Toissijaisuusperiaatteen puolustaminen - Uskonnollisten symbolien esilläpito julkisilla paikoilla (keskustelu) 
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana keskustelu
Mario Borghezion EFD-ryhmän puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä toissijaisuusperiaatteen puolustamisesta (B7-0238/2009)
Antonio Cancianin, Mario Mauron, Fiorello Proveran, Elisabetta Gardinin, Salvatore Iacolinon, Crescenzio Rivellinin, Sergio Paolo Frances Silvestrisin, Aldo Patriciellon, Paolo Bartolozzin, Cristiana Muscardinin, Mara Bizzotton, Barbara Materan, Lara Comin, Antonello Antinoron, Lorenzo Fontanan, Roberta Angelillin, Amalia Sartorin, Iva Zanicchin, Licia Ronzullin, Giovanni Collinon, Marco Scurrian, Giancarlo Scotta'n, Potito Salatton, Pablo Arias Echeverrían, Raffaele Baldassarren, Pilar Ayuson, Luis de Grandes Pascualin, Pilar del Castillo Veran, Santiago Fisas Ayxelan, Carmen Fraga Estévezin, Salvador Garriga Polledon, Cristina Gutiérrez-Cortinesin, Esther Herranz Garcían, Carlos José Iturgaiz Angulon, Veronica Lope Fontagnén, Antonio López-Istúriz Whiten, Gabriel Mato Adroverin, Jaime Mayor Orejan, Pablo Zalba Bidegainin, Salvatore Tatarellan, Magdi Cristiano Allamin, Mirosław Piotrowskin ja Konrad Szymańskin laatimasta suullisesta kysymyksestä uskonnollisten symbolien esilläpidosta julkisilla paikoilla (B7-0239/2009).
Mario Borghezio
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, edustamani Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmän kanta on kristallinkirkas: tällä suullisella kysymyksellä pyydämme komissiota kyseenalaistamaan krusifiksin pitämistä italialaisissa luokkahuoneissa koskevan Strasbourgissa istuvan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen täytäntöönpanon. Haluaisin korostaa, että ihmisoikeustuomioistuin ei ole EU:n toimielin.
Meidän mielestämme tätä päätöstä - ja haluan tehdä tämän ehdottoman selväksi - ei voida hyväksyä, koska se on toissijaisuusperiaatteen vastainen. Tämä periaate on Euroopan unionin tukipilari ja jäsenvaltioiden kansalaisten oikeuksien tae. Euroopan unionia sellaisena, minä me sitä pidämme ja tuemme, ei voisi kuvitella ilman toissijaisuusperiaatteen tukea ja perustaa.
Esitän aluksi yleisen huomautuksen: kukaan ei selvästikään - tarkastelen ensin tämän päätöksen sisältöä - voisi ajatella, että jonkun ja jonkin, joka on ollut jo olemassa, poistaminen olisi demokratiaa ja vapautta edistävä teko, kuten jotkut ovat väittäneet, vaan pikemminkin mielipidepoliisin teko, epädemokraattinen teko. Jos koulun seinällä roikkuva krusifiksi revitään alas, seinä ei ole maallinen seinä vaan tyhjä seinä, jossa oleva aukko on tarkoitettu tunnustukselliseksi symboliksi, mikä on kielteinen opetus, jota voidaan pitää yhtenä monista lännen kulttuurisen ja hengellisen itsemurhan merkeistä.
Strasbourgin tuomioistuimen päätös perustuu sellaiseen uskonnonvapauden käsitteeseen, joka äärimmäisyyteen vietynä jopa pakottaisi jokaisen kansalaisen elämään tuomioistuimen uskomusten mukaisessa ympäristössä. Mielestäni tämä ei ole uskonnonvapautta: tämä vääristää uskonnonvapauden todellisen luonteen. Kyse on kielteisestä oikeudesta tai pikemminkin oikeudesta olla vapaa velvollisuudesta harjoittaa uskontoa. Puhuttaessa uskonnonvapaudesta ei saa olla väärinymmärryksen vaaraa: me emme missään tapauksessa puhu mistään epämääräisestä asiasta.
Tässä on kyse jostain aivan muusta: krusifiksin pitäminen esillä ei ole meidän kulttuurissamme vain uskonnon asia vaan jotain paljon tärkeämpää, jotain, jolla on yleismaailmallinen arvo. Ristin symboli, ristin symboliikka ilmaisee yleismaailmallisen sanoman, jopa rauhan ja toveruuden sanoman, kuten meille on opettanut suuri metafyysikko René Guénon, vain yhden nimen mainitakseni. Näiden perinteisen kulttuurin suurten oppineiden perinteisen näkemyksen mukaan tämä arvo on erittäin selvä, mutta samalla on yhtä selvää, että tämä päätös edustaa perinteiden vastaisia näkemyksiä, jotka kannustavat kaikkia ajattelemaan samalla tavalla. Tämä on Euroopan unionin todellisen hengen vastaista, ja juuri se on hämmästyttävää.
Vaikuttaa siltä, kuin tarkoituksena olisi miltei etäännyttää kanat kaikista jäljellä olevista arvoista ja symboleista, jotka ilmaisevat vertikaalisuutta ja henkisyyttä. Ottamatta huomioon historiallisia tosiasioita ja yhteyttä johonkin tiettyyn uskontoon, kyse on yleismaailmallisesta symbolista. Euroopan unionin täytyy toisaalta suojella ihmisten oikeutta jatkaa symbolien käyttöä alkaen ristin symbolista.
Euroopan on oltava riittävän rohkea ja omaksuttava metahistoriallinen näkökulma näihin peruskysymyksiin ja säilytettävä asemansa kehtona ja keskuksena myös hengellisessä mielessä. Sen on palautettava eurooppalaisille vapaus pitää ja kunnioittaa identiteettiään vastaavia symboleja Euroopan unionin oikeudellisen ja poliittisen rakenteen perusperiaatteen mukaisesti: toissijaisuusperiaatteen. Koko asiassa on kyse tästä näkökohdasta, toissijaisuusperiaatteen perusluonteesta.
Tämän aiheen pohjalta voimme pohtia avainkysymystä ja keskustella siitä: mitä uskonnonvapaus tarkoittaa Euroopalle? Haluaisin sanoa, että Strasbourgin tuomioistuimen päätös nimenomaan jyrää alleen perusoikeuden uskonnonvapauteen ja haluaa estää ihmisiä, kuten italialaisia, pitämästä ristinsymbolia luokkahuoneessa tarpeellisena muistutuksena heidän kristillistä juuristaan.
Antonio Cancian
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kuulijat, Euroopan ihmisoikeuksien tuomioistuin hyväksyi 3. marraskuussa 2009 italiansuomalaisen kansalaisen anomuksen krusifiksien poistamisesta luokkahuoneista. Vastaavia episodeja on sattunut aiemmin Espanjassa, Saksassa, Ranskassa ja myös Italiassa, missä valtioneuvosto vahvisti vuonna 1988, että krusifiksi ei ole vain kristillinen symboli vaan sillä on myös arvo, joka ei liity tähän nimenomaiseen uskontoon. Italian korkein hallinto-oikeus ilmaisi mielipiteensä uudelleen vuonna 2006 ja totesi, että valtion maallisuusperiaatteen vuoksi ei voida jättää huomiotta ihmisten kulttuuri-identiteettiä ja sivistystä.
Kysymyksellämme me halusimme tuoda esiin asian maallisimman näkökohdan erityisesti korostamalla, että seuraavassa vaiheessa voitaisiin jopa viedä Strasbourgin tuomioistuimeen katoliset symbolit, jotka ovat jäsenvaltioiden yhteisten periaatteiden osa, sekä niiden taiteelliset ja kulttuuriset ilmentymät eri puolilla kaupunkejamme. Myös Euroopan unionin lippu, joka luotiin Euroopan neuvostoa varten, sai suunnittelijansa mukaan innoituksensa Marian ikonografiasta.
Ihmisoikeustuomioistuimen päätöksellä pyritään pakottamaan edellä olevan perusteella - siinä kaikki toissijaisuudesta - soveltamaan maallista mallia, johon monet jäsenvaltiot eivät pysty samaistumaan tai jolla pyritään ohjaamaan meidät kohti nihilismiä: siinä on teille tyhjä seinä, jonka kollega Borghezio juuri mainitsi. Päätös kyseenalaistaa koko identiteettimme, eurooppalaiset rauhan, rakkauden ja yhtenäisen kansalaisyhteiskunnan, tasa-arvon ja vapauden arvomme ja heikentää siksi vapautta ja tasavertaista kohtelua.
EU:n toimielimet ovat vapauden erioikeuksien mestareita. Sellaisten uskonnollisten ja kulttuurisymbolien näkyville asettaminen, joihin ihmiset samastuvat, ovat ajatuksen vapauden ilmaus - ja Saharov-palkinto myönnetään huomenna juuri tässä salissa - ja EU:n toimielinten sekä demokraattisia periaatteita noudattavien kansainvälisten järjestöjen itsensä on suojeltava niitä sellaisina.
Jacques Barrot
Arvoisa puhemies, olisin hyvin mielelläni kuunnellut jäsen Mauroa, mutta hän pystyy käyttämään puheenvuoron vastaa minun jälkeeni.
Minun on noudatettava useita oikeussääntöjä. Komissio on hyvin sitoutunut ajatuksen, omantunnon ja uskonnon vapauteen, joista on säädetty Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 9 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklassa. On kuitenkin totta, että komissio voi toimia vain EU:n lainsäädännön soveltamisen yhteydessä. Tosiasia on, että EU:ssa julkisten rakennusten uskonnollisia symboleja koskevat kansalliset lait kuuluvat jäsenvaltioiden omien oikeusjärjestelmien piiriin.
Toissijaisuusperiaatetta on sovellettava unionin yhteydessä. On totta, että tätä toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen, joka on Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen täytäntöönpanosta vastaava kansainvälinen tuomioistuin, päätösten täytäntöönpanoon. On totta, että vastuu Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätösten täytäntöönpanosta on Euroopan neuvostolla. On myös totta, että Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätösten täytäntöönpano on pakollista kaikille valtioille, jotka ovat Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen osapuolia, ja Italialla, kuten kaikilla muillakin asianosaisilla, on yleissopimuksen 43 artiklan nojalla oikeus pyytää asian siirtämistä suurelle jaostolle kolmen kuukauden kuluessa päätöksestä. Tietojemme - jotka olemme lukeneet lehdistä - mukaan Italian valtio käyttää vetoomusoikeuttaan suurelle jaostolle.
Nämä asiat halusin tehdä selväksi. Mitä tulee Euroopan unionin lainsäädäntöön, tässä tapauksessa on kyse jäsenvaltion omasta oikeusjärjestelmästä. Sen vuoksi en voi vastata Euroopan neuvoston tai Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen puolesta, jotka ovat antaneet päätöksen, joka käsittääkseni saattaa herättää kysymyksiä parlamentissa.
Tämän voin vilpittömästi todeta, mutta aion kuunnella tarkasti seuraavia puheenvuoroja.
Mario Mauro
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, minäkin haluaisin kiittää komission jäsentä hänen selvästä päätöksestään siirtää tämän alueen sääntely käytännössä takaisin jäsenvaltioiden käsiin.
Minun täytyy sanoa, että olen enemmän kuin useimmat muut vakuuttunut instituutioidemme tarpeesta olla maallisia, ja aivan yhtä vakuuttunut olen siitä, että uskonto ei ole ratkaisu mihinkään poliittiseen ongelmaan. Samanaikaisesti me emme voi ratkaista poliittisia kysymyksiä käymällä sotaa uskonnoista.
Juuri tästä syystä selitän ajatuksiani paradoksin avulla: Mitä tapahtuisi, jos me soveltaisimme Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöstä eli jos soveltaisimme yleisen edun vuoksi perusteluja, jotka velvoittavat meidät poistamaan krusifiksit Italian luokkahuoneista, kaikkiin paikkoihin, joissa risti on esillä? Mitä pitäisi tehdä Ruotsin lipulle, mitä pitäisi tehdä Suomen lipulle, entä Slovakian lipulle, Maltan lipulle, Tanskan lipulle ja Kreikan lipulle ja Yhdistyneen kuningaskunnan lipulle, jossa on jopa kolme ristiä?
Koska, hyvät kuulijat, syy siihen, että näissä lipuissa on risti, ei poikkea mitenkään siitä, miksi krusifikseja pidetään esillä Italian luokkahuoneissa, eikä syynä ole uskonto vaan pikemminkin kulttuuri ja perintö. Siksi meidän pitäisi antaa jäsenvaltioiden päättää tapauskohtaisesti sopivista ratkaisuista, joissa otetaan huomioon maan omien kansojen herkkätunteisuus suhteessa heidän kokemukseensa uskonnonvapaudesta ja instituutioiden maallisuudesta.
Pyydämme vain tätä ja teemme niin siksi, että kyse ei missään nimessä ole abstraktista lakikäsitteestä, jota on noudatettava, vaan jokaisen yksilön henkilökohtaisesta totuudesta ja ikuisuuden kaipuusta.
Juan Fernando López Aguilar
Arvoisa puhemies, asianajajana ja Euroopan parlamentin jäsenenä olen varma siitä, että keskusteluamme seuraavat monet kansalaiset, jotka ovat samaa mieltä siitä, että siinä ei keskitytä asiaan. Siksi yritämme selventää muutamaa asiaa.
Ensinnäkin puhumme päätöksestä, jonka tehnyt Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ei ole Euroopan unionin toimielin vaan tuomioistuin - joka on Euroopan unionin samankeskisen ympyrän osa mutta kuitenkin erillinen - joka on sitoutunut oikeusjärjestykseen, edustukselliseen demokratiaan ja ihmisoikeuksiin.
Toiseksi me puhumme oikeuden ratkaisusta, eikä mikään parlamentin päätöslauselma voi kumota tai muuttaa tuomioistuimen antamaa päätöstä.
Kolmanneksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksessä kunnioitetaan suuresti uskonnonvapautta ja siitä seuraavaa uskonnollista moniarvoisuutta. Uskonnonvapaus on osa jäsenvaltioiden yhteistä valtiosääntöperinnettä ja perustuslakia, ja se on myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelemiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen suojaama perusoikeus.
Siksi päätöksellä annetaan vakaan oikeusperustan mukaisesti perusteet uskonnonvapauden suojelulle. Siinä ei kielletä sitä lainkaan. Mikä vielä tärkeämpää, päätöksen on tehnyt yksimielisesti arvovaltainen tuomioistuin, joka on vaikuttanut ihmisoikeuskulttuurin muodostumiseen lähes kuudenkymmenen vuoden ajan.
Loppujen lopuksi - ja tämä on tärkeää - meidän on kuitenkin muistettava, että mikään Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätös ei tarkoita, että jonkin Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen allekirjoittaneen jäsenvaltion lainsäädäntöä olisi muutettava, koska päätöksessä tunnustetaan oikeus rikkomista koskevaan vastineeseen erityistapauksessa.
Vain tällä perusteella jäsenvaltioiden vastuulla on tehdä asianmukaiset päätökset lainsäädäntöön tai käytäntöihin tehtävistä muutoksista, jotka voivat olla Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oppien mukaisia, mutta ne eivät ole missään tilanteessa velvollisia tai pakotettuja tekemään niin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen perusteella.
Siksi yhdelläkään jäsenvaltiolla ei ole syytä huolestua. Yksikään niistä ei ole velvollinen muuttamaan lainsäädäntöään tai julkisia käytäntöjään jonkin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen vuoksi. Näin ollen Italialla tai millään muullakaan maalla ei ole mitään syytä ottaa käyttöön yleisiä sääntöjä tämän päätöksen seurauksena.
Silti täällä on vedottu toissijaisuusperiaatteeseen. Meidän on todettava, että toissijaisuus on EU:n oikeuden osa, jota ei voida soveltaa tässä tapauksessa, koska sillä ei käsitteenä tai sovelluksena ole mitään tekemistä tämän tapauksen kanssa.
Mielestäni voitaisiin vedota EU:n lainsäädännön sääntöön, joka sallii äänestyksen lykkäämisen, jos epäillään, että äänestyksen kohteena olevalla asialla ei ole mitään tekemistä Euroopan parlamentille kuuluvien asioiden kanssa, ja juuri siitä on tässä tapauksessa mielestäni kyse.
Siksi olen sitä mieltä, että vaikka tämä keskustelu on oikeutettu, siinä ei todellakaan keskitytä asiaan eikä se edellytä pikaista julkilausumaa ja vielä vähemmän vastalausetta tai sellaisen tuomioistuimen päätöksen kumoamista, joka ei ole Euroopan unionin toimielin.
Sophia in 't Veld
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisen keskustelun jokseenkin harhaanjohtava otsikko sisältää sanan "toissijaisuus". Toissijaisuus, niin kuin minä sen ymmärrän, tarkoittaa päätösten tekemistä tasolla, joka on mahdollisimman lähellä kansalaisia eli yksittäisen kansalaisen tasolla. Nyt teidän päätöslauselmassanne sanotaan, että kansallisvaltion oikeudet ovat yksittäisten kansalaisten oikeuksien yläpuolella. Meidän tehtävämme tässä parlamentissa on suojella kansalaisten oikeuksia, ei valtioiden oikeuksia.
Toiseksi, jos otetaan huomioon, että tämä ei ole Euroopan unionin asia - kuten te väitätte - haluaisin tietää, miksi nämä asiat sisältyvät Kööpenhaminaan kriteereihin ja miksi me vaadimme ehdokasmaita kunnioittamaan kirkon ja valtion erottamista toisistaan, jos me emme voi vaatia sitä omilta jäsenvaltioiltamme.
Kolmanneksi, hyvät kollegat, jos te sanotte, että keskustelu näistä asioista ei kuulu Euroopan parlamentin toimivaltaan, ihmettelen, miksi toimivaltaamme kuuluu keskustelu sellaisista asioista kuin kurkkujen muoto mutta ei keskustelu kansalaistemme perusoikeuksista.
Mitä tulee Euroopan ihmisoikeusyleissopimukseen ja tuomioistuimen päätökseen, nyt on kulunut kaksi viikkoa Lissabonin sopimuksen voimaantulosta, jossa edellytetään EU:n liittymistä ihmisoikeusyleissopimukseen. Eikö olisi käsittämätöntä, jos me samanaikaisesti kieltäytyisimme hyväksymästä Strasbourgin tuomioistuimen valtaa? Sitä emme pysty selittämään kansalaisillemme.
Toiseksi olen sitä mieltä - saman on jo sanonut kollega López - että poliitikoilla ei ole mitään oikeutta puuttua tuomioistuimen päätöksiin. Tuomarien on annettava tehdä työnsä. Meillä voi olla mielipide - päätös saattaa olla mieleisemme tai sitten ei - mutta meidän ei pidä puuttua heidän työhönsä. Minun ryhmäni, ALDE-ryhmä - eurooppalaiset liberaalit - on kaikkien kansalaisten Euroopan puolustaja. ALDE uskoo monimuotoiseen Eurooppaan, missä jokaisella on oikeus omaan omaantuntoon, omaan uskontoon ja myös uskonnonvapauteen.
Päätän nyt puheenvuoroni. Valtioiden - ei tuomioistuinten vaan valtioiden - on taattava ympäristö, jossa kaikki kansalaiset voivat elää vapaasti omantuntonsa mukaisesti. Valtion pitäisi suojella heitä, ja mielestäni tilanne on erittäin vakava, jos he tuntevat tarvetta viedä asia oikeuteen puolustaakseen itseään valtiolta. Kollegat, hylätkää EPP:n ja ECR:n päätöslauselmat.
Mirosław Piotrowski
Arvoisa puhemies, on historiallinen tosiasia, että Euroopan unionin perustajat olivat kristillisdemokraatteja: Konrad Adenauer, Alcide De Gasperi, Robert Schuman ja Jean Monnet, jotka rakensivat kristillisten arvojen ja symbolien varaan. Siksi haluan muistuttaa teitä siitä, että Euroopan unionin lippu, jossa on 12 kultatähden muodostama ympyrä sinisellä pohjalla ja joka roikkuu takananne, arvoisa puhemies, viittaa Pyhän Neitsyt Marian pään yläpuolelle olleisiin 12 tähteen - Johanneksen ilmestyksen 12. luku.
Yli puoli vuosisataa myöhemmin on syytä kysyä, onko perustajien filosofialla edelleen merkitystä. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen skandaalimaisen päätöksen mukaan italialaisista kouluista on poistettava ristit, ja siinä yhteydessä on todettava painokkaasti, että mikään poliitikkojen nimeämä tuomarijoukko, eikä edes Euroopan neuvosto, ei voi määrätä poistamaan ristiä, jolla on yleismaailmallinen ja uskonnollinen merkitys. Tämä tuomio tallaa jalkoihinsa Euroopan uskonnonvapauden ja kulttuuriperinnön.
Haluaisin tässä yhteydessä kysyä komission jäseneltä: Eikö teidän mielestänne isku kristillisiä symboleja vastaan tuhoa myös Euroopan unionin perustan? Ettekö te voisi komission puolesta käynnistää keskustelua kristillisten merkitysten asemasta ja merkityksestä Euroopan unionissa?
Manfred Weber
(DE) Arvoisa puhemies, olen kiitollinen mahdollisuudesta käyttää tämä puheenvuoro. Kollega López Aguilar viittasi siihen, että asianajajana hänen käsityksensä mukaan me emme ole vastuussa. Minä en puhu asianajajana vaan poliitikkona. Tämä Strasbourgin tuomarien päätös vaikuttaa miljooniin ihmisiin Euroopassa. Siksi on hyvä, että keskustelemme siitä täällä.
Kirkon ja valtion suhde on ollut Euroopassa aina kiistanalainen ja johtanut verisiin konflikteihin. On aivan oikein, että Euroopan unioni on onnistunut erottamaan valtion uskonnosta. Se on hyvä asia. Euroopassa on kuitenkin useita eri malleja. Ranska on selvästi uskonnoton valtio, kun taas Isossa-Britanniassa valtionpäämies, kuningatar, on myös kirkon päämies. Meillä on erilaisia malleja siitä, miten kirkon ja valtion välinen suhde on kehittynyt. Tämän vuoksi on mielestäni hyvä asia, että vaadimme tällä alueella toissijaisuusperiaatteen noudattamista ja että jokainen maa voi kulkea omaa tietään.
Haluaisin mennä asiassa vielä vähän pidemmälle. En halua puhua toissijaisuusperiaatteesta vaan siitä perusasiasta, että minun näkökulmastani eurooppalaiset solidaarisuuden, toissijaisuuden ja vapauden arvot eivät ole ajateltavissa ilman kristinuskon ja juutalaiskristillisen uskonnon perustaa. Miksi näitä arvoja ei ole Kiinassa tai Lähi-idässä? Siksi, että ne perustuvat meidän kulttuuriimme ja meidän uskontoihimme. Tämän voi sanoa pakottamatta ketään hyväksymään samaa uskontoa. Me olemme ylpeitä uskonnonvapaudestamme.
Meillä on uskonnonvapaus siinä mielessä, että voin päättää ryhtyä ateistiksi. Se on hyväksyttävää ja oikeutettua, ja me olemme taistelleet sen puolesta. Meillä on kuitenkin myös oikeus uskontoon. Minun alueellani, jolla on yli miljoona asukasta, yli 80 prosenttia on katolilaisia. Samalla tavalla kuin ateistit vaativat muita osoittamaan heille suvaitsevaisuutta, katolilaiset, joiden osuus väestöstä on yli 80 prosenttia, vaativat ei-uskovaisia olemaan suvaitsevaisia heidän uskontoaan kohtaan. He haluavat osoittaa ja harjoittaa uskoaan julkisesti, ja he haluavat, että tämän enemmistöyhteiskunnan vähemmistö hyväksyy kristilliset symbolit. Myös tämä on uskonnonvapauden perusteella oikeutettua.
Jokaisen, joka vaatii suvaitsevaisuutta, on myös osoitettava suvaitsevaisuutta kristinuskon harjoittajia kohtaan.
Joanna Senyszyn
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on aivan oikeutetusti päättänyt, että ristien ripustaminen koululuokkiin on vastoin oppilaiden uskonnonvapautta ja vanhempien oikeutta kasvattaa lapsensa oman vakaumuksensa mukaisesti. Tuomarit päättivät yksimielisesti, että risti koulussa on Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen vastainen.
Päätös on yksinkertainen, selvä ja yleismaailmallisesti ymmärrettävä. Siksi se on herättänyt niin paljon raivoa ja vihaa papiston ja oikeistopoliitikkojen keskuudessa. He teeskentelevät, että eivät ymmärrä sitä, ja vaativat komissiolta selityksiä ja parlamentilta virallisen kannan hyväksymistä. Se on laitonta. EU:n toimielimillä ei ole valtuuksia arvioida tätä tai mitään muutakaan tuomioistuimen päätöstä. Emme saa unohtaa, että on olemassa vallan kolmijako ja että tuomioistuin on Euroopan neuvoston elin, ei Euroopan unionin.
Vastaan kysyjille, joilla heillä on tällaisia epäilyksiä: Ristejä koskeva päätös ei riko toissijaisuusperiaatetta. Asia on aivan päinvastoin, se auttaa huomauttamaan lainsäädännöstä niille Euroopan valtioille, jotka ovat unohtaneet, että niiden perustuslaissa on säännös kirkon ja valtion erottamisesta toisistaan tai ainakin maailmankatsomuksen neutraalisuudesta. Tuomioistuimen päätös auttaa kirkon määräysvallan alaisia kansallisia viranomaisia ja tuomioistuimia toteuttamaan kansalaisten perusoikeudet, joita on rikottu kirkon vaikutusvallan lisääntyessä yhteiskunnallisessa elämässä. Kirkkovaltioiden kansalaiset eivät voi puolustaa oikeuksiaan kansallisissa tuomioistuimissa. On hyvä asia, että he voivat kääntyä ihmisoikeustuomioistuimen puoleen ja saada oikeutta.
Päätös on sopusoinnussa jäsenvaltioiden kansallisen identiteetin kanssa ja tulisi panna täytäntöön. Se ei tarkoita uskonnollisten symbolien esillepanon kieltämistä julkisilla paikoilla vaan ainoastaan hyvin pienessä julkisessa tilassa, valtion kouluissa. Kukaan ei vaadi ristien poistamista kirkoista, toreilta tai lipuista, kuten yksi jäsenistä harkitsemattomasti sanoi.
Siinä ei puututa kirkon ja valtion välisiin suhteisiin vaan ainoastaan puolustetaan kansalaisia, joiden oikeuksia on rikottu. Myös minun maassani kirkon vaikutusvallan edistäminen rajoittaa puolalaisten perusoikeuksia. En voi kuvitella, että Euroopan parlamentti ja komissio estäisivät puolalaisia ajamasta oikeuksiaan Strasbourgin tuomioistuimessa. Komission ja parlamentin kriittinen kanta tästä päätöksestä tarkoittaisi asiaankuulumatonta puuttumista asiaan ja tekisi myös meistä naurunalaisia. Varoitan teitä siitä.
Carlo Casini
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätös ei ole järkyttänyt vain uskovia vaan myös kaikkia muita, jotka ovat vuosisatojen ajan pitäneet krusifiksia merkkinä toivosta ja solidaarisuudesta, jostain, mikä antaa lohtua ja vapauttaa pelosta ja kivusta.
Toivomme, että suuri jaosto muuttaa päätöstä, koska se on selvästikin järjetön. Pitäisikö meidän poistaa Punaisen Ristin nimi? Pitäisikö meidän poistaa valtavat krusifiksit vuortenhuipuilta, jotka kohoavat yli kaupunkien ja laaksojen? Kielletäänkö Englannin kuningatarta, kuten aiemmin jo mainittiin, toimimasta Anglikaanisen kirkon päämiehenä?
Tapaus houkuttelee kuitenkin tärkeään pohdiskeluun kansalaisten ja politiikan näkökulmasta: ovatko ihmisoikeudet pelkästään yksittäisten, sosiaalisesta ympäristöstä eristettyjen yksilöiden, oikeuksia vai onko oikeus osoittaa tiettyä hartautta myös kansojen oikeus? Eikö perinteellä, historialla, älyllä ja taiteella ole mitään merkitystä, kun ne ovat tuhansia vuosia olleet ihmisten identiteetille luonteenomaisia?
Lisäksi kysymys koskee aivan oikeutetusti myös toissijaisuuden ja ihmisoikeuksien välistä suhdetta, ja huomautan, että jälkimmäistä, lukuun ottamatta tiettyjä perusperiaatteita, joita on pidettävä yleismaailmallisina ja kiistämättöminä, voidaan tulkita eri tavoin, ja ihmisoikeudet voivat olla keskenään ristiriitaisia. Miksi joltain valtiolta pitäisi evätä mahdollisuus ratkaista nämä ristiriidat lainsäädännöllä ja tulkita ja toteuttaa ihmisoikeuksia kansalaistensa eettisten näkemysten mukaisesti? Siksi tämä kysymys on paljon laajempi kuin kysymys krusifikseista.
Euroopan tuomioistuin on muissa tapauksissa tunnustanut - liittyen oikeuteen elämään - valtion yksinomaisen oikeuden päättää kaikkein ristiriitaisimmista asioista, kuten abortin ja eutanasian sääntelystä. Nyt Lissabonin sopimuksessa vaaditaan meitä liittymään Euroopan ihmisoikeuksia ja koskevaan yleissopimukseen, ja sen seurauksena meitä Euroopan unionina myös kunnioittamaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiä.
Siksi meidän pitäisi ajatella tuomioistuimen ottamaa uutta ja erilaista suuntaa. Olisi vakava asia, jos jokin ylikansallinen voima, varsinkin jos sitä harjoittaisi rajallinen määrä ihmisiä muuten kuin kansan demokraattisena ilmauksena, muuttuisi ahdasmieliseksi ja nöyryyttäväksi ja suhtautuisi välinpitämättömästi ihmisten tunteisiin ja sydämiin ja siten vastustaisi perimmiltään vapautta. Siksi toivon, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraattien) päätöslauselma hyväksytään suuren jäsenmäärän äänillä.
Miroslav Mikolášik
(SK) Euroopan, sen yksittäisten valtioiden ja siten myös EU:n historia liittyy tiiviisti kristilliseen perintöön, pidimmepä me siitä tai emme. Siksi myös monien valtioiden perustuslaeissa viitataan kristillisiin perinteisiin. Jopa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen johdanto-osaan on saatu innoitusta muun muassa Euroopan uskonnollisesta perinnöstä, josta yleismaailmalliset arvot ovat kehittyneet.
Perusoikeudet on tällä hetkellä taattu EU:ssa Euroopan unionin perusoikeuskirjalla ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyllä eurooppalaisella yleissopimuksella, mutta ne kumpuavat ennen kaikkea perustuslaillisista perinteistä, jotka ovat jäsenvaltioille yhteisiä ja kehittyneet vuosisatojen aikana. Siksi EU:n on mielestäni kunnioitettava kaikin tavoin kansallista historiaansa, kulttuuriaan ja perinteitään ja kieltäydyttävä päättäväisesti rankaisemasta jäsenvaltioita, jotka puolustavat oikeuksiaan omaan erityiseen luonteeseen, kuten kristilliseen perintöön ja kristillisiin symboleihin. Lopuksi haluaisin todeta vain, että perusoikeuskirja tai eurooppalainen yleissopimus ei kumpikaan laajenna unionin toimivaltaa.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi pyytää lupaa lainata joitakin sanoja, jotka aion tehdä omikseni. Krusifiksi ei ole merkki pakottamisesta. Se on symboli, joka edustaa myönteisiä arvoja, jotka ovat olleet osa historiaamme, kulttuuriamme ja yhteiskuntaamme yli 2 000 vuoden ajan. Me emme voi väittää suojelevamme perusoikeuksia kieltämällä juuri ne arvot, jotka ovat luoneet ne.
Demokratia toimii vapauden ja kunnioituksen ansiosta auttamalla harjoittamaan näitä oikeuksia eikä pakottamalla tai rajoittamalla. Kaikkien EU:n toimielinten, järjestöjen ja tuomioistuinten on tietysti kunnioitettava toissijaisuusperiaatetta ja tunnustettava se, erityisesti vapaus, olkoonpa kyse mielipiteenvapaudesta tai uskonnonvapaudesta.
Jäsenvaltioiden oikeutta pitää uskonnollisia symboleja esillä julkisilla paikoilla symbolina, joka edustaa niiden kansalaisten perinteitä ja identiteettiä, ei pidä eikä voi rikkoa. Vapaus on yhteiskuntamme oleellinen osa ja peruspilari, jonka varaan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue on rakennettu. Jos sitä rajoitettaisiin tai sensuroitaisiin, Euroopan unionin perustukset romahtaisivat.
Georgios Papanikolaou
(EL) Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että tuomioistuin on väärässä todetessaan, että krusifiksi luokkahuoneessa merkitsee kunnioituksen puutetta muiden ihmisten uskonnollista vakaumusta kohtaan. Asia, josta keskustelemme tänään, ei ole oikeudellinen vaan yhteiskunnallinen. Meidän on luonnollisesti pidettävä kiinni toissijaisuusperiaatteesta. Uskonnollisten symbolien läsnäolo ei ole merkki uskonnollisesta syrjinnästä tai pakottamisesta. Se on seuraus jokaisen maan perinteestä ja historiasta ja usein myös sen perustuslaista, kuten minun maani, Kreikan, tapauksessa.
Meillä Kreikassa on luokkahuoneissa uskonnollisia ikoneja, mutta niiden tarkoituksena ei ole tyrkyttää oppilaille jotain tiettyä uskontoa, vaan ne ovat osa perinnettämme ja liittyvät suoraan yhteiskuntamme arvoihin ja rakenteisiin, Ottomaanien valtakunnan harjoittamaan neljä vuosisataa kestäneeseen vainoon ja uskonnolliseen sortoon.
Anna Záborská
(SK) Haluaisin vastata lyhyesti kolmeen kohtaan. Tänä iltana lähellä vuoden loppua ja joulunalusaikaa, tiistaina ennen keskiyötä, lähes kuusikymmentä vuotta Euroopan unionin perustamisen jälkeen me keskustelemme edelleen yhdestä Euroopan yhdentymisen pilarista. Me keskustelemme toissijaisuusperiaatteesta.
Mario Borghezion kysymys liittyy Euroopan tuomioistuimen Strasbourgissa antamaan päätökseen siitä, että ristien esilläpito Italian kouluissa on Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen vastaista. Päätös on herättänyt pelkoa monissa valtioissa. Slovakian parlamentti antoi viime viikolla päätöslauselman, jossa todettiin, että päätös on ristiriidassa Euroopan kulttuuriperinnön ja kristinuskon historian kanssa.
Minusta ei ole ollut kovin miellyttävää käsitellä yhteistä päätöslauselmaluonnosta, josta äänestämme torstaina. Olen pettynyt siihen, että meillä ei ole rohkeutta sisällyttää päätöslauselmaan, jossa puhutaan toissijaisuusperiaatteista, niitä Lissabonin sopimuksen kohtia, jotka liittyvät suoraan hyväksyttyyn ohjelmaan.
Magdi Cristiano Allam
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, jos ajattelemme sitä, että tuskin kukaan täällä on juuri nyt puhumassa krusifiksikysymyksestä, ottaen huomioon, että krusifikseista keskustellaksemme meidän täytyy turvautua toissijaisuuskysymykseen, ainoa looginen johtopäätös on, että me elämme Euroopassa, joka häpeää omien juutalaiskristillisten juuriensa historiallista totuutta ja kristinuskon totuutta, joka on, kuten Goethe sanoi, Euroopan yhteinen kieli.
Euroopan parlamentissa on 23 virallista kieltä, mikä osoittaa, että Eurooppaa ei yhdistä mikään muu kuin kristinusko. Haluaisin esittää komission jäsen Barrot'lle kysymyksen: miksi sen jälkeen, kun Sveitsi sanoi kansanäänestyksessä "ei" minareeteille, Euroopan komissio, Euroopan unioni, Yhdistyneet Kansakunnat, Arabiliitto tai Islamilainen konferenssi eivät tulleet tueksi ja tuominneet kansanäänestyksen tulosta - vaikka Sveitsi ei olekaan Euroopan unionin jäsen - mutta tänään te otatte neutraalin kannan kysymyksessä, joka koskee juuriamme, identiteettiämme ja sieluamme?
Csaba Sógor
(HU) Protestanttisena pappina, jonka perinteessä tärkein symboli on kahdeksansakarainen tähti eikä risti, haluaisin käyttää tässä keskustelussa lyhyen puheenvuoron. Minun vaalipiirissäni itse asiassa 99 prosenttia äänestäjistä on katolilaisia. Neljä lastani käyvät koulua katolilaisten lasten kanssa. Risti ei häiritse meitä. Haluaisin tehdä tässä - jos saan, eräästä teknisestä seikasta - eron krusifiksin ja ristin välille. Meidän on oltava tietoisia siitä, vaikka se ei häiritse minua itseäni, että risti tai krusifiksi häiritsee joitakin ihmisiä siksi, että se muistuttaa heitä inkvisitiosta.
Mielestäni tämä on kohtuullista maissa, joissa käytäntö on kehittynyt, koska katolilaisessa perinteessä kouluissa on ristejä, erityisesti uskonnollisissa kouluissa. Parlamentin ei kuitenkaan pitäisi keskustella näistä asioista vaan pikemminkin köyhyydestä, talouskriisistä tai siitä, miten Itä-Eurooppa onnistuisi kirimään muut kiinni. Käymämme keskustelu on hedelmätöntä. Meidän on pohdittava sitä, kuka esitti vastalauseen tuossa italialaisessa koulussa ja miksi. Meidän olisi pitänyt tutkia tätä yksittäisenä tapauksena sen sijaan, että keskustelemme täällä asiasta, joka on jo menneisyyttä.
Haluan tietysti korostaa jälleen kerran, että minulla ei ole mitään ristiä vastaan, koska minäkin näen ristin joka päivä eikä se häiritse minua. Meidän on luotava Italiaan ja Romaniaan kunnolliset elinolosuhteet, niin että tästä ei tarvitse keskustella.
Diane Dodds
(EN) Arvoisa puhemies, olemme viime vuosina todistaneet jatkuvaa kampanjaa uskonnonvapauden tukahduttamiseksi. Kristittyjä sairaanhoitajia on rangaistu, kun he ovat tarjoutuneet rukoilemaan potilaiden kanssa, ja vasta tänään kristitty pappi Lillian Ladele, jota käskettiin suorittamaan parisuhteen rekisteröinti tai hänet erotettaisiin, on hävinnyt uskonnollista syrjintää koskevan oikeusjuttunsa valitustuomioistuimessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Tasa-arvolait eivät ole suojelleet kristittyjä - vaan todellakin päinvastoin. Tasa-arvolain muutos kirkkojen uskonnonvapauden suojelemiseksi hylättiin alahuoneen äänestyksessä kaksi viikkoa sitten, ja EU:n komissiota syytettiin asiaan puuttumisesta. Komissio väitti perustellussa kannassaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan on rajattava uskonnonvapauden turvaa työlainsäädännössään. Komission pitäisi mielestäni hävetä. On hyväksyttävä, että ihmisillä on uskonsa ja oikeus ilmaista sitä. Lain pitäisi suojella eikä rangaista kristittyjä.
Jacques Barrot
Arvoisa puhemies, minulle tutuimmassa maassa on ollut kovia riitoja näistä aiheista, ja haluaisin hyvin yksinkertaisesti, henkilökohtaisella tasolla esittää toiveen, että Euroopan parlamentin politiikassa säilytettäisiin keskinäinen suvaitsevaisuus ja kunnioitus.
On todella olemassa perheitä, jotka haluavat noudattaa kristillistä perinnettä. On perheitä, jotka saattavat kyseenalaistaa tämän perinteen. Tämä uskontojen ja kulttuurien monimuotoisuus tekee meistä sen, keitä me olemme, mikä on Eurooppa. Minusta meidän pitää pysyä hyvin varovaisina, kun käsittelemme tällaista aihetta. Otan itselleni vapauden ilmaista tämän varsin yksinkertaisesti, koska olen itse kärsinyt kummankin puolen ääripäistä maassa, joka on minulle tutuin.
Olen kuitenkin asianajaja, ja aivan rehellisesti sanottuna en ymmärrä, miten tätä keskustelua voidaan käydä täällä, kun sitä pitäisi käydä ensin Euroopan neuvoston yleiskokouksessa ja kansallisissa parlamenteissamme. Tämä keskustelu pitäisi käydä nimenomaan siellä. Lisäksi meillä on velvollisuus - minulla on velvollisuus komission puolesta - sanoa, että komissio on todella hyvin sitoutunut kunnioittamaan uskonnon vapauden periaatetta ja että se olisi ilman muuta varmasti pakotettu toimimaan kaikkien tiettyyn uskontokuntaan kuuluvien henkilöiden syrjinnän muotojen vastustamiseksi.
Silti komissio ei voi toimia perussopimuksien määrittämän oikeudellisen kehyksen ulkopuolella. Se ei myöskään voi perussopimusten valvojana puuttua jotakin jäsenvaltiota koskeviin asioihin, jos nämä asiat eivät liity Euroopan unionin lainsäädäntöön. Velvollisuuteni on aivan yksinkertaisesti sanoa tämä. Komissio voi vain panna merkille tässä parlamentissa esitetyt eri kannat, mutta se ei voi ilmaista mielipidettä asiasta, joka ei ole EU:n oikeuden alainen. Jälleen kerran nämä asiat ovat jäsenvaltioiden kansallisten oikeusjärjestelmien alaisia. Sen voin omasta puolestani asianajajana todeta.
Silti tämä keskustelu on mielestäni hyödyllinen ja luonnollisesti mielenkiintoinen, vaikka haluaisin yksinkertaisesti kannustaa kaikkia siihen osallistuneita säilyttämään tarvittavan suhteellisuudentajun ja sallimaan sen, että Euroopan neuvosto ja sen parlamentaarinen yleiskokous puolestaan käyvät hyödyllisen keskustelun tulkinnoista, jotka voitaisiin esittää Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelle. Rehellisesti sanottuna me emme kuitenkaan voi perussopimusten valvojina puuttua keskusteluun, joka koskee pohjimmiltaan Euroopan neuvostoa ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuinta.
Pahoittelen, että en ole voinut antaa teille tänä iltana parempaa vastausta, mutta velvollisuuteni on vastata näin rehellisyyden nimissä ja lainsäädännön mukaisesti. Uskon todella, että me puhumme ongelmista, joita käsitellään nyt unionissa kunkin jäsenvaltion kansallisen oikeusjärjestelmän puitteissa.
Puhemies
(FR) Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 115 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 17. joulukuuta 2009.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Herbert Dorfmann  
kirjallinen. - (DE) Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätös on ilmaus aggressiivisesta maallistumisesta ja antaa valtuudet niille, jotka haluavat julkisen tilan olevan uskonnosta vapaata. Näin jätetään huomiotta se tosiasia, että maanosamme ei voi olla olemassa ilman kristinuskoa. Kristinusko on määrittänyt Eurooppaa, sen ihmisiä, kulttuuria ja taidetta sekä ajattelutapaa niin paljon, että maanosa kadottaisi identiteettinsä, jos kaikki kristinuskon merkit pitäisi hävittää. Kyse ei todellakaan ole uskonnonvapauden kyseenalaistamisesta. Kirkon ja valtion erottaminen toisistaan on demokratiamme suuri etu, ja haluaisin meidän varmistavan, että kumpikin huolehtii omista tehtävistään toistaan kunnioittaen. Juuri tästä kunnioituksesta tässä kaikessa on kyse. Kristillisen kirkon ei pidä vaatia kaikkia uskomaan siihen, mutta sillä on oikeus vaatia kaikkia kunnioittamaan sitä.
Martin Kastler  
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, mitä uskonnonvapaus itse asiassa tarkoittaa? Vastaus on varsin yksinkertainen. Se tarkoittaa vapautta harjoittaa uskontoa. Uskonnonvapaus ei tarkoita vapautta olla harjoittamatta uskontoa vaan vapautta harjoittaa uskontoa. Uskonnonvapaus ei luo uskonnotonta yhteiskuntaa vaan antaa ihmisille oikeuden harjoittaa uskontoaan avoimesti yhteiskunnassa. Krusifiksi luokkahuoneessa ei pakota ketään uskomaan tai olemaan uskomatta. Siksi se ei ole uskonnonvapauden vastainen. En myöskään ole koskaan kuullut oikeudesta, joka oikeuttaisi jonkun olemaan joutumatta vastakkain uskonnollisten symbolien kanssa. Jos näin olisi, meidän pitäisi itse asiassa välittömästi kieltää kaikki hautakivien ristit ja kirkontornit. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen krusifikseja koskeva päätös ei siksi ole vain isku toissijaisuusperiaatetta vastaan vaan se rikkoo myös oikeutta uskonnonvapauteen. Me Euroopan parlamentissa emme voi emmekä saa hyväksyä tätä päätöstä. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen pitäisi jakaa oikeutta eikä ryhtyä ideologisten ja kristinuskonvastaisten etujen tahdottomaksi välikappaleeksi. Muussa tapauksessa meidän on vakavasti harkittava, onko tällä tuomioistuimella enää lainkaan merkitystä.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
Mielestäni tuomioistuimen päätöksellä ei ole mitään tekemistä uskonnonvapauden suojelemisen kanssa. Ristin esilläolo luokkahuoneessa ei itsessään ole ilmaus henkilön maailmankatsomuksesta eikä se riko vanhempien oikeutta kasvattaa lapsensa oman vakaumuksensa mukaan, samalla tavoin kuin tätä oikeutta ei riko se, että käytetään vaatteita, jotka osoittaisivat jonkin tietyn uskonnon tunnustamista. Yhteisen, yhtyneen Euroopan perustana on keskinäinen ymmärrys ja avoimuus samoin kuin Euroopan unionin muodostamien maiden välisten kulttuurierojen, juurien ja perinteiden kunnioittaminen. Ei ole mikään salaisuus, että eurooppalaisen identiteettimme alkuperä polveutuu suoraan kristillisestä perinteestä. Siksi eurooppalaisten selvälle enemmistölle risti on uskonnollinen symboli ja samanaikaisesti symboli, joka edustaa heidän arvojaan. En kuvittele, että vuoropuhelu, jota käymme toistemme kanssa joka päivä, ei heijastaisi arvojamme. En myöskään kuvittele, että meidät pakotettaisiin uskonnonvapauden nimissä kieltämään jotain, mikä on meille tärkeä ja pyhä symboli, riippumatta siitä, onko se risti, Davidin tähti tai kuunsirppi. Kenelläkään ei vain ole oikeutta pakottaa toista noudattamaan tiettyä uskontoa tai arvojärjestelmää, eikä kenelläkään myöskään ole oikeutta pakottaa vapauden nimissä ketään poistamaan symboleja, jotka ovat koko ihmiskunnalle tärkeitä. Tällä päätöksellä tuomioistuin ei itse asiassa ylläpidä uskonnonvapautta vaan syrjii kaikkia niitä, joiden elämässä uskonsymboleilla on huomattava merkitys.

{'language': 'fi'}