Istuntokauden uudelleenavaaminen Puhemies Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 20. marraskuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi. Tervetulotoivotukset Puhemies Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehterille saapunut herra Kolben johtama Amerikan yhdysvaltain kongressin valtuuskunta. Parlamentti on iloinen tästä vierailusta. Puhemies Herra Valdivielso de Cuélla on puheenvuoro. Valdivielso de Cué Arvoisa puhemies, haluaisin viitata erääseen asiaan, josta meillä on jatkuvasti tapana esittää pyyntöjä täysistunnoissa: siihen, että täällä ei käytettäisi matkapuhelimia, koska ne häiritsevät istuntojen asianmukaista kulkua. Pyydän arvoisalta puhemieheltä, että ryhdyttäisiin konkreettisiin ja erityisiin toimiin sekä täysistunnoissa että valiokuntien istunnoissa, jotta vältyttäisiin siltä, että puhelinsoitot häiritsevät itse asiaa eli niiden kysymysten käsittelyä, joita äänestäjämme ovat antaneet meidän ratkaistaviksemme. Lisäksi meille kaikille annetaan onneksi jonkin verran rahaa, meille annetaan määrärahoja avustajia varten, ja mikäli tapahtuu jotakin todella kiireellistä, avustaja toimittaa meille lapun ja voimme saada asian tietoomme. Pyydän hartaasti, että saataisiin aikaan lopullinen ratkaisu, jotta näiltä häiriöiltä vältyttäisiin. Paljon kiitoksia. Puhemies Kiitos, herra Valdivielso. Pyydämme kvestorikollegiota ryhtymään tarvittaviin toimiin ongelman ratkaisemiseksi. Esityslista Puhemies Tämän istuntojakson eli keskiviikon ja torstain istuntojen käsittelyjärjestys on vahvistettu. Siihen on kuitenkin ehdotettu seuraavia muutoksia: Keskiviikko: Tillichin ja Tomlinsonin mietintöä esityksestä korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi nro 1/1998 - pääluokka III - Komissio, joka edellisellä istuntojaksolla merkittiin tämän päivän esityslistalle, ei käsitellä, sillä neuvosto ei ole hyväksynyt talousarvioesitystä. Näin ollen se lykätään joulukuun Strasbourgin istuntojaksolle. Aelvoet Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä ryhmäni nimissä ehdotuksen tämänpäiväisen kokouksemme ensimmäisenä käsiteltävästä asiasta. Tilanne on sellainen, että herra Santer aikoo tehdä kyselytunnilla konkreettisen ehdotuksen uudesta petosten vastaisen taistelun välineestä Euroopan unionissa. Ongelmana on se, että talousarvion valvontavaliokunta on jo pitkään pyytänyt Euroopan komissiolta, että se esittäisi talousarvion valvontavaliokunnalle konkreettisia ehdotuksia 1. joulukuuta mennessä. Niin ei kuitenkaan ole tapahtunut. Samalla komissio tulee tänään tänne kyselytunnille, jonka aikana ei kuitenkaan voida käydä oikeaa perusteellista keskustelua. Tämän vuoksi ryhmämme pyytää, että komission puheenjohtaja Santerin selityksen jälkeen jokainen ryhmä saisi aluksi kolme minuuttia puheaikaa, jotta voitaisiin muotoilla perusteellisesti ainakin yksi kannanotto. Voin sanoa teille, arvoisa puhemies, että talousarvion valvontavaliokunta oli yksimielinen siitä, että on erityisen harmillista, että näin tärkeää aihetta ei voida käsitellä varsinaisessa keskustelussa. Siksi pyydän teitä esittämään ehdotukseni tässä istunnossa. Theato Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, pidän tätä ehdotusta hyvänä. Saamme aivan piakkoin asiakirjan, joka muodostaa perustan uudelle petosten vastaiselle yksikölle. Olemme hyvin yllättyneitä siitä, että saamme sen nyt, eilen ja toissapäivänä pidettyjen hyvin intensiivisten istuntojen jälkeen. En halua pitää itsepintaisesti kiinni tietystä päivämäärästä, mutta kun kerran saamme asiakirjan eteemme hienosti painettuna ja kaikilla kielillä, olisi kaiketi ollut paikallaan toimittaa tämä ehdotus jo toissapäivänä tai viimeistään eilen talousarvion valvontavaliokunnalle, joka on asiasta vastaava valiokunta, jotta olisimme voineet valmistella sitä koskevat keskustelupuheenvuorot. Tämä on kriteeri, jolla on merkitystä vastuuvapauden myöntämisen kannalta vuodeksi 1996. Joudun toteamaan, että olen erittäin pettynyt siitä, että menettelytavaksi oli valittu tämä, kun kerran asiakirjat ovat täydellisinä ja valmisteltuina olemassa. Siksi olisikin paikallaan käydä asiasta varsinainen keskustelu! (Suosionosoituksia) Puhemies Rouva Theato, saamieni tietojen mukaan komissio on hyväksynyt asiakirjan tänä aamuna. Kun se toimitetaan meille virallisesti, noudatetaan työjärjestyksen mukaisia muodollisuuksia, toisin sanoen se toimitetaan talousarvion valvontavaliokunnalle ja parlamentti käsittelee aikanaan kyseisen valiokunnan mietintöä. Emme voi nyt poiketa normaaleista muodollisuuksista ja korvata valiokunnan mietintöä tarkistuksineen ja siitä käytävine keskusteluineen improvisoidulla keskustelulla, jossa jokaisella poliittisella ryhmällä on kolme minuuttia aikaa. Se ei ole työjärjestyksen mukaista, enkä voi tehdä niin. Joka tapauksessa komission puheenjohtaja pyytää minulta puheenvuoroa ja annan sen hänelle, koska häneen on viitattu. Santer Arvoisa puhemies, olen hieman hämmästynyt kuulemastani keskustelusta. Siitä asti kun tulin tänne vuonna 1995, komissiota on pyydetty antamaan tuoreimmat tiedot parlamentille niistä päätöksistä, jotka on tehty komissiossa keskiviikkoaamuisin. Näin teemme tänään. Parlamentti saa siis keskustelusta tuoreimmat tiedot. Olisitteko halunneet, että olisin esitellyt ne tänä aamuna tai piakkoin lehdistölle ja että parlamentti olisi saanut ne vasta huomenna tai ylihuomenna? Komissio antaa siis täällä tuoreimmat tiedot Euroopan parlamentille, ja luulen, että on pidettävä kiinni myös institutionaalisista ja parlamentaarisista säännöistä, sellaisina kuin ne ovat jäsenvaltioissamme voimassa. Torstai: Puhemies Muistutan arvoisille jäsenille, että koko aamupäivä on varattu äänestyksille. Niihin lisätään vielä seuraavat kohdat: työjärjestyksen 66 artiklan 7 kohdan mukaisesti suositus kirjeen muodossa kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoille saattamisesta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa (talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta); -työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti Schierhuberin laatima mietintö (A4-0434/98) sisävesiliikenteestä (liikenne- ja matkailuvaliokunta); -työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti Langenin laatima mietintö (A4-0440/98) Saksaan ja Itävaltaan sovellettavan väliaikaisen poikkeustoimenpiteen voimassaolon jatkamisesta (talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta); -Ferrin laatima mietintö (A4-0400/98) lisäeläkkeistä, josta toimitettavaa äänestystä lykättiin marraskuun istuntojaksolla (oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta); -päätöslauselmaesitykset - luku B7-70 ihmisoikeuksia ja kansanvaltaa koskevat budjettikohdat, joista keskusteltiin 17. marraskuuta.Mikäli huomautettavaa ei ole, asia on näin päätetty. Puhemies Euroopan parlamentin työjärjestyksen 97 artiklan mukaisesti neuvosto on pyytänyt kiireellistä käsittelyä ehdotuksesta neuvoston asetukseksi demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen yleistä tavoitetta sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen tavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanon edellytyksistä (9581/98 - C4-0507/98-97/0191(SYN)). Kehitys- ja yhteistyövaliokunta on jo hyväksynyt Torres Couton tästä asiasta laatiman mietinnön, joka on määrä sisällyttää seuraavalle istuntojaksolle. Herra Rocardilla on puheenvuoro toimivaltaisen kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mielipiteen esittämiseksi. Rocard Arvoisa puhemies, kehitys- ja yhteistyövaliokunta on hieman neuvoton kiireellisyyttä koskevan ongelman osalta. Haluaisin sanoa teille samoin kuin kaikille kollegoillemme hyvin lujasti, että herra Torres Couton mietintö on tärkeä mietintö, josta olemme keskustelleet paljon ja johon olemme esittäneet monia tarkistuksia, mutta jonka esitämme ylpeinä täysistunnollemme. Olemme lisäksi sitä mieltä, että mietinnön hyväksymisellä on kiire Euroopan unionin politiikan suuntaviivojen kannalta. Kun saimme kuulla, että puheenjohtajamaa Itävalta halusi kovasti lopettaa tämän asiakokonaisuuden käsittelyn ja hyväksyä päätöksen ennen puheenjohtajakautensa päättymistä, kiittelimme tätä halua, kannustimme puheenjohtamaa Itävaltaa ja toivoimme, että parlamentin määräajat sallisivat päätöksen hyväksymisen, mikä sai minut kannattamaan kiireellisyyttä täällä teidän kuullen. Sitä paitsi komissio, joka kokoontui tänne eilen ylimääräiseen istuntoon - kiitän teitä, arvoisa puhemies, koska istunto pidettiin teidän aloitteestanne - äänesti asian puolesta yksimielisesti. Nyt on kuitenkin niin, että tämänpäiväisen täysistunnon aikataulu on varsin kuormitettu ja että esittelijä ei ole aivan valmis siihen, että keskustelua käytäisiin kiireellisesti suotuisissa oloissa, joten minun on pakko valiokunnan puheenjohtajana sanoa niille valiokuntamme jäsenille, jotka äänestivät eilen kiireellisyyden puolesta, ettei heidän tarvitse tuntea omantunnontuskia siitä ristiriidasta, joka asettaa vastakkain kunnioitettavan ja laadukkaan keskustelun käymisen vaikeuden - keskustelun, jollaista emme voi käydä - ja parlamentin tehokkuuteen pyrkimisen, jonka vuoksi joutuisimme äänestämään lähes ilman keskustelua. Toimeksiantajillemme siis äänestysvapaus, siinä kaikki, mitä voin sanoa, ja muun parlamentin osalta luotan parlamentin viisauteen. Olemme hyväksyneet kiireellisyyden ja puheenjohtajamaa Itävallan halun saattaa asia päätökseen. Tämä edellyttäisi sitä, että keskustelu käytäisiin tänä iltana ja että huomenna äänestettäisiin. Koskapa ehdot eivät ole vielä aivan täyttyneet, luotan parlamentin viisauteen. Puhemies Haluaako joku esittää vastakkaisen mielipiteen? Herra Galeote, teillä on puheenvuoro. Galeote Quecedo Arvoisa puhemies, mielestäni herra Rocard ilmaisi hyvin selvästi ensimmäisen perustelun kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä vastaan, ja se on se, ettei esittelijä herra Torres Couto ole läsnä tässä istunnossa, koska hänen mietinnöstään ei ollut määrä äänestää tässä istunnossa. Näin ollen pelkästään jo kohteliaisuudesta esittelijää kohtaan emme mielestäni voi nopeuttaa menettelyä. Haluaisin kuitenkin mainita lisäperusteluna erään keskeisen asian. Euroopan komissio on komissaari van den Broekin välityksellä ottanut viime hetkellä esille teknisen avun toimistojen, kuten esimerkiksi European Human Rights Foundation -järjestön, rahoitusta koskevan ongelman, jota ei voida ratkaista tekemällä lisäystä vuoden 1999 talousarvion jo olemassa oleviin huomautuksiin, vaan ne nimenomaan edellyttävät tarkistusta. Koska tämän kysymyksen ratkaiseminen on siis tärkeää, meidän on ehdottomasti saatava riittävästi aikaa näin vakavan aiheen käsittelyyn, ja mielestäni on sopimatonta äänestää huomenna hätäisesti näin tärkeästä päätöslauselmasta. Puhemies Kiitos, herra Galeote. Toimitan äänestyksen kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä. (Parlamentti hylkäsi pyynnön.) Puhemies Työjärjestyksen 99 artiklan 2 kohdan mukaisesti olen ottanut vastaan 31 jäsenen esittämän vastalauseen, jotta Porton mietintöön ei sovellettaisi menettelyä ilman keskustelua. Näin ollen kyseisen artiklan nojalla Porton mietintö merkitään myöhempään istuntoon mietintönä, josta keskustellaan. Huomisen komissio Puhemies Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto " Huomisen komissio" . Annan puheenvuoron komission puheenjohtaja herra Santerille. Santer Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen tosiaankin tullut puhumaan teille kahdesta asiakokonaisuudesta, jotka ovat herättäneet viime aikoina suurta huomiota ja jotka kiinnostavat tätä parlamenttia erittäin paljon, kuten olen alustavissa keskusteluissa kuullut. Kyse on UCLAFin tulevaisuudesta ja vastuuvapauden myöntämisestä vuodeksi 1996. Koska molemmat aiheet liittyvät suoraan komission toimintaan ja siihen, miten se on järjestetty, käytän tilaisuutta hyväkseni mainitakseni aloittamani sisäisten uudistusten laajan työmaan, jonka aion saada päätökseen vuonna 1999. Pohdintamme on lähdettävä perustoteamuksesta. Eurooppa voi hyvin, suuret asiakokonaisuudet edistyvät, saavutettu yhdentymistaso on erittäin korkea. Itse Euroopan menestys puhuttelee meitä ja edellyttää toimintamme ja toimintatapojemme mukauttamista. Euroopan yhdentymistä on rakennettava jatkuvasti, ja sitä on vahvistettava. Toimielimet ovat tämän prosessin henki ja työväline. Siinäpä yksi syy lisää suojella toimielinten välistä luottamuksellista ilmapiiriä tai hallita keskinäisiä suhteitamme vastuuntuntoisesti. Minua huolestuttaa se ilmapiiri, jossa joitakin keskusteluja käydään. Haluaisin osaltani myötävaikuttaa levollisen ja yhteiselle tavoitteellemme, eli tulevaisuuteen määrätietoisesti suuntautuneelle Euroopalle, suotuisan ilmapiirin luomiseen. Arvoisa puhemies, viime lokakuussa käyty keskustelu Böschin mietinnöstä antoi tilaisuuden esittää joitakin kysymyksiä unionin harjoittaman petostentorjunnan tulevaisuudesta. Totta puhuen tällä alalla on saavutettu suurta edistystä vuodesta 1995 lähtien. UCLAFin toimivaltuuksia on laajennettu; se korotettiin työryhmän asemaan vuonna 1997. Hyväksyimme heinäkuussa 1998 UCLAFin toiminnan kokonaiskehyksen, jota seuraavat muutaman päivän kuluttua yksityiskohtaiset säännöt soveltamisen osalta. UCLAFin tehokkaan toiminnan ansiosta on voitu paljastaa joitakin tapauksia, joihin on sekaantunut komission virkamiehiä. Tästä huolimatta parlamentti on useaan otteeseen ottanut esille kysymyksen tutkijoidemme itsemääräämisoikeudesta ja riippumattomuudesta. Vakuutan jälleen painokkaasti, että he ovat aina työskennelleet täysin vapaasti. On kuitenkin turvallista tehdä selvä ero tutkijoiden ja tutkittavien välillä. Kaikenlaisen monimielisyyden välttämiseksi ei pidä pysähtyä puolitiehen, vaan viedä ulkoistamista koskeva keskustelu loppuun. Olemme siis tulleet siihen johtopäätökseen, että sellaisen täysin riippumattoman yksikön luominen, joka ei olisi mitenkään riippuvainen komissiosta tai mistään muusta toimielimestä, on kaikkein tehokkain ja helpoimmin puolustettava ratkaisu saavuttaaksemme Böschin mietinnön tavoitteen, mietinnön, jonka kanssa olemme samoilla linjoilla. Arvoisa puhemies, tähän on kuitenkin tehtävä kaksi tärkeää täsmennystä. Ensinnäkin tulevan yksikön ainoana tehtävänä tulee olemaan tutkimusten tekeminen niin jäsenvaltioissa kuin kaikissa toimielimissäkin ja yhteisön elimissä. Yksikkö ei tule huolehtimaan lainsäädäntöaloitteista eikä petostentorjunnasta, joka kohdistuu unionin ja jäsenvaltioiden välisiin taloudellisiin etuihin; komissio hoitaa edelleen näitä tehtäviä perustamissopimuksen mukaisesti. Sitten haluan korostaa, että odotettaessa uuden rakenteen voimaantuloa, nykyinen UCLAF jatkaa työtään petostentekijöiden jäljittämiseksi komission viime heinäkuussa määräämissä rajoissa. Eilisiltana hyväksytty ehdotuksemme on nyt Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä. Ehdotuksemme sisältää yksikön tavoitteiden ja hallintorakenteen ohella tutkimusten suorittamisen perusperiaatteet, siinä määrätään yksikön suhteista toimielimiin ja yksikön toiminnan sääntöjenmukaisuuden valvonnasta. Jokainen kantakoon nyt oman vastuunsa. Minä olen kantanut omani. Nyt on parlamentin ja neuvoston kannettava omansa. Jos poliittista tahtoa löytyy, päätös voidaan tehdä kuuden kuukauden kuluessa. Minua rohkaisi se, miten myönteisesti valtioiden ja hallitusten päämiehet suhtautuivat tätä ongelmaa koskevaan esitykseeni Pörtschachissa. Olen myös varma siitä, että tämä parlamentti, joka on asettanut yhdeksi päätavoitteekseen torjua niitä petoksia, jotka kohdistuvat Euroopan unionin etuihin, tekee kaikkensa edistääkseen tätä tärkeää asiakokonaisuutta. Arvoisa puhemies, petostentorjunta on yksi vastuuvapautta koskevassa keskustelussa mainituista näkökulmista. Meillä on tilaisuus keskustella vastuuvapaudesta joulukuun istuntojakson aikana. Haluaisin kuitenkin sanoa asiasta muutaman sanan jo nyt, kun julkinen keskustelu on laajalti ottaen jo aloitettu. Euroopan parlamentti lisäsi 31. maaliskuuta antamassaan päätöslauselmassa vastuuvapauden myöntämiseen varainhoitovuodeksi 1996 kokonaisen joukon ehtoja, joista jotkin liittyvät tähän varainhoitovuoteen 1996 ja joista toiset ovat yleisluonteisempia. Komissio vastasi selvästi ja rakentavasti jokaiseen kysymykseenne. Yksityiskohtainen tietoja sisältävä asiakirja on saatavillanne. Minulla ei ole mitään sitä vastaan, arvoisa puhemies, että asiakirja annetaan kaikille Euroopan parlamentin jäsenille, aivan päinvastoin. On vielä kaksi tai kolme kiistanalaista kohtaa, joiden osalta en voi noudattaa Euroopan parlamentin pyyntöjä. Tiedätte, että aina kun UCLAF on esittänyt epäilyjä petoksista, olemme vieneet asian oikeuteen. En ole milloinkaan tinkinyt tästä periaatteesta, enkä tingi. MEDin osalta en voi yksinkertaisesti hyväksyä sitä, että koko asiakokonaisuus siirretään oikeusviranomaisille, koska UCLAF ei ole esittänyt epäilyjä petoksista. Pettäisimme velvollisuutemme toimiessamme toisin, eikä se sitä paitsi sopisi yhteen sen ajatuksen kanssa, joka minulla on oikeusvaltiosta. Mitä tulee parlamentin oikeuteen saada sellaista tietoa, jonka avulla se voi harjoittaa valvontaansa, kyse on tietysti demokratioidemme loukkaamattomasta periaatteesta. Olen itse hyvin kiintynyt siihen. Kannatan mahdollisimman laajaa avoimuutta, mutta sellaista avoimuutta, joka sopisi yhteen oikeuden ja asiakokonaisuuksien hyvän etenemisen kanssa. Olen edennyt hyvin pitkälle tähän suuntaan. Olen välittänyt Euroopan parlamentille sellaisia asiakirjoja, joita ei oman pitkän kokemukseni mukaan välitetä kansallisella tasolla kansallisille parlamenteille. On kuitenkin välttämätöntä tehdä ero kahden tapauksen välillä: toisaalta sen välillä, että parlamentilla on yleinen oikeus saada tietoa valvontatehtävänsä nojalla ja toisaalta niiden erityistapausten välillä, jotka edellyttävät erityistä luottamuksellista käsittelyä. Kun kyse on parlamentin yleisestä oikeudesta saada tietoa, vahvistan komission halun tehdä täydellistä yhteistyötä parlamentin kanssa, jotta se voisi harjoittaa poliittista ja talousarviota koskevaa valvontaa. Muistutan kuitenkin, niiden asiakokonaisuuksien osalta, jotka ovat oikeudellisten ja kurinpidollisten menettelyjen kohteena, kaikkien tuntemasta oikeusperiaatteesta: tutkintasalaisuudesta. Mitään sellaista riskiä ei pidä ottaa, joka voisi vaarantaa näiden menettelyjen kulun. Sama pätee niihin asiakirjoihin, joihin sovelletaan liikesalaisuuteen ja yksityiselämän kunnioittamiseen liittyviä sääntöjä ja joista komissio kantaa erityisvastuuta, josta se ei voi päästä. Tästä syystä nimet oli salattu teille välitetyssä UCLAFin kertomuksessa, joka koskee ECHOa. Myönnän, että tämän asiakirjan muoto on voinut antaa aihetta arvosteluun. Olen siis teettänyt sen uudelleen, jotta sen lukeminen olisi helpompaa. Komissio ei ole pyrkinyt piilottelemaan mitään. Muistutan sitä paitsi, että talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja ja esittelijät ovat voineet tarkastella koko asiakokonaisuutta paikan päällä. Totean, että kuluneiden vuosien aikana parlamentin ja komission suhteet ovat tiedonsaannin osalta perustuneet aina molemminpuoliseen luottamukseen. Näinä viime kuukausina kohdatut vaikeudet eivät saa estää meitä näkemästä pääasiaa. On tullut aika palauttaa nämä välikohtaukset oikeaan arvoonsa ja löytää keinot luottamuksen palauttamiseksi. Tässä rakentavassa hengessä ehdotin teille, arvoisa parlamentin puhemies, sellaisten käytännesääntöjen laatimista, joiden avulla voitaisiin selkeyttää tilannetta ja tyydyttää molempien toimielinten tarpeet. Arvoisa puhemies, keskustelut vastuuvapauden myöntämisestä vuodeksi 1996 ovat kestäneet jo kuukausia. Ecofin-neuvosto teki kantansa tiettäväksi 9. maaliskuuta, perustamissopimuksen 206 artiklan puitteissa, jossa on kyse neuvoston suosituksesta. Neuvosto antoi myönteisen suosituksen. Nyt on tullut aika tehdä päätös. Arvelen omalta osaltani, että kaikki objektiiviset syyt on täytetty, jotta komissiolle voidaan myöntää vastuuvapaus. Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, näiden juuri tarkastelemieni kysymysten ja " Huomisen komissio" -tiedonannon välillä on suora yhteys; tiedonannosta tulee yksi suurista prioriteeteistani vuodeksi 1999. Totta puhuen, tämän tiedonannon muodostavat tekijät ovat peräisin vuodelta 1995 ja toimikauteni alusta. Ajattelen varainhoidon ja valtioiden tulojen käytön valvontaa SEM 2000 (terve ja tehokas talousjohtamisen järjestelmä) -ohjelman rajoissa. Tässä yhteydessä olemme esimerkiksi tehneet selvän eron päättäjien ja talousjohtajien välille ensimmäistä kertaa järjestössämme. Olemme myös luoneet yhteisen rakenteen ulkoista tukea varten. Mainitsen myös MAP 2000 (hallinnon ja henkilökunnan uudistaminen) -ohjelman, joka on käynnistetty vuonna 1997 ja joka lisää toimitusjohtajien itsemääräämisoikeutta organisaatiokaavioissa, nimityksissä ja hallinnossa. Kyse on todellisesta edistysaskeleesta kohti yksiköidemme vastuun kasvattamista. Mutta olemme erityisesti tämän vuoden alusta kehittäneet kokonaisvaltaisempaa ja näkyvämpää lähestymistapaa, jolla koko henkilökunta saataisiin osallistumaan suoremmalla tavalla. " Huomisen komissio" -tiedonannon tavoite on yksinkertainen: poistaa heikkoudet ja vahvistaa toimielimemme vahvoja puolia, jotta voisimme jättää seuraajillemme järjestyksessä olevan talon. Pohdiskelumme pyörii kolmen ulottuvuuden ympärillä. Ensinnäkin komission roolin ja tulevien tehtävien ympärillä; toiseksi komission rakenteiden ja toiminnan ympärillä; kolmanneksi sisäisen hallinnon ympärillä. Mitä ensimmäiseen ulottuvuuteen tulee, mielestäni on yritettävä vastata joihinkin peruskysymyksiin, kysymyksiin, jotka kohdistuvat sitä paitsi myös vastaavasti kaikkiin toimielimiin ja jäsenvaltioihin. Miten ottaa vastuu unionin saavuttamasta korkeasta yhdentymisasteesta? Miten hallita uusia toiminta-aloja, kuten työllisyyttä, terveyttä, oikeutta ja sisäasioita? Miten asettaa prioriteetit laajentuneessa unionissa? Miten antaa järkevä sisältö toissijaisuuden ja suhteellisuuden käsitteille? Tämän pohdiskelun valossa tarkastelen komission rakenteita. Olen käynnistänyt laajamittaisen tutkimustyön maaperän muokkaamiseksi. Sen avulla saadaan selvä ja perinpohjainen kuva nykyisestä tilanteesta. Kehittelen vuoden 1999 ensimmäisen puoliskon aikana kokonaiskäsitystä toimialojen rakenteesta ja yksiköiden järjestyksestä. Olen nimittäin päätynyt siihen tulokseen, että tällaista uudistusta on valmisteltava pitkään. Rakenteet on mukautettava tehtävien huomattavaan kehittämiseen. Pääsen nyt unionin tulevaisuutta koskevan pohdiskelumme kolmanteen ulottuvuuteen: sisäisen hallintoon käsitteen laajassa merkityksessä. Paljon on tehty näinä viime vuosina. Taloudellisen hallinnon osalta ja käynnissä olevien uudistusten ansiosta komissio onnistuu asteittain poistamaan menneisyyden käytäntöjä, jotka liittyvät hallinnoitavien tehtävien ja varojen laajamittaiseen lisääntymiseen. Tätä taustaa vasten haluaisin kiinnittää huomionne tärkeään kohtaan. Komissiota ei voi jatkuvasti pyytää suorittamaan uusia tehtäviä ajattelematta niitä henkilöstömääriä, joita sillä on tehtävän suorittamiseen. Totta puhuen, komissio on aikaisemmin itse laiminlyönyt liian usein tätä näkökantaa. Tästä olemme kaikki osaltamme vastuussa. Toivon, että tarkastelemme yhdessä sitä, miten ratkaista tavoitteiden ja varojen väliseen yhteensopimattomuuteen liittyvät ongelmat. Oikeudellisen perustan ja minibudjettien osalta viime aikoina valittu lähestymistapa vaikuttaa minusta hyvältä. On olemassa yksi kultainen sääntö, jonka on ohjattava toimintaamme: aivan ehdoton avoimuus ja selvät säännöt. Hallinnon uudistus ohittaa tietenkin taloudelliset näkökohdat. Käymme paraikaa henkilökunnan ja sen edustajien kanssa keskusteluja siitä, miten parantaa työhönottoa, koulutusta, arvostelua, sisäistä viestintää, kurinpitojärjestelmää ja monia muita asioita. Talossa on juuri julkaistu hyvin mielenkiintoinen kertomus, jonka on laatinut henkilökunnan ja hallinnon edustajista muodostuva yhteinen ryhmä, ja kertomusta tarkastellaan laajamittaisesti; tältä osin ollaan myös ottamassa yhteyksiä muihin toimielimiin. Tässä asiassa aion myös tehdä tarpeelliset johtopäätökset vuoden 1999 ensimmäisen kuuden kuukauden aikana, tarpeen vaatiessa myös perussäännön muuttamisesta. Arvoisa puhemies, tässä muutama sana niistä uudistuksista, joita valmistelen kollegoideni kanssa, joista useat halusivat sitä paitsi tulla tänään mukanani tänne. Perustamissopimuksen uudistamisen, euron käyttöönoton, työllisyysstrategian ja Agenda 2000: n jälkeen aion viedä loppuun tämän toisen suuren haasteen. Teen niin, koska on tarpeen toimia, koska uskon komission keskeiseen rooliin, koska luotan Euroopan virkamiehistön tulevaisuuteen. Olen kantanut vastuuni puheenjohtajana. Olen aloittanut uudistukset. Luulen voivani sanoa, että olemme oikealla tiellä, jolta en aio poiketa. Fabra Vallés Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, aloititte sanomalla, että haluatte sellaisen Euroopan, joka katsoo tulevaisuuteen. Haluaisin kuitenkin kysyä teiltä: mihin mennessä haluatte tällaisen Euroopan, joka katsoo tulevaisuuteen? Milloin voimme tarkastella teidän meille antamianne tietoja tulkin ja parlamentin hallintovirkamiehen läsnäollessa? Milloin komissio reagoi niin, ettei tarvitse odottaa parlamentin painostusta? Milloin UCLAF voi tehdä työnsä ilman komission painostusta? Te valititte, arvoisa komission puheenjohtaja, parlamentin liiallista painostusta. Voin vain sanoa teille, että ellei toimielimillä ole vastavoimaa, ne kulkevat vääjäämättä kohti itsetuhoa. Santer Poliittisella tasolla voin helposti vastata herra Fabra Vallésille, että olemme suuntautuneet tulevaisuuteen. Vajaan 30 päivän kuluttua otamme käyttöön euron, minkä avulla Eurooppa voi vahvistaa asemaansa ulkopuoliseen maailmaan nähden ja hoitaa oman osansa kansainvälisellä tasolla. Päätimme myös eilen Ecofinneuvostossa euron ulkoisesta edustuksesta. Tällainen on tulevaisuuden Eurooppa, Eurooppa, joka vakiinnuttaa valta-asemansa kansainvälisellä tasolla. Esititte tiedonvälitykseen liittyvän kysymyksen. Kieltäydyn uskomasta, että komissio - ja olen puhunut tästä asiasta UCLAFin johtajan kanssa - on painostanut UCLAFia. Tästä syystä sanon: jos näin on, ottakaamme siis käyttöön se, minkä olemme teille juuri esitelleet, sellainen UCLAF, joka olisi todella riippumaton kaikista toimielimistä, mutta joka olisi kaikkien toimielinten kannalta yhtä toimivaltainen. Tällöin saamme takeet - te Euroopan parlamentin osalta ja me komission, muut muiden toimielinten osalta - siitä, että kyse on tosiaan sitoutumattomasta tahosta. Tästä syystä, pitkien ja tarkkojen pohdintojen jälkeen ja Euroopan parlamentin avustuksella, se minun on sanottava, koska vastasin täällä lokakuun alussa Böschin mietintöä koskeneeseen keskusteluun, olemme lähteneet todelliselle tulevaisuuteen johtavalle tielle tiedonvälityksen osalta. Tämä on juuri uutta UCLAFia koskevan ehdotuksemme tarkoitus. En halua puhua sen nimestä vaan uudesta UCLAFista, sen riippumattomuudesta, sen sitoutumattomuudesta ja siitä, että kuullut elimet olisivat myös sitoutumattomia suhteessa UCLAFiin. Tässä mielessä suuntaudumme tulevaisuuteen. Mutta olkaa hyvät, älkää sanoko, että Eurooppa ei ole suuntautunut tulevaisuuteen. Euroopan tilanne on tällä hetkellä - ja tiedän, mistä puhun - paljon parempi kuin silloin, kun minusta tuli komission puheenjohtaja tammikuussa 1995. Müller Arvoisa komission puheenjohtaja, kun tiedotuspolitiikka on teille niin tärkeä asia, haluaisin kysyä teiltä, minkä vuoksi ehdotukseenne, jonka me luonnollisesti aiomme tutkia huolellisesti, ei sisälly määräyksiä sellaisista toimenpiteistä, joista meille selviäsi, miten Euroopan parlamentille ylipäänsä tiedotetaan tästä uudesta, nyt perustettavasta yksiköstä. Se on sentään kysymys, joka tulee ensimmäiseksi mieleen. Miten uudessa yksikössä voidaan pyrkiä parannuksiin, jos parlamentti asetetaan tiedotuspolitiikan tasolla heikompaan asemaan? Toinen asiakohtani, arvoisa komission puheenjohtaja: teiltä tulossa olevan ehdotuksen ydin on 3 artikla, joka koskee kyseisen yksikön oikeutta tutkimusten tekemiseen. Siinä kuitenkin esiintyy merkillinen ristiriitaisuus. Kyseisen 3 artiklan 1 kohdassa, jossa on kyse ulkoisesta valvonnasta, sanotaan, että yksikkö voisi itse pyytää komissiolta lupaa tutkimuksen suorittamiseen missä tahansa jäsenvaltiossa. 2 kohta on vieläkin kiintoisampi, ... (Puhemies keskeytti puhujan.) Santer Ymmärrän aivan hyvin, ettei arvoisa jäsen ole vielä voinut tarkastella ehdotusta sen asiasisällön kannalta. Tästä syystä hän esittää kysymyksiä. Olemme täällä sitä paitsi vastataksemme esitettyihin kysymyksiin, koska ne kohdistuvat joihinkin tiettyihin kohtiin, joita olemme myös harkinneet. Älkää luulko, ettemme me olisi harkinneet niitä. Tästä syystä vastasimme näihin kysymyksiin. Ensinnäkin Euroopan parlamentti on kaikkien muiden toimielinten tavoin EKP: n johtokunnan täysivaltainen jäsen, ja jos luette ehdotuksen muut määräykset - ja minusta vaikuttaa siltä, että olette jo lukenut ne, koska lainaatte niitä - 9 artiklan viimeisessä kohdassa sanotaan, että johtokunta antaa joka vuosi toimintakertomuksen, ja että johtokunta, johon myös parlamentti kuuluu, osoittaa sen toimielimille. Tämä uusi yksikkö, sen johtaja ja eri osastot ovat tietenkin edelleen parlamentin käytettävissä, mutta myös kaikkien muiden toimielinten käytettävissä, joita kehotetaan myös tekemään tarkistuksia ja tutkimuksia. Uusi yksikkö ei ole vastuussa - toinen kysymyksenne - kuin tutkimusten kulusta. Komissio on edelleen poliittisesti vastuussa siitä, että yksikkö saa tapauksia käsiteltäväkseen ja tutkimusten seurannasta. Tämä kuuluu määräysten kehykseen. Myönnän siis mielelläni teille, että teidän on tarkasteltava perusteellisesti eri ehdotuksia, jotka on tehty järkevästi yhdessä lakiosastomme kanssa, jotta saisitte käsityksen yksikön yleisestä järjestelystä. Voitte olla varma siitä, että halusimme vastata Böschin mietinnössä annettuun tavoitteeseen, mietinnössä, jossa on kyse todellakin petostentorjuntayksikön riippumattomuudesta ja itsemääräämisoikeudesta. Se oli tavoitteenne. Etsimme keinoja ja tapoja sen saavuttamiseksi. En siis näe, miltä osin Euroopan parlamentti ja me suhtautuisimme asiaan eri lailla. Luulen päinvastoin, että tämä yksikkö ohjaa meitä tulevaisuudessa paremman petostentorjunnan suuntaan, jotta voisimme taata suuremman avoimuuden ja jotta emme alistuisi esitettyyn kritiikkiin, jota vastustan ja vastustan edelleen ja jonka mukaan komissio on jotenkin painostanut ja painostaa jotenkin edelleen UCLAFia. Malone Arvoisa puhemies, meidän on sanottava puheenjohtaja Santerille, että on rohkaisevaa nähdä, että hän ehdottaa tiettyjä uudistuksia. Se on ilman muuta tärkeää, mutta on myös hyvin tärkeää toimia enemmistön tahdon mukaan. Kun ajatellaan eilistä päätöstä Ecofin-neuvostossa, jossa nyt enemmistö eli yhdeksän jäsenvaltiota puoltaa verovapaan myynnin jatkamista koskevaa kysymystä tai pidättäytyy ottamasta kantaa siihen, myöntyykö komissio nyt enemmistön painostukseen ja suostuuko se toteuttamaan kauan odotetun tutkimuksen verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksista työllisyyteen? Tämä on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon Ranskan valtiovarainministerin näkemykset verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksesta työllisyyteen ja tulevan puheenjohtajamaan Saksan ilmaisemat aikomukset vaatia asiaan pitkähköä lykkäystä. Ehkäpä komissio kertoo meille, miten se aikoo ratkaista pulman, sillä se ei selvästikään ymmärrä kansalaisten tuntoja. Santer Voisin puhua pitkään tästä ongelmasta. Onneksi UCLAF ei vielä tutki verovapaata myyntiä . Siitä huolimatta voin vastata kysymykseen. Tämä on kuin Loch Ness, joka palaa otsikoihin tavan takaa. Mutta ottakaa huomioon, että verovapaa myynti kumottiin valtiovarainministerien yksimielisellä päätöksellä vuonna 1991, ja päätös on määrä panna täytäntöön vuonna 1999. On siis määrätty kahdeksan vuoden määräajasta, jonka aikana kaikki nämä tutkimukset ja muuntamiset saatettiin tehdä. Tällainen on määräyksen ja määräaikojen pituuden ajatus, määräaikojen, jotka 12 valtiovarainministeriä aikoinaan myönsivät. Muistan tämän keskustelun erittäin hyvin. Seurasin sitä läheltä, koska tämä päätös voitiin tehdä meidän puheenjohtajakaudellamme. Mutta, sen vakuutan, yksimielisesti. Nyt kun olen aidan toisella puolella, komission puheenjohtajana minun on sanottava teille, että komissio valvoo perustamissopimusta ja että sen on pantava täytäntöön ne päätökset, jotka ministerineuvosto on aikoinaan tehnyt yksimielisesti. Jos nyt päästäisiin sellaiseen yksimielisyyteen, joka edellyttäisi toista määräystä, olisin viimeisenä vastustamassa sitä. Mutta huomaan, ettei neuvostossa ole toisen päätöksen edellyttämää yksimielisyyttä. Ei! On olemassa direktiivin muuntamisen vuonna 1991 edellyttämä yksimielisyys, ja te hyväksyitte sen täällä. Suhtautukaamme siis johdonmukaisesti itseemme ja institutionaalisiin määräyksiimme ja pysykäämme uskottavina itseemme nähden. Meidän on pantava täytäntöön tehdyt päätökset. Mihin joutuisimmekaan, jos aina, kun päätös tehdään tai direktiivi hyväksytään, komissio miettisi keinoja direktiivin kiertämiseksi, keinoja tämän direktiivin soveltamisen tarkastelemiseksi? Luulen, että meillä on tässä perustuslaillinen ja institutionaalinen rooli, ja tämän roolin haluamme ottaa hoidettavaksemme. Komissio ei ole tekemässä minkäänlaista tämänsuuntaista aloitetta. Tillich Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, vuoden 1998 alussa oli 2 000 suunnitelmien mukaista paikkaa täyttämättä. Ei siis johtunut paikkojen puutteesta, että ette pystyneet suorittamaan valvontaa. Toiseksi eräs komissionne jäsen on esittänyt minulle sellaista, että UCLAF työskentelisi Stasin menetelmiä käyttäen; tämä oli DDR: n aikainen itäsaksalainen turvallisuuskoneisto. Arvelen, että hän ei a) pysty sitä arvioimaan ja b) hänen pitäisi jättää se tekemättä. Itse pidän tätä OLAFia koskevaa asetusehdotusta rangaistuksena UCLAFille siitä työstä, jota se on tähän asti tehnyt ja josta teidän toimintayksikkönne eivät ole huolehtineet. Siksi olen sitä mieltä, että te pidätte meitä yksinkertaisesti tyhminä, sillä komission määräyksestä tapahtuva valvonta, siis se, että OLAFille ehdotetaan vasta siinä vaiheessa ryhtymistä toimiin, merkitsee kaikenlaisen valvonnan päättymistä ainakin oman toimielimenne piirissä, jonka läpinäkyvyyden puolesta te yritätte täällä puhua. Haluan kysyä teiltä, miten te haluatte todella varmistaa tämän läpinäkyvyyden! Santer Voin sanoa teille aivan selkeästi, että en ole vielä koskaan elämäni aikana - ja minulla on takanani pitkä poliittinen menneisyys, tulin maani hallituksen jäseneksi vuonna 1972 - pitänyt ketään parlamentin jäsentä tyhmänä! Tämän halusin saada tässä täysin selvästi sanotuksi! Kunnioitan suuresti parlamenttia ja komission puheenjohtajana kunnioitan myös tätä parlamenttia. Sen vuoksi en halua sallia väitettävän enkä vihjattavan mitään tämänsuuntaista, haluan tehdä tämän täysin selväksi! Arvoisa puhemies, puhuin saksaa, jotta puhettani ei tarvitsisi kääntää. Haluan sanoa, etten ole koskaan arvostellut mitenkään UCLAFin toimintaa. Päinvastoin, UCLAF aloitti toimintansa, silloin kun minusta tuli komission puheenjohtaja, tammikuussa 1995. Ja olemme jatkuvasti parantaneet sen toimintaa, kiitos parlamentin kanssa tehdyn yhteistyön. Vuonna 1997 päätimme muodostaa työryhmän, jotta UCLAF voisi harjoittaa toimintaansa. En ole milloinkaan moittinut UCLAFia siitä, että sen työskentelytavat muistuttaisivat Stasin menetelmiä. Sen, joka puhuu tällä tavoin, on osoitettava väitteensä tosiksi. Kunnioitan suuresti komission virkamiesten tekemää vaikeaa työtä, ja minun on sanottava teille, että jos jotkin tutkimukset antavat aihetta keskusteluihin Euroopan parlamentissa, eivät ainoastaan täällä, vaan myös lehdistössä, se johtuu siitä, että UCLAFin ansiosta on paljastettu petoksia, jotka on tehty ennen nykyisen komission toimikautta. Olemme siis joutuneet tähän tilanteeseen, jota jotkut parlamentin jäsenet nyt arvostelevat, omien yksiköidemme toiminnan vuoksi. Omassa murteessani on sanonta, joka kuuluu - toistan sen saksaksi, koska puhutte saksaa ja ymmärrätte sen siis paljon paremmin: Gutheit ist ein Stück von Dummheit (hyvyydestä osa on tyhmyyttä). Näin meille on voinut käydä. Olemme joutuneet ikään kuin omien aloitteidemme uhreiksi. Lukekaa tästä syystä täysin selväjärkisesti ja täysin itsenäisesti, mutta myös arvostelematta meitä oletettujen mielipiteiden pohjalta, ne ehdotukset, jotka olette antaneet käsiteltäviksemme, joiden suuntaviivat neuvosto on yleisesti ottaen hyväksynyt ja joiden suuntaa valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat pitäneet oikeana. Olkaa hyvät ja tuomitkaa ne siis maltillisesti, ennakkoluuloitta, tutkittuanne komission tiedonannon perusteellisesti. Kjer Hansen Arvoisa puhemies, komission nyt esittämä ehdotus ja parlamentin hyvin suuren enemmistön vaatima UCLAFin vahvistaminen eivät moneltakaan osin ole yhteneviä. Arvoisa puhemies, minua ihmetyttää suuresti, kuinka te voitte puhua riippumattomasta yksiköstä. Miten uusi UCLAF voi olla riippumaton, kun komissio edelleenkin päättää, mitä tutkimuksia siellä ylipäätään tehdään? Kysehän ei ole minkäänlaisesta riippumattomuudesta vaan siitä, että komissio ohjaa tulevaisuudessakin jatkotutkimusten suuntaa. Arvoisa puhemies, eikö puhe ole pikemminkin siitä, että halutaan vapautua vastuusta ja paetaan sitä vastuuta, joka meillä jo on esimerkiksi juuri viime aikoina käsitellyistä asioista? Puheenjohtaja Santer, olemme sen vuoksi hyvin pettyneitä siihen, että te ette ole halunnut käydä kanssamme keskustelua nyt esitetystä ehdotuksesta. Santer Tietenkin, arvoisa puhemies, parlamentti voi kaikessa rauhassa käydä syvällistä keskustelua tästä kohdasta. Huomaatte tällöin, jos tarkastelette tätä kohtaa, että UCLAF on tosiaan itsenäinen elin, joka on oma oikeushenkilönsä ja jolle uskotaan tehtäväksi tehdä petostentorjuntaan liittyviä tutkimuksia yhteisön talousarvion varoin, niin jäsenvaltioissa kuin yhteisön riippumattomissa toimielimissäkin tai elimissä. Tällainen on määritelmä. Komissio ei ole ainoa toimielin, joka voi pyytää UCLAFia tekemään tutkimuksia, vaikka tutkimukset koskettavatkin ensimmäiseksi komissiota. UCLAF tekee tällä hetkellä sitä paitsi tutkimuksia pääasiassa jäsenvaltioissa. Se on sen päätehtävä. Tästä syystä olemme pitäneet tarpeellisena sisällyttää myös neuvoston UCLAFiin. Kaikilla toimielimillä on oikeus pyytää UCLAFia tekemään tutkimuksia, ja UCLAF voi antaa omasta aloitteestaan itselleen tehtäväksi tehdä tutkimuksia. Luulen, että teidän on luettava asiakirja, jolloin ymmärrätte, että se, mitä juuri vakuutitte, ei suoraan sanottuna ole totta, ja punnitsen sanani tarkkaan. On tarkasteltava tätä asiakirjaa, joka on lakimiesten laatima ja jossa on kyse kaikista niistä asioista, jotka te kyseenalaistatte. Komissio ei ole halunnut omia yksinoikeutta pyytää UCLAFia tekemään tutkimuksia. Kaikilla toimielimillä on siihen oikeus, koska kaikki toimielimet ovat yleensä edustettuina johtokunnassa. Tämä on paras todiste tämän elimen riippumattomuudesta, itsenäisyydestä, mihin parlamentilla, kuten sitä paitsi muillakin elimillä, on sanansa sanottavana. Luulen, että tämä on paras tapa taata uuden toimielimen tehokkuus. Bösch Arvoisa herra Santer, sitä mietintöä, johon olette täällä vedonnut, nimittäin Böschin mietintöä, en ole ikinä kirjoittanut, koska sillä, mitä te olette tästä mietinnöstä tehneet, ei ole kerta kaikkiaan mitään yhteistä sen Böschin mietinnön kanssa, jonka tämä parlamentti on hyväksynyt! Tahtoisin sanoa teille jotakin menettelytavoista ja siitä, mistä täällä ilmennyt kiihtymys johtuu. Teidän rouva komissaarinne Gradin lupasi meille jo heinäkuussa, että meidät parlamenttina tullaan kytkemään mukaan joka tapauksessa toteutuvaan UCLAFin uudistukseen. Meidän puhemiehemme huomautti teille vielä kirjallisesti asiasta, luullakseni marraskuun lopulla tänä vuonna. Mitään ei tapahtunut! Tänään meille asetetaan eteen asiakirja, ja te sanotte: lukekaa toki ensin, mitä olemme siinä kirjoittaneet. Arvoisa puheenjohtaja, tällä tavoinko te yritätte palauttaa toimielinten välistä luottamusta? Toinen, sisältöä koskeva kohta. Olemme vaatineet tässä Böschin mietinnössä, jota olette lainannut, UCLAFin vahvistamista. Te hajotatte ja tuhoatte komission tähän asti toteuttamaa petosten vastaista työtä. Pyrittekö te tällä tavoin palauttamaan kansalaisten menetetyn luottamuksen komission petostentorjuntapolitiikkaan? Nämä olivat kaksi kysymystäni. Santer Voin vastata näihin kysymyksiin hyvin helposti. Mietinnössänne seuraamanne tavoite, jota kannatan - olen sanonut niin moneen otteeseen, jopa täällä lokakuussa käydyn keskustelun aikana - oli taata UCLAFin riippumattomuus. Tämä oli tosiaan seuraamanne tavoite. Mutta UCLAFin riippumattomuutta ei voida koskaan taata, jos tämä elin pysyy komission yksikkönä, jota Euroopan parlamentti johtaa. Se ei pysty toimimaan niin, eikä sitä voida hyväksyä myöskään oikeudelliselta tai institutionaaliselta kannalta. Tästä syystä olemme ohittaneet ehdotuksenne seuraten kuitenkin samaa tavoitetta kuin te. Tarkastelkaapa hiukan asiaa. Tämä ohittaa epäilemättä oman hankkeenne, mutta sellaisessa toimielinten välisessä kehyksessä, joka vaikuttaa minusta tärkeältä. Kyse ei ole sisäisten tutkimusten tekemisestä komissiossa. UCLAF tekee tällä hetkellä yli 900: aa tutkimusta jäsenvaltioissa, joissa tutkimuksia on tehtävä eniten. Komissiossa teemme vain 27: ää tutkimusta. Suuri osa tutkimuksista koskee jäsenvaltioita. Neuvosto ja kaikki muut toimielimet on siis sisällytettävä uuteen elimeen, enkä näe mitään yhteyttä kysymyksenne ja esittämämme ehdotuksen välillä; ehdotuksemme tarkoituksena on nimenomaan saavuttaa tavoitteenne, ohittaa sen, sijoittaa se toimielinten välisiin puitteisiin ja palauttaa tällä tavoin paljolti kansalaisten luottamusta valvontaelimiin. Tällainen on tuleva UCLAF, tämä eurooppalainen petostentorjuntayksikkö, josta tulee itsenäinen elin, joka on oma oikeushenkilönsä, jota avustavat korkeat, niin kuin sanomme, riippumattomat asiantuntijat, korkean tason asiantuntijat, jotka takaavat kaikin tavoin riippumattomuuden. Luulen nimittäin, että tämä vahvistaa niin UCLAFia kuin sen riippumattomuuttakin. Giansily Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, parlamentti äänesti vuosi sitten tarkistuksesta talousarvioon sellaisen vähäisen kysymyksen vuoksi, joka koski apulaisjohtajan nimittämistä komissiosta riippuvaiseen yksikköön. Ei sen enempää komissaari Papoutsis, joka on kyseisen elimen suojelija, kuin komissaari Liikanenkaan, joka on vastuussa henkilöstöasioista, saa taipumaan johtajaa, joka kieltäytyy noudattamasta parlamenttimme äänestystä. Tällainen asia ei edellytä UCLAFin tutkimusta, mutta se osoittaa yksinkertaisesti, että jotkut komissaarinne eivät saa sellaisia virkamiehiään tottelemaan itseään, jotka viis veisaavat parlamenttimme äänestyksistä. Ja tästä syystä ryhmämme ei tällä hetkellä ole siinä mielentilassa, että se äänestäisi vastuuvapauden myöntämisen puolesta, koska havaitut petokset vain heijastelevat mielestämme kaikkivoipaa teknokratiaa, joka on eristyksissä todellisuudesta ja joka tavallaan tekee, mitä haluaa. Tässä kysymykseni: jos vastuuvapautta ei myönnetä, oletteko valmis pyytämään sen komissaarin eroa, jonka vastuualueella on havaittu todellista varojen kavaltamista, ja ajattelen ECHOa? Oletteko toisin sanoen valmis rankaisemaan epäpätevyydestä, koska tässä nimenomaisessa tapauksessa uskon kyseessä olevan komissaarin oman rehellisyyden? Santer Suokaa anteeksi, mutta en voi vastata kysymykseen, joka koskee apulaisjohtajan nimittämistä. On varmasti ollut syitä toimia niin kuin on toimittu. Aion tarkistaa tämän kohdan ja ilmoittaa teille nimitystemme perusteet. Mutta on ymmärrettävä, että Euroopan parlamentin äänestys ei johda johtajan nimittämiseen. Vallanjako on voimassa. Komissio päättää yksikköjensä sisällä tapahtuvista nimityksistä, emmekä me kysy, keitä ovat Euroopan parlamenttiin nimitetyt johtajat. On noudatettava tiettyjä institutionaalisia sääntöjä. Mitä tulee siihen, että komissiolle ei myönnettäisi vastuuvapautta, sanon, että vastuuvapaus myönnetään perustamissopimuksen 206 artiklan määräysten perusteella. Artiklassa sanotaan, että parlamentti myöntää neuvoston antamasta suosituksesta komissiolle vastuuvapauden. Sanoin teille aiemmin, että neuvosto on suositellut parlamentille vastuuvapauden myöntämistä. Siispä Ecofin-neuvosto, joka tietää, mistä puhuu, on jo antanut suosituksen Euroopan parlamentille. Ei pidä unohtaa, että neuvosto on yksi budjettivallan käyttäjä. Mitä tulee joidenkin komissaarien eroon, perustamissopimuksen määräykset ovat selvät, ja pitäydyn perustamissopimuksen perustuslaillisiin ja institutionaalisiin määräyksiin. Komissio valvoo perustamissopimusta, ja alistun perustamissopimuksen määräyksiin. Ei sen enempää eikä vähempää. Se on minun tehtäväni, se on minun oikeuteni, ja alistun siihen. Elles Arvoisa puhemies, minulla on sellainen tunne, että te itkette tässä maahan kaatunutta maitoa. Olette kertonut tänään parlamentille toimittaneenne tänne sellaisia asiakirjoja, joita kukaan ei olisi toimittanut kansallisille parlamenteille. No niin, yksikään kansallinen parlamentti ei olisi ikinä hyväksynyt sellaista kertomusta, jossa on asteriskeja, tai byrokratian harjoittamaa sensuuria suoraan valittua parlamenttia kohtaan. Toiseksi mitä tulee vuoden 1996 vastuuvapauteen, josta olen laatinut mietinnön, tuntuu siltä, että komission johtotason hallinnon hoitamisessa ilmenneet puutteet ovat johtaneet lukuisiin säännönvastaisuuksiin ja rikkomuksiin alemmilla tasoilla politiikkojen täytäntöönpanossa. Olette esittänyt analyyttista tarkastelua koskevia ajatuksia. Pyysimme sitä vuonna 1995, ja nyt eletään melkein vuotta 1999. Emme ole edes nähneet edellisen parlamentin pyytämää kertomusta perussäännöstä. Emme ole nähneet mitään siihen viittaavaa. Lopuksi sanotte, että olette nimittämässä korkean tason virkamiehiä. Me kaikki tiedämme, että huippuviroista saadaan tietää pelkällä " hyvä veli" -periaatteella. Monella täällä parlamentissa on sellainen tunne, että toimitte kyllä virassa, mutta koko järjestelmä ei ole hallinnassanne. Miten siis voimme tänään luottaa siihen, että pystytte ensi vuonna toteuttamaan kaikki ne uudistukset, joita olette parlamentille tänään luvannut? Santer Luulen itsepintaisesti edelleen, arvoisa puhemies, että olemme antaneet parlamentille sellaisia kertomuksia, joita emme olisi antaneet kansallisille parlamenteille. Tämä on hyvin ymmärrettävää, hyvin selvää. Pysyttelen kannassani, herra Elles. Olen ollut tarpeeksi kauan parlamentin jäsenenä tietääkseni sen. On myös kunnioitettava tutkintasalaisuutta sekä niiden henkilöiden ja virkamiesten oikeutta yksityiselämän suojeluun, joiden osalta tutkimuksia tehdään. Tämä pätee kaikissa maissa. Hämmästyisin, jollei Isossa-Britanniassa, jossa valvotaan myös ihmisoikeuksia, kunnioitettaisi tällaisia asioita. (Vaihtelevia reaktioita) Kyllä, kyllä! Uskon siihen edelleen, ja sanon sen. Voitte esittää minua vastaan epäluottamuslauseen, mutta sanon sen. Toiseksi kysymys virkamiesten asemasta. Tältä osin ei voida tehdä päätöksiä viranomaisteitse; päätökset on tehtävä henkilökunnan edustajien kanssa, eturyhmien kanssa. Olemme perustaneet yhteisen valiokunnan, jota johtaa entinen pääsihteeri, herra Williamson, joka juuri esitti muutama viikko sitten hankkeensa. Se tapahtui valitettavasti hiukan myöhään, mutta aloitimme toimintamme vuonna 1995, eikä valvontaa voitu viedä päätökseen jo vuonna 1995. On sentään käytettävä hieman järkeäkin. Sitäkin pyydän joskus parlamentin jäseniltä. Dell'Alba Arvoisa puhemies, haluaisin palata asiakirjaan, jonka esittelitte meille ja joka koski OLAFia, koska asiassa on epävarmuustekijä, väärin ymmärtämisen vaara. Voisitte kenties valaista meitä tavasta, jolla yksikkö voisi aloittaa tutkimukset. Nykyisessä tilanteessa tämänhetkinen UCLAF voi ryhtyä tekemään tutkimuksia omasta aloitteestaan, niin kuin se tekeekin. Ilmeisesti asiakirjan mukaan - minusta ei tunnu siltä, mutta joistakin kollegoista kyllä, ja haluaisin siis, että selittäisitte minulle tarkasti tämän kohdan - vaikuttaa siltä, että elin ei voisi toimia kuin sen toimielimen käskystä, jota sen odotetaan valvovan. Voitteko täsmentää tätä kohtaa? Toiseksi, mitä luottamuksellisuuteen tulee, olen huolissani, koska minusta näyttää siltä, että tämänhetkinen UCLAF on monissa tapauksissa laiminlyönyt luottamuksellisuuden, ja jotkin asiakirjat ovat voineet päästä ulos UCLAFista. Haluaisin siis tietää, mitkä ovat ne tarkat toimenpiteet, joita sovelletaan, jotta voitaisiin taata se, että itse UCLAF tekee tutkimuksia luottamuksellisesti? Santer Arvoisa puhemies, tämä on tarkka kysymys. Vastaan siihen myös tarkasti, määräyksen 3 artiklan avulla, jossa sanotaan, että komissio voi omasta aloitteestaan, mutta myös jäsenvaltion tai yksikön pyynnöstä, antaa yksikölle tehtäväksi tehdä tutkimuksia, mutta selonteon 6 ja 12 kohdasta käy myös ilmi, että yksikkö on kytkettävä tiiviisti tutkimusten alkamiseen - koskapa puhutte alkamisesta - 6 kohdassa - niin että yksikölle annetaan erityisesti mahdollisuus ryhtyä tekemään tutkimuksia omasta aloitteestaan. Kaikki toimielimet voivat tietysti myös antaa yksikölle tehtäväksi tutkimusten tekemisen. Ja tulette näkemään muissa yksikön perussääntöä koskevissa määräyksissä, että on tiettyjä varotoimenpiteitä, joihin ryhdytään, jotta yksikön luottamuksellisuutta voidaan varjella. UCLAFin toiminnasta saatujen kokemusten perusteella olemme pyrkineet täyttämään joitakin puutteita, joita UCLAFin nykyisessä perussäännössä on, ja olemme täyttäneet ne käsiteltäväksenne annetulla asiakirjalla. Voitte kaikessa rauhassa tarkastella sitä, tutkia sitä, esittää kannanottoja ja tarkistuksia, jotta yhteinen työmme tuottaisi yhteistä tulosta. Morgan Arvoisa puhemies, sanoitte meille suhtautuvanne vakavasti tehtäväänne komission puheenjohtajana, ja me haluamme suhtautua vakavasti tehtäväämme parlamenttina. Siihen kuuluu se, että pidämme komissiota tilivelvollisena. Se on hyvin vaikeaa, kun meille ei toimiteta asiakirjoja. Voitteko luvata meille tänään, että annatte meille luettelon kaikista petos- ja lahjontaepäilyksiä koskevista tutkimuksista säännöllisesti, eikä yksi kerrallaan vastahakoisesti kuten nykyisin, ja että vastaatte, milloin uusi petostentorjuntayksikkö alkaa viimeistään toimia? Miten voimme olla varmoja, ettette vain potkaise palloa sivurajan yli? Alkaako se toimia tämän komission 10 vuoden aikana, ja jos alkaa, niin mihin mennessä? Santer Arvoisa puhemies, luulen voivani sanoa, että mikään ei estä julkaisemasta luetteloa UCLAFin aloittamista tutkimuksista. En näe siihen mitään syytä. Mutta se ei tarkoita sitä, että tutkimusten on johdettava väkisinkin sääntöjenvastaisuuksien tai petoksiin liittyvän aineksen paljastumiseen. Luetteloa ei voida kuitenkaan levittää harkitsemattomasti. Se, että UCLAF aloittaa jonkin tutkimuksen tekemisen, ei tarkoita välttämättä, että on tapahtunut sääntöjenvastaisuutta, petoksia tai mitään muutakaan. Suurelle yleisölle jaetaan näin joskus harhaanjohtavaa tietoa, ja se on karhunpalveluksen tekemistä UCLAFin toiminnalle. Olemme halunneet ottaa kaiken tämän huomioon ehdotuksessamme. Toisaalta haluatte tietää, milloin tämä OLAF voi aloittaa toimintansa. Olen pyytänyt kaikkia toimielimiä suhtautumaan asiaan hyväntahtoisesti, jotta OLAF saataisiin toimintakykyiseksi. Olemme arvioineet, että jos poliittista tahtoa riittää, se voi olla toiminnassa kuuden, seitsemän kuukauden päästä. Buffetaut Arvoisa komission puheenjohtaja, olen lukenut hyvin kiinnostuneena johdollanne julkaistun tiedonannon, jonka otsikkona on " Huomisen komissio" . Huomasin sen sivulla 4, että komissio aikoo tulevina vuosina keskittyä yhä enenevässä määrin suuriin valtiollisiin politiikkoihin, ulkosuhteisiin, valuuttaan, sisäiseen turvallisuuteen, yhtenäismarkkinoihin, taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon ja yhteisiin politiikkoihin, toisin sanoen asioihin, jotka kuuluvat itsenäisen valtion hallituksen toimivaltaan. Haluaisin kysyä teiltä, arvoisa puheenjohtaja, mitä toimivaltuuksia kansallisille demokratioille näin ollen jää, ja sovelletaanko seuraavaa kohtaa, jossa sanotaan, että on aiheellista pohtia yksinkertaisten hallintotehtävien laajempaa siirtämistä, todellakin näihin kansallisiin demokratioihin? Santer Tässä asiakirjassa, arvoisa puhemies, esitetään koko Euroopan unionin tulevaisuus. Esitän mielelläni asiasta selonteon, olen sitä paitsi jo esittänyt sellaisen unionia koskevissa keskusteluissa. Mutta omalta kannaltani tuleva unioni tulee aina olemaan yhdistynyt kansakuntiin - kansallisine identiteetteineen - jotka yhdentyvät poliittiseen unioniin. Emme halua rakentaa Euroopan yhdysvaltoja Amerikan yhdysvaltojen mallin mukaan. Hankkeemme ei ole sellainen. Taloudellisia sääntöjä voidaan yhdenmukaistaa yhtenäisten sisämarkkinoiden luomiseksi. Mutta kansakuntia ei voida milloinkaan yhdenmukaistaa. Kansallinen identiteetti on siis aina sisällytettävä tulevaan unioniin. Mutta kansakunnilla on unionin ansiosta mahdollisuus siirtää osa täysivaltaisuudestaan ylikansallisille elimille, komissiolle, Euroopan keskuspankille, yhteisten toimenpiteiden jakamiseksi tasapuolisesti, jotta kansakunnista tulisi voimakkaampia ja jotta ne voisivat vahvistaa asemaansa enemmän kansainvälisellä näyttämöllä. Jäsenvaltioille jää päinvastoin toimivaltaa muillakin alueilla kuin pelkästään hallinnon tasolla. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteesta, Eurooppamme arkkitehtuurin peruskivistä, on uskottava vakaasti, että jäsenvaltioilla on osansa esitettävänään tulevaisuudessa. Wemheuer Arvoisa puheenjohtaja, minulla on kaksi kysymystä. Vastasitte aikaisemmin kollega Fabran kysymykseen Euroopan tulevaisuudesta: se on euro. Uskotteko todella, että euro on Euroopan tulevaisuus? Toiseksi sanoitte puheessanne, että noudattamalla sitä tapaa, jolla olemme nyt käsitelleet oikeudellista perustaa - mikä ei nyt ole puheenaiheena - ja minibudjetteja koskevia kysymyksiä, olemme hyvällä tiellä. Tiedättekö, että minibudjettien poistamisesta sovittiin budjettivallan käyttäjän, nimittäin yhtäältä neuvoston ja parlamentin ja toisaalta komission kesken jo vuoden 1993 talousarviossa ja että me emme ole tätä nykyä hyvällä tiellä, vaan olemme viivästyneet siitä tavalla, jota ei voi hyväksyä? Santer Eurooppa ei tietenkään tarkoita pelkästään euroa. Eurooppa ei tarkoita pelkästään yhtenäismarkkinoita. Eurooppa on paljon enemmän. Mutta eurosta tulee kuitenkin voimakas taloudellisen yhdentymisen tekijä Euroopassa, ensinnäkin sisämarkkinoiden viimeistelyn kannalta, koska en tiedä missään päin maailmaa sellaisia sisämarkkinoita, jotka voisivat toimia ilman minkäänlaisia kilpailun vääristymiä 14: llä eri valuutalla. Eurosta tulee myös voimakas poliittisen yhdentymisen tekijä, koska se antaa Euroopalle ja sisämarkkinoille eurooppalaisen identiteetin, ja koska se edistää kolmanneksi taloudellisesti vakaan alueen vakiinnuttamista. Eurosta tulee siis kansainvälisiä rahataloudellisia suhteitamme vakauttava tekijä. Kaikista näistä syistä euro on voimakas yhdentävä tekijä. Olemme hyvin iloisia siitä, että euro voidaan ottaa käyttöön 11 jäsenvaltiossamme. Toivokaamme tietenkin, että se voi laajentua neljään muuhun valtioon, jotka eivät vielä ole tämän valuutta-alueen jäseniä. Mitä minibudjetteihin tulee, joitakin päätöksiä on tehty tosiaan vuonna 1993. Tuosta hetkestä lähtien on sitä paitsi paljastunut petoksiin liittyviä aineksia. Minibudjetit olivat olemassa, ja sen myötä UCLAF saattoi paljastaa petoksiin liittyviä aineksia neljässä ECHOn sopimuksessa. Aikanaan aloitettu menettely, jonka tavoitteena on poistaa asteittain nämä minibudjetit todella vaikeissa oloissa, on voitu toteuttaa yhteisymmärryksen vallitessa Euroopan parlamentin ja komission välillä, ja tällä tavalla on jatkettava. Sitä paitsi, jos luette jäsenvaltioiden tilintarkastustuomioistuinten kertomuksia, huomaatte, että monet sääntöjenvastaisuudet ovat paljastuneet tällä tavalla. Mieleeni juolahti tarkastella Saksan liittotasavallan tilintarkastustuomioistuimen kertomusta. En huomannut kovinkaan suurta eroa Euroopan ja Saksan tilintarkastustuomioistuimen välillä. Böge Arvoisa puheenjohtaja, älkää vedotko vastuuvapauden myöntämistä koskevan suosituksen saamiseksi neuvostoon. Eurooppa-nimisessä yrityksessä te olette sen hallitus ja me olemme sen yhtiökokous. Sanon sen vuoksi vielä kerran: se, miten 3 artikla on ehdotuksessa muotoiltu, ei vastaa parlamentin alkuperäistä ehdotusta, emmekä me voi sitä hyväksyä! Esitän komissiolle kysymyksen myös puheena olleen läpinäkyvyyden nimissä. Arvoisa puheenjohtaja, voitteko vahvistaa tai kumota väitteen siitä, että Belgian viranomaisten tiedustelujen johdosta olisi ollut olemassa komission oikeudellisen yksikön komission virkamiehille antama suositus, jonka mukaan kysymyksiin siitä, onko yritysten ja komission välisten työsopimusten yhteydessä kertynyt sosiaalietuuksia, näiden olisi parempi vedota immuniteettiinsa ja jatkaa muuten sopimuksia entiseen tapaan? Onko tällaisia asiakirjoja saatavilla? Jos on, oletteko valmis antamaan ne luottamuksellisesti tiedoksi talousarvion valvontavaliokunnalle? Santer Mitä ensimmäiseen kysymykseen tulee, sanon yksinkertaisesti arvoisalle jäsenelle, että neuvosto on Euroopan unionin toimielin. Sitä ei pidä aliarvioida. Ja neuvoston edustaja on läsnä täällä. Teiltä ei ole varmaankaan jäänyt huomaamatta, että on olemassa useampia eurooppalaisia toimielimiä. Nojaudun toimielimiin sellaisina kuin ne toimivat Euroopan unionissamme. Se on sitä paitsi oikeuteni ja velvollisuuteni. Mitä toiseen kysymykseen tulee, vastaan teille, etten tunne kysymystä lainkaan enkä siis voi sanoa siitä mitään. Jos haluatte vielä täsmentää asiaa, teillä on nyt tilaisuus siihen. Mutta puheenjohtajana en voi vastata teille. Puhemies Kiitos, arvoisa puheenjohtaja. Esityslistan ensimmäinen asia on käsitelty. Eurooppa-neuvosto Puhemies Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998 pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelusta. Neuvoston puheenjohtaja rouva Ferrero-Waldnerilla on puheenvuoro. Ferrero-Waldner Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, runsaan viikon kuluttua Itävallan puheenjohtajakausi huipentuu Wienissä pidettävään Eurooppa-neuvoston kokoukseen. Tämänkertaisella Eurooppaneuvoston kokouksella on luonnollisesti meille aivan erityinen merkitys, koska se on ensimmäinen, joka pidetään Itävallassa. Kun ajatellaan niitä suuria kysymyksiä, joista keskustellaan ja joita käsitellään parhaillaan unionin kaikissa elimissä ja joilla on välitöntä ja suurta merkitystä ennen muuta myös jäsenvaltioiden kansalaisten kannalta, tämä Eurooppa-neuvosto on erittäin merkityksellinen myös kaikille unionin jäsenvaltioille. Monissa näistä kysymyksistä joudutaan tekemään perustavia ratkaisuja, jotka määräävät Euroopan suunnan aina seuraaviksi vuosiksi ja vuosikymmeniksi eteenpäin. Euroopan unioni on kuitenkin tehnyt jo viime vuosina useita tulevaisuutta viitoittavia päätöksiä, jotka on nyt toteutettava. Niin ollen tammikuun 1. päivästä 1999 tulee historiallinen päivämäärä. Silloin saavutamme tällä nyt jo välittömästi edessä olevalla yhteisen valuutan käyttöönotolla Euroopan yhdentymisessä aivan uudenlaisen vaiheen. Euro, ainoa valuutta, kuten Saksan liittopresidentti Herzog on sanonut, joka on jo ennen liikkeelle laskemistaan maailman vakain valuutta, on huipennus pian jo viisi vuosikymmentä jatkuneelle menestystarinalle. Mitkä siis ovat tämän maanosamme historian kannalta ainutkertaisen hankkeen keskeisiä tekijöitä? Yhdentyminen siten, että säilytetään moninaisuus, solidaarisuus hallitsevuuden sijasta sekä yhteisissä toimielimissä yhteisesti toteutettava itsemääräämisoikeus. Euron käyttöönotto ei kuitenkaan tarkoita, että tehtävämme olisi tullut vielä alkuunkaan täytetyksi, sillä huolimatta unionin ja sen jäsenvaltioiden mittavista aikaansaannoksista, joista olemme syystäkin ylpeitä, ovat käsityksemme yhteisestä tulevaisuudesta vielä tällä hetkellä monilta osin hajanaisia. Euroopan uudelleenjärjestyminen idän ja lännen vastakkainasettelun jälkeen ja yhä kiihtyvä globalisaatio ovat panneet liikkeelle pelottavia toisiinsa vaikuttavia voimia. Vain muutaman vuoden sisällä ovat sortuneet eräät poliittisen maailmanjärjestyksemme kulmakivet. Kansainvälisen talouden toimintaympäristö muuttuu tällä hetkellä päivästä toiseen. Uudet teknologiat ja ihmiseen ja ympäristöön kohdistuvat vaikutukset vaativat toimia valtioilta ja valtioiden yhteisöltä. Sosiaaliset muutokset ja suunnattoman vilkas kansainvälinen liikkuvuus murtavat rakenteita. Tämän johdosta syntyy päivittäin uusia haasteita, joihin eilispäivän reseptit eivät enää tepsi. Jos haluamme säilyttää aikamme radikaalien muutosten keskellä sen, mitä olemme viiden vuosikymmenen aikana saavuttaneet, meidän on oltava avoimia uudistumiselle ja mukautumiselle. Todellinen vaara - ja tätä minä korostan - ei piile muutoksessa vaan sen pidättelemisessä, pysähtyneisyydessä. Unioni tarvitsee sen vuoksi uusia herätteitä. Se tarvitsee strategisen kokonaismallinsa uudelleenmäärittelyä. Nähdäkseni ennen kaikkea tässä on tarkoitus ja mieli Cardiffissa käynnistetylle Euroopan tulevaisuutta koskevalle keskustelulle, jota on Itävallan puheenjohtajakaudella jatkettu Pörtschachissa lokakuussa pidetyssä Eurooppaneuvoston erityiskokouksessa. Nähdäkseni näiden pohdintojen tuloksena on noussut esiin kaksi selkeää suuntausta. Ensinnäkin: selkeä tunnustautuminen eurooppalaisen yhdentymisprosessin dynaamiseen jatkamiseen. Edessämme olevissa haasteissa Eurooppaa tarvitaan entistä enemmän, ei vähemmän. Tarvitsemme kuitenkin myös enemmän toimintakykyä, parempia välineitä ja enemmän valmiutta niiden käyttämiseen solidaarisesti. Toiseksi: meidän täytyy kohdentaa unionin toiminta voimakkaammin niihin aihepiireihin, jotka koskevat välittömästi ja myös kiinnostavat Euroopan kansalaisia. Kuitenkin jos haluamme varmistaa kansalaisten tuen unionin edelleen kehittämiselle, silloin meidän on asetettava työ, puhdas ympäristö ja turvallisuus eurooppalaisen asialistamme kärkeen ja otettava nämä myös ensisijaisiksi tehtäviksemme. Nämä ajatukset ovat ratkaisevia myös Wienissä kuluvan vuoden joulukuun 11. ja 12. päivänä pidettävän Eurooppa-neuvoston valmistelujen kannalta. Niin ollen Wienissä on käsiteltävänä paljon erilaisia tärkeitä aiheita. Ensisijaisin aihe on edelleen työllisyys. Tässä on nähtävissä viimeinkin käänne parempaan. Työttömyysaste on nyt Euroopassa alle 10 %. Viime vuonna on Euroopassa luotu siten enemmän työpaikkoja kuin Yhdysvalloissa. Se ei ole mikään syy ponnistelujemme vähentämiselle, mutta se on merkki siitä, että työllisyys voi parantua. Luxemburgissa sovittu koordinointimekanismi on niin ollen selvinnyt hyväksytysti ensimmäisestä koetuksesta. Kansallisten työllisyysohjelmien toteutumisesta tehty yhteinen arviointi osoittaa, että hallitukset tekevät kovasti työtä saadakseen hankkeensa toteutetuksi. Tämä rohkaiseva kehitys olkoon meille kannustin jatkaa johdonmukaisesti eteenpäin valitsemallamme tiellä. Unionin tulevaisuuden työllisyysstrategian tulisi rakentua kolmen pilarin varaan. Ensinnäkin: sellaiset työllisyyden suuntaviivat, jotka tähtäävät työntekijöiden joustavuuden ja sopeutumiskyvyn vahvistamiseen ja helpottavat työpaikkojen luomista uusiin yrityksiin. Wienin Eurooppa-neuvostolle esitetään luonnos työllisyyspoliittisiksi suuntaviivoiksi vuodeksi 1999, jossa tuodaan selkeästi esiin saavutetut edistysaskeleet ja painopisteet sellaisissa kysymyksissä kuin sukupuolten tasaarvo, elinikäinen oppiminen, ikääntyvät työntekijät ja yrittäjyyden vahvistaminen. Toiseksi: taloudelliset rakenneuudistukset, jotka tähtäävät kilpailukyvyn parantamiseen tavara- ja työmarkkinoilla ja innovaatiokyvyn parantamiseen. Kolmanneksi: makrotalouden politiikka, joka tukee ja edistää tuloksellisesti kasvua. Hyvin oleellinen talouspoliittinen aihe on unionin ulkoinen edustus talous- ja rahaliittoa koskevissa asioissa. Euroopan on puhuttava kansanvälisten rahalaitosten ja G7-maiden piirissä yhdellä suulla ja hyödynnettävä tähänastista tehokkaammin suurta taloudellista painoarvoaan. Vain muutamaa viikkoa ennen kolmannen vaiheen voimaantuloa tämä tärkeä kysymys on lopultakin ratkaistava. Parhaillaan ovat menossa - kuten tiedätte - tiiviit neuvottelut talousministerien kesken. Odotamme, että konkreettisia tuloksia saadaan Eurooppa-neuvoston kokoukseen mennessä. Euron käyttöönotto voimistaa myös tarvetta veropolitiikan entistä parempaan yhteensovittamiseen. Odotamme saavamme Wienistä virikkeitä näiden kysymysten parissa tehtävän työn jouduttamiseksi. Eurooppa-neuvostolle esitetään myös talousministerien kertomus, joka koskee kansainvälisten rahoitusrakenteiden uudistamista. Viime kuukausina on käynyt selvästi ilmi, että valmiutemme rahoituskriisien hallintaan ei enää riitä lähimainkaan vastaamaan niihin haasteisiin, joita globaalistunut maailmantalous asettaa. Euroopalla on tässä hoidettavanaan tärkeä osa. Entistä parempien rahoitusvälineiden luominen Euroopan laajuisia verkkoja varten sekä jatkotoimet sisämarkkinoiden täydellistä toteuttamista ja hyödyntämistä varten ovat muita Wienissä käsiteltäviä talouspoliittisia aiheita. Ympäristöpolitiikan alalla Eurooppa-neuvosto tulee käsittelemään ennen kaikkea ympäristönäkökulman sisällyttämistä unionin eri politiikan alueiden osaksi. Ensimmäiset tähän liittyvät liikenteen, energian ja maatalouden aloja koskevat kertomukset ovat jo valmiina. Wienissä on määrä päättää siitä, miten tätä tärkeää prosessia aiotaan jatkaa. Agenda 2000 on luonnollisesti puheenjohtajamaan yksi keskeinen työkenttä. Minulla oli jo tilaisuus selostaa teille siinä saavutettuja edistysaskelia Euroopan parlamentin täysistunnolle 18. marraskuuta antamassani julkilausumassa. Olen keskustellut tänään aamupäivälläkin Euroopan parlamentin edustajien kanssa laajentumista valmistelevista välineistä tiivistääkseni vuoropuhelua ja tietojen vaihtoa neuvoston ja parlamentin välillä, kuten olemme toimielinten välisellä sopimuksella sopineet. Laajentumista valmistelevista välineistä, TEN-verkoista ja vakuusrahastoasetuksesta vallitsee neuvostossa laajin mahdollinen yksimielisyys. Tekniset työvaiheet näiden säädöstekstien parissa on saatu jo lähes päätökseen. Rakennepolitiikan alueella on erottuu useita poliittisia avainkysymyksiä ja vähintäänkin ääriviivat ratkaisulle ovat jo olemassa. Myös maatalousministerien kertomuksessa, joka on luvattu toimittaa saataville 23.11., on nähtävissä selviä kehityssuuntia, niin että sopimukseen pääsyn pitäisi olla mahdollista maaliskuuhun 1999 mennessä. Taloudellisessa ennakkokatsauksessa pyrimme laatimaan vaihtoehtoisia ratkaisumalleja, joilla pystyttäisiin vastaamaan kaksitahoiseen haasteeseen, nimittäin yhtäältä talousarvion kurinalaisuuteen ja toisaalta unionin politiikan edelleen kehittämisen kannalta välttämättömien varojen turvaamiseen. Ulkoministerien kokouksessa 6.12. pyrkimyksenämme on päästä vielä pienen matkaa eteenpäin avaintekijöiden selvittämisessä ja pystyä luomaan siten hyvä pohja Wienin Eurooppa-neuvostossa käytäville neuvotteluille. Agenda 2000: n luonteesta kokonaisuutena johtuu, että Wienissä ei ole mahdollista tehdä oleellisia päätöksiä yksittäisistä sisältökysymyksistä. Me kuitenkin uskomme, että Itävallan puheenjohtajakaudella saavutetut edistysaskeleet tarjoavat kokonaisuutena perustan sille, että ratkaiseva loppuottelu neuvotteluissa voidaan aloittaa välittömästi vuoden 1999 alun jälkeen. Laajentumisprosessi on edennyt viiden viime kuukauden aikana hyvin. Konkreettisten liittymisneuvottelujen aloittaminen " 5+1" maan kanssa, edistyminen 11 muun maan kanssa yhteisön säännöstön analyyttisessä tarkastelussa ja liittymiskumppanuuden toteuttaminen osoittavat, että unioni, mutta myös meidän tulevat kumppanimme asennoituvat tähän suureen haasteeseen tarmokkaasti ja huolellisesti. Komission kertomus hakijamaiden edistymisestä sisältää avoimen ja perusteellisen analyysin siitä, miten Kööpenhaminassa määriteltyjen jäsenyyskriteerien täyttämisessä on edistytty, ja se on otettu sekä jäsenvaltioissa että hakijamaissa vastaan myönteisesti. Tämä kertomus toimii myös ratkaisevana perustana laajenemiseen liittyvän aiheiston käsittelylle Wienissä. Haluamme antaa selkeän merkin unionin sitoutumisesta laajenemisen onnistuneeseen toteuttamiseen, rohkaisevan merkin kumppaneillemme, että ne jatkaisivat uudistustyötään myönteisesti ja aktiivisesti eteenpäin. Euroopan toimintakyvyn lisääminen sisäisen turvallisuuden ja ulko- ja turvallisuuspolitiikan alueilla - tämä oli niin ikään yksi Pörtschachin kokouksen oleellinen osa. Wienin Eurooppa-neuvosto saa käsiteltäväkseen kolme sisä- ja oikeusministerien kertomusta. Ensinnäkin toimintasuunnitelman vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi. Toiseksi kertomuksen järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman toteuttamisesta ja kolmanneksi huumeaihepiiriä koskevan kertomuksen. Edelleen käsiteltävänä ovat Schengenin sopimuksen sisällyttäminen EU: n perustamissopimukseen ja herätteiden antaminen yhteistyön lujittamiseen maahanmuuttopolitiikan alalla. Pörtschachissa sovitun erityiskokouksen, joka pidetään Tampereella vuoden jälkipuoliskolla, on määrä myötävaikuttaa siihen, että sisäiseen turvallisuuteen kiinnitetään vuonna 1999 aivan erityistä huomiota. Ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalta on Wienissä käsiteltävänä yhtäältä tärkeitä sisällöllisiä aiheita, kuten esimerkiksi Venäjän tilanne tai Lähi-idän rauhanprosessi ja LänsiBalkanin tilanteen kehitys. Toisaalta käsiteltävänä on myös rakenteellisia kysymyksiä, Amsterdamin sopimukseen sisältyvien uusien yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan välineiden toteutuksen valmistelu ja jatkokeskustelu turvallisuus- ja puolustuspoliittisista kysymyksistä, jotka ovat saaneet uutta pontta Itävallan puheenjohtajakaudella. Tässä oli lyhyt yleiskatsaus Wienin huipputapaamisen tärkeimpiin aiheisiin. Kuten näette, sille on varattuna laaja ja vaativa ohjelma, josta käy ilmi, miten dynaamisessa yhdentymisprosessin vaiheessa me parhaillaan olemme. Tässä yhteydessä haluaisin kiittää myös henkilökohtaisesti Euroopan parlamenttia hyvästä yhteistyöstä Itävallan puheenjohtajakaudella. Kunnianhimoinen eurooppalainen Agenda on tarjonnut meille runsaasti tilaisuuksia yhteiseen työskentelyyn. Ajattelen tällöin ennen kaikkea säännöllistä mielipiteenvaihtoa ajankohtaisista ulkopoliittisista kysymyksistä, epävirallisen vuoropuhelun aloittamista Agenda 2000: sta, tiedonkulkua laajentumisprosessin etenemisestä, mutta myös sopimukseen pääsyä tutkimuksen viidennestä puiteohjelmasta. Toivon, että voimme päättää hyvissä ajoin ennen vuoden loppua myös yhteisestä talousarviosta vuodeksi 1999. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nähdäkseni on ehdottoman välttämätöntä, että toimielinten välisiä suhteita kehitettäessä pidetään mielessä kansalaistemme suuret päämäärät ja etunäkökohdat ja se, ettei niiden tekemää työtä haitata ongelmilla, jotka olisivat vältettävissä. Tämä edellyttää avointa keskustelua, jota varten olen nytkin mielelläni käytettävissänne. Unioniin kohdistuu nykyisellään suurempia vaatimuksia kuin kenties milloinkaan aiempina vuosikymmeninä. Se on osoittanut historiansa aikana toistuvasti kykynsä tarvittavan luovuuden ja tahdon kokoamiseksi selvitäkseen suurista haasteista. Olen vakuuttunut siitä, että näin tapahtuu myös nyt, uuden vuosituhannen kynnyksellä, ja toivon, että Wienin Eurooppa-neuvosto myötävaikuttaa tähän omalta osaltaan. Santer Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat jäsenet, Wienin Eurooppa-neuvosto päättää Itävallan puheenjohtajakauden vuosipuoliskon. Tämä on Itävallan liittotasavallan ensimmäinen vuosipuolisko puheenjohtajamaana, ja suhtaudun myönteisesti puheenjohtajamaan tekemään työhön. Tätä puheenjohtajakautta on leimannut erityisesti Pörtschachin epävirallinen kokous, jossa valtioiden ja hallitusten päämiehet saattoivat lähentää näkökantojaan Euroopan unionin tulevaisuudesta. 21. lokakuuta päätin parlamentissa pitämäni puheen, joka koski Pörtschachin huippukokousta, näin, ja lainaan: " Kuten aina yhteisön historiassa, tärkeimpänä haasteena on muuttaa Euroopan tulevaisuutta koskevat pohdinnat konkreettisiksi toimiksi." Ehdotan siis teille suoraan niiden asiakokonaisuuksien tarkastelemista, joissa on tämän vuosipuoliskon aikana saavutettu edistystä, jonka Euroopan neuvosto vahvistaa tai saattaa päätökseen. Aloitan tietenkin laajentumisesta. Neuvosto tarkastelee komission ensimmäistä kertomusta, jossa käsitellään
{'language': 'fi'}