2008 m. ECB metinataskaita - pranešimas dėl 2009 m. metinio pranešimo dėl euro zonos ir viešųjų finansų (diskusijos) Pirmininkas Kitas klausimas - bendros diskusijos dėl: pranešimo dėl 2008 m. ECB metinės ataskaitos, kurį Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto vardu pateikE. Scicluna ir pranešimo dėl 2009 m. metinio pranešimo dėl euro zonos ir viešųjų finansų -, kurį Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto vardu pateikS. Giegold. Edward Scicluna pranešėjas. - Pone pirmininke, pastarieji dveji metai iš tikrųjų buvo sudėtingiausi ECB nuo pat jo įkūrimo pradžios atliekant finansų ir kainų stabilumo sergėtojo vaidmenį. Būtent atsižvelgdamas į šias aplinkybes rengiau pranešimą dėl 2008 m. ECB metinės ataskaitos. Pranešime atkreipiamas dėmesys į nuolatinį ECB reagavimą į krizę, ECB pateikiamus pasiūlymus dėl krizės įveikimo, didėjantį euro zonos disbalansą, ES finansų sistemos reformą ir galiausiai klausimus, susijusius su šios institucijos valdymu ir atskaitomybe. Manau, kad atradome tinkamą pusiausvyrą. Finansų ir ekonomikos krizsukėldidžiausią pasaulinį ekonomikos nuosmukį nuo XIX a. 4-ojo dešimtmečio. Po palyginti nuoseklaus ekonomikos augimo didesnėje Europos dalyje daugumos valstybių narių ekonomika patyrkritinius išbandymus ir tai buvo ne dirbtinės, o tikros sąlygos ir skausmingi padariniai. Viso to rezultatas - menkas 0,4 proc. BVP augimas 2008 m. ir vėliau sekęs 4 proc. susitraukimas 2009 m. Šiuo metu ES valstybės narės prognozuoja labai lėtą ir nevienodą ekonomikos atsigavimą 2010 m. ir 2011 m. Daugelyje valstybių narių didėja biudžeto deficitas ir skolos. Pagal Komisijos 2009 m. rudens ekonominę prognozę numatytas vidutinis biudžetų deficitas buvo 6,4 proc, o vidutinės vyriausybių skolos - 78,2 proc. ir tikimasi, kad abu šie rodikliai didės 2010 m. Turės praeiti daug metų, kad šie skaičiai, kurių priežastis - finansų ir ekonomikos krizė, pasiektų tą patį lygį, kaip prie krizę. Manau, kad ECB pakankamai gerai reagavo į krizę. PagrindinECB funkcija - išlaikyti kainų stabilumą. Nors infliacija buvo daug didesnnei paties ECB nustatyta aukščiausia riba, kai aukščiausią 4 proc. rodiklį ji pasiek2008 m. birželio ir liepos mėn., nuo to laiko infliacijos rodikliai mažėjo. Siekdamas skubiai padidinti skolinimąsi ir išjudinti Europos ekonomiką ECB taip pat nuolat mažino palūkanų normas: nuo didžiausios 4,25 proc. 2008 m. birželio mėn. iki dabartinės 1 proc. palūkanų normos 2009 m. gegužės mėn. Krizės laikotarpiu ECB atliko papildomą vaidmenį netipinėmis priemonėmis padidindamas atsargų likvidumą. Nesuteikus tokių finansinių gyvybiškai svarbių priemonių dauguma finansų institucijų, kuriose daugybEuropos piliečių laiko savo santaupas ir kaupia pensijas, būtų neabejotinai žlugusios. Žinoma, galima teigti, kad ECB taip drastiškai nemažino palūkanų normų, kaip tai darjo analogai JAV federalinis atsargų bankas arba Anglijos bankas. Panašiai, kol milžiniškos ECB grynųjų pinigų injekcijos daugybei institucijų padėjo išvengti griūties, tikrovėje dauguma bankų neperleido likvidumo klientams tuo visų pirma pakenkdami mažosioms ir vidutinėms įmonėms, nuo kurių priklauso ekonomikos atsigavimas. Užuot taip darę, dauguma bankų panaudojo likvidumą savo pačių padėčiai sustiprinti. Pagrįstam visuomenės pasipiktinimui tai suteikjiems galimybę netgi išsimokėti priedus. Taip pat negaliu trumpai nepaminėti politinio atsako, kuris reikalingas sprendžiant labai painų dabartinio fiskalinio disbalanso klausimą, kuris turi būti sprendžiamas ryžtingai ir laiku. Tačiau ko gero paliksiu apie šį klausimą plačiau pakalbėti savo kolegoms. Kaip ir ankstesnieji pranešėjai, manau, kad Parlamento ir ECB dialogas yra konstruktyvus ir vystomas teigiama linkme. Šiuo dialogu galima verstis. Manau, kad Parlamentas turėtų aktyviau dalyvauti skiriant ECB Vykdomosios valdybos narius - įskaitant kitą ECB pirmininką - remiantis precedentu, kuris neseniai nustatytas atsižvelgiant į institucijos pirmininko pavaduotojo skyrimo procedūrą. ECB yra atskaitingas Europos piliečiams per Europos Parlamentą. Turime stiprinti šią atskaitomybę. Visų pirma ši krizparodė, kad nereguliuojamos rinkos ne visada pačios susireguliuoja ir kad jos yra linkusios į sisteminę riziką. Dėl to svarbu remti ir užbaigti ES finansų sistemos visapusišką reformų rinkinį, visų pirma įsteigti Europos sisteminės rizikos valdybą - instituciją, kuri veiktų kaip sergėtoja, iš anksto įspėjanti apie bet kokią sisteminę nestabilumo riziką finansų... (Pirmininkas nutraukkalbėtoją) Sven Giegold Pone pirmininke, pranešimas dėl 2009 m. metinio pranešimo dėl euro zonos ir viešųjų finansų parengtas tuo metu, kai euro zona susidūrsu rimtomis problemomis ir šis laikotarpis dar nesibaigė. Ekonomikos padėtis kelia daug nerimo Europos piliečiams ir mums visiems. Tokiu metu Ekonomikos ir pinigų politikos komitetas pranešimą patvirtino aktyviai bendradarbiaudamas ir didele balsų dauguma. Atsižvelgdamas į tai, norėčiau pristatyti pranešimą. Viena vertus, atsižvelgiant į atitinkamą Komisijos pasiūlymą ir šioje plenarinėje sesijoje pateikiamas Europos Parlamento ir Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto rekomendacijas akivaizdu, kad ekonominpadėtis turi būti stabilizuota. Kita vertus, krizė, kuri pasiektam tikrą stabilumo lygį, nes augimo rodikliai šiek tiek pagerėjo, perėjo į antrą etapą, kurio pagrindinis bruožas - dideli valstybių biudžetų deficitai. Tai yra kaina, kurią turime mokėti norėdami išbristi iš krizės. Šiuo atžvilgiu pranešime pateikiama žinia yra labai aiški. Turime kuo greičiau atsigręžti į Stabilumo ir augimo pakto nuostatas. Negalime perleisti tokio dydžio skolos savo vaikams ir vaikaičiams. Tačiau pranešime taip pat labai aiškiai nurodoma, kad Stabilumo ir augimo pakte nustatytų taisyklių nepakanka. Nėra atitinkamų priemonių, skirtų geresniam euro zonos koordinavimui, tad svarbu panaikinti euro zonos disbalansą ir sustiprinti biudžetinės ir fiskalinės politikos koordinavimą. Tie, kurie atsakingi už šias euro zonos sritis dabar susiduria su gana rimtomis problemomis bandydami rasti patikimą šių problemų sprendimo būdą. Tai reiškia, kad kiekviena valstybvietos politikos aplinkybėmis neabejotinai turi toliau reikalauti sau atskirų privilegijų. Visų pirma Komisijai, taip pat euro zonos šalims tenka didelatsakomybšiuo atveju nustatyti reikalingas priemones. Dėl to norėčiau trumpai apžvelgti mūsų pasiūlymus. Pirma, mums reikia veiksmingų ekonomikos koordinavimo priemonių. Antra, turi būti nutraukta euro zonos struktūrinpriklausomybnuo ribotų išteklių. Negalime sau leisti nugrimzti į recesiją kitą kartą vėl pakilus naftos ar išteklių kainoms, nes tai jau vyksta. Trečia, svarbu, kad po šios krizės būtų veiksmingai reguliuojamos finansų rinkos. Tačiau šiuo metu pastebime, kaip atskiros valstybės narės užkerta kelią tam, kad sprendimų opiais klausimais nepriimtų net centrinės valdžios institucijos, pvz., priežiūros įstaigos. Ketvirta, nepriimtina, kad tokios kaip ši krizlaikotarpiu daugiausia dėmesio skiriama ne socialinės sanglaudos tikslui, o tai prieštarauja Europos Sąjungos vertybėms. Tikimasi, kad, užuot taip dariusios, atskiros valstybės narės panaudos juokingas palūkanų normas siekdamos finansuoti savo skolas. Dėl to pranešime pasisakome už euroobligacijas arba panašias priemones, kad vadovaudamiesi solidarumu padėtume silpnesniosioms valstybėms narėms. Svarbiausia, kad būtinų fiskalinės politikos pokyčių nebūtų imamasi vartotojų perkamosios galios sąskaita. Paprasčiausias sprendimas, kuris leistų daryti pažangą šioje srityje - tai veiksmingas bendradarbiavimas mokesčių srityje. Galiausiai Komisija turi skubiai parengti kelis pasiūlymus dėl bendros konsoliduotos pelno mokesčio bazės. Pranešime taip pat raginame įgyvendinti atskirų valstybių pranešimo apie kolektyvines pajamas sistemą. Prašome jūsų pateikti atitinkamą pasiūlymą. Iš esmės bendradarbiavimas mokesčių srityje turi būti laikomas svarbesniu už mokesčių konkurenciją, ypač atsižvelgiant į M. Monti atliktą darbą ir vidaus rinkos atgaivinimą. Reikia, jog jūs pateiktumėte veiksmingus pasiūlymus, kad pasibaigus šiai krizei neturėtumėme dar didesnių skolų. Glaudus ekonominis valstybių narių bendradarbiavimas padės mums užtikrinti, kad savo vaikams paliktume ne skolas, o euro zoną, kurioje šalys bendradarbiauja viena su kita, užuot žalingai konkuravusios tarpusavyje. Jean-Claude Trichet Pone pirmininke, ponios ir ponai, malonu būti čia su jumis vykstant šioms diskusijoms dėl rezoliucijos dėl 2008 m. Europos centrinio banko metinio pranešimo. Dėl praėjusiais metais vykusių Parlamento rinkimų šių metų diskusijos buvo atidėtos ilgam laikui. Tačiau tai suteikia man galimybę aptarti dabartinę padėtį diskusijų pabaigoje. ECB. - (FR) Pone pirmininke, kaip žinote, Europos centrinis bankas palankiai vertina glaudžius ryšius su Parlamentu, kurie, beje, viršija Sutartyje nustatytus įsipareigojimus. Per daugelį metų užsimezglabai vaisingas dialogas ir pasakyčiau, kad ką tik išgirsti puikūs E. Sciclunos ir S. Giegoldo pranešimai tik dar kartą tai patvirtina. Šiandien savo pranešime trumpai apžvelgsiu praeityje pastebėtus ekonomikos pokyčius ir pinigų politikos priemones, kurių ėmėsi Europos centrinis bankas. Tuomet atkreipsiu dėmesį į keletą klausimų, kurie buvo iškelti pasiūlyme dėl rezoliucijos, ir tarsiu keletą žodžių apie dabartinę padėtį. , Europos centrinio banko pirmininkas. -Pirmiausia kalbėsiu apie pastarųjų metų ekonomikos pokyčius ir pinigų politiką. 2009 m., kaip aiškiai pasakE. Scicluna, Europos centrinis bankas veiktokiomis aplinkybėmis, kurias ateities ekonomikos istorikai, tikėtina, aprašys kaip pačias sudėtingiausias, kuriomis turėjo veikti pažangios ekonomikos šalys nuo Antrojo pasaulinio karo laikų. Finansų krizei pasiekus viršūnę 2008 m. rudenį, 2009-ieji prasidėjo besitęsiančiu, sinchronišku ekonominės veiklos laisvuoju kritimu visame pasaulyje. Apytikriai iki praėjusių metų balandžio mėn. ekonominveikla kas mėnesį mažėjo. Šiuo laikotarpiu skiriamasis bruožas - kuris buvo labai svarbus pasitikėjimui išsaugoti, ir tai buvo ECB išskirtinis skiriamasis - buvo gebėjimas imtis reikalingų skubių ir išimtinių sprendimų kartu tvirtai laikantis savo pagrindinės pareigos - vidutinės trukmės laikotarpiu išlaikyti stabilias kainas. Bendrai mūsų netipinės pinigų politikos priemonės, kurios visuotinai žinomos kaip padidinta kreditinparama, tikimės, tinkamai pasitarnavo euro zonos ekonomikai. Jos padėjo išlaikyti pinigų rinkos veikimą, prisidėjo prie finansavimo sąlygų pagerinimo ir sudargalimybes sklandesniam kreditų srautų patekimui į realiąją ekonomiką, nei tai būtų galima pasiekti vien tik sumažinus palūkanų normas. Bankai namų ūkiams ir įmonėms apskritai nustatydavo gerokai mažesnes ECB nustatytas pagrindines palūkanų normas. Pagrindinis principas, kuriuo vadovaujamės, yra toks - kol padėtis negrįš į ankstesnes vėžes, taikant šias priemones ilgiau nei reikalinga, kyla grėsmė, kad finansų rinkos dalyvių elgesys nepageidaujamai pakis, o mes nenorime sukelti priklausomybės. Dėl to 2009 m. gruodžio mėn. atsižvelgdami į pagerėjusią padėtį finansų rinkose pradėjome laipsniškai atsisakyti kai kurių savo išimtinių likvidumo priemonių. Visų pirma sumažinome ilgesnės trukmės refinansavimo operacijų skaičių, dažnumą ir terminus. Taip pat įsipareigojome visiškai išlaikyti lanksčią likvidumo paramą euro zonos bankų sistemai ne trumpiau kaip iki šių metų spalio mėn. Valdančioji taryba laikosi nuomonės, kad dabartinpinigų politikos kryptis yra tinkama ir kad nekintantys tvirti lūkesčiai dėl infliacijos yra palankūs kainų stabilumui vidutinės trukmės laikotarpiu. Leiskite dabar pereiti prie kai kurių klausimų, kuriuos jūs keliate rezoliucijoje ir kurie paminėti šiame pranešime. Atsižvelgdami į atskaitomybės ir skaidrumo klausimus labai vertiname reguliarų dialogą su Europos Parlamentu ir konstruktyvų bendradarbiavimą, kuriuo remiantis vyksta šie mainai. Dėl to pritariu nuolatinei Ekonomikos ir pinigų politikos komiteto paramai mūsų ketvirtiniam pinigų politikos dialogui. Manau, kaip iškalbingai dar kartą pasakpranešėjas, esame atskaitingi Europos žmonėms, o tai reiškia - Parlamentui. Manome, kad ECB yra vienas iš skaidriausiai dirbančių centrinių bankų pasaulyje. Mūsų praktika - surengti spaudos konferenciją iš karto po Valdančiosios tarybos posėdžio pinigų politikos klausimais kiekvieną mėnesį - yra novatoriška iniciatyva, kurios dar nepakartojo mūsų pagrindinės giminingos institucijos. Paskelbdami savo išsamias įžangines pastabas realiu laiku, paaiškiname politinius sprendimus ir jų loginį pagrindą. Kaip žinote, krizės laikotarpiu toliau stiprinome savo ryšius ir taip padėjome sušvelninti finansų rinkos reakciją, sustiprinti pasitikėjimą ir padėti pagrindus ekonomikai atsigauti. Taip pat prašėte ECB nuomonės dėl tarpuskaitos namų, skirtų tokioms priemonėms kaip kreditų įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriai (angl. CDS) euro zonoje, įsteigimo. Norėčiau pasakyti, kad euro CDS rinkų patikimumas yra tiesiogiai susijęs su euro sistema, atsižvelgiant į šios sistemos valiutos kontrolę ir finansinį stabilumą euro zonoje. Pagrindinsandorio šalis yra svarbi ne tik skaidrumo požiūriu, bet taip pat įvairinant ir dalijant rizikos tikimybę bei mažinant paskatas prisiimti per didelę riziką. Tam tikros finansinės priemonės, kurios buvo sukurtos rizikai apdrausti, neturėtų būti naudojamos spekuliaciniais tikslais. Reguliavimo institucijoms turėtų būti suteikta galimybatlikti veiksmingus galimo netinkamo elgesio atvejų tyrimus ir šiuo atveju man atrodo, kad mes itin atsižvelgiame į Parlamento rūpestį. Leiskite tarti žodį apie Ekonominės ir pinigų sąjungos perspektyvą šiais sunkiais laikais. Ekonomika atsigauna, tačiau tai nereiškia, kad krizpasibaigė. Viena vertus, žinome, kad atsigavimo tempas bus lėtas ir negalime atmesti nuosmukio galimybės. Kita vertus, vis dar susiduriame su daugybe problemų, susijusių su mūsų finansų sistemos reforma. Finansų vaidmuo mūsų ekonomikose turi būti konstruktyvus, o ne destruktyvus. Konstruktyvaus vaidmens rodiklis yra tai, kad finansai tarnauja realiajai ekonomikai. Siekiant užtikrinti tokį vaidmenį vis dar turime labai pagerinti finansų rinkų veikimą. Dėl to ypač didelio dėmesio sulaukbankų sektorius. Įgyvendinant veiksmingas reformas taip pat reikia didelį dėmesį atkreipti į nebankines finansų įstaigas ir finansų rinkų sistemą ir jų veikimą. Turime sukurti mechanizmus ir iniciatyvas, užtikrinančius, kad finansai netaptų nekontroliuojami ir griaunančia jėga, kaip tai atsitiko prieš krizę. Turime užkirsti kelią ardomojo pobūdžio veiklai, kuri sukelia ekonomines nelaimes Europos piliečiams. Siekdami tinkamai spręsti šią problemą, sukūrėme Europos sisteminės rizikos valdybą, kurios teisinę bazę šiuo metu svarsto Parlamentas. Europos ekonomika susiduria su kitomis problemomis ir jos yra susijusios su viešaisiais finansais, kaip atkreipdėmesį pranešėjas, ir nepriklausoma finansine padėtimi. Europos ekonomikos ir pinigų sąjungoje esama aiškaus atsakomybės pasiskirstymo. Atsižvelgiant į šį atsakomybės pasiskirstymą, kiekvienas gali pasitikėti ECB įsipareigojimu išlaikyti kainų stabilumą visoje euro zonoje vidutinės trukmės laikotarpiu. Atsižvelgdami į naujausias šių metų projekcijas, šių metų pabaigoje - praėjus dvylikai metų nuo euro valiutos įvedimo - turėsime vidutinę 1,95 proc. metinę infliaciją. Tai atitinka mūsų kainų stabilumo sąvokos apibrėžtį: mažiau nei 2 proc., tačiau beveik 2 proc. ECB įsipareigojimai, strategija ir patirtis yra nekintantys. Europos ekonominės ir pinigų sąjungos tinkamas veikimas priklauso ne vien tik nuo pinigų sąjungos, bet taip pat nuo ekonominės sąjungos. Nacionaliniai politikos formuotojai turi stengtis, kad viešieji finansai būtų skaidrūs, o ekonomikos konkurencingos. Dabartinėmis aplinkybėmis, kai Europa turi priimti lemiamus sprendimus, labiau nei bet kada svarbu pripažinti, kad siekiant klestinčios Europos Sąjungos ryžtingai turi veikti visi. Mano nuomone, Europos pinigų sąjunga yra daug daugiau nei piniginis susitarimas. Tai - bendro likimo sąjunga. (Kalbėtojas prancūziškai ir vokiškai pasakė: "Mūsų likimas bendras.") Šis likimas - tai mūsų bendra gerovir tai yra mūsų protėvių vizija. Pinigų sąjunga nėra sukurta dėl patogumo. Tai sudėtinpo Antrojo pasaulinio karo prasidėjusio visuotinio proceso, kuriuo skatinama Europos žmonių integracija, dalis. Manau, kad dažnai sumenkiname Europos laimėjimus. Per dažnai skubame kritikuoti savo institucijas ir procesus. Tačiau iš esmės jie veikgerai net ir sunkiausiais laikais. Tikiu, kad Europos institucijos ir procesai finansų krizės laikotarpiu išliko veiksmingi. Šioje Atlanto pusėje išvengėme dramatiškų įvykių, kurie galėjo sukelti naują krizės bangą, prasidėjusią 2008 m. rugsėjo mėn. Jungtinėse Valstijose. Būtent šiomis aplinkybėmis vertinu euro zonos valstybių narių paskutiniame Europos Vadovų Tarybos susitikime duotą įsipareigojimą prireikus imtis ryžtingų ir koordinuotų veiksmų, siekiant apsaugoti euro zonos finansinį stabilumą. Kalbėdamas visam Europos Parlamentui taip pat pasinaudosiu proga išdėstyti tai, ką jau minėjau Ekonomikos ir pinigų politikos komitetui per klausymą pirmadienį. ECB Valdančioji taryba ketina išlaikyti minimalią įkaito sistemos kredito ribą taikydama investicinį reitingo lygmenį (BBB-) po 2010 m. Nuo 2011 m. sausio 1 d. taip pat nustatysime laipsnišką mažinimo tvarkaraštį, kuris padės tinkamai apsaugoti Eurosistemą. Techninę informaciją pateiksiu skaitydamas pranešimą dėl Valdančiosios tarybos sprendimų kitame mūsų susitikime balandžio 8 d. Pabaigai. Bendros valiutos įvedimas mažiau nei prieš dešimtmetį, mano nuomone, yra didžiausias Europos integracijos proceso laimėjimas iki šiol - procesas, kuriuo buvo užtikrinta taika ir klestėjimas Europoje. Pasaulinfinansų krizsukėlnaujų problemų, į kurias mes Europoje reagavome. Mūsų pinigų sąjunga ir labai glaudūs ryšiai bendrojoje rinkoje su visomis ES valstybių narių ekonomikomis užkirto kelią apsunkinti šią krizę valiutų krize, kaip tai atsitiko dešimtojo dešimtmečio pradžioje. Šiandien Europa turi priimti kitus lemiamus sprendimus. Mūsų pagrindinužduotis - toliau užtikrinti taiką ir klestėjimą, padaryti taip, kad Europos Sąjunga taptų dar patrauklesnvieta gyventi ir dirbti. Tam turime griežtinti stebėseną, kaip jau minėjo pranešėjai, ir stiprinti bendradarbiavimą. Taip pat turime atgaivinti bendro tikslo siekimo jausmą, bendrus idealus, kurie suteikmotyvacijos mūsų protėviams. Jie turėjo aiškią ateities viziją ir viskas, ką matome šiandien, patvirtina jų įžvalgumą. Olli Rehn Komisijos narys. - Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti jums už galimybę aptarti 2009 m. metinį pranešimą dėl euro zonos. Rengdami metinį pranešimą žinojome, kad atrinkti klausimai bus aktualūs. Tačiau pastaruoju metu jie tapo per daug aktualūs. Leiskite pasveikinti abu pranešėjus: Edwardą Scicluną ir Sveną Giegoldą už jų puikius pranešimus. Gerbdamas Europos centrinio banko nepriklausomumą atkreipsiu dėmesį į S. Giegoldo pranešimą, kuris yra labai svarbus dabartinėms diskusijoms dėl ekonominio koordinavimo ir euro zonos ekonominio valdymo. Manau, kad didelparama, kurios sulaukS. Giegoldo pranešimas Ekonomikos ir pinigų politikos komitete iš tikrųjų tik patvirtina jo požiūrio ir klausimų svarbą ir pusiausvyrą. Visiškai sutinku su J. C. Trichet, kad euras yra ne tik techninis piniginis susitarimas, o greičiau esminis Europos Sąjungos politinis projektas, kuris turi būti ginamas ir plėtojamas šia Europos dvasia, ne tik šiandien ir rytoj, kol Europos Vadovų Taryba susirenka šiuo kritiniu laikotarpiu. Nuo 1999 m. euro zona iš esmės buvo ekonominio stabilumo zona. Ji apsaugojo mūsų piliečius nuo ekonominių sukrėtimų. Tačiau nuo 2008 m. pabaigos euro zoną stipriai sukrėtpasaulinfinansų krizė. Nepaisant ekonomikos atgaivinimo politikos ir didelių fiskalinių paskatų, finansų rinkos vis dar išlieka nepastovios ir netikrumo lygis išlieka nepaprastai didelis. Naujausi rinkos svyravimai buvo rimtas euro zonos finansinio stabilumo ir euro zonos ekonominio valdymo išbandymas, visų pirma atsižvelgiant į padėtį Graikijoje. Norėčiau pasakyti, kad Graikija šiuo metu yra pasirengusi šiais metais sumažinti deficitą 4 proc., remiantis drąsiomis ir įtikinančiomis priemonėmis, kurias Graikijos parlamentas priėmanksčiau šį mėnesį ir kurios dabar galioja. Šis laikotarpis iš tikrųjų gali būti lemiamas atsižvelgiant į Graikijos finansų istoriją ir ekonomikos vystymąsi. Tačiau nei Graikija, nei euro zona dar neatsikratsunkumų, nes vis dar esama nerimo dėl euro zonos finansinio stabilumo. Dėl to Komisija aktyviai ragino euro zonos valstybes nares priimti politinius sprendimus dėl mechanizmo, užtikrinančio finansinį stabilumą visoje euro zonoje, mechanizmo, kurį prireikus būtų galima greitai pritaikyti laikantis Sutarties ir joje nustatytos finansinės pagalbos sąlygos ir nenumatant jokių šio mechanizmo taikymo automatinių priemonių. Mes galime jus patikinti, kad Komisija yra pasirengusi įgyvendinti tokią Europos koordinuotos ir sąlyginės paramos sistemą, kuri, prireikus ir pareikalavus, galėtų būti taikoma praktikoje. Glaudžiai ir aktyviai bendradarbiaujame su visomis euro zonos valstybėmis narėmis ir ECB siekdami šią savaitę rasti tokį sprendimą atsižvelgiant į Europos Vadovų Tarybos susitikimą. Tačiau be skubaus krizės valdymo turime išnagrinėti, kaip ateityje būtų galima išvengti panašių aplinkybių, kad niekada nesusidurtume su panašiais atvejais, koks šiuo metu yra Graikijoje. KrizGraikijoje įrodgeresnio ekonominio valdymo būtinybę. Tai buvo pripažinta Lisabonos sutartyje, joje taip pat nustatytas teisinis pagrindas. Dėl to šiuo metu rengiame pasiūlymus dėl Lisabonos sutarties 136 straipsnio įgyvendinimo, o Komisija artimiausiomis savaitėmis pateiks pasiūlymą dėl geresnio ekonomikos politikos koordinavimo ir griežtesnės šalies priežiūros. Kaip ir jūs pone S. Giegoldai, 28 pastraipoje pasigendame vyriausybių privalomų įsipareigojimų dėl koordinavimo euro zonoje. Dėl to reikalingas integruotas ir į ateitį nukreiptas požiūris, kuriuo remiantis dėmesys būtų atkreiptas į politinius veiksmus ir operatyvines priemones. Visų pirma, turėjome užkirsti kelią netvariam valstybių deficitui ir dėl to mums reikia geresnių galimybių atlikti vidutinės trukmės euro zonos valstybių narių biudžeto politikos stebėseną. Mums turi būti sudarytos galimybės priimti išsamesnes ir griežtesnes rekomendacijas valstybių narių atžvilgiu, kad jos imtųsi taisomųjų priemonių. Taip pat tikiuosi jūsų paramos šiuo klausimu. Taip pat galime geriau pasinaudoti dabartinėmis priemonėmis. Taryba gali priimti rekomendacijas valstybės narės, kurios ekonomikos politika kelią rizikos pavojų tinkamam ekonomikos ir pinigų sąjungos veikimui, atžvilgiu. Taip buvo daroma praeityje, tačiau turbūt per retai. Pagal naujosios Lisabonos sutarties 21 straipsnį Komisija gali iš anksto tiesiogiai įspėti valstybę narę. Tai turime daryti siekdami padėti valstybėms narėms daug anksčiau išspręsti kylančias ekonomikos problemas. Kadangi, atrodo, mano kalbėjimui skirtas laikas baigiasi, baigiamosiose pastabose išsakysiu savo nuomonę apie makroekonominį disbalansą. Tai - antrasis pagrindinis griežtesnio ekonominio valdymo elementas. Šiuo atžvilgiu iš esmės pritariu pranešėjų nuomonei. Baigdamas noriu pasakyti, jog finansų krizpatvirtina nemalonų faktą, kad negalima visiškai pasitikėti nuolatiniu ekonomikos augimu praėjusiais dešimtmečiais. Šiandien blogiausia jau gali būti praeityje. Šiuo metu ekonomika atsigauna, tačiau ji vis dar trapi ir nesavarankiška. Nedarbo lygis dar nesumažėjo. Tą patį galima pasakyti apie valstybių finansus, kurie yra būtina sąlyga tvariam augimui. Nepaisant to, kiek svarbios fiskalinės paskatos buvo ekonomikos atsigavimui, dvidešimties metų trukmės valstybių finansų konsolidavimas buvo sugriautas per dvejus metus. Šie debesys temdys ekonomikos padėtį artimiausiais metais. Turime dėti visas pastangas, kad dangus taptų giedras ir sugrąžintume ekonomikos augimą. Dėl to iš tikrųjų tai nėra laikas įprastai veiklai. Tai laikas pokyčiams siekiant skatinti tvarų augimą ir darbo vietų kūrimą. Sophie Auconie Pone pirmininke, ponios ir ponai, leiskite pirmiausia pasveikinti pranešėją poną S. Giegoldą ir jam padėkoti už kokybiškai atliktą darbą ir dėmesį, kurį jis parodklausydamas kitų frakcijų pranešėjų. Šis pranešimas, Europos Parlamento atsakas į Europos Komisijos metinį pranešimą dėl euro zonos ir viešųjų finansų, pasižymi analizėmis ir pasiūlymais. Žinoma, tai daugiausia ženklina svarbų 2009 m. įvykį - ekonomikos ir finansų krizę, kuri, be jokios abejonės, yra rimčiausia krizė, su kuria teko susidurti Europos Sąjungai nuo jos sukūrimo pradžios. Ši krizišmokmane dviejų svarbiausių dalykų. Viena vertus, Ekonominir pinigų sąjunga įrodsavo naudą. Euras - bendra stabili valiuta - pasitarnavo kaip realus piniginis skydas. Priklausymas euro zonai leido daugiau nei vienai šaliai išvengti savo nacionalinės valiutos devalvacijos, kuri būtų dar labiau pabloginusi krizės padarinius. Dėl to euro zona tapo dar patrauklesnė, kaip rodo Islandijos atvejis. Be to, ECB vykdoma aktyvi ir lanksti pinigų politika, didėjančios jo likvidžių lėšų injekcijos panaudos įstaigoms atliko svarbų vaidmenį Europos bankams išvengiant skolų. Dėl to pirmoji pamoka yra ta, kad nors dažnai sakome, jog Europa buvo sukurta krizių pagrindu, ši krizparodė, kad ekonominEuropa yra veiksminga ir būtina vienu metu. O antroji pamoka būtų, kad turėtume stiprinti Europos ekonominį valdymą. Šiandien vieninteltikra Europos ekonomikos politika yra pinigų politika. Biudžeto politikos koordinavimas yra ribotas. Tačiau euro zona, kuri kaip dar kartą buvo paminėta šiame pranešime - yra priemonė, skirta visų Europos Sąjungos valstybių narių integracijai, - turi būti valdoma veiksmingiau atsižvelgiant į kiekvieną ekonomikos politikos aspektą. Pradėti turime nuo makroekonominės ir finansų stebėsenos, šiuo klausimu aktyviai dirbame Europos Parlamente. Atsižvelgdami į Stabilumo ir augimo paktą turime tai paspartinti kaip realią fiskalinio koordinavimo priemonę. Dabartinės krizės laikotarpiu didelis pajamų sumažėjimas, mokestinių paskatų priemonės, kurios taikomos atsižvelgiant į gaivinimo planą, ir ekonomikos stabilizatorių veikimas pažeidvalstybių narių biudžetų balansą. Valstybės skolos mažinimas išlieka pagrindiniu įsipareigojimu, nes jis yra susijęs su mūsų vaikų ateitimi. Būkime griežti, tačiau taip pat išradingi. Pamąstykime apie naująją Europos fiskalinę politiką, pamąstykime apie euroobligacijas ir būkime drąsūs valdydami Europos ekonomiką. Liem Hoang Ngoc Pone pirmininke, ponios ir ponai, pono S. Giegoldo pranešimas yra ypač svarbus atsižvelgiant į šias diskusijas makroekonomikos tema. Šis pranešimas yra dar svarbesnis atsižvelgiant į tai, kad jo autorius yra Vokietijai atstovaujantis Europos Parlamento narys, kuris norėjo atkreipti europiečių dėmesį į Vokietijos strateginių planų mažinti darbo išlaidas bendros valiutos sistemoje neigiamus padarinius euro zonos šalims. Vokietijos vyriausybfaktiškai gali sukelti euro zonoje ir visoje Europos Sąjungoje visuotinę atlyginimų defliaciją, kuri lems žalingus makroekonominius padarinius. Atsižvelgiant į pastovių struktūrinių lėšų ir pakankamų biudžeto lėšų nebuvimą ir negalėjimą devalvuoti valiutos, deficitines sąskaitas turinčios valstybės narės norėdamos išgyventi yra pasmerktos mažinti savo atlyginimus ir apkarpyti savo socialinės apsaugos sistemos išmokas. Pirmiausia sulauksime vidaus paklausos sumažėjimo, kuris nuo 2008 m. antrojo ketvirčio sukėlnuosmukį ir tai netgi įvyko prieš prasidedant likvidumo krizei. Antra, pastebime nedideles pajamas ir lėšas turinčių namų ūkių, kurių perkamoji galia nebedidėja, įsiskolinimo didėjimą. Jų skolų namams pirkti pagrindas - visa nesureguliuota finansų mašina Ispanijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje, sukėlusi pražūtingus padarinius, kuriuos matėme antrinėje būsto paskolų rinkoje. Ponios ir ponai, klausydamas diskusijų komitete susidarau įspūdį, kad dauguma Europos Parlamento narių pamiršta šios krizės pamokas. Ši krizdar negreitai praeis. Dabartinis atsigavimas yra dar trapesnis atsižvelgiant į tai, kad Europoje tęsiasi atlyginimų defliacija ir Komisija, taip pat euro grupės pirmininkas ir Europos centrinio banko pirmininkas, kurį išklausėme pirmadienį, ragina valstybes nares iš anksto nustatyti krizės įveikimo politiką, kuri būtų panaši į realius griežtos ekonomikos planus. Ši politika kelia riziką, kad tik beprasidedantis augimas bus vėl užgniaužtas, nors produktyvumo panaudojimo rodikliai išlieka žemi. Ši politika nepadės sumažinti Graikijos, Ispanijos ar kitos šalies deficito, nebus gautos mokestinės pajamos, kurių tikimasi. Ši politika padidins nedarbą ir socialinę įtampą. S. Giegoldo pranešimas vertingas tuo, kad jame atkreipiamas dėmesys į kai kurias šias makroekonominio disbalanso problemas. Deja, galutinėje versijoje, kurioje pakeitimus padarEuropos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcija ir Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcija, atsisakoma pasmerkti atlyginimų defliaciją. Tačiau iš esmės S. Giegoldo inicijuota diskusija gali būti naudinga tuo metu, kai į Parlamentą, Tarybą ir Komisiją sugrįš neoliberali dogma, kuria ši krizprivertsuabejoti. Ramon Tremosa i Balcells Pone pirmininke, visų pirma norėčiau pasveikinti poną E. Scicluną - kuris daug žino apie centrinius bankus - ir poną S. Giegoldą. Ilgai su jais diskutavome ir galiausiai susitarėme dėl daugelio kompromisinių pakeitimų. Šiandien norėčiau kalbėti apie eurą. Norėčiau atkreipti jūsų dėmesį, kad esu naujokas politikoje: prieš devynis mėnesius buvau makroekonomikos dėstytojas Barselonos universitete. 2008 m. rudenį su savo šeima dėl akademinių priežasčių gyvenau Londone ir savo akimis mačiau, kaip per kelias savaites svaro sterlingo kursas nukrito 30 proc. Viskas įvyko staiga, visi mano kolegos anglai tapo skurdesni ir svaras šiandien dar neatsigavo. Atsižvelgdamas į tai, kiek nuvertėjo svaras, net nenoriu įsivaizduoti, kokios vertės šiandien būtų peseta, jeigu ją dar turėtume savo piniginėse. Šie dveji baisios pasaulinės ekonomikos krizės metai parodė, kad euras mus labai pripratino prie stabilumo. Faktiškai tai vienintelvakarų valiuta, kuri jos vartotojų nenuskurdino. Euras - saugus uostas, apsaugantis nuo didelių pasaulinės finansų krizės bangų, jeigu prisiminsime vaizdingus britų finansininko Davido Marsho žodžius. Būdamas griežtas ilgametis euroskeptikas šis gerbiamas viešųjų finansų specialistas prieš dvylika mėnesių išleido knygą, kurioje giriamas euras, pripažindamas, kad tai sėkminga ateities pasaulinvaliuta. Euras šiandien nepatiria krizės: tai tam tikrų valstybių narių fiskalinkrizė, kuri sukelia bendros valiutos problemas. Euras - puikus pinigų sąjungos, kurią tyrinėja ir kuria žavisi Kinijos, Indijos, Brazilijos ir Rusijos ekonomikos elitas, pavyzdys. Euras nesukelia jokios rizikos Viduržemio jūros šalių ekonomikoms. Euras sudaro galimybes šių šalių ekonomikoms būti Centrinės Europos šalių, taikančių gerąją, reformomis pagrįstą ir pažangią patirtį, sudėtine dalimi. Pranešime, kurį šiandien aptariame, išreiškiama griežta kritika dėl valstybės įsikišimo praktikos į Kinijos valiutą. Jos dirbtindefliacija prisidėjo prie to, kad būtų sukeltos rimtos pasaulinio disbalanso problemos, kurios yra viena iš šios krizės priežasčių. Daugiausia eksportuojančios euro zonos šalys neturėtų būti baudžiamos. Finansų krizių istorija rodo, kad atkūrus finansinę padėtį ekonomikos atsigavimas tiesiogiai priklauso nuo eksporto. Tiesa, kad Vokietija turi pradėti vartoti ir veikti aktyviau, nes ji yra Europos ekonomikos variklis. Nepaisant to, jokiomis aplinkybėmis negalima susilpninti jos eksporto pajėgumų. Esu liberalus narys iš Katalonijos ir mano regione - kuris sudaro 28 proc. viso Ispanijos eksporto - irgi yra labai dideleksporto dalis pagal BVP: beveik 30 proc. Geriausieji negali būti baudžiami. Galiausiai euras pelnpasaulinį pripažinimą, tačiau siekiant skaidrumo dar reikia šį tą nuveikti. Pone J. C. Trichet, Europos centrinio banko diskusijų pažodiniai protokolai turėtų būti paskelbti viešai, kaip tai yra Jungtinėse Valstijose, Japonijoje ir Švedijoje. Philippe Lamberts Verts/ALE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, norėčiau, kad Komisijos narys O. Rehn mane gerai girdėtų ir aiškiai suprastų, todėl kalbėsiu angliškai. Atsižvelgdamas į padėtį, kurioje atsidūrėme, norėčiau pažvelgti į priekį. Kokia yra mūsų padėtis? Yra susidarę dideli ir nepastovūs viešųjų finansų deficitai ir, priminsiu, kad Žalieji nepritaria tokios rūšies deficitui. Antra, negalime nepaisyti fakto, kad jau susiduriame su rimtais ir gilėjančiais socialiniais skirtumais. 16 proc. europiečių gyvena žemiau skurdo ribos ir tai yra nemažas skaičius; 40 proc. nedarbas tarp jaunų iki 25 metų ispanų yra nemažas skaičius ir galėčiau tęsti toliau. Taip pat susiduriame su klimato kaita ir išteklių trūkumu, o visa tai reiškia poreikį investuoti į infrastruktūrą, švietimą, mokslinius tyrimus, inovacijas ir t. t. Dėl to manome, kad iš tikrųjų turime pakeisti savo elgesį. Po vasario mėn. įvykusio aukščiausiojo lygio susitikimo Herman Van Rompuy pasakė, kad makroekonominės politikos koordinavimas turi būti sustiprintas ir pagerintas. Savaime aišku. Ką tai reiškia? Tai, žinoma, reiškia, kad biudžeto išlaidos turi būti atidžiau peržiūrimos ir taikoma ex ante kontrolė. Graikija 4 proc. BVP skiria karinėms išlaidoms. Jos oro pajėgos savo dydžiu prilygsta Luftwaffe. Iš tikrųjų, kaip tai gali būti? Tai tokia maža šalis, o jie velniškai ginkluojasi. Jeigu analizuosime tik išlaidas, tikslo nepasieksime. Turime labai kruopščiai išnagrinėti mokestinių pajamų koordinavimą, kad galėtume atsakyti į klausimą - ką turime daryti? Turime atkurti mokestinių pajamų, išskyrus darbo pajamas, ir kitų pajamų, įskaitant kapitalo pajamas, formų balansą. Turime užtikrinti ne formaliai, bet praktiškai veiksmingą bendrą prisidėjimą, o tai reiškia Bendro konsoliduoto pelno mokesčio bazės ataskaitas, kurias teiktų kiekviena valstybė, ir t. t. Turime įvesti finansinių sandorių mokestį; turime įvesti anglies dioksido mokestį tam, kad pakeistume elgseną ir gautume pajamų. To negalime daryti vien tik prašydami, kad šalys koordinuotų savo politikos sritis. Mums reikia daugiau integracijos. Jeigu to nepadarysime, mūsų vyriausybės nebus pajėgios suderinti poreikio subalansuoti biudžetus ir patenkinti socialinius ir investicijų poreikius. Dėl to manau, kad Europa dabar atsidūrsudėtingoje padėtyje. Reikia pasirinkti didesnio lygio integraciją, ne tik koordinavimą, arba nuosmukį. Po Kopenhagos konferencijos supratau, kad ne tik praradome galimybę sudaryti susitarimą dėl klimato. Supratau, kad Europa tampa nereikšminga, jeigu jos veiksmai nėra vieningi. Per daug laiko praleidžiame koordinuodami, per mažai veikdami kartu. Tokia būtų mūsų frakcijos pozicija šiose diskusijose. Kay Swinburne ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, esu euro zonai nepriklausančios valstybės narės pilietė, nesu tikra, ar mano nuomonšiose diskusijose bus pakankamai naudinga, palyginti su kolegų pasisakymais. Šiuo metu vyrauja nuomonė, kad euro zonos problemą turėtų spręsti euro zonos nariai. Tačiau euras nėra izoliuota valiuta. Euras yra viena iš pasaulinės rinkos valiutų, tad pasaulinfinansų ir ekonomikos krizturėjo jam tokį pat poveikį, kaip ir ne euro zonos valiutoms. Tai, kaip šiandien gebame reaguoti ir atsigauti visiškai priklauso nuo to, kaip tvarkėme savo valstybių finansus ekonominio pakilimo laikotarpiu. Kaip nuroddauguma kalbėjusiųjų, esama priežasties, dėl kurios Vokietija susiduria su visiškai kitokiu valdžios sektoriaus deficitu nei Graikija. Nors šias valstybes vienija bendra valiuta, jų požiūriai į taupymą ir išlaidavimą iš esmės skiriasi. Prisijungimas prie pinigų sąjungos visiškai nesujungskirtingų fiskalinės politikos kultūrų ir tradicijų. Remiantis Jungtinės Karalystės patirtimi galima daug ką pasakyti apie fiskalinės politikos skirtumus. Mes taip pat išpūtėme valstybinį sektorių, daug išlaidavome ekonominio pakilimo laikotarpiu, vis daugiau skolinomės, įsiskolindami tiek, kad net negalėtume tų skolų pripažinti, tarsi ekonominis pakilimas tęstųsi amžinai, ir sukūrėme aplinką, kai daugelio gerbiamas Jungtinės Karalystės ekonomistas praėjusią savaitę atsistojo prieš visą komitetą ir pareiškė, kad vyriausybės gali daryti stebuklus su pinigais. Iš esmės pinigai, skirti viešajam sektoriui finansuoti, stebuklingai neatsiranda. Jie gaunami iš privačiojo sektoriaus mokestinių pajamų. Vokietija tai supranta. Pastaruoju metu jos vykdoma politika buvo nukreipta į vyriausybės išlaidas ir iniciatyvas, kuriomis siekiama padėti skatinti privatųjį sektorių. Dėl to dabar tai yra tvirtas pagrindas siekiant ekonomikos atgaivinimo. Galiausiai valstybinis sektorius atliko savo vaidmenį krizės laikotarpiu. Jis išgelbėjo bankus ir ėmėsi veiksmų, kai nesėkmes patyrprivatusis sektorius. Dabar privačiojo sektoriaus eilpripildyti iždą. Neigiamas griežtų priemonių poveikis, dėl kurio viešajame sektoriuje dirbantys žmonės bus atleisti iš tarnybos, turi būti paverstas teigiamu poveikiu naujai įsisteigusioms įmonėms, pasinaudojant verslumo dvasia ir sumažinant įmonės įsteigimo mokesčius, kad jos kurtų pelningą privatų sektorių, kuris būtinas norint, kad mūsų šalys išliptų iš tų duobių, kuriose jos atsidūrė. Visos tos šalys, kurios vykdnetvarią ekonominę politiką pastaraisiais metais - įskaitant mano šalį - turi suprasti, kad pokyčiai yra esminiai ir neišvengiami. Jürgen Klute Pone pirmininke, ponios ir ponai, pasinaudodamas šia galimybe, norėčiau kitaip apžvelgti padėtį Graikijoje, nes, manau, krizGraikijoje padeda suprasti euro zonos politinę padėtį. Tačiau pirmiausia norėčiau atkreipti dėmesį į Vokietijos kanclerės A. Merkel raginimus pašalinti Graikiją iš euro zonos, jeigu to prireiks. Mano frakcija, t. y. Europos vieningųjų kairiųjų jungtinfrakcija / Šiaurės šalių žalieji kairieji, mano, kad šis pasiūlymas yra absurdiškas. Viena vertus, kalbame apie bendruomenę, turinčią bendrą likimą. Kita vertus, jeigu kalbame rimtai, tuomet negalime raginti, kad kita valstybnarbūtų pašalinta susidūrus su pirmąja didele arba vidutine krize. Tai beprasmiška! Svarbiausia, kad taip pripažinsime nesėkmę, kuri reikštų keliaklupsčiavimą prieš finansų sektorių. Finansų sektorius ciniškai leidosi būti išperkamas iš krizės mūsų mokesčių mokėtojų pinigais, tačiau dabar mūsų prašoma atsisakyti tokiu būdu padėti Graikijai. Pensininkams ir Graikijos darbuotojams taip pat kitoms nukentėjusioms šalims - pasak žiniasklaidos, kita šalis, kurios peržiūra bus atliekama, yra Portugalija - bus sunku paaiškinti, kodėl dabar jų prašoma sumokėti, kai jie jau parėmbankus savo mokesčiais. Žengdami šiuo keliu priremsime ES projektą prie sienos. Nepaisant visos pagrįstos į Graikiją nukreiptos kritikos - ir Graikijos nariai supras, kad jų šalyje dar daug kas turi būti padaryta - Graikija jokiais būdais nėra vieninteluž krizę atsakinga valstybė. Norėčiau atkreipti dėmesį, kad dauguma euro zonos finansų politikos sprendimų buvo perduota Europos centriniam bankui. Euras negali padėti rasti atsakymą į klausimą, kodėl atskirų šalių ekonomikose yra skirtingas našumo lygis. Pagrindiniai eksportuotojai, pvz., Vokietija, klupdo Graikijos ekonomikos politiką ant kelių. Dėl to tai taip pat reiškia krizę ES ekonomikos ir konkurencijos politikos srityje. Dėl to raginame panaikinti draudimą suteikti finansinę paramą ES valstybėms narėms. Euro zonos valstybės narės turėtų išduoti skolas eurais, Europos centrinis bankas turėtų supirkti skolas tokiu pat būdu, kaip tai darJAV Federalintarnyba, kreditų įsipareigojimų neįvykdymo sandoris turėtų būti uždraustas. Tai mes raginame daryti. (Pirmininkas nutraukkalbėtoją) Nikolaos Salavrakos Pone pirmininke, kovo 25 d. yra Europos ir Graikijos gimimo diena. 1957 m. kovo 25 d. buvo įsteigta Europos Sąjunga. 1821 m. kovo 25 d. gimGraikija. Šiandien jų gimimo dieną Europa ir Graikija patiria išbandymus; Europa sanglaudos, o Graikija savo ekonomikos išbandymą. Kiekvienas šiuose Rūmuose žino, kad iš penkiolikos euro zonos šalių šešios turi dideles viešųjų finansų skolas ir finansinius deficitus. Kiekvienas šiuose Rūmuose žino, kad trisdešimties šalių, kurios priklauso EBPO, BVP skola viršija 100 proc., o tai yra 30 proc. daugiau nei 2008 m. Net Jungtinės Amerikos Valstijos šiuo sunkiu ekonomikos krizės laikotarpiu bando išspręsti savo problemas visų pirma spausdindamos pinigus. Taip pat žinome, kad Graikija nustattokias griežtas ekonomines priemones, kurios išvargino jos piliečius. Dauguma žmonių pasakytų, kad Graikija to nusipelnir ji turėtų sumokėti už savo klaidas. Iš tikrųjų, kai kurie žmonės turi už tai atsakyti. Tačiau turime nepamiršti, kad Graikijos importuojamų iš kitų Europos šalių, ypač Vokietijos, prekių vertyra 15 mlrd. EUR didesnnei eksportuojamų. Dėl to paprašysiu Europos Sąjungos vadovų atsižvelgti į tai, kad spekuliavimo problemos sprendimas turės įtakos geopolitinei padėčiai platesniu politiniu mastu. Pirmininkas Ačiū jums. Jūsų laikas baigėsi. Mandagiai paprašysiu, kad laikytumėtės jums skirto laiko. Werner Langen (DE) Pone pirmininke, norėčiau kalbėti dėl posėdžiavimo tvarkos. Nariai norėtų šiuo klausimu balsuoti vėliau, tad susidursime su rimtais sunkumais, jeigu kalbėsime ilgiau nei mums skirta laiko. Hans-Peter Martin (DE) Pone pirmininke, pone J. C. Trichet, pirmiausia norėčiau jus pasveikinti su pastarųjų metų laimėjimais. Tačiau taip pat turite žinoti, kad šiuo metu šimtai milijonų žmonių yra sulaikę kvėpavimą ir nerimauja dėl euro, nes susiduriame su problemomis, kurių ši karta nesitikėjo. Pirma, nerimaujame dėl to, kas atsitiks su pusmečio ir metinėmis refinansavimo operacijomis ir ar jums pavyks iš šio paketo pašalinti išimtines likvidavimo priemones. O dėl finansų politikos, tai tik mazochistinės pakraipos žmonės galėtų jums linkėti nesėkmės šiuo atveju. Tačiau infliacija taip pat kelia nerimą ir jūs šioje srityje darote didelę pažangą. Esu austras ir norėčiau kalbėti apie Vokietijos tikslus, kuriuos čia bandoma įgyvendinti. Kiekvienas turėtų žinoti, kad Vokietija praeityje buvo tikro stabilumo šaltinis. Dabar ji neturėtų būti baudžiama, nes ji daugelyje sričių pasiekdaug geresnių rezultatų nei kitos šalys. Neįmanoma solidarizuotis su žmonėmis, kurie yra atsakingi už netinkamą valdymą, švaistymą ir besaikes administravimo priemones. Burkhard Balz (DE) Pone pirmininke, būdamas Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos šešėlinis Europos centrinio banko 2008 m. metinio pranešimo pranešėjas, esu labai patenkintas mums pateiktu pranešimu. Glaudžiai ir veiksmingai bendradarbiaudami su pranešėju E. Sciclunu, o svarbiausia su R. Tremosu i Balcellsu iš Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos, manau, kad pateikėme suderintą komentarą dėl 2008 m. ECB metinės ataskaitos. J. C. Trichet ir O. Rehn laikėsi tokios pat nuomonės. Manau, kad 2008 m. - pirmaisiais krizės metais - ECB susidūrsu ypatingai sunkiomis užduotimis. Mano nuomone, spręsdamas šias problemas ECB veikveiksmingai ir, svarbiausia, labai išmintingai. E. Sciclunos pranešime atsispindi šis požiūris. Tačiau ECB padėtis nėra paprasta ir tikėtina, kad ji artimiausiu metu nepalengvės. Viena vertus, esame dar labai toli nuo krizės pabaigos ir, kita vertus, planuotos reguliavimo priemonės ECB kelia naujus iššūkius ir problemas. Svarbu, kad artimiausiais mėnesiais ir metais ECB ir toliau užtikrintų euro zonos stabilumą. Tartum atvirų jūrų tanklaivis ECB turi nenukrypti nuo teisingo kurso. Kita vertus, pone J. C. Trichet, paskutinėse ir vienintelėse diskusijose dėl pinigų politikos jau minėjau, kad Europos centrinio banko nepriklausomumas turi būti išsaugotas, visų pirma atsižvelgiant į jo būsimą dalyvavimą Europos sisteminės rizikos valdyboje. Tai labai svarbu, nes jūs, kaip pirmininkas, ir kiti ECB nariai taps aktyvais šios srities dalyviais. Tai turėtų būti svarbus kriterijus ateityje vertinant kitas Europos centrinio banko taikomas priemones. Svarbu, kad atsižvelgtume į šią aplinkybę, kai svarstysime kitus pranešimus per artimiausius penkerius metus. Gianni Pittella (IT) Pone pirmininke, pone J. C. Trichet, Komisijos nary, ponios ir ponai, karalius nuogas! Padėties rimtumas išsamiai aptartas. Dabar naudinga atkreipti dėmesį į elgesį ir pirmasis žingsnis šia linkme gali būti tik Europos ekonomikos valdymas, kurio nesant ekonominsistema nesiplėtos ir skola taps dar nepatvaresnė. Turime suteikti paramą Graikijai ir jai padėti, taip pat turime vengti galimo grandininės reakcijos poveikio atsižvelgiant į tas Europos šalis, kurių ekonomikos apibūdinamos kaip mažai konkurencingos ir kurios turi augančią skolą. Realus Europos valdymas turi užtikrinti tris tikslus: pirma, augimo politiką; antra, šį augimą palaikančias tinkamas finansines priemones; ir trečia, ekstremalių padėčių valdymo politiką. Šį rytą išgirdau tiek daug kalbų, kuriose giriamos euro savybės. Labai gerai, be abejonės tam pritariu, tačiau kodėl nepagalvojame apie eurą kaip valiutą, kuri mus apsaugo ne tik nuo infliacijos, bet kuri dėl pakankamai nedidelės skolos su garantija, taip pat užtikrina didesnį likvidumą pradėti pagrindinę Europos investicinę programą išleidžiant euroobligacijas? Atsižvelgiant į ekstremalių padėčių valdymą pritariu Europos valiutos fondo įsteigimo idėjai, kuri būtų pagrįstas sprendimas. Ponios ir ponai, apibendrindamas turėčiau pasakyti, ir pasakyti tai aiškiai, kad šiame etape nėra naudos delsti, dreifuoti ir laukti, kol pasibaigs ilga naktis. Don Abbondio Europa mums nėra naudinga. Jeigu Europa šiandien neparodys drąsos, kada ji tai turės padaryti? Sharon Bowles Pone pirmininke, buvo sunki savaitkomitete dalyvaujant ECB pirmininkui, euro grupės pirmininkui ir kandidatui į ECB pirmininko pavaduotojus. Visi sutariame, kad griežtesnvalstybių narių priežiūra ir tikslesnstatistika, leidžianti anksti įsikišti, yra pagrindinis reikalavimas. Darbas, įskaitant įgaliojimų atlikti auditą Eurostatui suteikimą, šioje srityje pradėtas ir komitetas nekantriai laukia galėdamas suteikti savo didesnę pagalbą. Tačiau esama ne tik Stabilumo ir augimo pakte numatytų rodiklių, kurių turi būti laikomasi. Geresnis fiskalinis koordinavimas, susijęs su makroekonominiu stabilumu yra viena iš galimybių. Tačiau tai, žinoma, buvo išbandyta. Prisiminkime ginčus 2001 m. dėl ECOFIN tarybos įspėjimo Airijai fiskalinio pertekliaus laikotarpiu. Taigi pamoką išmokome: drausmę įvesti pertekliaus laikotarpiu yra daug sunkiau nei valdyti deficitą. Lygiai taip pat kaip ir nesugebėjimas to padaryti finansų rinkose baigiasi krize. Atsižvelgiant į disbalansą tarp valstybių narių dėmesį reikėtų atkreipti į konkurencingumo praradimą, kuris dažnai sutampa su delsimu sukurti bendrąją rinką, ir nesugebėjimą spręsti struktūrinių reformų, įskaitant pensijų reformą. Tai taip pat nebūtinai yra deficito priežastis. Galiausiai, kaip minėjo E. Scicluna, ECB teikiamas likvidumas buvo vertinga priemonkrizės laikotarpiu, tačiau ji nepateko į realiąją ekonomiką. Dažnai ECB paprasčiausia reinvestuodavo į turtą nustatydamas didesnes palūkanas. Ir drįstu teigti, kad dalis šio turto buvo perleista ECB sudarant atpirkimo (atvirkštinio atpirkimo) sandorius. Neabejotina, kad kai kuriuose sluoksniuose manoma, jog tokia veikla nusipelno apdovanojimo. Dėl to klausiu: ar tikrai turėtume atsižvelgti į tokių bankų prašymus dėl naujų kapitalo pakankamumo užtikrinimo datų? Michail Tremopoulos (EL) Pone pirmininke, ar galiu pradėti sakydamas, kad tai svarbus pranešimas, kuris, atrodo, yra vertingas kompromisas, sumažinantis Europos Parlamente vyraujančią įtampą. Jame identifikuojami socialinės sanglaudos, apie kurią nekalbama panašiose Europos Parlamento diskusijose, elementai. Taip pat norėtume, kad šis pranešimas ženklintų visos Europos Sąjungos politikos pokyčių pradžią. Žinoma, pranešimas yra apie 2009 m., nors 2010 m. vyksta svarbūs pokyčiai, kurie, be abejo, yra susiję su mano šalimi Graikija. Galima prieiti prie išvados, kad be pinigų sąjungos, mums taip pat reikalinga ekonomikos ir politinsąjunga, kaip minėjo dauguma čia esančių. Euras turėtų būti susietas su minimaliu socialinės sanglaudos socialinės apsaugos rodikliu. Tai yra aišku dėl Graikijoje išsakomų įvairių dalykų, iš kurių dauguma nėra teisingi. Pvz., galiu tik patvirtinti faktą, kad Graikijos produktyvumas nebuvo daug mažesnis nei ES 27 vidurkis. Šis faktas aiškus iš Eurostato statistikos: produktyvumas siekmaždaug 90 proc. 2007 m. ir 2008 m. Biudžeto ir viešųjų finansų skolos deficitas per pastaruosius dvejus ar trejus metus Graikijoje atsirado dėl pajamų praradimo, pajamų iš užsienio, pvz., turizmo ir laivininkystės, sumažėjimo, dėl krizės ir padidėjusių viešojo sektoriaus išlaidų. Darbuotojų nubyrėjimo, žinoma, esama, tačiau žmonės taip pat įvairiai įdarbinami viešajame sektoriuje. Žinoma, visa tai turi pasikeisti; taip pat turime reikalauti šio socialinės apsaugos rodiklio ir nepasitenkinti bendrais raginimais nedaryti nieko, kas per daug pakenktų nedideles pajamas gaunantiems asmenims. Išlaidos ir ginklai turi būti kontroliuojami, kaip ir visa tai, kas per pastaruosius dvejus metus labai padidėjo, ypač pajamos, kurios lygiai taip pat sumažėjo. Daugumos ant skurdo ribos atsidūrusių gyventojų pajamos neturi būti mažinamos. Akivaizdu, kad esama klausimų, kurie taip pat kelia nerimą aukščiausiojo lygio susitikime, šiandien vykstančiame Briuselyje. Tačiau E. Giegoldo pranešimas taip pat turėtų įspėti apie bendresnio pobūdžio pokyčius ir šių nuostatų įtvirtinimą Stabilumo pakte. Svarbiausia nereikia vadovautis nepriimtina Europos valiutos fondo, kuris be kita ko, taip pat turi veiklos deficitą, politika. (Plojimai) Peter van Dalen (NL) Pone pirmininke, O. Rehn ir J. C. Trichet buvo pakankamai teisūs kalbėdami apie padėtį šiandien. Graikijos padėtis euro zonoje yra labai netvirta ir, kaip suprantu, atsakymą pateiks Tarptautinis valiutos fondas (TVF). Šiomis dienomis TVF yra būtent ta organizacija, kuri padės Graikijai išbristi iš krizės. Jeigu tai nesuveiks, turėsime būti griežti ir perkirsti Gordijaus mazgą. Šalys, kurios nesilaiko euro zonos taisyklių, turi palikti žaidimą. Pone pirmininke, pabandykime pasimokyti iš šios padėties. Prisijungusi prie euro zonos Graikija buvo nenuspėjama kaip ir Delfų orakulas. Jos pateikti skaičiai buvo neaiškūs ir nepatikimi. Graikijos vyriausybelgiasi netinkamai nuolat teigdama, kad kitos euro zonos valstybės pateiktų sprendimą, nes jos, daugelio nuomone, iš dalies atsakingos už krizę Graikijoje. Tai pakeis pasaulį iš pagrindų. Tas, kas pateikia klaidingus skaičius negali kaltinamai baksnoti pirštais į kitus. Dėl to leiskite užduoti J. C. Trichet ir O. Rehnui konkretų klausimą: ar žinojote apie tai, kad Graikijos pateikti duomenys prisijungiant prie euro zonos buvo netikslūs ir neišsamūs? Tikiuosi, kad pateiksite aiškų atsakymą į šį klausimą. Charalampos Angourakis (EL) Pone pirmininke, norėčiau pradėti kalbą palinkėdamas savo tėvynainiui visa ko geriausio kovo 25-osios proga. Kapitalistinkrizsukėllaipsnišką darbuotojų gyvenimo lygio prastėjimą. Tuo pat metu ji suteikkapitalistams galimybę pradėti taikyti prieš darbo politiką nukreiptas priemones. Pasinaudodama valstybės vykdomu terorizmu prieš darbuotojus, plutokratija pradėjo tikrą karą prieš pagrindines teises į atlyginimą ir socialinę apsaugą, siekdama padidinti kapitalistų pelną. Pagrindinis prieš visuomenę nukreiptos politikos, kurią vykdo Europos Sąjunga ir valstybių narių vyriausybės, ramstis yra ECB. Žiauri politika vykdoma remiantis vien tik pelno kapitalistams siekimo kriterijumi. Nuolatiniai raginimai, atsiradę nuo pat jo įsteigimo pradžios, sumažinti atlyginimus ir pagreitinti kapitalo restruktūrizavimą rado derlingą dirvožemį šioje kapitalistinėje krizėje. ECB veikkaip plutokratijos padėjėjas perkeldamas krizės naštą ant darbuotojų pečių. Jis perveddaugiau nei 1 trln. EUR bankams ir monopolininkų grupėms. Tačiau šiandien ECB ragina darbuotojus atlyginti žalą ir grąžinti tuos pinigus. Dėl to turi būti pradėta kova prieš imperializmą, kova, kuri padėtų ištrūkti iš Europos Sąjungos, kova už žmonių valdžią ir žmonių ekonomiką, kova už socializmą. Godfrey Bloom Pone pirmininke, klausant apie euro sėkmę, atrodo, kad gyvenu tam tikroje lygiagrečiai egzistuojančioje planetoje. Ar neturėtume šiek tiek realiau žvelgti į padėtį, kaip manote? Nedarbo, visų pirma jaunimo, problema yra įsisenėjusi Iberijos pusiasalyje ir daugybėje euro zonos šalių. Nedarbas siek30-40 proc. daugelį metų. Tai visiškai neturi nieko bendra su krize. Visiška katastrofa. Jungtinėse Amerikos Valstijose vienam gyventojui tenkanti BVP dalis yra daug didesnnei Europos Sąjungoje. BVP Ramiojo vandenyno pakrančių šalyse gerokai viršija Europos Sąjungos BVP. Ne, euras buvo visiškai nesėkminga valiuta. Ji jau patiria nesėkmę. Ji jau byra prieš mūsų akis. Užtenka panagrinėti ekonomikos pagrindus. Nėra paskutinio skolintojo, į kurį galima kreiptis, būtent dėl to turime Graikijos krizę ir už kampo laukiančią Portugalijos krizę. Nėra skolintojo. Tai neįmanomas dalykas pasaulinio valiutos valdymo aplinkybėmis, nepaisant, ar tai optimali valiutos zona, ar ne. Nėra koordinuotos fiskalinės politikos, dėl to ji pasmerkta žlugti ir ji žlunga mums kalbant. Jeigu galima, norėčiau priminti visiems čia esantiems kai ką kitką. Esama dviejų rūšių žmonių: gerovės kūrėjai - tai tokie žmonės, kurie dirba privačiame sektoriuje ir kuria gerovę, ir yra kiti žmonės, kurie naudojasi šia gerove, tai - politikai, biurokratai ir mūsų yra per daug. Mūsų yra akivaizdžiai per daug. Esame ekonomikų užnugario beždžionės ir kol šiose valiutų zonose nebus pradėtos mažinti viešosios išlaidos padėtis tik blogės. Corneliu Vadim Tudor (RO) Pagrindinkrizės priežastis - mafija. Pateiksiu keletą pavyzdžių iš savo šalies - Rumunijos. Patikėkite manimi, būdamas rašytojas ir istorikas, kuris leidžia dienraštį ir savaitinį žurnalą, labai gerai žinau tai, apie ką kalbu. Nuo 1990 m. apytikriai 6000 įmonių, kurių vert700 mlrd. EUR buvo privatizuotos apgaulės būdu. Deja, tik 7 mlrd. EUR, t. y. 1 proc. šių pinigų buvo gauta iki šiol. Daugeliu atvejų buvo vykdoma net ne privatizacija, bet Rumunijos nuosavybės perleidimas kitų valstybių nuosavybėn, kitais žodžiais tariant, nacionalizacija. Tai jau ne rinkos ekonomika, o džiunglių ekonomika. Ši padėtis pasikartojo keliose Balkanų šalyse, kuriose vietos mafija susijungsu užsienio mafija, siekdamos sukurti organizuoto nusikalstamumo kartelį. Lygiai taip pat kaip ir prieš šimtą metų, Balkanų pusiasalis sėdi ant parako statinės. Socialinių protestų banga gali greitai išplisti ne tik Graikijoje, bet ir kitose regiono šalyse. Jeigu XX a. kalbėjome apie revoliucijos eksportą, tai XXI a. galime kalbėti apie bankroto eksportą. Badas yra pats galingiausias rinkiminis veiksnys per visą istoriją. Dėmesį turime perkelti nuo kovos su korupcija, kuri yra abstrakti sąvoka, prie kovos su korumpuotais pareigūnais. Visuomenę apima vis liūdnesnės nuotaikos ir jeigu nesugebėsime sustabdyti sukčiavimo savo šalyse, kilnus Europos Sąjungos projektas sugrius kaip smėlio pilis. Tačiau esama vienos išsigelbėjimo vilties: atsidūrus tokiose istorinėse kryžkelėse turime priimti radikalius sprendimus. Mafija turi būti ne kontroliuojama, o po žeme. Werner Langen (DE) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau nuoširdžiai padėkoti Europos centrinio banko pirmininkui Jean-Claude Trichet už labai sėkmingą jo darbą per pastaruosius šešerius metus. Žinoma, taip pat norėčiau padėkoti pranešėjams už pateiktą pranešimą, kuris gavo balsų daugumą. O. Rehnai, norėčiau jums priminti, kad ateityje jūsų laukia sunkios užduotys. Tikiuosi, kad Komisija galiausiai turės drąsos išnagrinėti Stabilumo ir augimo pakto trūkumus ir pateikti naują pasiūlymą. Ekonominio valdymo modelis, kuriam vadovavo finansų ministrai, nėra galimas sprendimas šiuo atveju, nes šie finansų ministrai patyrnesėkmes praeityje. Mums reikia automatizuotesnės sistemos. Mums nereikia, kad ekonominio valdymo kontrolę atliktų finansų ministrai. Vietoj to, mums reikia automatizuotos sistemos, kuri reaguotų pažeidimų atveju, su ECB ir Komisijos parama ir vadovavimu. Tai galėtume pasiekti aukščiausiojo lygio susitikime. Norėčiau pateikti dvi pastabas dėl to, ką J. C. Trichet pasakdėl euro zonos. Pritariu tam, kad jūs nurodėte būtinybę mums būti konkurencingiems visame pasaulyje. Tai susiję ne tik su euro zonos šalių konkurencija, bet ir su sugebėjimu atsilaikyti prieš JAV ir Aziją. Antra, ES labai sėkmingai subalansuodavo sąskaitas dėl perviršį turinčių šalių. Priešingu atveju ECB turėtų taikyti daug griežtesnę politiką. Trečia, ekonomikos istorijoje nėra pavyzdžių, kai mažėjanti gyventojų dalis lėmilgos trukmės augimą vidaus rinkoje. Šalys turi eksportuoti savo prekes. Vokietijos atveju šios šalies startas Ekonominėje ir pinigų sąjungoje buvo silpnas, tačiau ji atsigriebir dabar yra geras pavyzdys daugeliui šalių. To nepakanka. Turime dar pakankamai nuveikti konsoliduodami biudžetą. Svarbu nesumenkinti atliekamo darbo. Kas pasiūlidėją bausti tas šalis, kurioms labai pasisekir pašalinti tas, kurios neįgyvendino savo pareigų? Tai nėra tikroji Europos politika. Todėl norėčiau palinkėti Komisijai sėkmės ir nuoširdžiai padėkoti ECB. (Plojimai) Anni Podimata (EL) ) Pone pirmininke, leiskite pradėti dviejų pranešėjų pasveikinimu už jų puikiai atliktą darbą šiomis sudėtingomis aplinkybėmis. Darbas netrukus prasidės viename iš svarbiausių aukščiausiojo lygio susitikimų ir vis dar girdime kalbų dėl vadinamojo Graikijos klausimo ir galimybės sukurti tam tikrą Europos mechanizmą, kuris atsiradus poreikiui veiktų kaip ekonomikos apsaugos rodiklis, būtinas visos euro zonos stabilumui. Be abejonės, pagrindinatsakomybuž šią padėtį tenka Graikijai ir ji visiškai ją prisiėmė. Tačiau esama kitų - kolektyvinių įsipareigojimų. Bendroji valiuta įrodsavo didelę naudą, tačiau ji taip pat turi trūkumų. Per vienuolika metų Ekonominėje ir pinigų sąjungoje nenorėjome matyti ir pripažinti, kad konkurencingumas pasidalija ir reikšmingi skirtumai bei disbalansas tarp ekonomikų euro zonoje nesuderinami su euro zonos įgyvendinamumu arba su jos stabilumu. Dėl spekuliatyvių išpuolių, kurie iki šiol dažniausiai buvo nukreipti į Graikiją - tačiau, kurie taip pat lėmPortugalijos skolinimosi reitingo sumažinimą iš karto kitą dieną ir kurie jau nukreipti į kitas valstybes, pvz., Italiją ir Ispaniją, ir niekas nežino, kokie bus to padariniai - visa tai tapo aišku. Dėl to norėdami parodyti, kad esame pajėgūs išspręsti problemas, turėtume nedelsiant pereiti prie naujo, patobulinto ekonominio bendradarbiavimo ir valdymo modelio, kuris, pone W. Langenai, ne tik leistų gerbti Stabilumo ir augimo pakto taisykles, tačiau kuriuo taip pat bus nustatyta daugiau nei vien tik ekonominis koordinavimas siaura ekonominio koordinavimo, turinčio priskirtus kriterijus, prasme, ir pasiekti Europos darbo ir tvaraus vystymosi strategijos tikslai. Olle Schmidt (SV) Pone pirmininke, Komisijos nary, pone J. C. Trichet, eurui jau dešimt metų, ir jis didžia dalimi išlaikišbandymus, netgi nepaisant to, kad dabartiniai neramumai dar nesibaigė. Esu tikras, kad jau šiandien mes padarysime pirmą svarbų žingsnį europinio sprendimo link - su Tarptautiniu valiutos fondu ar be jo. Mūsų likimas bendras, kaip taikliai pasakponas J. C. Trichet. Ir jei jis mums taptų nepalankus, žinoma, tai būtų gąsdinanti perspektyva. ECB buvo galios bastionas siaučiant finansų audroms. Verta pakartoti, kad euras per finansų krizę nešsėkmę, jis buvo lyg inkaras Europai, įskaitant ir ne euro zonos šalis. Euras suteikstabilumą bei sąlygas milijonams naujų darbo vietų sukurti, ir to nereikia pamiršti šiomis dienomis, visiems kalbant apie krizę. Graikijos ir kitų euro zonos šalių problemų negalima suversti eurui. Nerūpestingas viešųjų išlaidų didinimas sukels problemų, nepaisant pasirinktos valiutos. Priešingai, ekonomikos krizbūtų buvusi gerokai didesnė, jei mes nebūtume bendradarbiavę, įskaitant ir eurą. Būtume susidūrę su spekuliacija daugiau kaip 20 nacionalinių valiutų ir konkurenciniu jų nuvertėjimu. Daugelis mūsų tai patyrė, ir aš pats dalyvavau Švedijos finansų komitete esant 500 proc. palūkanų normai. KrizGraikijoje natūraliai parodo, kad turi būti sugriežtintas susitarimas išlaikyti nedidelį biudžeto deficitą. Deficitas tebėra nepaprastai didelis. Reikia geresnės priežiūros ir ekonominės politikos koordinavimo ES lygmeniu, kitaip tariant, tinkamo finansinio koordinavimo. Baigdamas norėčiau šį tą pridurti apie spekuliaciją. Kartais, kai šalyse įsivyrauja spekuliacija, kaip antai mano šalyje buvo 1990-aisiais, ji iš tiesų suteikia mums gerą progą sujungti visas priemones, kurių imamasi. Kai buvome sunkioje padėtyje, be kita ko, ir dėl George'o Soroso, žinojome, ko tikėtis ir todėl ėmėmės reikiamų priemonių. Kai kurie iš jūsų, gyvenantys šalyse, šiuo metu patiriančiose sunkumų, ir susiduriantys su panašiais dalykais, kaip tik apie tai ir turėtų pagalvoti. Ryszard Czarnecki (PL) Pone pirmininke, norėčiau išvengti karingo kalbos tono, kurį pasirinko ankstesnis kalbėtojas. Karingas tonas nedera kalbant apie bankus. Ko gero, atstovauju vienintelei politinei frakcijai šiame Parlamente, kurios daugumą sudaro nariai iš ne euro zonos šalių. Tik du iš jų yra iš euro zonos. Todėl mano požiūris yra kitoks. Pono J. C. Trichet kalba gali būti įvertinta skaičiumi 36, nes tiek Europos Parlamento narių klausjo kalbos. Ar tai reiškia, kad esame tingūs? Ne, iš tiesų tai reiškia, kad EP nariai iš tikrųjų nemano, kad Europos centrinis bankas gali būti sprendimas, vaistas nuo krizės arba kad jis gali būti gelbėjimosi ratas. Ponas O. Rehn teigė, kad euro zona pati savaime yra vertybė, o paskui kalbėjo apie krizę Graikijoje. Čia esama tam tikro prieštaravimo. Graikija šiuo metu išgyvena krizę, nes ji pernelyg greitai įžengį šią stabilumo oazę. Turėtume vengti tokio nenuoseklumo. Nikolaos Chountis (EL) Pone pirmininke, pritariu kolegoms Parlamento nariams, sakiusiems, kad krizdar nesibaigė. Ekonomikos padėtis daugelyje šalių aiškiai nepalanki. Daugumoje šalių didėja nedarbas. Krizę dar paaštrino priemonės, kurių imtasi siekiant sumažinti deficitą. Pone J. C. Trichet ir pone O. Rehnai - aš kalbu kaip šios institucijos narys - argi nematėte artėjančios krizės? Juk ženklų buvo. Kai užklupo krizė, jūs prisidengėte šūkiu, kad kiekvienas savo problemas turi spręsti pats. Čia jūs monotoniškai
{'language': 'lt'}