Anföranden på en minut om frågor av politisk vikt
Talmannen
Nästa punkt är anföranden på en minut om frågor av politisk vikt.
Många ledamöter står på talarlistan, men alla kommer inte att hinna tala. Jag måste hålla hårt på talartiderna och jag vill påminna er om att de ledamöter som har talat vid något eller båda av de två senaste sammanträdena inte kommer att prioriteras. De ledamöter som inte har fått tala vare sig vid sammanträdet den 13 november eller vid sammanträdet den 29 november kommer att ha företräde.
Zita Pleštinská
(SK) När kommissionen i oktober meddelade att den fria rörligheten för medborgare från de nya medlemsstaterna skulle skjutas upp till 2009 protesterade vi mot beslutet här i parlamentet. Vi lade också fram flera initiativ, bland annat frågor till rådet och kommissionen, och utarbetade förklaring nr 72, som ännu inte har antagits. Syftet med förklaringen är att se till att den ursprungliga tidsgränsen för tillträdet till Schengenområdet hålls.
Därför anser jag att det beslut som EU:s inrikesministrar fattade förra veckan på Sankt Nikolaus-dagen, som gör det möjligt för medborgare från de nio nya medlemsstaterna att resa fritt inom EU från den 1 januari 2008, är en stor framgång för EU och en följd av parlamentsledamöternas insatser.
Kära kolleger! Tack för ert stöd. Jag är övertygad om att samtliga länder, däribland Slovakien, snart kommer att enas om de strikta säkerhetskrav som gäller för att tillfälligt använda en förbättrad version av det nuvarande systemet enligt Portugals förslag.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Herr talman! Förra veckan gjorde Turkiet ett ”diplomatiskt utspel” genom att gå med på att öppna en hamn och en flygplats för handel med Republiken Cypern.
Tidpunkten var något märklig, eftersom detta skedde under mötet i Ständiga representanternas kommitté (Coreper). Det turkiska förslaget är dock inget annat än en klumpig, oacceptabel och provokativ manöver, som endast syftar till att kringgå Ankaras förpliktelser gentemot EU och dess medlemsstater. Ankara ignorerar inte bara sina förpliktelser, utan ställer dessutom på ett arrogant sätt upp villkor för att skapa sig fördelar i Cypern.
Turkiets förpliktelser gentemot EU är mycket specifika och är inte förhandlingsbara. Därför bör EU utan tvekan förkasta dessa så kallade turkiska förslag. Jag anser att EU enhälligt bör avvisa detta otillbörligt provokativa erbjudande.
Bruno Gollnisch
(FR) Herr talman! I denna stund pågår rättegången mot Vojislav Šešelj, ordförande för Serbiens största parti Serbiska radikala partiet (SRS). Šešelj överlämnade sig frivilligt för fyra år sedan, i januari 2003, när åtalet mot honom offentliggjordes. Åtalet gällde endast uttalanden och en politisk plan för att ena alla serber i ett enda land. Detta kan naturligtvis ifrågasättas, men vi vet vilka svårigheter landet har gått igenom. Vojislav Šešelj har suttit i isoleringscell sedan december 2004 efter att ha intervjuats av serbiska dagstidningar, men åklagaren Hildegard Uertz-Retzlaff uttalar sig fritt emot honom i pressen.
Vojislav Šešelj kräver att få träffa sin familj, vilket han naturligtvis bör få göra. Han bör också få framträda fritt. Han kräver att få kommunicera med tribunalen på serbiska, som är hans modersmål, vilket han också har rätt till, men han förvägras den rättigheten. I egenskap av doktor och professor i juridik vill han föra sin egen talan, vilket är en grundläggande rättighet. Han vägrar att godta att tribunalen utser jurister, något som enligt tidigare erfarenheter har visat sig gynna åklagarsidan. Vad hade Alphons Orie, som är domare i Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien, att säga om detta? Han sa, och jag citerar, ”att rätten fann att den åklagades val att föra sin egen talan” ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Marianne Mikko
(ET) Mina damer och herrar! Igor Smirnov, som för femton år sedan tog makten i Transnistrien med hjälp av ryska styrkor, valdes i går till president för denna utbrytarrepublik för ytterligare fem år. Denna diktator, som har ryskt pass och som utbildades av KGB, fick 80 procent av rösterna.
Valet organiserades av en olaglig regering på ett territorium som kontrolleras av utländska militärstyrkor. Enligt internationell rätt är resultatet alltså ogiltigt. Smirnovregimen blir inte laglig för att tre svaga motståndare tilläts delta i en kamp som avgjordes redan i somras i Moskva. Smirnovs enda verkliga konkurrent Jevgenij Sjevtjuk, ordförande för Transnistriens parlament Högsta sovjet, drog tillbaka sin kandidatur på Kremls begäran.
EU måste fortsätta att stödja Moldaviens territoriella integritet. Vårt gränsuppdrag har varit framgångsrikt i situationer där Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa (OSSE) inte har kunnat agera på grund av det veto som Ryssland faktiskt utövar. Det största hindret för självbestämmanderätt för invånarna i Transnistrien är de ryska styrkornas närvaro. Vi måste kräva att de lämnar landet snarast.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman! I artikel 49 i EU-fördraget, som innehåller klausulen om anslutning till EU, fastställs respektive institutions uppgifter. Enligt denna artikel är det rådet som fattar beslut om förhandlingar.
Jag vill rikta två frågor till detta organ och till den nuvarande kommissionen. För det första, på vilka rättsliga grunder för kommissionen anslutningsförhandlingar med kandidatländer på EU:s vägnar? För det andra, har kommissionen rätt att uttrycka politiska åsikter i frågor som är avgörande för om ett kandidatland väljs eller inte under interimistiska men avgörande skeden i förhandlingarna?
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill uppmärksamma er på den tragiska händelseutvecklingen i Mellanöstern och det brådskande behovet av ett snabbt och effektivt ingripande. Vi måste skapa stabilitet i området eller åtminstone förhindra att situationen förvärras ytterligare, vilket skulle kunna få oförutsedda konsekvenser.
EU är inte frånvarande, utan närvarande, i området: genom sina diplomatiska insatser, sitt utvecklingsbistånd och humanitära bistånd, sina affärsförbindelser med länderna i Medelhavsområdet och sitt deltagande i de fredsbevarande styrkorna. EU har dock inte lyckats spela en effektiv roll och detta måste vi åtgärda genast, eftersom våra förhoppningar om att vi genom ett militärt ingripande skulle kunna skapa ett nytt Mellanöstern med demokrati och stabilitet inte infrias. Vi måste utarbeta en ny interventionsplan. Dessutom anser jag att Europaparlamentet skulle kunna förespråka nödvändiga förhandlingar och kräva resultat, vilket skulle gynna både befolkningen i området och oss själva, eftersom det som sker i våra grannländer även angår oss.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! Jag har bett om ordet eftersom jag är bekymrad över kommissionsledamot Charlie McCreevys inblandning i den irländska politiken i förra veckan. Han kritiserade, i ett offentligt uttalande, den irländska regeringens sjukförsäkringspolitik på den irländska marknaden. Det område han har lagt sig i ingår inte i hans ansvarsområden. Han är ansvarig för den inre marknaden, inte för konkurrens. Regeringens politik har för övrigt godkänts av kommissionen och har nyligen godkänts av de irländska domstolarna.
Den enda slutsatsen jag kan dra är att kommissionsledamot Charlie McCreevy bistår sin före detta regeringskollega och vän, Mary Harney, med att lägga om sjukförsäkringspolitiken och ge Bryssel skulden för den omläggningen. Det är en oacceptabel direkt inblandning av en kommissionsledamot i Irlands politiska beslutsfattande. Jag vädjar till er att vidarebefordra dessa betänkligheter till kommissionens ordförande José Manuel Barroso. Jag kommer att vidarebefordra brevväxlingen i denna fråga mellan mig och ordföranden och kommissionsledamot Charlie McCreevy till er.
Talmannen
Herr De Rossa! Jag ska vidarebefordra era synpunkter till José Manuel Barroso så att han kan vidta de åtgärder som han finner lämpliga.
James Nicholson
(EN) Herr talman! Jag ber om ursäkt för att jag inte var här när ni först ropade upp mig.
För några år sedan var jag och några andra parlamentsledamöter delaktiga när EU finansierade en undersökning om att inrätta en färjelinje mellan Ballycastle i grevskapet Antrim i Nordirland och Campbeltown i Skottland. Undersökningen genomfördes som den skulle och fick positiva resultat, och färjelinjen startades och var i gång under en kort tid.
Det skotska parlamentet gick med på att bidra med 700 000 pund sterling, och Nordirland skulle bidra med 300 000 pund sterling, en totalsumma på en miljon pund sterling, för att få verksamheten på fötter. Nu visar det sig att den skotska myndigheten är beredd att stå fast vid sitt löfte och betala pengarna i förskott, men Maria Eagle, statssekreterare vid ministeriet för Nordirland vägrar uppfylla sin del av avtalet. Det är helt oacceptabelt och fel. Jag har tagit upp detta med statssekreteraren och med kommissionsledamot Jacques Barrot, och jag vill följa upp det så långt som möjligt.
Talmannen
Jag ser att den irländska bänken börjar vakna.
Brian Crowley
(EN) Herr talman! Jag vill uppmärksamma kommissionen på - och om möjligt försöka få till stånd en resolution om - en svårighet som irländska fiskare för närvarande står inför på grund av en oflexibel tolkning av ”100-kilometersregeln” som innebär att fisk måste landas och beredas inom ett avstånd av 100 kilometer. Problemet är att många av fiskfabrikerna i Irland inte ligger precis vid kusten eller i hamnen utan längre in i landet. Detta medför transportsvårigheter eftersom vägtransporten räknas med i de 100 kilometrarna.
Jag ber kommissionsledamot Joe Borg att noggrant se över frågan och ge oss en flexiblare tolkning av denna regel, dels för att Irlands fiskeindustri ska kunna fortsätta vara framgångsrik, dels för att regeln inte bara påverkar irländsk fångst utan även möjligheterna för andra fiskefartyg som fiskar på irländskt vatten att landa sin fångst i Irland. Det innebär att de måste resa längre, förbruka mer bränsle och tvingas landa sin fångst på andra marknader som kanske inte gynnar EU som helhet.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Herr talman! Turkiet lever i den felaktiga tron att landet i torsdags tog ett viktigt steg mot att fortsätta förhandlingarna med EU. Att under ett år öppna en enda flygplats och en enda hamn för den grekcypriotiska befolkningen är ett skämt och ännu ett exempel på premiärminister Recep Tayyip Erdogans arroganta attityd gentemot EU.
Turkiet beter sig som om EU ville ansluta sig till Turkiet, trots att det är exakt tvärtom, det är Turkiet som vill gå med i EU. Anledningen till att Turkiet ber att få bli medlem måste vara att man anser att vår europeiska civilisation, som huvudsakligen har sin grund i kristendomen, är bättre än den egna, eller åtminstone eftersträvansvärd på något sätt. Därför borde Turkiet rätta sig efter våra krav i stället för att ställa egna.
Med tanke på hur situationen ser ut krävs det något mer än ett uppehåll för vissa avsnitt av anslutningsförhandlingarna med Turkiet. Förhandlingarna borde stoppas helt.
Caroline Lucas
(EN) Herr talman! Jag vill göra er uppmärksamma på västpapuanernas svåra situation. För bara omkring en vecka sedan var det Västpapuas självständighetsdag som traditionellt hålls den 1 december för att fira årsdagen av det holländska löftet att ge självständighet åt Västpapua, ett löfte som ursprungligen gjordes i december 1961. Den självständigheten fick de såklart inte. I stället har Indonesiens militärmakt ockuperat landet i över 40 år, och tortyr, försvinnanden, fängslanden utan rättegång och mord på västpapuaner är vanliga inslag i vardagen.
Jag uppmanar er, liksom kommissionen och rådet, att ta upp frågan om Västpapuas självbestämmande med behöriga indonesiska myndigheter så att de gör sitt yttersta för att se till att den indonesiska militären drar sig tillbaka från Västpapua och att det hålls en fri och demokratisk folkomröstning om självbestämmande, där även den västpapuanska urbefolkningen får delta.
Några av parlamentsledamöterna har tagit fram en skriftlig förklaring för detta sammanträde som sammanfaller med Västpapuas självständighetsdag, och jag uppmanar mina kolleger här att underteckna den skriftliga förklaringen.
Mary Lou McDonald
(EN) Herr talman! Som mina kolleger kanske vet fortsätter den irländska fredsprocessen så sakteliga att närma sig ett fullt genomförande av långfredagsavtalet med bland annat återställande av maktdelning och allirländska institutioner.
Vi bör inte underskatta betydelsen av att Ian Paisley från unionistpartiet DUP på vissa villkor sa ja till att dela makten med irländska nationalister och republikaner. Det är dock fortfarande en lång väg kvar, och vi står inför många utmaningar.
Nu är det angeläget att vi ger oss i kast med det mycket viktiga återupprättandet av de politiska institutionerna så att folk kan fatta beslut på lokal nivå utan inblandning från brittiska regeringsministrar som varken har valts eller har något ansvar på området. Det är också viktigt att DUP påbörjar samarbetsprocessen med Sinn Féin och tar itu med andra olösta frågor, till exempel polisarbetet. Jag uppmanar EU att fortsätta att stödja processen i detta kritiska skede.
Józef Pinior
(PL) Herr talman! För 25 år sedan, den 13 december 1981, infördes undantagstillstånd i Polen, vilket ledde till att fackföreningen Solidaritet förbjöds. Genom undantagstillståndet sanktionerades i själva verket våld, förtryck och förföljelse gentemot fackföreningsaktivister, forskare, artister och alla som vägrade att låta sig kuvas av totalitarismen i Polen.
Under denna period, då Polen styrdes av general Wojciech Jaruzelski, var kränkningar av de mänskliga, medborgerliga och politiska rättigheterna vanliga. Mer än tio tusen personer fängslades eller skickades till interneringsläger. Många offrade sina liv för att försvara Solidaritet.
Den 16 december dödades nio gruvarbetare och tjugoen skadades, då medborgarmilisens specialstyrkor ZOMO brutalt skingrade demonstranter vid Wujek-gruvan.
Jag uppmanar Europaparlamentet att i dag hedra minnet av dem som offrade sina liv för frihet och rättvisa. Jag talar om alla dem som utsattes för förföljelse under undantagstillståndet och alla dem som vägrade att låta sig kuvas genom våld utan fortsatte med sin oberoende verksamhet, och på så sätt bidrog till att skapa frihet och demokrati i Polen.
Richard Corbett
(EN) Herr talman! Min väljare David Wilson sattes i fängelse 2003 för att illegala invandrare hade gömt sig bak i hans lastbil i en grekisk hamn. Han anklagades och dömdes inom 24 timmar i ett påskyndat förfarande, utan tillräcklig juridisk rådgivning, med en lokal butiksägare till tolk och utan rådgivning från det brittiska konsulatet.
Eftersom han var helt oskyldig frikändes han efter överklagande, men då hade han fått utstå fruktansvärda prövningar under månader i fängelset, var långt från sin familj och blev av med sitt arbete för gott. Han återhämtade sig aldrig från det, och tragiskt nog tog han livet av sig förra månaden.
Denna tragedi skulle aldrig ha inträffat om EU:s rambeslut om rättssäkerhetsgarantier och brottsmål för personer som står anklagade i andra medlemsstater redan hade varit i kraft. Det förslaget skulle ha garanterat att en person som anklagas för brott har tillgång till sitt lands rådgivningstjänster och får kvalificerad juridisk rådgivning. Allt det saknades i hans fall.
Jag uppmanar rådet att arbeta fortare för att anta förslaget snarast möjligt.
Bernadette Bourzai
(FR) Herr talman! Jag vill uttrycka mitt ogillande beträffande det som Markos Kyprianou, kommissionsledamot med ansvar för hälsa och konsumentskydd, sa vid en presskonferens den 9 november. Kommissionsledamoten gratulerade fyra multinationella företag inom livsmedelsindustrin - som jag inte nämner namnet på - till deras insatser för att bekämpa övervikt. Han lät dem dessutom marknadsföra sig genom att de fick placera ut informationsmontrar vid ingången till det rum där presskonferensen hölls.
Vi måste komma ihåg att vart femte barn inom EU är överviktigt, och att antalet ökar varje år på grund av dåliga matvanor som främjas av den snabbmat och de läskedrycker och chokladkakor som till största delen säljs av dessa fyra företag. Bindande lagstiftning för att tillhandahålla näringsinformation till de europeiska konsumenterna skulle göra mer nytta än lovtal till de företag som i årtionden har bidragit till denna explosionsartade ökning av antalet överviktiga. Det finns andra sätt att förhindra övervikt, nämligen att äta mer frukt och grönsaker och att motionera, vilket borde förespråkas mer.
Därför kan jag bara råda Markos Kyprianou att tillsammans med sin kollega kommissionsledamot Mariann Fischer-Boel bidra till att reformera den gemensamma marknaden för frukt och grönsaker, och på så sätt uppmuntra till en hälsosam och balanserad diet.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Om man jämför era uttalanden nyligen under besök i Italien och i Irland uppstår förvirring om er ståndpunkt om konstitutionsfördraget.
När ni talade inför den italienska deputeradekammaren och den italienska senaten den 9 november 2006 sa ni att man kan skönja fyra möjliga scenarier för konstitutionsfördraget: att man behåller texten med ett tillägg här och där, att man återanvänder de viktigaste delarna och tar fram ett kortare fördrag, att man återupptar förhandlingar om vissa punkter eller att man lägger fördraget åt sidan och väntar på en bättre tidpunkt för att förhandla vidare om det.
Ni hävdade också kategoriskt att det inte råder några tvivel om att texten inte kommer att genomföras som den ser ut nu. Trots det uppmanade ni, på Dublin Castle den 30 november, Irland att godkänna det befintliga konstitutionsfördraget. Detta är väl ändå meningslöst om det, som ni sa i Italien, inte finns någon chans till att den befintliga texten genomförs!
Ni har försatt er i en situation där ni, i bästa fall, kommer att anklagas för att ge motstridande budskap eller vända kappan efter vinden beroende på vem ni talar till. Det är vår rätt som parlamentsledamöter att informeras om vår talmans tydliga ståndpunkt i denna ytterst viktiga fråga. Som företrädare för en liten medlemsstat känner jag särskilt starkt för att alla medlemsstater ska vara engagerade i diskussionsprocessen. Jag vill inte se en situation där större medlemsstater såsom Italien rådfrågas och bestämmer om konstitutionens framtid - och EU:s för den delen - medan de mindre medlemsstaterna helt enkelt blir tillsagda att godkänna den text som presenteras för dem. Jag vill mycket gärna höra vad ni har att säga om detta.
Talmannen
Tack så mycket. Jag anser att det framgick mycket tydligt vid den intressanta debatt som ägde rum i Irland, där ni av säkert mycket viktiga skäl inte kunde närvara. Jag syftar på Europeiska forumet i Irland, där jag fick möjlighet att svara på liknande frågor.
Jag anser att det framgick mycket tydligt och att samtliga ledamöter som närvarade förstod vad jag menade, men som alla vet är det mycket svårt att göra sig förstådd hos personer som inte vill förstå. På parlamentets vägnar har jag vid flera tillfällen sagt till Europeiska rådet att alla länder bör försöka ratificera konstitutionsfördraget. Detta är också parlamentets inställning: att uppmana samtliga regeringar att försöka ratificera fördraget.
Såvitt jag vet är det också er egen grupps uppfattning, vilket ger gruppordförande har förklarat åtskilliga gånger. Detta och inget annat är vad jag har sagt: alla länder måste försöka ratificera fördraget. Är ni fortfarande osäker, fru Doyle?
Luís Queiró
(PT) Som kommissionen vet är flygtransporterna på Atlantöarna Madeira och Porto Santo en allmännyttig tjänst, och den portugisiska regeringen subventionerar det företag som sköter tjänsten.
Nyligen steg dock biljettpriserna för flygresor mellan öarna och det portugisiska fastlandet kraftigt på grund av stigande oljepriser. Vi anser att den portugisiska regeringens beslut bör ifrågasättas, eftersom det strider mot rådets förordning om denna typ av allmännyttiga tjänster, och därför vill jag uppmärksamma parlamentet på denna fråga. Varför ska passagerarna på dessa flygningar betala för stigande oljepriser, vilket begränsar deras rörlighet, framför allt nu när oljepriserna faktiskt sjunker och euron blir allt starkare? Dessutom vet både den portugisiska regeringen och gemenskapsorganen att resenärer till Madeira och Porto Santo inte har någon alternativ färjeförbindelse med fastlandet.
Parlamentet och kommissionen har all anledning att undersöka och övervaka denna åtgärd, som straffar medborgarna i en av EU:s mest avlägsna regioner. Vi vill att frågan utreds och att situationen förändras, och därför har vi uppmärksammat kommissionen på problemet.
Chris Davies
(EN) Herr talman! Jag behöver er hjälp. Den 17 oktober lade jag fram en prioriterad skriftlig fråga till kommissionen om djurförsök enligt förordningen om registrering, bedömning och godkännande av kemikalier (Reach). Jag ställde inte frågan för skojs skull. Jag ställde den för att vi, före omröstningen i nästa vecka, skulle få information om hur många djur som troligtvis kommer att dö till följd av djurförsöken enligt Reach.
Jag borde ha fått ett svar före den 18 november. Jag har fått höra att det har fördröjts på något sätt i kommissionens avdelningar, vilket man skulle kunna betrakta som lägligt för kommissionen och en övning i nyhetshantering. Dessa siffror är säkert upprörande för dem som bryr sig om djurförsök. Jag ber om er hjälp med att få ett svar på min fråga före onsdagens omröstning.
Ioannis Gklavakis
(EL) Herr talman, mina damer och herrar! Den 2 maj 2006 lades Kanadas årliga budget fram för parlamentet. I denna budget, som just nu diskuteras, föreslås en skattesänkning på 100 procent för allt vin och öl som produceras i Kanada. En sådan budget skulle dock leda till orättvisa konkurrensvillkor för vin och öl från Europeiska unionen, vilket strider mot Världshandelsorganisationens (WTO) principer. Exporten till Kanada är mycket viktig för EU. Under 2005 exporterade EU exempelvis vin till ett värde av 446 miljoner euro och öl till ett värde av 110 miljoner euro.
Kommissionen måste agera och vidta de åtgärder som krävs för att tvinga den kanadensiska regeringen att uppfylla sina förpliktelser gentemot WTO.
Vi har alltid fullföljt våra åtaganden gentemot WTO och vi förväntar oss att andra länder gör detsamma.
Carlos José Iturgaiz Angulo
(ES) Herr talman! Den 2 juni, för mer än fem månader sedan, hölls presidentval i Mexiko. Som ni vet segrade Felipe Calderón, som nu är Mexikos president.
Sedan valet har vänsterns oppositionskandidat Andrés Manuel López Obrador vägrat att erkänna eller acceptera sitt nederlag. Än värre är att vänstern har försökt sabotera president Calderóns installation och den hotar fortfarande den rättmätiga regeringen genom att mana till upplopp, demonstrationer och sabotage. Därför fördömer jag vänsterns antidemokratiska hållning under ledning av Andrés Manuel López Obrador och jag fördömer även denna oacceptabla bojkott från den mexikanska vänstern som saknar motstycke i historien.
EU-institutionerna, och särskilt parlamentet, får inte blunda för situationen utan måste stödja president Calderóns rättmätiga regering i Mexiko. Vi måste vidta åtgärder för att se till att demokratin respekteras i Mexiko och att vänstern erkänner valförlusten och bildar en demokratisk och konstruktiv opposition i stället för en antidemokratisk.
Milan Gaľa
(SK) Jag välkomnade uttalandet från USA:s president George Bush om att han kommer att arbeta för att lätta på visumkraven för de nya EU-medlemsstaterna i Centraleuropa. President Bushs beslut att genomdriva detta program är bland annat ett resultat av de påtryckningar som de nya medlemsstaterna har utövat under lång tid. Ländernas ledare har tagit varje tillfälle i akt för att påminna president Bush om att de vill att visumkraven förenklas eller slopas helt, vilket skulle göra det möjligt för deras medborgare att resa till USA enligt programmet för viseringsundantag, precis som medborgarna i Västeuropa.
När det gäller Slovakien bör det påpekas att landet har gjort stora ekonomiska framsteg, tack vare reformer som har genomförts av Mikuláš Dzurindas regering. Slovakerna har inte längre samma trängande ekonomiska behov av att bryta mot viseringsbestämmelserna och resa olagligt till USA. Större möjligheter att resa och slopandet av visumkrav för medborgare i de nya medlemsstaterna måste bland annat följas av nya, strängare säkerhetskrav. Jag tror att president Bush kan övertyga kongressen om att godkänna detta program.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
(PL) Herr talman! Det har talats mycket här i parlamentet om att uppnå Lissabonmålen så att EU kan konkurrera med de största ekonomierna i världen, såsom Förenta staterna, Kina och Indien. Våra diskussioner har dock fortfarande inte lett till några konkreta resultat, och våra förhoppningar om en kraftig ekonomisk tillväxt kanske aldrig kommer att infrias eftersom ingen kan hjälpa till med att skapa denna tillväxt.
Enligt en nyligen publicerad FN-rapport kommer Europa att ha hundra miljoner färre medborgare år 2050 än i dag. Det föds färre barn, det europeiska samhället åldras och allt färre arbetstagare måste försörja allt fler pensionärer.
Lissabonmålen måste gå hand i hand med en lämplig demografisk politik för unionen, en politik som skulle kunna utformas efter den modell som har använts i Finland, Frankrike och Lettland. Dessa länder upplever just nu en babyboom, till följd av lämpliga stimulansåtgärder och hjälpmedel för föräldrar som vill ha barn men som också vill kunna försörja dem, och som har lyckats kombinera sin föräldraroll med lönearbete.
För att skapa ekonomisk tillväxt måste EU se över kvaliteten och kvantiteten hos den arbetande delen av befolkningen. Därför är det mycket viktigt att utarbeta en gemenskapsstrategi för utvecklingen av det europeiska samhället, som omfattar både den demografiska aspekten och arbetskraftsinvandringen från länder utanför unionen.
Georgios Karatzaferis
(EL) Herr talman, mina damer och herrar! På sista tiden har det talats mycket om huruvida Europaparlamentets och EU:s säte ska vara beläget i Bryssel eller Strasbourg. Båda är fel. EU:s säte bör ligga i den stad där besluten fattas, och under den senaste tiden har besluten om EU:s framtid fattats i Ankara. Så ligger det till. När framstående länder som Storbritannien anslöt sig till EU var det unionen som bestämde villkoren. I dag är det Turkiet som dikterar villkoren för att landet ska bli medlem. Detta är helt oacceptabelt. Turkiet erkänner inte den 25:e staten, vill först ha en hamn och sedan två, medan vi står passiva och ser på. När ska vi äntligen inse att denna attityd främjar Ankaras arrogans? Varför kan vi inte förstå att landet är ett rötägg redan innan det går med i EU? Tänk bara hur det kommer att bli när Erdogans Turkiet i morgon blir medlem i unionen med vårt stöd. Turkiet kommer att ignorera oss från första början.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Herr talman! Europeiska socialdemokratiska partiets sjunde kongress hölls i Porto den 7-9 december under parollen ”Ett nytt socialt Europa”. Under kongressen diskuterades många frågor som är viktiga för Europas och EU:s framtid. Man enades om att funktionell och tillgänglig barnomsorg är en prioriterad fråga, så att unga föräldrar kan behålla sin anställning. En investering i våra barns framtid är en investering i vår egen framtid.
Många texter antogs, bland annat en resolution med tio principer för ett nytt socialt Europa, en resolution om Mellanöstern, en resolution om Vitryssland och en resolution om en ny socialdemokratisk energipolitik. Jag anser att den sistnämnda är särskilt väsentlig och mycket viktig på grund av Europas ökande beroende av ett fåtal energileverantörer.
I och med kongressen blev det ännu en gång tydligt att socialdemokraterna är den viktigaste politiska kraften i Europa. De utgör drivkraften i arbetet med att trygga Europas framtid.
Witold Tomczak
(PL) Herr talman! För 25 år sedan, natten till den 13 december, infördes undantagstillstånd i Polen. Stridsvagnar rullade på gatorna, landet berövades sin frihet och oskyldiga polacker misshandlades och dödades.
Allt detta utfördes av makthavande personer som var övertygade om att de visste bättre än nationen själv vad nationen behövde. De ansåg att alliansen med en utländsk regim, eller snarare underordnandet under den, var viktigare än folkets vilja. I grund och botten ville de behålla makten och alla de förmåner som den medförde. Dessa onda personer stöddes av utlänningar som främjade sina egna imperialistiska intressen på bekostnad av en förslavad nation.
Jag hoppas att årsdagen av denna händelse innebär ett tillfälle för Europa att rannsaka sitt samvete. Tror vi verkligen att det inte finns några självutnämnda allvetare bland oss som anser sig veta vad andra länder behöver bättre än länderna själva? Är det inte fortfarande så att ledare fattar beslut som skadar länderna och att strävan efter ledarskap och dess förmåner ofta går före ländernas bästa, de länder som politikerna har till uppgift att tjäna?
Liv, frihet och individens värdighet måste vara heliga principer för oss.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Som europeisk medborgare och politiker finns det två saker som oroar mig. Den första är de strukturella bristerna i EU:s energipolitik, vars konsekvenser vi återigen påmindes om så sent som i början av november.
Den andra är kvaliteten på EU:s förbindelser med Ryssland. Det är naturligtvis obetänksamt att förneka vårt beroende av energileverantörer som inte bara är utländska, utan dessutom ägs av utländska stater. Det som händer härnäst är tyvärr att ekonomiska och politiska intressen flyter ihop och påverkar utvecklingen på den politiska arenan.
Vi gör anspråk på att i alla situationer agera enligt principen att ekonomiska intressen aldrig får gå före EU:s värderingar, en princip som är grundläggande inom vår gemenskap. I våra förbindelser med Ryssland får förväntningarna på en givande energidialog inte vara beroende av att vi håller tyst om våra betänkligheter beträffande kränkningar av de mänskliga rättigheterna och tryckfriheten. Vi måste vara fullt medvetna om att EU måste bygga på värderingar, annars kommer det snart inte att finnas någon union över huvud taget.
Ryszard Czarnecki
(PL) Herr talman! Detta är ett bonuskort som gäller hos flygbolaget British Airways. Jag försökte göra något med det när 100 ledamöter av det brittiska underhuset nyligen protesterade mot den diskriminerande behandling som en anställd hos British Airways utsattes för på grund av att personen bar ett litet kors.
Jag anser att denna typ av agerande är oacceptabelt i Europa, som sedan århundraden tillbaka bygger på kristna värderingar. Därför vill jag uttrycka solidaritet med våra brittiska parlamentskolleger, politiker och journalister som har protesterat mot händelsen.
Marios Matsakis
(EN) Herr talman! I slutet av år 2000 upprättades F-typfängelser med isoleringsceller för politiska fångar i Turkiet i syfte att psykiskt bryta ner och därefter omskola fångarna. De senaste sex åren har 28 personer dödats, 122 har dött i hungerstrejk, och det har hållits tusentals protester både i och utanför Turkiet.
Behiç Aşçı, en advokat i Istanbul som företräder F-typfångar, har hungerstrejkat i 251 dagar. Även ni, herr talman, och det ska ni ha heder för, vidtog proteståtgärder för några veckor sedan, men de turkiska myndigheterna har envist vänt dövörat till. Behiç Aşçı är nu mycket nära att dö. Jag vädjar till er att omgående tala direkt med den turkiska premiärministern och be att han personligen tar sig an Behiç Aşçıs fall i ett sista försök att rädda livet på denne Europasinnade turkiske idealist.
Gerard Batten
(EN) Herr talman! I somras antog den ryska duman två lagar som gör att åtgärder kan vidtas mot ryska och icke-ryska medborgare utomlands. Enligt ett beslut från Rysslands president tillåts den federala säkerhetstjänstens ”särskilda uppdragsstyrkor”, som de så förskönande kallas, användas mot så kallade terrorister eller personer som anses ha förolämpat staten. Dessa lagar ger dem rätt att döda, och den första offentliga avrättningen av en brittisk medborgare utfördes förra månaden när Alexander Litvinenko förgiftades och dog i London. Man klantade sig dock vid mordet, och från London till Moskva sträcker sig nu ett radioaktivt spår som bevis.
Tony Blairs reaktion var att säga att ingenting får komma emellan Storbritanniens förbindelser med Ryssland. Rysslands reaktion var att säga att ingen misstänkt, oavsett bevis, kommer att utlämnas till Storbritannien. Men omvärldens reaktion måste vara att utesluta Ryssland från det civiliserade världssamfundet till dess internationella mördarpatruller inte längre är verksamma.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Herr talman! Dagens datum är den enda dagen som lämpar sig för mitt anförande. I dag, den 11 december, är det nämligen 60 år sedan Unicef bildades och vi firar Internationella barndagen. Deklarationen om barnets rättigheter och konventionen om barnets rättigheter har undertecknats, med undantag för några få länder, och kommissionen har redan lagt fram sin strategi för barnets rättigheter på EU-nivå.
Vi hoppas därför på samordnade insatser inom EU:s externa och interna politik. Vi hoppas också att varje medlemsstat anstränger sig för att värna om barns rättigheter, som inte bara hotas av fattigdom, analfabetism och militära konflikter i länder utanför unionen, utan är i lika stor fara i våra egna civiliserade länder på grund av ondskefulla attacker från personer som inte känner något kollektivt ansvar.
Françoise Castex
(FR) Herr talman! Den 22 juni 2006 offentliggjorde kommissionen ett meddelande om problemet med överproduktion inom EU:s vinsektor, där man rekommenderade att 400 000 hektar vinodlingar ska läggas ned under en femårsperiod, dvs. nästan 12 procent av EU:s 3,4 miljoner hektar.
I dag vill jag uppmärksamma er på problemet med olagliga vinodlingar i Europa, som tros täcka en yta på 150 000 hektar inom hela EU. Enligt kommissionens egna siffror, som presenterades i en rapport i mars 2004, producerar dessa olagliga vinodlingar 5-8 miljoner hektoliter samtidigt som överproduktionen inom EU ligger på 12 miljoner hektoliter. Om de olagliga odlingarna lades ned skulle balansen återupprättas.
Innan man fattar beslut om nedläggning vill jag uppmana kommissionen att undersöka den exakta omfattningen av dessa olagliga vinodlingar.
DanutBudreikait
(LT) Herr talman, mina damer och herrar! Den viktigaste frågan på EU:s dagordning är fortfarande energitrygghet och den gemensamma energipolitiken. Utarbetandet och genomförandet av en sådan politik är dock ett långtidsprojekt.
Tyskland och Ryssland har ingått ett bilateralt avtal om att bygga en gasledning längs Östersjöns botten, en ledning som är långt ifrån säker ur ett ekologiskt perspektiv, med tanke på de stridsmedel från andra världskriget som ligger på havsbotten och som kan få katastrofala följder för de baltiska staterna. Samtidigt kräver EU att säkra, moderna kärnkraftsreaktorer stängs.
Enligt forskare kommer de baltiska staterna ha en brist på 3,5 miljarder kilowatt elektrisk energi 2010. Varifrån ska vi få den energin, hur mycket kommer vi att behöva betala för den och kommer vi att känna oss trygga? Har någon räknat ut i vilken utsträckning bristen på elenergi kommer att påverka EU:s konkurrenskraft?
Med tanke på de ändrade villkoren på energimarknaden uppmanar jag samtliga medlemsstater att stödja Litauens tillämpning av artikel 37 i EU:s anslutningsfördrag och överväga möjligheten att skjuta upp avvecklingen av kärnkraftverket Ignalina.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag hoppas att ni hade tid att njuta av lite vandring när ni var i Irland.
En av de frågor som ni kanske inte var medveten om under ert besök är den djupa oron på landsbygden över hur kommissionen tillämpar kontroller på plats på jordbruksföretagen med hänsyn till den gemensamma jordbrukspolitiken och tvärvillkor. Det är stor skillnad mellan vad kommissionen säger att den gör när det gäller initiativ till förenklad lagstiftning och vad som händer på plats med kontrollerna av tvärvillkor.
Den checklista som jordbrukarna ska fylla i är mycket lång och svårförståelig. Det finns också en verklig rädsla för att man riskerar att få ett betala böter om man bryter mot dessa bestämmelser. Konsumenterna förtjänar att veta att jordbrukarna uppfyller höga krav på livsmedelssäkerhet och produktion, men jag undrar om dessa oanmälda, detaljerade kontroller som jag har beskrivit är rätt sätt att uppnå det målet. Irlands regering har sig själv att skylla för att genomförandet av nitratdirektivet blev så fördröjt, och som följd tvingas vi skjuta fram alla kontroller på plats på jordbruksföretagen till slutet av 2006.
Kan kommissionen specificera exakt vad den begär av jordbrukarna och se till att alla medlemsstaterna följer reglerna?
Margarita Starkevičiūt
(LT) Jag vill uppmärksamma er på det arbete som våra duktiga översättare utför, och på kvaliteten på det arbetet. På senare tid har många klagat över att kvaliteten på översättningarna har blivit sämre. Herr talman! Ni vet säkert att vi avsätter stora belopp för översättningar och vi sätter stolthet i att kunna tala olika språk inom EU-institutionerna. Jag tror att en anledning till att antalet klagomål har ökat är att kvalitetskontrollen av översättningar inom parlamentet inte är utformad på bästa sätt och inte fungerar ordentligt. Översättningarna granskas normalt av kollegerna, dvs. översättarna kontrollerar varandras texter, vilket förmodligen inte är särskilt objektivt. Personalen vid parlamentets översättningstjänst svarar sällan på frågor från parlamentsledamöterna. Jag har i alla fall aldrig fått svar. Jag hoppas att presidiet påpekar detta för dem.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman! Vi bör ständigt vara uppmärksamma på situationen bortom EU:s östra gräns, dvs. i Ryssland och Ukraina. Under den senaste tiden har vi fokuserat mycket på förhandlingarna med Ryssland, men jag uppmanar kammaren att inte glömma bort Ukraina.
Jag vill att parlamentet sänder ett tydligt budskap om att vi står vid Ukrainas sida och stöder landets utveckling mot demokrati. Vi vill med andra ord förhindra att antidemokratiska strömningar uppstår och växer sig starka. Ukraina är ett av våra stora grannland och betyder mycket för oss. Landet får inte hamna i skymundan.
Jag anser också att alla budskap som kammaren eller ledamöter vid andra institutioner sänder till den ukrainska regeringen, men framför allt till det ukrainska samhället, är oerhört viktiga.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Herr talman! Nästa år firar vi femtioårsjubileet av Romfördragen. Jag anser att detta är ett utmärkt tillfälle till en grundlig eftertanke och debatt om EU:s framtid. Genom att erinra oss de grundläggande principerna bakom begreppet integration bör vi kunna finna svaret på viktiga frågor, till exempel vart EU är på väg och vilka möjligheter det finns till ytterligare utvidgningar i framtiden. Vår strategi för de baltiska staterna, för Ukraina, Turkiet och även Georgien och Moldavien måste definieras tydligt. Unionen bör samarbeta närmare med dessa länder och erbjuda bättre stöd i deras förändringsarbete.
Den viktigaste frågan just nu är den interna reformen av unionen, som innebär att Europaparlamentets roll måste stärkas och systemet för beslutsfattande förbättras. Under de kommande sex månaderna under det tyska ordförandeskapet bör vi också arbeta för att lösa problemet med konstitutionsfördraget och frågan om energitrygghet.
Talmannen
Jaha, det får bli sista ordet och detta är också sista gången som jag har äran att vara talman vid enminutsanförandena. Av den anledningen har vi varit mer frikostiga med talartiderna, och jag hoppas att kommissionen och rådet har förståelse för det. Jag tackar för ert tålamod, men under festens sista ögonblick är det fri bar, och jag vill passa på att be om ursäkt till dem som har velat tala vid tidigare tillfällen men som inte har fått möjlighet.
Punkten är härmed avslutad.

{'language': 'sv'}