeme schopni se účinně rozvíjet. Tento rozvoj pak umožní Evropě prodávat účinná zařízení do celého světa, například do Číny, kde se v současnosti vyrábí energie naprosto neefektivně. Nejde rovněž pouze o hrozbu změny klimatu, ale také o příležitost rozvoje podniků a hospodářství prostřednictvím vývoje ultramoderních technologií. Musíme využít tuto příležitost, musíme být odvážnější a musíme se chovat jako podnikatelé, jako političtí podnikatelé, protože v opačném případě jsme lhostejní a vydali jsme se špatnou cestou. Pane komisaři, přejeme vám hodně štěstí a silné lokty! Postupujte pozitivně! Přimějme Američany a Indy, aby nás následovali, a máme z poloviny vyhráno. Véronique De Keyser Pane předsedo, změna klimatu má každoročně za následek 300 000 mrtvých. Postihuje 325 milionů lidí a více než 90 % postižených, více než 90 % mrtvých, je v rozvojových zemích. Hospodářské ztráty změny klimatu se odhadují na více než 125 miliard USD ročně, které znovu z 90 % postihnou rozvojové země. Tyto země jsou současně postihovány finanční krizí, změnou klimatu a mimořádně nerovnými mechanismy divokého kapitalismu, který je pustoší ve všech koutech světa. Co tedy vlastně chceme? Za prvé - a zde, jak jste řekl, se obracím na Radu - rozsáhlá a dlouhodobá opatření na boj proti změně klimatu, což znamená přijmout nový a ambicióznější Kjótský protokol, a proto je prosincový summit v Kodani tak důležitý; za druhé, navýšení finanční podpory na již přijaté závazky, abychom dokázali dosáhnout do roku 2015 cíle 0,7 % HDP, a zatřetí, ochranu pro nové ekologické přistěhovalce, kteří k nám začínají přicházet. A pokud jde o otázku, co s nimi hodláme dělat? Kam je vrátíme, pokud snad budou chtít přijít do Evropy? Snad do Libye, jak to navrhuje tato budoucí obchodní smlouva s Libyí, kterou vám, pane De Guchte, doporučuji si prostudovat? Musíme rozhodně vytvořit řádný plán a mít řádné prostředky na řízení toků těchto ekologických přistěhovalců a musíme odstranit právní mezery v oblasti ochrany těchto přistěhovalců. Jsem přesvědčena, že máme ohromnou zodpovědnost, protože je zřejmé, že se zde jedná o mnohem víc než o solidaritu, jedná se o budoucnost této planety. Corinne Lepage Pane předsedo, jako poslanci Evropského parlamentu máme dvojí odpovědnost, jednak vůči občanům, kteří od nás očekávají, že v Kodani projevíme skutečnou snahu, a jednak vůči zemím jihu, které jsme vždy na mezinárodní úrovni podporovali, a možná významněji než kdokoli jiný. Musíme zemím jihu vyslat upřímný signál ve formě jednoznačných finančních závazků, které umožní schválení balíku pomoci, který bude doplňovat rozvojovou pomoc a který musí bezpodmínečně dosahovat schválené úrovně, to je 0,7 %. Příspěvek Evropské unie by měl do roku 2020 činit alespoň 35 miliard EUR a od roku 2010 bychom měli poskytovat zemím jihu 5 až 7 miliard EUR na úhradu nejnaléhavějších požadavků. Druhá věc, které se chci věnovat, je způsob financování. Neomezíme se - nebudeme se moci omezovat - pouze na stávající fondy. Budeme muset nalézt nové způsoby financování, protože pokud nebudou v Kodani peníze, nebude zde dosaženo ani žádné ambiciózní dohody. To bude pravděpodobně vyžadovat - i když se jedná o velmi kontroverzní záležitost - zvážení otázky zavedení daně, jakési "ekologické Tobinovy daně", na financování boje proti změnám klimatu. Za třetí, pokud jde o otázku odlesňování, a chci připomenout, že odlesňování má za následek 20 % současných emisí skleníkových plynů, je bezpodmínečně nutné, abychom dodrželi cíl zcela zastavit do roku 2020 hrubý úbytek lesů. Ráda bych připomněla rozdíl mezi hrubým úbytkem lesů a čistým úbytkem lesů, který by umožňoval nahrazovat původní lesy topoly, jakoby výsledek byl stejný. Všichni víme, že tomu tak není. Je pravda, že musíme být realističtí, pokud jde o průmysl, musíme však být realističtí také, pokud jde o naše přežití a o naše děti. Eva Joly Pane předsedo, pane Carlgrene, pane komisaři, dámy a pánové, není pochyb o tom, že v Kodani se bude jednat o budoucnosti světa, ještě dříve však půjde o důvěryhodnost Evropské unie jakožto světového vůdce v boji proti globálnímu oteplování a to na konci října v Bruselu. Členské státy musí předložit finanční návrhy v souvislosti s klimatem, které budou odpovídat rozsahu tragédie. Jedním z hlavních témat nadcházejících jednání bude kromě závazků na snížení emisí skleníkových plynů - o němž jsem přesvědčena, že bude ambiciózní - rovněž otázka financování a omezení změny klimatu v rozvojových zemích a přizpůsobení se této změně. Čísla mluví sama za sebe: 100 zemí, většinou chudých, tvoří pouze 3 % celosvětových emisí. Přesto, že rozvojové země se na emisích skleníkových plynů podílejí nejméně, už teď patří k nejhůře postiženým. Podle nedávné zprávy skupiny Oxfam bylo již 26 milionů lidí přinuceno k migraci v důsledku klimatických změn nebo jiných forem ekologických katastrof. Podle odhadů může do roku 2050 počet těchto uprchlíků přesáhnout 200 milionů. Důsledky změny klimatu mohou zmařit pokrok dosažený v některých rozvojových zemích a mohou jednoduše zabránit dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Nejedná se tu proto o dobročinnost. Jde o to, zda přijmeme svou odpovědnost a položíme základy vzniku spravedlivého a mírového světa. Současná strategie Evropské unie je nedůstojná ambicí, které vyhlašují vůdci ekologické diplomacie. Pokud mají jednání pokročit, musí EU vyložit karty na stůl. Evropská unie nemůže nabídnout méně než 35 miliard EUR z veřejných rozpočtů. Je zcela samozřejmé, že tyto prostředky budou pouze doplňovat prostředky již přislíbené pro oficiální rozvojovou pomoc, a to tím spíše, že členské státy svým slibům v této oblasti ne vždy dostojí. Pane ministře, pane komisaři, dámy a pánové, budoucnost naší planety je v našich rukou. Pokud nezastavíme ničení našeho životního prostředí a nerovnost, můžeme se obávat nejhoršího. Máme volbu mezi ambiciózní a aktivní Evropou, nebo bázlivou Evropou, která se postaví po bok Spojených států a kterou osud rozvojových zemí nebude zajímat. Naléhavě vás žádám, abyste učinili správnou volbu. Miroslav Ouzký Pane předsedo, pane předsedo Rady, pane komisaři, já začnu reakcí na předchozí vystoupení. Já si nemyslím, že by snad Evropský parlament nebo Evropská unie byly v této oblasti málo ambiciózní. Před rokem jsme finišovali na přípravě klimatického balíčku a to je jistě legislativa, která je v tomto směru nejdále na světě a je nejambicióznější na světě. Také si přiznejme, že má asi největší ekonomický dopad ze všech legislativ, které zde byly přijaty za poslední desetiletí. Když si přečtu prohlášení Evropského parlamentu připravené pro Kodaň, tak zmíním věci, které tam jsou a které se mi líbí. Je tam popsána nutnost posílení role Evropského parlamentu, je tam popsána nutnost připravit se na adaptaci na klimatické změny, rozhodně musíme souhlasit s článkem, který hovoří o deforestaci, a já bych jenom zdůraznil, že odlesňování není a nebyl problém jenom rozvojového světa, ale je to zároveň i problém Evropy, takže na to bychom se měli zaměřit. Ale to, co tam není, a o tom mluvili jak zástupci Rady, tak i zde přítomný zástupce Komise, to je nutnost globální dohody. Bez té globální dohody skončíme ve slepé uličce. Zmiňujeme tady pomoc nejchudším zemím a ta je jistě v pořádku, ale když se dnes podíváte na čísla, když se podíváte na produkci skleníkových plynů, tak vám jasně vychází, že Evropa, byť bude sebeambicióznější, když opravdu vypneme všechny naše zdroje, tak nezměníme vůbec nic na klimatických změnách, nemáme nejmenší šanci na oslabení tohoto efektu. Víme, že dnes je nutno hovořit nejenom o Číně, která se opakovaně skloňuje, ale o dalších rychle se rozvíjejících ekonomikách, jako je Mexiko, Brazílie, Jihoafrická republika a hlavně Indie. Já si neumím představit další přístup Indie a to, co jsem zatím slyšel, přiznejme si, není příliš potěšitelné. Já bych chtěl z tohoto místa zdůraznit, že pakliže nedojde ke globální dohodě, tak veškeré naše úsilí bude pouze břemenem evropské ekonomiky, bude jakousi masochistickou likvidací evropské konkurenceschopnosti. Bairbre de Brún Pane předsedo, musíme podpořit rozvojové země a musíme jim pomoci přizpůsobit se změně klimatu - což je jev, za který nenesou odpovědnost, avšak jehož důsledky trpí nepoměrně více. Rozvojové země nemají zdroje na boj proti změně klimatu, jaké máme v Evropě. Pokud jde o jednání OSN v Kodani, budeme potřebovat solidaritu, která je skutečná a praktická. Tato solidarita se musí projevit prostřednictvím finanční a technické podpory. Tato podpora musí doplňovat naši zahraniční rozvojovou pomoc. Neměli bychom jednou rukou něco dávat a druhou rukou to brát. Země musí sehrávat aktivní úlohu bez ohledu na to, jaké finanční mechanismy budou k dispozici pro rozdělování této finanční pomoci. Jedním z nejdůležitějších měřítek hodnocení úspěšnosti dohody dosažené v Kodani je to, jakým způsobem pomůže rozvojovému světu čelit problému změny klimatu. Při dosažení komplexní dohody bude například významnou úlohu sehrávat rozsáhlá pomoc v boji proti odlesňování. Bez finanční solidarity a bez přenosu technologií se nám nepodaří dosáhnout pokroku, který všichni potřebujeme. Není pochyb o tom, že změna klimatu se stále zrychluje. Nemůžeme už nadále marnit čas. Pokud se nebudeme změnou klimatu zabývat, dojde ke katastrofám na celém světě. Hospodářský pokles by nás měl povzbudit k rychlejšímu přechodu na ekologické hospodářství. Náš vědecký přístup by se neměl měnit. Neměli bychom ustupovat od odvahy a politické vůle, kterou jsme dosud projevovali. Opatření, která budou přijata na mezinárodní úrovni, musí být ambiciózní a musí vycházet ze současného vědeckého poznání, přičemž nejdále se dostaneme, pokud pochopíme, že to nejsou rozvojové země, které způsobily tento problém, tento problém jsme způsobili my. Anna Rosbach Pane předsedo, včera večer přijal Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin s velikými ovacemi seznam "vánočních" přání pro prosincovou konferenci v Kodani. Tento seznam zahrnuje množství dobře míněných, velkých a objemných darů. Avšak, milý Santa Clausi, tedy Komise: existuje naděje na to, že by všechny tyto dobře míněné snahy mohly být uskutečněny, když 500 milionů občanů USA má starost o své zdraví, důchody, pracovní místa a sociální zabezpečení, a 2,5 miliardy Číňanů a Indů touží mít stejnou životní úroveň, jakou mají někteří z nás zde, v západní Evropě? Nemáme vliv na činnost slunce, a jak všichni víme, je to slunce, které do značné míry určuje klima na této planetě. Jinak řečeno: co může Komise skutečně udělat pro to, aby všech 6 miliard lidí na této zemi využívalo méně zdrojů, a to nikoli v budoucnosti, ale teď a tady? Nick Griffin Pane předsedo, setkáváme se tu se dvěma základními tématy: zaprvé, obava z rostoucí propasti mezi politickými elitami a běžnými daňovými poplatníky. Za druhé, je to jakási hysterická posedlost globálním oteplováním zapříčiněným člověkem. Tato dvě témata jsou spolu úzce provázána. Tato fixace na globální oteplování je klasickým příkladem toho, jak je politická vrstva v této sněmovně vzdálená běžným lidem, kteří musí platit své účty. Zatímco EU podporuje kodaňské návrhy na likvidaci průmyslu na západě a zajištění nadvlády podniků nad třetím světem, vnímají běžní lidé změnu klimatu jako podvod politických elit - záminku, jak na nás uvalit další daň, kontrolovat nás a zavádět internacionalistická dogmata a globální vládu na úkor národního státu. Nevidíte snad nebezpečí této rostoucí propasti? Je na čase začít se řídit fakty. Člověkem zapříčiněné globální oteplování je neprokázaná teorie založená na manipulativních statistikách. Takzvaný konsensus v této otázce není výsledkem rozpravy, ale potlačení hlasu těch odborníků, kteří stojí v opozici. Než se politická vrstva a ekologický průmyslový komplex odváží uložit jedinou novou daň, zavést jedovaté žárovky nebo začít stavět zbytečné větrné farmy za peníze daňových poplatníků, musí se pokusit přesvědčit veřejnost, že globální oteplování je zapříčiněno člověkem, že návrat do teplejšího klimatu středověku byl špatný a že s tím Evropa - na rozdíl od Spojených států, Číny a Indie - může vůbec něco dělat. Buď začnete vést rozpravu a dokážete přemostit propast mezi sebou a lidmi, nebo si nestěžujte, až my, nacionalisté - kteří lidem nasloucháme - tuto propast překleneme za vás. Andreas Carlgren Pane předsedající, rád bych poděkoval víceméně každému, kdo se zúčastnil této rozpravy, za podporu Evropské unie v těchto velmi důležitých klimatických jednáních. EU má zásadní odpovědnost. Pokud máme úspěšně splnit svůj úkol, musíme mít podporu Parlamentu. Úsilí a názory Parlamentu mají pro tuto práci zásadní význam. Chci rovněž otevřeně prohlásit, jak velmi si vážím skutečnosti, že rozvojové otázky sehrály v této části rozpravy tak významnou úlohu. Souhlasím s připomínkou pana Florenze, jak nesmírně důležité je, aby se z celé záležitosti nestala pouhá "soutěž krásy”. Nejedná se o londýnskou aukci a naším úkolem není nabídnout více než ostatní. Spíše bychom měli budovat pevnou stavbu, z níž budou vycházet předvídatelné a rozsáhlejší dlouhodobé iniciativy ve prospěch rozvojových zemí. To nebude možné bez rozhodného úsilí EU. Proto souhlasím s výzvou paní de Keyserové vyspělým zemím, aby konečně splnily cíl 0,7 % HDP na rozvojovou pomoc. Je to vlastně otázka solidarity. Jako jeden z nejbohatších regionů světa má EU dobrý důvod prokázat svou sílu a solidaritu. Rovněž souhlasím s paní Lepageovou, že potřebujeme rozsáhlejší a předvídatelné iniciativy a zdroje. Oficiální rozvojová pomoc však bude rovněž významně napomáhat tomu, aby rozvojové otázky tvořily součást politiky ochrany klimatu. Proto bude zapotřebí jak prostředků z oficiální rozvojové pomoci, tak nových fondů. Jednou z klíčových otázek rozvoje je zastavení odlesňování deštných pralesů. Byl bych rád, aby se v Kodani dostalo silné podpory iniciativám na boj proti odlesňování deštných pralesů a na podporu opětovného zalesnění a udržitelného hospodaření s lesy. V této souvislosti bude mít zásadní význam nově vytvářený systém nazvaný REDD (Reducing Emissions from Deforestation and Degradation = Snižování emisí z kácení a ničení lesů). Jsem přesvědčen, že právě ti, kdo popírají problém klimatu, tak vystavují účet obyčejným lidem. Navíc je to způsob, jak zakrýt problémy a jak zakrýt důvody, proč musí obyčejní lidé platit cenu za narušení klimatu. Je tomu tak ve vyspělých zemích - a tím spíše je tomu tak i v rozvojových zemích, kde ti nejchudší budou nejvíce postiženi narušením klimatu. Právě proto se obracíme na skupinu vyspělých zemí jako celek. Jak říká pan Florenz, musíme spolupracovat s velkými státy, jako jsou USA. Musíme však rovněž vystupňovat úsilí na domácí půdě, abychom prosadili dostatečné snížení emisí. Z tohoto důvodu je důležité, aby se EU propracovala k vlastnímu jádru problému emisí, to je ke skutečnému nárůstu emisí. Máme dnes nejambicióznější a nejdalekosáhlejší cíle na světě. Nyní musíme zajistit, aby se k nám přidali i ostatní a aby přijali taková opatření, která umožní zachování klimatu. Hospodářská krize představuje skvělou příležitost, jak zvýšit investice do ekologických iniciativ; jinými slovy do ekologických výrobků, do nových společností s ekologickou výrobou, do růstu společností s ekologickou výrobou a do nových pracovních míst vytvořených prostřednictvím ekologických iniciativ. Je to rovněž způsob jak oživit naše hospodářství. Musíme zahájit boj za vytvoření "nízkouhlíkové společnosti", která je předpokladem skutečných rozvojových příležitostí v rozvojových zemích. Musíme umožnit, aby se rozvojové země vyhnuly hospodářství závislému na fosilních palivech, jako je tomu ve vyspělých zemích, a založily místo toho svůj budoucí růst na nízkouhlíkovém hospodářství. Je to rovněž jeden ze způsobů, jak se obrátit na rychle se rozvíjející země a říct, že vyspělé země mají odpovědnost za ty nejchudší a nejzranitelnější. Nejrychleji se rozvíjející ekonomiky mezi rozvojovými zeměmi - a Čína už nyní představuje největší zdroj emisí na světě - musí rovněž převzít část své odpovědnosti a přispět k řešení problému klimatu. S tímto přístupem bude Evropa během příprav na přijetí ambiciózní dohody v Kodani moci sehrát životně důležitou úlohu. Karel De Gucht člen Komise. - Pane předsedo, jak jsem zaznamenal během rozpravy, všechny politické skupiny se shodují v otázce zásad, které bychom měli předložit v Kodani. Domnívám se, že to je velmi důležité. Není obvyklé, aby Parlament s tolika politickými stranami a politickými skupinami projevoval nějakému návrhu tak jednomyslnou podporu. Za druhé, pan Florenz a další uvedli, že bychom se neměli předhánět v tom, kdo předloží vyšší nabídku - protože je to otázka závazků. To je asi pravda, ale na druhé straně se domnívám, že je důležité, abychom předložili nabídku a dali najevo, že jsme připraveni jí i dostát - samozřejmě za předpokladu, že ještě tento měsíc dostaneme souhlas Evropské rady. Nejde jen o soutěž. Jde o angažování se Evropské unie. Očekáváme, že i další politicky a hospodářsky významné státy předloží své nabídky, v mnoha případech se tak ale doposud nestalo. Chápeme, že situace ve Spojených státech není v současnosti jednoduchá, je však důležité, aby předložily nabídku, o které bychom mohli jednat. Jinak se nepohneme z mrtvého bodu, v němž se, jak se obávám, v současnosti nacházíme. (FR) Jsem přesvědčen o tom, že rozvojové země jsou nejhůře postižené jak ekonomickou krizí, za kterou nenesou nejmenší odpovědnost, tak změnou klimatu. V tomto smyslu musíme rozvojovým zemím nabídnout značnou podporu. V tomto ohledu však nebudeme muset pouze podporovat rozvojové země, bude také třeba projevit odvahu, pokud jde o náš vlastní průmysl a naše vlastní hospodářské subjekty. Když lidé hovoří o odlesňování v rozvojových zemích, je to odpovědnost i našich zemí, Evropské unie. Jsem přesvědčen, že po Kodani budeme muset uznat potřebu přijmout zákony s extrateritoriálním aspektem, abychom se nedostali do stavu, kdy na jedné straně budeme financovat přizpůsobení se změně klimatu a zmírnění tohoto jevu a na straně druhé budou hospodářské subjekty působit v rozvojových zemích v opačném smyslu. Závěrem k oficiální rozvojové pomoci: domnívám se, že se jedná o velmi důležité téma, které budeme muset rovněž řešit mezi sebou, protože jednou z největších obav je, že cíle 0,7 % HDP bude docíleno rozšířením snah v oblasti přizpůsobení. Už v současnosti zahrnuje oficiální rozvojová pomoc řadu oblastí, které představují přizpůsobení se změnám klimatu, a je to přirozené. Bude tomu tak samozřejmě i nadále, měli bychom však nalézt mechanismy, pomocí kterých budeme moci jednoznačně rozlišit stávající úsilí, které v současnosti vyvíjíme, od snah, které vyžaduje změna klimatu. K této oblasti se nepochybně budeme muset po Kodani vrátit. Corien Wortmann-Kool (NL) Pane předsedo, po 10 letech diskusí se nyní blížíme ke konferenci o změně klimatu v Kodani. Zbývá 50 dní na to, abychom dosáhli ambiciózní dohody se závaznými cíli, která bude platit nejen pro Evropu, ale také pro Spojené státy a země, jako je Čína a Indie. Ambiciózní dohoda vyžaduje odpovídající finanční zdroje - jak bylo řečeno před chvílí v rozpravě - a to zdroje nejen z Evropské unie. Finanční prostředky budou muset poskytnout všechny země, aby se i rozvojové země mohly podílet na dohodě o záchraně klimatu. Solidarita s nejchudšími musí být pevnou součástí každého ujednání o záchraně klimatu. Komise zcela správně postavila do čela otázku financování, co však měl pan Florenz zejména na mysli bylo, že v této sněmovně se snažíme klást důraz především na to, kdo dá nejvíce, otázkou však zůstává, zda je to prospěšné. Správně vyzýváte členské státy k účasti a také chválím švédské předsednictví za jeho úsilí. Do kapsy však budou muset sáhnout i Spojené státy a nově se rozvíjející ekonomiky. S naší podporou můžete počítat. Avšak ani v Evropě není ještě vše hotovo. I když patříme mezi světovou špičku, pokud jde o naše standardy v oblasti emisí, výrazně zaostáváme za Spojenými státy v oblasti soukromých investic do technologických inovací a udržitelnosti. Považuji pobídky pro ekologické investice a inovace za slibnější cestu než zavedení nové evropské daně. Ostatně právě v době, kdy naléhavě potřebujeme větší aktivitu a více pracovních míst, musíme stále důrazněji předkládat evropským investorům a podnikům výzvu, aby i oni přispěli svým dílem k této pro Evropu a pro celý svět tolik potřebné změně. Marita Ulvskog (SV) Pane předsedo, pan Carlgren, který zde dnes zastupuje Radu, úvodem řekl, že mnozí se před konáním kodaňské konference poddávají pesimismu. Plně s tím souhlasím a doufám, že většina v Evropském parlamentu pomůže zajistit, že pesimisté, s nimiž pan Carlgren musí bojovat jak ve své vlastní předsednické vládě, tak i v Radě, nebudou mít nakonec rozhodující slovo. Jestliže chceme pesimistům dokázat, že se mýlí, musíme vyřešit dvě konkrétní otázky. Za prvé, jak již bylo řečeno, je to samozřejmě otázka financování úsilí o záchranu klimatu v rozvojových zemích. Návrh Komise je jednoduše nedostatečný. Příspěvek EU rozvojovým zemím musí činit nejméně 30 miliard EUR ročně do roku 2020, do roku 2012 musíme poskytnout výraznou podporu na opatření v oblasti restrukturalizace. Tato podpora musí přirozeně doplňovat obvyklou pomoc. Přerozdělování peněz, které byly již přislíbeny, by pouze ohrozilo naši schopnost dosáhnout globální dohody o ochraně klimatu. Ráda bych se zeptala pana Carlgrena, zda jeho vysoké ambice mají podporu v Radě. Za druhé, musíme brát dvoustupňový cíl vážně. Pokud máme uspět, nestačí, aby vyspělý svět omezil své emise skleníkových plynů o 20 %. Ráda bych proto požádala pana Carlgrena, jakožto zástupce Rady, aby znovu vyjádřil své stanovisko k této věci. Mnozí z nás považují za nezbytné snížit emise do roku 2020 o 30 % až 40 %. Jak ambiciózní je v tomto ohledu Rada - a má pan Carlgren v této otázce podporu Rady? Charles Goerens (FR) Pane předsedo, dle mého soudu jde v této rozpravě o tři základní body. Za prvé, kodaňská konference je sázka na budoucnost. Tato sázka se zatím ještě nevyplácí, jak pravě uvedl zástupce předsednictví. Nechci tvrdit, že všechno závisí na Evropské unii, ale bez odhodlání a důvěryhodnosti EU, jak právě řekla paní Jolyová, nedosáhneme v této oblasti ničeho. Dále chci zdůraznit, že musíme dbát o to, abychom nešířili zmatek a nejistotu. Evropská unie musí zůstat důvěryhodná, pokud jde o otázku dopadu změny klimatu na rozvojové země. V roce 2005 přijala EU závazek ohledně oficiální rozvojové pomoci, která musí do roku 2015 dosáhnout úrovně 0,7 % HDP. Je nemyslitelné, abychom na tomto cíli šetřili. Nepřichází v úvahu, abychom tento slib nějak oslabovali, ať už snížením našich závazků, jak jsem právě řekl, nebo prostřednictvím přerozdělení částek vyplácených v rámci oficiální rozvojové pomoci na účely boje proti změně klimatu. Je třeba zdůraznit, že částky vyčleněné pro rozvojové země, které mají být navrženy v Kodani, musí tvořit dodatečné prostředky. Právě byla zmíněna částka 35 miliard EUR; jedná se o 35 miliard EUR dodatečných prostředků. Evropská unie by se dopustila velké chyby, kdyby ponechala jen stín pochybnosti ohledně svého odhodlání bojovat za dosažení rozvojových cílů tisíciletí na jedné straně a proti změně klimatu na straně druhé. Pokud by se Evropská unie z této cesty odchýlila, představovalo by to politické selhání, které by bezpochyby podkopalo důvěru rozvojových zemí v Evropskou unii. Jestliže se shodneme alespoň v tomto bodě, nebyla tato rozprava zbytečná. Za třetí, potřebujeme Spojené státy, Čínu, Indii a všechny průmyslově vyspělé země, potřebujeme rovněž rozvíjející se ekonomiky a samozřejmě rozvojové země. A z tohoto hlediska by bylo moudré uvažovat o novém partnerství mezi severem a jihem, zejména v oblasti alternativní výroby energie. Využití solární energie na výrobu elektřiny v jižním Středomoří se může stát, budeme-li chtít, jedním ze základních projektů sever-jih, který by reagoval na hospodářskou krizi na straně jedné a na krizi v oblasti změny klimatu na straně druhé. Za žádných okolností však tímto způsobem nesmí být narušeny snahy např. v rámci boje proti odlesňování, kde je odpovědnost - a to bych rád zdůraznil - nově se rodících ekonomik, z nichž některé jsou členy skupiny G20, obrovská. Satu Hassi (FI) Pane předsedo, dámy a pánové, jeden finský básník přirovnal lidstvo k cestujícím ve vlaku, kteří jsou na cestě do pekla, ale hádají se o sedadla v první třídě. Opět nastal čas, aby se EU postavila do čela. Máme-li pomoci překonat mrtvý bod při jednáních o záchraně klimatu, to nejlepší, co můžeme udělat, bude, když na summitu EU příští týden nabídneme financování opatření v oblasti klimatu v rozvojových zemích. Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin včera podpořil částku 30 miliard EUR jako podíl financování ze strany EU. Je zřejmé, že částka 2-15 miliard EUR, kterou navrhuje Komise, nemůže stačit. Pokud máme být upřímní, musíme uznat svou historickou odpovědnost za změnu klimatu i to, že naše emise v přepočtu na hlavu stále několikanásobně převyšují emise například v Číně nebo v Indii. Peter van Dalen (NL) Pane předsedo, summit o změně klimatu musí být úspěšný, a Evropa proto musí mluvit jedním hlasem a stanovit si pro jednání vysoké cíle. Kodaňská konference je důležitá proto, že Boží stvoření je velmi křehké a je hluboce dotčeno činností člověka. Zvláštní pozornost vyžadují rozvojové země. Lidé v těchto zemích se na změně klimatu téměř nijak nepodílí, jsou to však oni, které postihuje. Úroda vadne nebo ji odnáší povodně, vesnice ničí vichřice, rozvoj celých regionů se během jediné noci vrací o několik let zpět. Naše průmyslové vyspělé země přispívají velkou měrou ke změně klimatu, a jsou proto povinné poskytovat rozvojovým zemím odpovídající a udržitelnou finanční a technickou podporu. O to usiluje akční plán z Bali. Proto je důležité, aby Evropa poskytla dostatek prostředků; ostatně o to přece jde. Proto mluvíme o tom, že ročně je třeba dát nejméně 15 miliard EUR na klimatický fond, k nimž se musí připojit prostředky ostatních velkých světových hospodářství. I ta musí dostát své odpovědnosti. Závěrem bych rád uvedl, jak jsem rád, že pan úřadující předseda Rady upozornil na problém odlesňování. Domnívám se, že se jedná o oblast zásadního významu. Boj proti odlesňování je nejlepší způsob snižování CO2. Kartika Tamara Liotard (NL) Pane předsedo, problematika odlesňování bývá při projednávání otázek rozvojové pomoci v souvislosti s ochranou klimatu často poněkud zanedbávána. Naštěstí při dnešní rozpravě v této sněmovně je tomu jinak. Lesy, včetně tropických deštných pralesů, pohlcují podstatnou část emisí CO2. Změny související s využíváním půdy, jako například odlesňování nebo kácení deštných pralesů, jsou zodpovědné nejméně za 18 % současných emisí CO2. Stejně negativní dopad má odlesňování na řadu domorodých národů v rozvojových zemích, které jsou nuceny opouštět svá teritoria, která jim už neposkytují obživu. Nefunguje ani mechanismus čistého rozvoje (CDM), tedy financování projektů v rozvojových zemích proto, abychom mohli sami vypouštět více CO2. Na světě je to bohužel stále ještě tak, že zájmy bohatých zemí a velkých průmyslových koncernů jsou považovány za důležitější než sociální a hospodářská spravedlnost. Odlesňování musí být zastaveno, avšak průmyslově vyspělé země mají morální povinnost poskytnout rozvojovým zemím finanční a technickou podporu. Oreste Rossi (IT) Pane předsedo, dámy a pánové, včera večer byla delegace Lega Nord jedinou politickou stranou, která ve Výboru hlasovala proti tomuto usnesení. Hlasovali jsme proti, protože jej považujeme za eurobláznovství. V době průmyslové krize, jakou právě prožíváme, ve spojení se ztrátou konkurenceschopnosti a pracovních míst je představa financování technologických inovací třetích - rozvojových zemí umíráčkem evropských podniků. V tomto textu se vyčleňuje 30 miliard EUR ročně až do roku 2020 pro země, jako jsou Čína, Indie a Brazílie, které jsou našimi nejnebezpečnějšími a nejnekalejšími konkurenty, a zároveň se požaduje po podnicích, aby dále snižovaly emise, a to s vážnými dopady na hospodářství. Nemůžeme proměnit legitimní boj za ochranu životního prostředí ve válku mezi chudými národy. Pokud budou existovat země, jako je Čína, jejíž průmyslovou politikou je nekalá hospodářská soutěž, nemůže existovat žádný ekologicky udržitelný globální trh. My, Lega Nord, podporujeme pracovníky, podnikatele a podnikatelky, kteří každodenně musí zápasit s gigantickými průmyslovými skupinami ze zemí, které neuznávají žádná pravidla. Říkáme "ano" životnímu prostředí, ale "ne" financování konkurence na úkor našich pracovníků. Zoltán Balczó (HU) Pane předsedo, názory na to, do jaké míry má lidstvo vliv na změnu klimatu, se liší. Dle mého názoru změnu klimatu ovlivňujeme a cílem kodaňské konference na ochranu klimatu je tento vliv zmírnit. Jsem hluboce přesvědčen, že o výsledku bude rozhodnuto na politické úrovni. Jakými prostředky dokážeme přesvědčit největší znečišťovatele, aby snížili emise? Učiníme tak podporou rozhodného poselství ze strany Evropy, že naše snížení emisí nebude 20 %, ale 30 % a 40 %. Musíme přimět největšího znečišťovatele světa, Spojené státy, aby snížily míru svého rozsáhlého znečišťování. Rozhodnutí, kterým se zavádí pozměňovací návrh v tomto smyslu, bylo v příslušném výboru skutečně navrženo. Mnozí optimisticky očekávali, že Barack Obama přinese zásadní změny a přijede do Kodaně. Namísto toho se ale zúčastnil zasedání Mezinárodního olympijského výboru, aby podpořil kandidaturu Chicaga - bez úspěchu. Představitelé Evropské unie jednají jménem 500 milionů lidí často zbytečně. Otázkou je, proč se neodváží jednat rozhodně nyní, protože jedině s jejich pomocí budeme schopni dosáhnout v této globální otázce úspěchu, což je něco, co na místní úrovni dokázat nemůžeme. Filip Kaczmarek (PL) Pane předsedo, přijal jsem s velkým znepokojením zprávu ze zasedání ministrů financí a životního prostředí a konkrétně návrh závěrečného dokumentu, který neobsahuje řešení klíčové otázky: jak hodlá Evropská unie podpořit nejchudší země světa ve snaze snížit emise oxidu uhličitého a přizpůsobit se změnám klimatu? Jedná se skutečně o klíčovou záležitost. V návrhu dokumentu se dokonce ani neuvádí částka, kterou navrhuje Evropská komise, tj. že potřeby rozvojových zemí se v tomto ohledu do roku 2020 odhadují na 100 miliard EUR, ani jakým dílem by k této částce mohla přispět EU. Navíc nebylo ani přijato rozhodnutí ohledně toho, jaké mechanismy spolufinancování členské státy hodlají zavést, a jak víme, návrhy na toto téma se velice liší. Chápeme samozřejmě argumenty, které říkají, že bychom měli být opatrní ohledně konkrétních prohlášení a že bychom měli počkat na návrhy ostatních zemí, zejména hospodářsky silných zemí. Pokud chce však EU stát v čele boje proti změně klimatu, musí předložit konkrétní návrhy a konkrétní řešení, zejména proto, že část tohoto problému je naší vnitřní záležitostí, jako například mechanismus spolufinancování. Je naší povinností dosáhnout spravedlivé dohody s rozvojovými zeměmi. Nejchudší země světa přispívají ke změně klimatu v nejmenší míře, přitom však nejvíce trpí důsledky této změny. Značná závislost řady chudých zemí na zemědělství a rybolovu, stejně jako jejich slabá infrastruktura, je při změně klimatu staví do velmi obtížné situace. Do Afriky, která je nejchudším kontinentem a zároveň nejvíce trpí důsledky změny klimatu, se za poslední čtyři roky dostalo méně než 12 % prostředků určených na boj proti změně klimatu. To není dobrý způsob, jak přesvědčit tyto země, aby se zapojily do procesu. Thijs Berman (NL) Pane předsedo, v tichomořském regionu se tisíce lidí musí stěhovat, protože jejich ostrovy jsou zaplavovány; v Súdánu umírá dobytek žízní. Všichni známe tyto výjevy, přičemž nejdůležitější s ohledem na tyto i další dopady změny klimatu je zásada, že znečišťovatel musí platit. Na prosincovém zasedání v Kodani čeká svět historický úkol: proměnit tato slova v činy. Podle odhadů skupiny Oxfam tři čtvrtiny změn v chudých zemích provedly tyto země samy. Mezitím se z těchto rozvojových zemí bez překážek ztrácí ropa, aniž by často za ni státní pokladna dostala řádně zaplaceno. Do budoucna bude stát změna klimatu rozvojové země ročně 100 miliard EUR. Tyto prostředky nejsou určeny na rozvoj, pouze vytváří předpoklady pro rozvoj, neboť některé tichomořské ostrovy mohou díky politice na ochranu klimatu uniknout potopení, nebo může být zabráněno desertifikaci, a lidé tak budou moci dál žít a pracovat tam, kde chtějí. Některá opatření na změnu klimatu mohou samozřejmě také podnítit rozvoj chudých zemí. Pěstování stromů pomáhá v boji proti desertifikaci. V současnosti však pochází prostředky na politiku v oblasti ochrany klimatu především z fondu rozvojové politiky, a to je nepřijatelné. Pan komisař De Gucht říká, že nebudou vytvářeny "žádné nové fondy". V pořádku, pak je ovšem třeba zajistit, že budou navýšeny stávající prostředky. Rozvojové země v současnosti trpí v trojím ohledu. Většina členských států EU neplní vlastní sliby, pokud jde o rozvojovou politiku, v důsledku hospodářské krize přichází do chudých zemí méně investic a rozpočet na rozvoj se stále ztenčuje. A mohli bychom doplnit i čtvrtý bod: chudé země musí samy nést následky narušení klimatu, které nezpůsobily. V Kodani musíme prolomit toto uvažování zavedením nových mechanismů financování. Rozvojová politika musí být od nynějška také koordinována s politikou v oblasti ochrany klimatu. Obě tyto politiky budou muset být provázány tak jako nikdy předtím. Nejdůležitější je, že rozvojové země budou moci transparentně spoluurčovat, jakým způsobem mají být prostředky klimatického fondu využívány. Tento fond proto musí být vytvořen a to pro Evropskou unii i pro svět. Marielle De Sarnez (FR) Pane předsedo, jsme to my, kdo nese hlavní odpovědnost za změnu klimatu, rozvojové země jsou však hlavními oběťmi, a to je důvod, proč vyspělé země, které jsou rovněž největšími znečišťovateli, musí do Kodaně přijít s jednoznačnými závazky. To je důležité pro nás, a je to ještě důležitější pro země jihu. Máme dlouhodobý dluh, zejména vůči Africe. Proto musíme nalézt správnou míru finanční a technologické náhrady. Evropa musí zvítězit, i když to bude pro naše spoluobčany těžké. Musíme pomoci těmto zemím, aby mohly přizpůsobit svá hospodářství a bojovat proti změně klimatu, budeme však rovněž muset promyslet zcela odlišnou rozvojovou politiku. Pokud si má Afrika vytvořit udržitelné zemědělství, potřebuje chráněný trh. Afrika musí chránit své lesy, svou půdu a své zdroje před drancováním ze strany vyspělých zemí. Konference v Kodani může být úspěšná jen tehdy, pokud dokážeme prosadit myšlenku společné odpovědnosti a solidarity. Yannick Jadot (FR) Pane předsedo, dámy a pánové, změna klimatu má dosud na svědomí 300 000 mrtvých a v budoucnu připraví o život miliony dalších. Nečinnost je zločinem proti lidskosti. Je to naléhavá situace, jednání však v podstatě uvízla na mrtvém bodě. Přitom země jako Japonsko, Austrálie, Norsko, Čína, Brazílie a Jihoafrická republika se snaží podle míry své odpovědnosti. Totéž však nelze říct o Spojených státech a bohužel už ani o Evropě. Pokud by se ambice Evropy rozšířily na celou planetu, způsobilo by to globální oteplení o 4 °C. To je naprosto nepřijatelné. Klíč k úspěchu konference v Kodani ovšem drží v rukou Evropa. Pane úřadující předsedo Rady, pokud bude evropský summit na konci příštího měsíce postupovat podle doporučení Evropského parlamentu a přijme správná rozhodnutí, může Evropa oživit jednání - cílem je snížení emisí o 30 % a balíkem pomoci ve výši 35 miliard EUR pro země jihu. Pane předsedo, způsob, jakým některé členské státy dnes používají pomoc pro země jihu jako nástroj vyjednávání, je podle mého názoru zcela otřesný. Utrpení v zemích jihu není záležitostí pro vyjednávání. Sajjad Karim Pane předsedo, dosažení mezinárodního konsensu v otázce boje proti změně klimatu a globálnímu oteplování je zásadní. Kodaňský summit je pro nás příležitostí. Zamysleme se však na okamžik nad problémy, kterým tento summit čelí. Spojené státy jako největší světová ekonomika nepřistoupily na dohodu o konkrétním omezení emisí do roku 2020 a řada dalších vyspělých průmyslových zemí nemá jistotu, zda jsou potřebná ambiciózní opatření možná. Musíme si jednoznačně říct, že nemáme volbu. Přijetím ambiciózních cílů pro léta 2020 a 2050 provedla Evropská unie odvážný krok a nyní musí přimět ostatní, aby udělali totéž. Bez spolupráce s ostatními státy nedokážeme své cíle splnit. Pokud se chceme vyhnout riziku ochranářských opatření v souvislosti s emisemi CO2 v rámci EU, má vytvoření účinného celosvětového trhu s emisními povolenkami, stejně jako dosažení konsensu na mezinárodní úrovni zásadní význam. V Kodani musíme vyžadovat odvážné vedení ze strany vlád velkých průmyslově vyspělých států. Přestože některé státy v USA začaly problém změny klimatu řešit, federální vláda prokazuje žalostný nedostatek vůdcovských schopností. Potřebujeme, aby Spojené státy a nově se rodící ekonomiky jako Indie a Čína spolu s námi vytvořily partnerství pro budoucnost naší planety. Můžeme povzbudit rozvojové státy, aby se vydaly odlišnou cestou industrializace, která nebude mít tak škodlivý dopad na životní prostředí. Mají ještě čas zaujmout jiný přístup, který nebude mít tak škodlivý dopad na životní prostředí. A my jim musíme pomoci s plánováním a vytvářením infrastruktur, které jim pomohou tohoto cíle dosáhnout. João Ferreira (PT) Pane předsedo, přístup k problému změny klimatu byl zbaven některých základních hledisek a především překroucen tzv. "tržním řešením". V současnosti 85 % světové spotřeby energie pokrývají fosilní paliva. Důsledný přístup ke změně klimatu by se měl zaměřit na omezení této závislosti. Namísto toho je hlavním nástrojem, který Evropská unie navrhuje pro řešení problému změny klimatu, obchodování s emisními povolenkami, který nejenže tuto závislost nezmírní, ale stane se jednou z překážek potřebné změny energetického paradigmatu. Ze zkušenosti vyplývá, že obchod s emisními povolenkami nevede ke snížení emisí skleníkových plynů, ale právě naopak. Řada příkladů ukazuje neschopnost trhu snížit emise, zatímco jiné dokládají účinnost normativních nařízení a cílených investic, zejména s ohledem na dopady a ochranu životního prostředí. Ekologických problémů, před kterými lidstvo dnes stojí, je mnoho, jsou různé a natolik vážné, aby ohrozily existenci života na zemi tak, jak jej známe, stěží je však možné nalézt na ně řešení v rámci iracionálního systému, který je v první řadě způsobil. Godfrey Bloom Pane předsedo, využívám této příležitosti, abych poblahopřál východoevropským městům k velmi brzkému nástupu lyžařské sezóny, kterou zahájil právě napadlý sníh. To je samozřejmě doklad skutečnosti, kterou potvrzují nezávislí odborníci, že planeta se ve skutečnosti ochlazuje, a to už od roku 2002, přičemž od roku 1998 se teploty celkově nemění. Hovoříme zde tedy o něčem, co není. Občas zde slýchám některé poslance hovořit o CO2 jako o znečišťující látce. Znečišťující látka! Je to životodárný přírodní plyn. Mám dojem, jako kdyby se některým poslancům nedostalo formálního vzdělání. Nejde ve skutečnosti jen o to moci vsunout ruku do kapes obyčejných lidí a okrást je formou další daně? Nejde jen o politickou kontrolu? Nejde jen o pouhou politiku a velké podniky? Je to všechno jeden velký podvod - tato falešná hypotéza, tento směšný nesmysl, že člověkem vytvořený oxid uhličitý způsobuje globální oteplování. Dost už, prosím, než nevratně zničíme světové hospodářství. George Becali (RO) Řadím se mezi ty poslance Evropského parlamentu, kteří jsou přesvědčeni, že zemědělství je řešením a nikoli pouze příčinou změny klimatu. Domnívám se, že je dokonce jednou z obětí tohoto jevu, protože sucha a povodně nás v Evropě postihují všechny se stále rostoucí pravidelností, jejich dopad však cítí především zemědělci. Rovněž se řadím mezi ty poslance Evropského parlamentu, kteří jsou přesvědčeni, že i do budoucna budeme potřebovat společnou zemědělskou politiku. Potřebujeme ji proto, abychom mohli vytvářet nové modely a nové metody produkce s cílem obnovit zemědělskou a domácí biologickou rozmanitost, o níž jsme na začátku tohoto tisíciletí ze 70 % přišli. Hovoříme-li o zemědělství, hovoříme o životě, počínaje půdou a rostlinami a zejména pak stromy, lesy a pastvinami. Právě toto poselství a tento přístup bych rád viděl za dva měsíce v Kodani a rovněž bych si přál, aby se k politice EU v této oblasti přistupovalo konkrétně, strategicky a také z hlediska rozpočtu a aby bylo zemědělství vnímáno jako řešení, jak jsem už uvedl na začátku svého projevu. Richard Seeber (DE) Pane předsedo, dámy a pánové, hovoříme zde o politice a nikoli o náboženství. Proto bychom měli rozlišovat mezi fakty a empirickými skutečnostmi na jedné straně a hypotézami na straně druhé. Je skutečností, že teplota celosvětově vzrostla přibližně o 0,7 °C v porovnání s dobou před začátkem průmyslové revoluce. Je ovšem také skutečností, že za posledních 10 let teplota téměř nestoupla. Další skutečností je, že konference v Kodani je mezinárodní konference a že emise CO2 zemí Společenství tvoří přibližně 17 % celosvětových emisí. Společenství už zavedlo právní předpisy požadující snížit emise CO2 ve Společenství do roku 2020 o 20 %. Nyní uvažme jednotlivé hypotézy. Jednou hypotézou je, že světová teplota nadále poroste. Druhou hypotézou je, že je přímá vazba mezi emisemi CO2 či obsahem CO2 v ovzduší a růstem teploty, přičemž třetí hypotéza tvrdí, že lidstvo může mít přímý vliv na tento obsah CO2 v ovzduší. Vědci zaujímají k těmto hypotézám různá stanoviska. Je to dilema, před nímž
{'language': 'cs'}