Återupptagande av sessionen Ordföranden Jag förklarar Europaparlamentets session för återupptagen efter avbrottet den 15 maj 1998. Parentation Ordföranden Mina damer och herrar, jag är djupt berörd när jag nu uppfyller min plikt att hedra minnet av vår kollega Francisco Lucas Pires. Som ledamot av vårt parlament alltsedan Portugals anslutning och vice ordförande i vår institution två gånger, använde professor Lucas Pires sin lysande intelligens och kultur för det europeiska byggets ideal, där han berikade den parlamentariska debatten genom att bidra med de historiska erfarenheterna från en av de äldsta nationerna i Europa. Francisco Lucas Pires, vars sista offentliga framträdande var invigningen av Europeiska unionens paviljong på " Expo 98" , kommer att bevaras i våra minnen som ett mönster för god europeisk medborgaranda, en man som var djupt engagerad i sitt lands frågor, och som alltid kunde försvara det europeiska byggets imperativ. För att hedra honom är vår unions flagga hissad på halv stång. Jag ber er om en minuts tystnad till hans minne. (Parlamentet höll en tyst minut.) Justering av protokoll Ordföranden Protokollet från fredagen den 15 maj 1998 har delats ut. Finns det några synpunkter? Rübig Herr ordförande! Jag vill bara be om att man tar till protokollet att den franska polisen under förra sammanträdesperioden bevakade Europaparlamentet på ett utomordentligt sätt, och att den synbarligen var i närheten av parlamentet. Medina Ortega Herr ordförande! De anställda vid flygbolaget Air France har varslat om strejk från måndag och två veckor framåt. Om denna strejk bryter ut kan inte Europaparlamentarikerna komma till Strasbourg under nästa sammanträdesperiod. Har ordförandeskapet vidtagit några åtgärder inför vad som kan inträffa? Ordföranden Herr Medina! Den enda åtgärd jag kan vidta - och som jag också vidtar - är att hela tiden påminna de franska myndigheterna - förra veckan talade jag med den ansvarige ministern - om den beklagliga situation som kommunikationerna till Strasbourg befinner sig i. Naturligtvis kommer jag, med tanke på strejkvarslet, att ånyo vända mig till honom för att be honom vidta de extraordinära åtgärder som behövs. Kreissl-Dörfler Herr ordförande! Jag är naturligtvis också glad över att den franska polisen bevakar oss så bra, men jag skulle vilja fråga Rübig om han kanske har någon annan låt på sin repertoar, och äntligen slutar tråka ut oss med denna smörja! Banotti Herr ordförande! Jag är säker på att ni kommer att ta upp det, och jag är säker på att kollegerna kommer att dela vår glädje i Irland över ratifikationen av båda våra folkomröstningar. (Livliga applåder) Det var en överväldigande seger för Belfastavtalet, en lite mindre överväldigande seger, men ändå med sextio procent, för Amsterdamfördraget och vi hoppas nu att vi får se ett liknande resultat i Danmark om några dagar. Ordföranden Fru Banotti! Ni sade det mycket bättre än jag skulle kunnat. Roth Herr ordförande, kära kolleger! Jag hänvisar till bilaga V i arbetsordningen, artikel 1.1b. Det handlar här om tryckning och distribution av rapporter från revisionsrätten. Låt oss erinra oss Amsterdamfördraget. Där talas det väldigt mycket om insyn. Under de senaste dagarna har jag emellertid frågat mig hur det egentligen är beställt med insynen och offentligheten här i vår kammare! För det första är det ett absolut otyg att ordföranden, enligt vad vi hört, i ca en månads tid har haft tillgång till en officiell interimsrapport från revisionsrätten om ersättning av omkostnader och andra ersättningar för ledamöter i Europaparlamentet, och att presidiet har haft den sedan den 13 maj, men att inga grupper har informerats, och inte heller har ledamöterna av detta parlament erhållit detta viktiga dokument, utan måste få kännedom om detaljerna via pressen! (Applåder) Jag måste säga att jag anser att ordföranden och presidiet med ett sådant förhållningssätt verkligen har handlat oansvarigt och att detta framkallar vårt misstroende. (Protester från Wijsenbeek) Vi kräver att rapporten genast offentliggörs, internt och externt, och kräver information om huruvida det finns ytterligare rapporter, eller om det exempelvis finns en bilaga. För det andra är det - nu håller ni klaffen, herr Wijsenbeek - ett oacceptabelt tillvägagångssätt att Europeiska demokratiska unionen bakom stängda dörrar diskuterar och beslutar i en fråga som rör alla ledamöter i alla grupper, och att man där utesluter vår grupp och ARE-gruppen. Vår generalsekreterare utvisades i morse ur salen. Vi kräver därför ett extra sammanträde med ordförandekonferensen, eftersom det inte får gå till på så sätt att beslut och debatter med en spännvidd, som verkligen rör oss alla, tas i en instans där inte alla grupper i kammaren är representerade! (Applåder) För det tredje kritiserar vi på det skarpaste hur nödvändiga och sedan länge begärda reformer systematiskt förhalas och förhindras, reformer som är absolut nödvändiga om Europaparlamentet vill vara trovärdigt, om det gör anspråk på att bli accepterat, och om det vill kräva fler rättigheter för sin del. Revisionsrättens rapport tar upp exakt dessa missförhållanden ... (Ordföranden avbröt talaren.) Ordföranden Fru Roth, när man nämner en artikel måste man börja med att läsa den. Vad artikeln ni har åberopat, tvingar till, är att publicera revisionsrättens särskilda rapporter, tillsammans med institutionens svar. Det dokument ni hänvisar till är vissa preliminära observationer och inte en rapport. Därför har ännu inte presidiet i detta parlament, vilket är det behöriga organet, publicerat svaren. För det andra, fru Roth, fick alla politiska grupper ett exemplar av rapporten i går. Dessa preliminära observationer har skickats till alla politiska grupper. Därför kan ni naturligtvis om ni vill, berätta det för ledamöterna av er grupp. Ni kan göra det, liksom de övriga ordförandena kan göra det. Den är inte hemlig, det står i er makt att göra det. Vad jag inte kan göra är att sprida ut ett sekretessbelagt dokument, vilket måste behandlas av presidiet innan. De första som skall få det är vice ordförandena och de är de första som har fått det. Läs arbetsordningen. Inte det den gröna gruppen vill läsa, utan vad arbetsordningen säger. Och om ni vill förändra den, gör det då via de korrekta kanalerna. Så länge den inte ändras följer jag den. Herr Brinkhorst, har ni några synpunkter på protokollet? Brinkhorst Herr ordförande! Som en reaktion på det ni just sade: Jag förstår att presidiet vill diskutera det här, men jag tycker att vi har rätt att snart få veta vad som händer. Vi blir ständigt anfallna av pressen i Tyskland, Nederländerna och i andra länder. Ur den synvinkeln hoppas jag således att ni har viss förståelse för att det finns ett intresse för dessa frågor. Ordföranden Jag förstår vad ni säger, men det första jag måste göra är att tillämpa arbetsordningen. I enlighet med arbetsordningen har jag tillkännagivit observationerna, inte en rapport - jag upprepar det -, för i första hand presidiet, vilket är behörigt att få reda på dem, och i andra hand, om det finns frågor om denna rapport, har de politiska grupperna fått den. Rapporten kommer således att publiceras när den är färdig, inte nu eftersom den är provisorisk. Vänd er till er grupps ordförande så får ni rapporten där. Wijsenbeek begär ordet för personliga uttalanden. Vilka uttalanden avser ni, herr Wijsenbeek? Wijsenbeek Herr ordförande! På grundval av artikel 108, personliga uttalanden: Om man här talar om att hålla klaffen, vet vi alla vem som varje gång öppnar munnen och misstänkliggör flitiga och ärliga kolleger, eftersom de gröna vill bygga sin valkampanj på dessa misstänkliggöranden, och därför tar jag till orda. (Protokollet justerades.) Föredragningslista Ordföranden Jag vill påminna er om att parlamentet vid sammanträdet den 12 maj beslutade att betänkande (A4-0188/98) av Marset Campos för utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi, om regler för företags, forskningscentrers och universitets deltagande i det femte ramprogrammet, skulle föras in i slutet av dagens föredragningslista. De Melo Herr ordförande! Vad jag kan se utgår meddelande från kommissionen om brådskande politiska frågor av större vikt. Jag skulle vilja ställa en fråga. Med tanke på de senaste händelserna i Indonesien är det brådskande att situationen för alla politiska fångar, framför allt timoreserna och deras ledare Xanana Gusmão behandlas här. Jag frågar, herr ordförande: Denna fråga - den första på föredragningslistan - är den upphävd eller uppskjuten till ett lämpligt datum? Ordföranden Den är faktiskt uppskjuten till ett annat datum eftersom kommissionen nu föredrar att göra sitt brådskande uttalande om förberedelserna inför Europeiska rådets möte den 15 och 16 juni i Cardiff. Om det inte finns fler synpunkter, godkänner vi därför denna förändring i föredragningslistan och går över till att behandla denna fråga. Förberedelser inför Europeiska rådets möte i Cardiff Ordföranden Nästa punkt på föredragningslistan är rådets och kommissionens uttalanden om förberedelserna inför Europeiska rådets möte i Cardiff den 15 och 16 juni 1998 i Cardiff. Cook Herr ordförande! I inledningen av mitt anförande vill jag be om ursäkt för om det jag har att säga om Cardiff inte är lika intressant eller spännande som de ordningsfrågor ni just har hört. Jag ser det som ett privilegium att få lyssna till ett sådant spännande och kraftfullt utbyte av åsikter. Det är en hyllning til demokratins hälsa i vår världsdel. Jag är här i eftermiddag eftersom Europeiska rådet kommer att träffas i Cardiff om bara två veckor. Det kommer att utgöra kulmen på vårt ordförandeskap. Vi har försökt använda ordförandeskapet till att visa Förenade kungarikets ändrade inställning till Europeiska unionen. Förenade kungarikets regering tillträdde fast besluten om att visa att Förenade kungariket nu är en engagerad och konstruktiv partner inom Europeiska unionen. Jag tycker att vårt ordförandeskap har markerat våra framgångar med att ändra Förenade kungarikets inställning till Europa. Två av våra viktigaste prioriteter var att ge utvidgningen en flygande start och att få i gång den tredje etappen av Ekonomiska och monetära unionen. Båda dessa viktiga prioriteter har redan infriats. Jag antar att det framkallar frågan om det nu finns tillräckligt mycket kvar att göra i Cardiff för att förhindra att höjdpunkten i vårt ordförandeskap blir en antiklimax jämfört med de resultat av vårt ordförandeskap som redan blivit historiska milstolpar. Jag är glad att till Europaparlamentet kunna säga att vi kommer att ha en fullspäckad, intensiv och viktig dagordning framför oss vid Europeiska rådet i Cardiff. Vid detta toppmöte skall vi ta upp ekonomiska reformer, Agenda 2000 och det europeiska projektets framtid. Vi kommer också att granska hur Europa kan åstadkomma något på de områden som direkt påverkar våra medborgare: brottslighet och miljö. Vid toppmötet kommer vi också att - för sista gången - hälsa president Mandela välkommen. Han kommer att ha lunch tillsammans med Europas statschefer på toppmötets andra dag. Vi skall träffa honom på hans egen begäran för att han innan han avgår skall kunna ta farväl av Europas ledare som så nära har samarbetat med hans regim i Sydafrika för att kunna genomföra ett av de största framsteg för demokratin och för den etniska toleransen som vår generation har varit med om. (Applåder) Innan vi kommer fram till den punkten i rådet kommer vi att ha avhandlat ett stort antal ärenden. Låt mig börja med frågan om ekonomiska reformer. Vi gick in i ordförandeskapet fast beslutna om att sysselsättningen skulle vara en nyckelfråga och en högprioriterad fråga under hela vårt ordförandeskap. I Cardiff kommer vi att slutföra mycket av det arbete som vi har varit sysselsatta med de senaste månaderna. Vi kommer att granska de framsteg som medlemsstaterna har gjort på den inre marknaden och komma överens om vidare åtgärder vilka skall hjälpa oss fram mot en effektiv och konkurrenskraftig ekonomi som innefattar ett samhälle som omfattar alla och där alla har möjlighet att bidra och delta genom arbete. Vi planerar också diskussioner om konkurrensprogrammet. Om Europa skall vara framgångsrikt på lång sikt behöver vi skapa en miljö där små och medelstora företag kan blomstra. De behöver ha tillgång till de finansiella resurser som gör det möjligt för dem att blomstra. De behöver slippa byråkratisk stelbenthet. Europa har ingen brist på skaparkraft och fantasi. Vi måste ge den skaparkraften och fantasin möjlighet att göra sig gällande genom en företagaranda som ger Europa välstånd och arbetstillfällen. Vi kommer också att granska de handlingsplaner för sysselsättningen som medlemsstaterna utarbetat sedan det särskilda rådet i Luxemburg. Detta kommer att vara det första Europeiska råd som framför sig har handlingsplaner från varje medlemsstat om hur de tänker främja sysselsättningen och minska arbetslösheten. Vi skall se vilka slutsatser vi kan dra och vad vi kan lära oss av de planerna. Vi vill se till att varje medlemsstat kan ta del av andra medlemsstaters politiska åtgärder för sysselsättning, anpassningsbara arbetsmarknader och jämlikhet på marknaden. Handlingsplanerna har naturligtvis väckt svåra politiska frågeställningar: frågor om hur vi reformerar våra skatte- och välfärdssystem så att det lönar sig att arbeta och hur vi kan göra det möjligt för kvinnor att kombinera arbete och familj. Om vi skall lyckas måste vi se till att vi delar med oss av våra erfarenheter av de politiska åtgärderna inom vart och ett av dessa områden. Europeiska rådet i Cardiff kommer också att ge högsta prioritet till en interimsdiskussion om frågorna i Agenda 2000: om reformen av strukturfonderna och reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, om disciplin i våra budgetförfaranden och om hur vi anpassar Europeiska unionen så att vi själva är förberedda på den utvidgning som så många ansökarländer nu förbereder sina ekonomier och sina samhällen för. Sedan kommissionen i mars offentliggjorde sina detaljerade förslag om Agenda 2000 har ordförandeskapet utarbetat ett intensivt arbetsprogram för att föra diskussioner om kommissionens förslag. Ministrar har i flera av rådets sammanträden granskat det arbetet och diskuterat hur de står i förhållande till varandra. Vid det allmänna rådsmötet för bara två dagar sedan hade vi en två timmar lång diskussion om ordförandeskapets rapport om det pågående arbetet med avseende på Agenda 2000 Den omfattande diskussionen, som alla medlemsstater deltog i, kommer att vara mycket värdefull för ordförandeskapet när det skall utarbeta en text för Europeiska rådet som kan ge maktbefogenhet och riktlinjer till både kommissionens och rådets tjänstemän för att lyckas med Agenda 2000. Vi är mycket medvetna om att Europaparlamentet vill att det fattas beslut i dessa frågor före nästa val till Europaparlamentet. Det är vår målsättning att i Cardiff komma fram till slutsatser som är i enlighet med en tidtabell som skulle göra det möjligt för ett särskilt Europeiskt råd att under våren 1999 fatta slutgiltiga beslut om Agenda 2000. Jag vill också betona att ett viktigt tema i Cardiff kommer att vara att visa hur vi, under hela vårt ordförandeskap, har försökt få Europa att arbeta för människorna, att se till att vi koncenterar oss på de frågor som sysselsätter människorna och de frågor som påverkar dem direkt. Om det europeiska toppmötet blir en framgång är det bara därför att de människor som håller ögonen på statscheferna märker att det de talar om och det de beslutar påverkar deras liv. Vi får inte ge en bild av Europeiska rådet som träffas för att diskutera saker som endast berör toppolitiker. De måste visa att de tar upp frågor som är betydelsefulla för de bekymmer som vanliga familjer i Europa har och de liv de lever. Det finns två särskilda frågor som vi skall rikta vår uppmärksamhet mot i Cardiff: förbättring av miljön och brottsbekämpning. Det gemensamma transport- och miljöministerrådet som vi höll i april - det första gemensamma mötet av det slaget mellan miljö och transport i Europeiska unionens historia - visade hur vi kan integrera miljöfrågor i utvecklingen av andra europeiska politikområden. I Cardiff kommer rådet att diskutera en rapport från kommissionen om hur vi kan se till att det tidigare sammanförandet av miljöstrategi med transportpolitik blir en norm för hela Europeiska unionens arbete och inte ett undantag. Rådet kommer också att diskutera de framsteg vi har gjort i vårt gemensamma bekämpande av brottslighet, särskilt i det arbete vi nu utför genom Europakonferensen med alla ansökarländer för att se till att nuvarande och framtida medlemsstater nu - inte när de har blivit medlemmar i Europeiska unionen utan nu - tillsammans arbetar med de gemensamma problemen med gränsöverskridande brottslighet som påverkar både de nuvarande medlemmarna och de framtida medlemmarna. Det blir alltså en intensiv dagordning i Cardiff. Det blir stora områden att täcka och jag hoppas jag har visat att en stor del av dagordningen kommer att gälla praktiska, specifika åtgärder som visar vår befolkning att vi gör verkliga framsteg. Medan vi arbetar med den praktiska dagordningen så är det dock viktigt att vi framför oss ser bilden av det Europa vi försöker skapa. När vi nu för samman Europas regeringschefer verkar det bara rätt och riktigt att vi i den överfulla dagordningen försöker få utrymme för dem att ta upp frågan om vilken typ av Europa vi försöker bygga upp. Det är också därför som det vid detta Europeiska råd, till skillnad från de senaste Europeiska råden, under lunchen kommer att hållas en öppen debatt om vilken typ av Europa vi vill uppleva nästa sekel och hur modellen kan se ut, om vad vi måste göra för att skapa ett Europa som kan fungera och fungera väl med 26 medlemmar till skillnad från de sex medlemmar som Europa startade med. Och, i synnerhet, hur vi driver de institutionella frågor som inte slutfördes i Amsterdam, men som är nödvändiga om vi skall reformera Europas struktur och beslutsprocesser så att de passar det nya större Europa som vi kommer att få uppleva under nästa sekels första decennium. Det är en spännande uppgift. Jag tror inte att många personer i våra egna länder ännu har begripit vilket jättelikt historiskt steg som utvidgningen innebär för Europa. En mycket liten del av vår befolkning har ännu insett att någon gång under de kommande tio åren kommer vi att ha ett Europa som sträcker sig från Portugal till Polen, från Skottland till Sicilien, ett Europa vars yta kommer att öka med nästan hälften och vars befolkning och konsumenter på den inre marknaden kommer att öka med en tredjedel. Det är ett otroligt språng för Europa. Det är därför det är rätt att vi i Cardiff ger utrymme för att tänka efter vad detta innebär för Europa och vilken typ av Europa och vilken modell för Europa vi helst vill kunna erbjuda, och som tillmötesgår de nuvarande medlemmarnas fortsatta vision och den hungriga strävan hos de nya medlemmarna i den demokratiska familj av nationer som vi har byggt upp. Om vi kan ha en framgångsrik diskussion på det temat har dagordningen i Cardiff den rätta jämvikten mellan praktiska, noggranna framsteg och diskussioner fyllda av visioner om modellen för det framtida Europa. Jag ser fram mot att i eftermiddag höra Europaparlamentets synpunkter på hur vi kan ta upp dessa två delar av dagordningen i Cardiff. (Applåder) Santer Herr ordförande, herr rådsordförande, mina damer och herrar parlamentsledamöter! Jag skulle i dag, inför det kommande Europeiska rådet i Cardiff, kort vilja sammanfatta den europeiska integrationens nuvarande läge. Jag skall också ta upp de stora politiska frågor som utkristalliserar sig inför toppmötet i Cardiff, innan jag skissar upp några diskussionsvägar inför framtiden. Det är till att börja med ett optimistiskt budskap som jag vill överlämna till er i dag. Allteftersom Europeiska rådet i Cardiff närmar sig tycker jag mig märka att en framgångsvind blåser över unionen, på grund av det förestående införandet av euron och Ekonomiska och monetära unionen. Allteftersom Europeiska rådet i Cardiff närmar sig tycker jag mig märka att förtroendet återvänder och ökar; den makroekonomiska balansräkningen är stabil och lovande, räntorna är låga, inflationen minimal, de offentliga utgifterna står under sträng kontroll, uppgången berör en rad branscher, den ekonomiska reformen på utbudssidan börjar ge effekter och de första tecknen på en minskning av arbetslösheten visar sig. Låt oss till detta lägga att Amsterdamfördraget snart skall ratificeras, att de detaljerade förslag som vi har lagt fram inom ramen för Agenda 2000 ligger på förhandlingsbordet och att utvidgningsprocessen har inletts. Är inte det ett bevis för att Europeiska unionen är på frammarsch, att den håller sina löften, respekterar tidsfrister och att den är på rätt väg? Herr ordförande! Jag är glad att detta program från kommissionen är föremål för en utvärdering. I nära samarbete med parlamentet och unionens ordförandeskap - jag tar för övrigt tillfället i akt att tacka det brittiska ordförandeskapet för att ha lagt ned så mycket möda - spelar våra institutioner fullständigt sin roll som drivande i denna starka rörelse mot en ökad integration. Det politiska budskap som Europa i dag sänder till resten av världen är kristallklart: Unionen kan agera och den agerar. Politiskt borde vi ta tillfället i akt. Det finns emellertid en punkt som förefaller mig ännu viktigare: Jag skönjer en tilltagande politisk konsensus här och i medlemsstaterna om de medel som krävs för att gripa sig an de återstående strukturproblemen. De nationella handlingsplanerna för sysselsättningen, som godkändes vid Europeiska rådet i Luxemburg, är särskilt viktiga i detta sammanhang. Redan de vittnar om ett överflöd av goda idéer, konvergens inom politiken för att bekämpa arbetslösheten kring gemensamma riktlinjer, och mobilisering tillsammans med arbetsmarknadens parter. Jag märker också att det finns en gemensam politisk vilja att snabbt genomföra den inre marknaden, i enlighet med vår handlingsplan för den inre marknaden. Jag är särskilt glad över att kunna konstatera att överflyttningen av gemenskapens lagstiftning förbättras. Jag ser också att vi alla känner behov av en union som är betydligt mer företagsam, en union som kan göra nya idéer och teknologier till sina och utveckla dem inom unionen, som kan hjälpa småföretagen att få ett uppsving, växa och frodas, som också kan avskaffa all onödig byråkrati och låta våra kreativa talanger mogna, som slutligen i förlängningen kan skapa sysselsättning och välstånd. Dessa frågor kommer säkerligen att diskuteras mycket i Cardiff. Avslutningsvis känner jag också att merparten av oss är medvetna om att vi kan göra mycket mer på området rättsliga och inrikes frågor och när det gäller GUSP, det räcker med att gemensamt finna den nödvändiga politiska viljan. Diskussionerna i Cardiff kommer att gälla den ekonomiska reformen, Agenda 2000, utvidgningen och våra yttre prioriteringar. Vi får också tillfälle att tala om miljön, bl.a. hur miljön bättre skall integreras i utarbetandet av den övriga gemenskapspolitiken. Alla våra institutioner måste snabbt göra framsteg för att uppnå denna målsättning. Jag antar att det också blir fråga om gemenskapens och medlemsstaternas framsteg när det gäller att fullgöra de åtaganden man har gjort i protokollet från Kyoto om att minska växthusgaserna. Jag är också särskilt glad över att tid har avsatts för en debatt om Europeiska unionens inriktning och kommande utveckling, de utmaningar den skall möta, nödvändigheten av att vinna våra folks förtroenden och den vision vi behöver för att uppnå detta. Debatten om de ekonomiska reformerna kommer att täcka hela det spektrum av politiska inriktningar som krävs för att stärka och maximera fördelarna med den ekonomiska och monetära unionen. Målsättningen är naturligtvis att främja sysselsättningen, med hjälp av ökad konkurrenskraft och social sammanhållning i en makroekonomisk miljö. Bland andra områden kommer vi också att diskutera godkännandet av de stora ekonomiska riktlinjerna, för att komplettera detta utmärkta förfarande med en ökad mikroekonomisk övervakning och för att på nära håll följa graden av integration för produkt-, tjänste- och kapitalmarknaderna i unionen, i syfte att öka fördelarna med den gemensamma valutan. Europeiska rådet kommer också att granska de framsteg som har gjorts när det gäller de nationella handlingsplanerna för sysselsättningen. Vi befinner oss förvisso bara i en mellanliggande fas, men jag är imponerad av samtliga medlemsstaters beslutsamhet att få processen att fungera. I Cardiff skall vi sammanfatta de huvudsakliga frågor som uppstår i dag: ökade möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, skapande av ett klimat som gynnar utveckling och tillväxt av företagsandan, bl.a. när det gäller små företag. Denna konstruktiva process kommer att ge upphov till en ömsesidig multilateral utveckling, en kollektiv tävlingsanda tack vare den press som jämbördiga utövar. Före Wien, alltså det österrikiska ordförandeskapet, har vi fyra etapper att ta oss igenom för att förbättra sysselsättningsstrategin. Vi måste för det första definiera gemensamma indikatorer och en gemensam terminologi. För det andra: Få medlemsstaterna att föra in sina åtgärdsplaner för sysselsättningen i sina nationella budgetar. För det tredje: Förstärka samarbetet och genomförandet tillsammans med arbetsmarknadens parter, och slutligen upprätta förbindelser mellan de nationella handlingsplanerna för sysselsättning och de projekt som finansieras av Europeiska socialfonden. Den 18 mars lade kommissionen fram sina lagstiftningsförslag för Agenda 2000. I höst kommer dessa förslag att kompletteras med en rapport om hur systemet med egna medel fungerar. Vi har då alla beståndsdelar för att kunna fatta beslut om samtliga åtgärder med full sakkännedom, för vi behöver lagstiftningsbeslut innan det nya Europaparlamentet skall väljas. Dessutom måste vi ta fram praktiska villkor som gör det möjligt för Europaparlamentet att fullständigt spela sin roll, såsom det gjorde förra gången, i enlighet med vår fulltecknade tidsplan. De första intensiva förhandlingarna under det brittiska ordförandeskapet har inletts. De olika åsikter jag har hört stärker mig i min uppfattning att våra åtgärder är rättvisa och balanserade. I Cardiff skall vi notera vilka framsteg som gjorts. Vi måste vara fullständigt överens, annars blir det inget avtal. Jag hoppas ändå att vi kommer att kunna konstatera att det föreligger en bred konvergens när det gäller uppfattningarna på flera områden: nödvändigheten av att fördjupa reformen inom den gemensamma jordbrukspolitiken, nödvändigheten av att reformera strukturfonderna på grundval av koncentration, förenkling och tydlig begränsning av ansvaret; tydliga bestämmelser på jordbruksområdet inför anslutningen, strukturåtgärder, investeringsstöd och administrativt stöd, som förbereder alla kandidater för att överta gemenskapens regelverk; en balanserad ekonomisk ram som gör det möjligt att finansiera reformer och föranslutningsstöd, som respekterar budgetdisciplinen och lämnar tillräcklig marginal för att finansiera den första vågen av anslutningar. Slutligen måste ett nytt interinstitutionellt avtal förhandlas fram, som grundas på det fruktbara samarbete som har funnits mellan de två budgetinstanserna under den senaste perioden. Om vi utifrån denna bas kan gå framåt, bör vi kunna göra viktiga framsteg under året. Jag önskar att Europeiska rådet inleder detta i Cardiff och fastställer ett sista datum för hela processen. I Cardiff skall vi sammanställa de avsevärda framsteg som har gjorts när det gäller att genomföra slutsatserna från Luxemburg om utvidgningen. Efter det senaste Europeiska rådet har den fullständiga utvidgningsprocessen framgångsrikt inletts. Europakonferensen träffades i London den 12 mars och öppnade på så sätt officiellt ett forum som syftar till att samla Europeiska unionens medlemsstater och de europeiska stater som vill bli medlemmar och som delar de inre och yttre värderingarna och målsättningarna. Europeiska kommissionen beklagar att Turkiet ännu inte har bekräftat att man avser att delta i denna konferens, och hoppas att landet, som är en mycket viktig partner, inom kort kan bestämma sig för att delta i de arbeten som pågår inom denna ram. Anslutningsprocessen har inletts för elva kandidatländer, och förhandlingar har startat med sex av dem. Vi betraktar det som en grundläggande etapp att partnerskap för anslutning har utarbetats med de tio kandidatländerna i Central- och Östeuropa. På samma sätt som de nationella strategierna som upprättats av dessa länder, har partnerskapet för anslutning öppnat vägen för att förhandlingarna skall lyckas och att de skall integreras i Europeiska unionen. I Cardiff kommer också Europeiska rådet att uppmärksamma det stora antal evenemang som har ägt rum under de senaste sex månaderna på det utrikesområdet. Jag skall begränsa mig till att erinra om det uppmuntrande resultatet vid det senaste toppmötet mellan Europeiska unionen och Förenta staterna, som ägde rum den 18 maj i London. Det politiska avtal som slöts på högsta nivå gör det möjligt att lösa den handelskonflikt som har uppstått genom Helms-Burton- och d'Amatolagarna. Vi hoppas att de åtaganden som har gjorts av Förenta staternas regering i sin helhet kommer att stödjas av den amerikanska kongressen. Herr ordförande! När jag lade fram min politik " agera mindre, agera bättre" i början av min mandatperiod som kommissionens ordförande, hade jag för avsikt att göra den till en allmän riktlinje för vårt arbete. Med andra ord satsa det viktigaste - kommissionens initiativrätt - på våra nyckelprioriteringar, i fullständig överensstämmelse med subsidiaritetsoch proportionalitetsprinciperna. Kommissionen kommer att överlämna en rapport om situationen till Europeiska rådet. Rapporten har titeln " Fakta" och den konstaterar en mycket stark nedgång i antalet lagstiftningsförslag sedan 1990. Vi har ökat rådfrågningen med kommissionens parter, vi har förbättrat lagstiftningens kvalitet, vi har också förenklat denna lagstiftning, vi har informerat våra medborgare bättre och överföringen håller på att förbättras. Men rapporten konstaterar också att vi alltför ofta är tvungna att agera inom områden som inte borde sortera under gemenskapen, att de påtryckningar som manar till lagstiftning, framför allt från medlemsstaterna - ibland t.o.m. från Europaparlamentet - fortsätter, särskilt på det tekniska området, framför allt från medlemsstater som viftar mest med subsidiaritetsflaggan. Det händer att våra enkla förslag fyllda av sunt förnuft ibland omvandlas till åtgärder som är så komplicerade att jag gärna skulle kalla dem " bysantiskt kafkabetonade" . Kommissionen måste fortsätta att spela sin politiska roll med kraft och fullständigt oberoende. Kommissionen skall även fortsättningsvis vara fördragets väktare. Vi skall lägga fram förslag som syftar till att fördjupa och utvidga den europeiska integrationen inom de områden som omfattas av fördragen. Det är vår roll, vilket för övrigt på nytt har bekräftas av Amsterdamfördraget. Vi måste emellertid veta vart vi vill gå, och vi måste också finna medel och få möjlighet att övertyga de övriga institutionerna om att vi är på rätt väg. Om vi granskar vårt politiska slutresultat, är det en sak som tydligt framgår: De verkliga framstegen görs i allmänhet inom de områden där kommissionen spelar rollen som drivande och initiativtagare, genom att utnyttja sin initiativrätt. Det är anledningen till att jag säger ja till subsidiariteten, ja till en mer politisk och bättre definierad Europeisk union, men jag säger nej till dem som vill utnyttja subsidiariteten för att sakta ned processen med den europeiska integrationen, och jag säger ännu mer bestämt nej till dem som försöker ändra den institutionella balansen i vår union. Herr ordförande! Jag vill göra Europeiska unionen till den största plattformen i världen för internationell handel och investering. Jag vill att vi tillsammans skall bygga en europeisk modell för tillväxt och välstånd som verkligen är universell, och som erbjuder möjligheter, partnerskap och delaktighet för arbetsmarknadens parter och samhällets samtliga aktörer, och som vilar på lika möjligheter och rättvisa. För att nå dit måste vi hela tiden gå framåt, och jag anser att vi behöver en ny diskussion för att på nytt sätta fart på den sociala dialogen och det sociala Europa: nya idéer om det som vi avser med " allmänt intresse" , nya uppfattningar om världsmarknadens betydelse som ekonomisk referens, nya metoder som syftar till att integrera etik, vetenskap och miljö i vår process med att utarbeta politiska inriktningar, en bredare bild av handeln, som omfattar miljön och de sociala rättigheterna, en intensifiering av det multilaterala synsättet eftersom det alltid varit till vår fördel tidigare och kommer att vara det i framtiden, samt en förstärkning av vår förmåga att bestämt agera utanför unionen. Jag tror också att stunden har kommit för att ännu en gång fundera över våra kollektiva roller; kommissionens roll, men också parlamentets, och rådets arbete. Utmaningen har aldrig varit mer uppenbar; det handlar om att för Europeiska unionen skapa ett institutionellt system som är bättre än alla andra, med andra ord, ett system som är smidigare och kan reagera snabbare, är bättre anpassat, effektivare, demokratiskt och fullständigt öppet. Det handlar också om att skapa ett system som på bästa sätt motsvarar våra medborgares förväntningar, som kan intressera dem och få dem att ytterligare delta i den europeiska integrationen och, slutligen, som utan dröjsmål kan fatta det stora antal beslut som de omfattande europeiska intressena medför. Sammanfattningsvis, herr ordförande, behöver vi en stomme av lagstiftning, yttre förbindelser och samarbete som är en verklig institutionell tillgång för unionen under det nya århundradet. Jag är övertygad om att Europeiska rådet i Cardiff kommer att utgöra en ny viktig etapp på vägen mot dessa djärva målsättningar. (Applåder) David Herr ordförande! I inledningen av det brittiska ordförandeskapet uppmanade den brittiske premiärministern till ett Europa som arbetar tillsammans som ett team. Tony Blair sade att det brittiska ordförandeskapets uppgift var att " få Europa att arbeta för människorna" . Nu när vi närmar oss toppmötet i Cardiff och slutet på det brittiska ordförandeskapet anser vi i den socialdemokratiska gruppen att den brittiska regeringen verkligen har stått vid sitt ord. Sysselsättningen har fått den uppmärksamhet den förtjänar. Avtal har träffats för införandet av den gemensamma valutan den 1 januari nästa år. Utvidgningsprocessen har inletts och ordförandeskapet har inte dragit sig för att se till att arbetet med svåra frågor som reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturfonderna har inletts ordentligt. Jag hoppas dock att alla lagstiftningsförfaranden med avseende på Agenda 2000 skall vara genomförda i juni 1999 och att Europaparlamentet blir fullt delaktigt i alla förfaranden. De framstegen som har gjorts på vägen mot skapandet av en effektivare gemensam utrikes- och säkerhetspolitik bör också nämnas. Jag vill särskilt lyckönska Cook till hans initiativ i fråga om en uppförandekodex om vapenexport. Framsteg har gjorts inom dessa och inom många andra områden, men jag vill särskilt hänvisa till att det brittiska ordförandeskapet verkligen varit fysiskt närvarande i Europaparlamentet. Jag har läst på lite grand och jag har till min glädje upptäckt att brittiska ministrar har varit närvarande vid varje plenarsammanträde under ordförandeskapet. 16 gånger har de varit närvarande och övervakat 30 olika debatter, ordförandeskapet har varit närvarande i utskotten 48 gånger och när ordförandeskapet är över har vi fått uppleva över 80 framträdanden av ministrar i den brittiska regeringen. Det är en mycket bra förebild, och om någonting markerar en tydlig avvikelse från den föregående regeringen så är det den mycket fysiska närvaron i Europaparlamentet. Nu när vi närmar oss toppmötet i Cardiff får vi inte bara göra en inventering av vad som har uppnåtts, utan det är kanske ännu viktigare att vi ser framåt. Vi behöver en fokusering på de frågor som tar oss från Cardiff till Wien, och för den socialdemokratiska gruppen måste ekonomin och sysselsättningen stå överst på dagordningen. Vi välkomnar varmt det faktum att de nationella regeringarna har lagt fram handlingsplaner för sysselsättningen efter toppmötet i Luxemburg. Den mest brådskande uppgiften just nu är dock att se till att planerna genomförs så snabbt och så effektivt som möjligt. Planerna kommer naturligtvis att variera mellan medlemsstaterna, men det är viktigt att vi alla inser behovet av gemensamma frågor bland våra olika tillvägagångssätt. Om till exempel Europa i sin helhet skall blomstra i en global ekonomi så måste vi kunna konkurrera effektivt i den globala ekonomin. Konkurrenskraft är inte en fråga om att ta en chans eller låta bli, tvärtom, konkurrenskraft är en nödvändig förutsättning för en hållbar ekonomisk framgång. Samtidigt måste vi inse att det finns ett antal faktorer som avgör om vi kan konkurrera på ett effektivt sätt eller inte. Bland dessa märks arbetskraftens kunskaper, anpassningsförmåga och motivation, den utsträckning i vilken vi kan utveckla en företagsam och innovativ kultur, och den omfattning i vilken vi kan investera i vår ekonomi för framtiden. Det är därför mycket viktigt att vi alla inser vikten av forskning och utveckling och av vetenskapen i allmänhet. I det avseendet uppmanar jag rådet att göra lämpliga fonder för det femte ramprogrammet om forskning och teknisk utveckling tillgängliga. Slutligen är jag, som den ledamot av Europaparlamentet som representerar Cardiff, mycket stolt över att det europeiska toppmötet hålls i Wales huvudstad. I dag träder Cardiff fram som en verkligt europeisk stad. Det är en stad som är stolt över sina traditioner, men även en stad som ser framtiden an med optimism. Med tanke på att detta toppmöte kommer att avsluta ett ordförandeskap som jag är säker på kommer att betraktas som en rungande framgång, kunde man knappast ha valt en bättre värdstad än Cardiff. Provan Herr ordförande! Vi i Europeiska folkpartiets grupp hoppas på en stor framgång i Cardiff. Vi vill att det skall bli en stor framgång eftersom, låt oss erkänna det, ordförandeskapet nu behöver en framgång. I egenskap av brittisk ledamot är det med viss känsla av sorg - inte ilska, inte politisk antagonism - som jag hör upprepade hänvisningar till detta ordförandeskaps brist på framgång i ledandet av Europeiska unionen. Nyckeln till alla framgångsrika ordförandeskap är ledarskap. I vilken utsträckning kan en utrikesminister, vars ställning i sitt eget land har fallit till en ganska låg nivå, göra anspråk på att tala för Europeiska unionen? Hittills har detta ordförandeskap gjort lite för att råda bot på unionens bristande inflytande, till och med i vår närmaste omgivning. Vi har inte lyckats med särskilt mycket i Algeriet, Israel, Mellanöstern eller, som kommissionens ordförande hänvisade till, i Turkiet. Det här ordförandeskapet kommer tyvärr att gå till historien som ansvarigt för den sämst skötta tjänstetillsättning på hög nivå i internationellt sammanhang någonsin, nämligen Europeiska centralbankens ordförandeskap. Det kunde ha undvikits och omfattande skador kunde ha undvikits om, när problemet blev tydligt, man hade insett behovet av en kompromiss tidigare. EMU-projektet skulle inte i sin helhet ha framstått som så löjligt som det gjorde den 2 och 3 maj. Hela det politiska systemet i Europeiska unionen framstod verkligen just då som löjligt. Låt oss vara mer positiva, vi vill ha en framgång. Vad skulle kunna uppnås i Cardiff för att kompensera detta sorgligt misskrediterade ordförandeskap? Först och främst måste vi se verkliga framsteg med Agenda 2000. Agenda 2000 är viktig, som alla hittills har sagt. Den är viktig eftersom Världshandelsorganisationen och dess förhandlingar kommer att inledas i början av 1999, vilket man kom överens om i Genève förra veckan. Det ser just nu ut som om Europa förväntar tryck utifrån i Världshandelsorganisationens samtal om att tvinga fram reformer i den gemensamma jordbrukspolitiken. Vi har talat om en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken i många år, och det är dags att vi verkligen börjar göra framsteg så att utvidgningen kan äga rum. Utvidgningen är antagligen den viktigaste enskilda frågan som Europa står inför just nu. Vi måste sträcka ut vår vänskapliga hand eftersom det är nio långa år sedan som Berlinmuren började falla sönder. Det är inte bara den nuvarande politiken som behöver omprövas, utan också hur besluten i Europeiska unionen skall fattas i framtiden. Det är viktiga frågor mina damer och herrar, och jag hoppas att rådet kan driva dem i Cardiff. Den tredje verkligt viktiga aspekten, som rådets ordförande nämnde, är sysselsättningen. Vi behöver samhälle som inkluderar alla, och det innebär att vi måste ta oss an vissa av dagens tröga regler. 20 miljoner arbetslösa är ett dåligt rekord och resultatet av skapande av arbetstillfällen är också bedrövligt på europeisk nivå. Vi behöver flexibilitet, lägre skatter, friare handel och sänkning av de sociala kostnaderna. Herr ordförande! Jag hoppas vi kan se fram emot en framgång i Cardiff. Pasty Herr ordförande, kära kolleger! Vi förväntar oss tre viktiga riktlinjer från det kommande toppmötet i Cardiff. För det första, vilket förbundskansler Kohl och president Chirac önskade vid det senaste fransk-tyska toppmötet, en politisk nysatsning på Europeiska unionens institutionella reform som fullständigt lades åt sidan vid antagandet av Amsterdamfördraget. Inte nog med att denna reform bör äga rum innan de pågående förhandlingarna om medlemskap avslutas, utan den skulle också avsevärt förenkla det hela om den snabbt ledde till tydliga riktlinjer för den pågående ratificeringsprocessen för Amsterdamfördraget. Det är svårt att få den allmänna opinionen att förstå att de europeiska institutionerna måste få nya befogenheter så länge som deras definitiva uppbyggnad inte har fastställts, vare sig det gäller röstviktning med kvalificerad majoritet, att få de nationella parlamenten att delta i utarbetandet av en politik för den andra och tredje pelaren eller att inrätta en trovärdig mekanism som syftar till att garantera att subsidiaritetsprincipen respekteras. Slutligen bör toppmötet i Cardiff ta fram politiska riktlinjer för förhandlingar om det som kallas Agenda 2000. Jordbrukarna i Europeiska unionen behöver få lugnande besked när det gäller framtiden för den gemensamma jordbrukspolitiken och hur den skall finansieras. De har emellertid hittills inte fått de lugnande löften de väntar på. De är inte fientligt inställda till en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken som går mot större rättvisa i fördelningen av stödet, men de vill inte offras i frihandelns namn eller för de finansiella krav som ställs genom utvidgningen. De som för närvarande åtnjuter stöd från strukturfonderna måste få garantier för att den politik som inletts för att förstärka den sociala och territoriella sammanhållningen inom Europeiska unionen fortsätter. Toppmötet i Cardiff som föregår genomförandet av Amsterdamfördraget om politisk konvergens när det gäller sysselsättning skall granska de åtgärdsprogram som de olika medlemsstaterna lägger fram. Det är viktigt att detta inte bara blir en formell åtgärd och att rådets ordförande begränsar sig till att samla in skrivningarna från de olika eleverna i Europaklassen, för att läraren skall dela ut bra och dåliga betyg. Det vi behöver är en verklig gemensam strategi när det gäller att skapa sysselsättning, som borde inrikta sig på en betydande lättnad i de kostnader som tynger den minst kvalificerade arbetskraften, en harmonisering av momsnivån, som borde sänkas för verksamhet som omfattar en stor del av löner och sociala kostnader, och en stark stimulans till utveckling av de sektorer som skapar sysselsättning - små och medelstora företag och industrier, hantverk, fria yrken och närliggande tjänster. Det föreligger uppenbarligen stor konsensus om alla dessa frågor som finns upptagna på föredragningslistan för toppmötet i Cardiff, men vi kan konstatera från det ena rådet till det andra att denna konsensus inte konkretiseras ordentligt i konkreta och förnimbara genomföranden av dessa goda föresatser. Vi önskar att man äntligen skall leva upp till våra europeiska medborgares stora förväntningar. Låt oss hoppas att toppmötet i Cardiff inte blir en ny besvikelse för dem. Watson I januari berättade rådets ordförande att varje nytt ordförandeskap för med sig sin egen nya nationella kraft och nya erfarenhetsområden och en ny beslutsamhet att göra något bra. Cardiff kommer att bli det avgörande ögonblicket för det nya brittiska ordförandeskapet. Kommer det att utmärkas av den nya kraften och den nya beslutsamheten hos nya Labours nya ordförandeskap? På det ekonomiska området är dagordningen gedigen: Liberalisering av kapital- och arbetsmarknaderna, nya initiativ för riskvilligt kapital, ett nytt program med handlingsplaner för utbildning och sysselsättning. I sitt ordförandeskap har er regering, precis som på hemmaplan, följt en ekonomisk politik som era monetaristiska föregångare skulle ha varit stolta över. Jag undrar dock helt enkelt om de i Cardiff, vid de walesiska dalgångarna som gav näring åt socialismen i Storbritannien, kommer att minnas sina fädrars ansikten när de kom gående hem från gruvan. Arbetslösheten fortsätter att vara vår världsdels gissel och samtidigt som vi välkomnar det arbete som har gjorts behövs mer än utbildningsprogram och skattesänkningar. Var är åtgärderna för att få bort det byråkratiska krånglet för små företag? Var är planerna på att lyfta bort skattebördan från de saker vi vill ha mer av, som till exempel jobb och investeringar, och till de saker vi vill ha mindre av, som till exempel slöseri med naturresurser och föroreningar? Var är investeringarna i Europas transportnät som bokstavligt talat skulle få vår ekonomi i rörelse. Premiärminister Wilson sade: " Inom politiken är en vecka en lång tid" . Inom politiken är sex månader en ordförandeera. Vad kommer ni att kunna visa upp? Det brittiska ordförandeskapet har stöttats upp av utrikesdepartementets skicklighet och av dess beredvillighet att arbeta med Europaparlamentet. Det kan fira framgångar inom vissa områden som till exempel förberedelser inför anslutningen och valutaunionen. Även här hindras det dock av Förenade kungarikets obeslutsamhet att gå med i valutaunionen - dess ovillighet att ta steget fullt ut, dess misslyckande att ens bestämma ett datum för en folkomröstning och dess självbelåtna undervisning av den brittiska allmänheten om Europa. Utanför det ekonomiska området, varför har det på dagordningen i Cardiff inte tagits upp något om Europol-avtalet, om den energiskatt som man enades om i Kyoto, om reformen av EU: s institutioner som man enades om i Amsterdam? Utan tvivel har ni ädla ambitioner och en väl tilltagen övertygelse. Utan tvivel står lärjungarna redo och är kyrkan organiserad. Ni kan dock inte förvänta er att gospelkören skall framträda under fotosessionen med Nelson Mandela. I vår debatt i januari påminde jag er om sir Francis Bacons ord: " Hoppet är en bra frukost men en ganska dålig middag." Liberaldemokraterna i denna kammare förväntade sig mer av Förenade kungarikets ordförandeskap. Ni må ha bytt ut er politiska handväska mot en portfölj från Gucci. Det som är viktigt är dock innehållet snarare än utanpåverket. Den store brittiske labourpolitikern Aneurin Bevin anklagade en gång sina motståndare för att sätta braskande etiketter på tomt bagage. Om inte ovanligt mycket kan åstadkommas under de kommande månaderna kan de orden slå tillbaka på hans efterträdare. Moreau Herr ordförande! Att problemet med sysselsättningen har satts upp på dagordningen för toppmötet i Cardiff visar att det inte längre är möjligt att bortse från de sociala och demokratiska krav som ställs i våra länder. Trots att man sedan decennier tillbaka talar om välstånd, konstaterar våra folk bittert att arbetslösheten och fattigdomen ökar. Det som är bra för finansmarknaderna är dåligt för dem. Rekommendationerna om sysselsättning och tillväxt, som jag skall begränsa mitt inlägg till, utgör ett första steg som vi måste hälsa med tillfredsställelse. De sitter emellertid fast i ett skruvstäd som består av vägen mot den gemensamma valutan, där målsättningen är att sänka kostnaden för arbete och offentliga utgifter. Det är anledningen till att åtgärderna med nationella planer som går i riktning mot anpassningsbarhet, dvs. flexibilitet, och t.o.m. avreglering, gynnas. Enligt vår uppfattning måste vi gå i en annan riktning som prioriterar social lönsamhet snarare än ekonomisk lönsamhet, som prioriterar mänsklig utveckling och ersätter konkurrensen med samarbete. Vissa av medlemsstaternas åtgärder är en början till denna hållning. I Frankrike och Italien har man sålunda inlett processen med arbetstidsförkortning. I Frankrike finns också arbetstillfällen för ungdomar. På europeisk nivå har vi ett beslut om lån med räntegaranti från EIB för sysselsättning. I den andan lägger vi fram tre serier av åtgärder som skall uppmuntras till förmån för en verklig konkurrenskraft som bygger på sunda principer. Till att börja med naturligtvis arbetstidsförkortning utan sänkt lön, men också harmonisering uppåt av lagstiftningen och det sociala skyddet, utveckling av livslångt lärande, med kvalificerande praktik, yrkesinriktningar och främjande av offentlig service. Vi föreslår finansieringsmöjligheter för att minska de finansiella kostnaderna för företagen, inte de sociala. Herr ordförande! Ni tog upp byråkratin. Denna byråkrati finns förvisso, men vilken avsevärd betydelse har inte de finansiella kostnaderna för företagens räkenskaper. Det är anledningen till att vi för fram idén med en kreditpolitik med selektiv ränta för sysselsättning, ett skattesystem som avvärjer spekulation med Tobin-skatten, en demokratisk kontroll av det offentliga stödet till sysselsättning för att det inte skall användas till att avskeda personal, en bestämd åtgärd mot social dumping och omlokaliseringar. Detta har blivit ännu viktigare efter kampen mot barnarbete. Vi anser att den marginal som finns i den nuvarande konjunkturen borde komma de sociala framstegen till godo och inte enbart utnyttjas för att minska det offentliga underskottet. Detta bromsar tillväxten och därmed de offentliga inkomsterna. Slutligen måste nya rättigheter, verklig makt till arbetarna, deras fackföreningar och, mer allmänt, till medborgarna införas. De europeiska företagsnämnderna borde t.ex. ha möjlighet att ingripa och inte bara ha rätt till information. Vi anser att dessa förslag kan leva upp till vår tids stora utmaningar. Vi anser att en medvetenhet håller på att födas, för vilken olyckan inte är något avgörande. Vår grupp har för avsikt att bidra till detta, genom att sprida den sociala rörelsen till Europaparlamentet. Wolf Herr ordförande, herr rådsordförande! När jag hörde ert tal, kom jag att tänka på det folkliga talesättet " Om du inte gör någonting, så kan ingenting gå galet!" Initiativ och framträdanden - som kollega David sade - har det funnits många av under ert ordförandeskap. I fråga om förverkliganden skulle jag gärna vilja motsäga Provan, men den längsta middagen var i det avseendet en katastrof! Vi kan nämna konventionen om vapenexport: Jag lyckönskar er till att ni har tagit detta initiativ, men resultatet låter vänta på sig! Här kan vi bara hoppas att vi vid de årliga möten, som man ändå kommit överens om, på lämpligt sätt i efterhand skall kunna göra förbättringar och komma fram till bindande multilaterala bestämmelser. Mitt intryck är att man här har skyndat på förfaranden, med mycket ståhej, men på bekostnad av det politiska innehållet. Ordförandeskapet har också ett visst ansvar för tillståndet i unionen, och kan inte bara slå sig till ro med sina förpackningsoch formuleringskonster. Det centrala problemet är ändå att om vi vill erbjuda de enkla människorna något, då måste vi ge dem en politik som befattar sig med deras intressen. Vi måste visa dem hur europeisk politik tillfredsställer deras intressen på ett bättre sätt, och här hjälper det inte med geografiska uppräkningar. Geografiska uppräkningar om vem som är vad i Europa kommer inte att mätta några arbetslösas munnar, kommer inte att skapa några jobb, och de kommer inte heller att ge några perspektiv. Det brittiska ordförandeskapet har, som vi återigen klart hört av deras tal, inte något klart definierat projekt, och det betyder naturligtvis också att man inte kan konstatera att de har misslyckats. I sysselsättningspolitiken föreligger det inte någon klar brytning med den misslyckade nyliberala politiska modellen, som Provan - här kan jag säga emot er - här än en gång har erbjudit. Att avreglering och lönesänkning skulle skapa fler arbetstillfällen och någon gång på ett vidunderligt sätt dra i gång tillväxten, det tror ni väl inte själva längre på! I Luxemburg har det syndafallet inträffat, att sysselsättningspolitiken i stor utsträckning har inskränkts till arbetsmarknadspolitik. Frankrike och Italien har därvid lämnats åt sig själva.
{'language': 'sv'}