Izjava predsednika Evropskega parlamenta o razmerah v Tuniziji
Jerzy Buzek
predsednik. - Gospe in gospodje, dogodke, ki se v zadnjih tednih odvijajo v Tuniziji, spremljamo z veliko zaskrbljenostjo, a tudi z velikim upanjem. Mirne demonstracije v bran legitimnih zahtev so se spremenile v krvave spopade - kar obsojamo -, ko so se tunizijske oblasti obrnile proti lastnim državljanom. Danes želimo izraziti spoštovanje do žrtev teh dogodkov. Vsem, ki so izgubili sorodnike ali prijatelje, izrekamo globoko sožalje. Predvsem se spominjamo prve žrtve spopadov - mladega moškega po imenu Mohamed Bouazizi. Njegova tragična poteza bo večni simbol vala demokratičnega občutja tunizijske družbe. Prosim vas, da z enominutnim molkom počastimo spomin na naše tunizijske prijatelje. Prosim, vstanite.
(Parlament je vstal in se poklonil z minuto molka)
Hvala. Gospe in gospodje, "jasminova revolucija" se nadaljuje. To je v mnogih ozirih pravi zgodovinski trenutek. Rad bi izrazil globoko spoštovanje do poguma in odločnosti državljanov Tunizije. Oni so vir sprememb. Vendar pa je to le začetek dolge poti. Kot Evropejci imamo enake želje kot Tunizijci, zato se jim želimo pridružiti na tej poti do popolne izpolnitve teh želja. Evropejci smo še posebej občutljivi na socialno pravičnost, enake možnosti, svobodo govora, demokracijo, pravi pluralizem in sposobnost oblikovanja lastne politične prihodnosti. Zato nam danes ni vseeno. Poleg tega pa pozivamo, naj se spremembe izvršijo mirno. Služiti morajo pravici in pravni državi. Imamo tudi nekaj temeljnih zahtev. Prvič, izpustitev vseh tistih, ki so bili naključno aretirani. Drugič, izvajanje neodvisnih preiskav v zvezi z resnimi obtožbami korupcije in tudi v primerih smrti in zlorabe sile. Tretjič, pregledne in prave demokratične predsedniške in parlamentarne volitve pod nadzorom lokalnih in tujih opazovalcev; četrtič, podpiramo tudi prizadevanja za oblikovanje vlade nacionalne enotnosti, ki bo predstavljala vse Tunizijce.
Evropska unija in Tunizija sta že vrsto let povezana v partnerstvu - to so naši sosedi na drugi strani Sredozemlja. To partnerstvo mora predvsem biti v interesu naših državljanov - Tunizijcev in Evropejcev. Naše partnerstvo, če naj bo verodostojno in pomembno, mora zagotoviti podporo Tunizijcem na njihovi poti k temeljitim spremembam. Tuniziji moramo pomagati, da doseže uspeh. Gospe in gospodje, podprimo Tunizijce.
Štefan Füle
član Komisije. - Gospod predsednik, nedavna vstaja ljudstva v Tuniziji je nekaj popolnoma novega v sodobni zgodovini te države. 17. decembra 2010 se je mlad univerzitetni študent zažgal iz čistega obupa, ko mu je policija odvzela sadje in zelenjavo, s prodajo katerih se je preživljal. Manj kot mesec pozneje so v protesti po vsej državi pripeljali do dokončnega odhoda predsednika Ben Alija.
Evropska unija je obsodila represivno nasilje v zadnjih dneh režima. Zdaj, ko govorim, so varnostne razmere še vedno negotove. Še vedno prihajajo poročila o ropanjih in nasilju. Tunizija ostaja v zelo občutljivi fazi, čeprav so že začele prihajati prve novice o oblikovanju vlade nacionalne enotnosti.
A navkljub določeni negotovosti je sporočilo tunizijskega naroda jasno in glasno: Tunizija želi biti stabilna demokracija, ki bo v celoti spoštovala temeljne pravice in svoboščine. Hoče svobodne in poštene, vključujoče volitve. Ljudje želijo napisati novo stran v svoji zgodovini, mi pa jim pri teh prizadevanjih želimo dati podporo. Spoštovanje ustave in koraki, ki jih delajo prav v tem trenutku, da bi sestavili vlado nacionalne solidarnosti, pomenijo premik v pravo smer.
Seveda je to šele začetek. Evropska unija nenehno opozarja Tunizijo na njene mednarodne obveznosti na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Vse od začetka svojega mandata - pravzaprav od mojega zaslišanja pred tem parlamentom - ponavljam, da okrepljen status jasno pomeni tudi večje obveznosti na vseh področjih naših odnosov, vključno s temeljnimi svoboščinami in človekovimi pravicami.
Na vseh srečanjih s tunizijskimi oblastmi sem v imenu Evropske komisije poudaril, da morajo izpolnjevati svoje demokratične obveznosti in obveznosti, ki se nanašajo na človekove pravice. Že v prvem krogu pogajanj o akcijskem načrtu za statut avancé sem kot še nikoli doslej in skrajno jasno vztrajal, da bomo vsako uporabo novega člena 61a Kazenskega zakonika razumeli kot nezdružljivo s statut avancé in z našimi skupnimi vrednotami.
In mimogrede, če so na obeh straneh še vedno kakšni dvomljivci, ki mislijo, da so te vrednote skupne samo v teoriji, potem morajo večkrat prisluhniti glasu tunizijskih ljudi v zadnjih dneh in tednih. Kaj je bilo to, če ne svečana zahteva za demokracijo in večjo gospodarsko pravico?
Kot sva danes dopoldne izjavila skupaj s Catherine Ashton, je Evropska unija pripravljena podpreti resnično vključujoči volilni proces z ustreznimi zagotovili. Upamo, da bo podrobnosti o tem procesu mogoče predstaviti čim prej, takoj ko se oblikuje in začne delovati vlada nacionalne enotnosti. Pripravljeni smo zagotoviti takojšnjo pomoč pri pripravi in organizaciji volilnega procesa, kakor tudi trajno podporo pravi demokratični tranziciji.
Pripravljamo tudi obsežnejši sveženj, s katerim bomo - takoj ko se razmere umirijo - med drugim pomagali pri gospodarskem razvoju, tesnem spremljanju socialnih problemov tunizijske mladine in utrjevanju pravne države in pravosodja.
Seveda se bomo o tem procesu še naprej temeljito posvetovali s tem parlamentom in državami članicami.
Evropska sosedska politika sloni na temeljnih vrednotah, ki so skupne Evropski uniji in njenim partnerkam: tj. na demokraciji, človekovih pravicah in odprtem tržnem gospodarstvu, da bi skupaj zgradili skupno območje demokracije, stabilnosti in napredka. Komisija vedno poudarja, da so te vrednote bile temeljni element naše sosedske politike tako do naših južnih kot vzhodnih sosed.
Tunizija je s svojim močnim srednjim razredom, visoko ravnjo izobraževanja, bližino Evropi in splošno zmernostjo na dobrem položaju, da naredi skok proti demokraciji, ki jo ljudje zdaj že tako silovito in pogumno zahtevajo, zato menim, da se moramo vsi strinjati, da ima tudi Evropska unija močan interes za demokratično, napredno in stabilno Tunizijo. Imamo dolgotrajne in trdne odnose s Tunizijo, med našimi narodi in poslovnimi skupnostmi pa so sklenjene tesne vezi. Moja velika želja, kakor tudi želja podpredsednice Komisije/visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, je, da bi zdaj okrepili naše dvostranske odnose, in sicer z novimi zavezami naših partnerjev v zvezi z upravljanjem, spoštovanjem načela pravne države in temeljnih svoboščin ter gospodarsko in socialno reformo.
Storili bomo vse, kar je v naši moči, da bi pomagali tunizijskemu narodi, da svoje želje spremeni v resničnost.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Gospod predsednik, nedavni dogodki v Tuniziji bi nas morali spodbuditi, da s čutom za odgovornost premislimo o vsaj dveh vprašanjih. Prvič, o tem, ali politike, ki podpirajo status quo v državah brez demokratičnih svoboščin, dejansko res prispevajo k stabilnosti v tem primeru v naši neposredni bližini.
Drugič, gospod predsednik, premisliti bi morali o tem, ali umik gospoda Ben Alija s političnega prizorišča zadostuje za zagotovitev, da se bo zdaj zgodila prava demokratična tranzicija.
Po mojem mnenju, gospod predsednik, je odgovor na obe vprašanji ne. Zato je treba, gospod Füle, temeljito preučiti, zakaj sosedska politika v duhu barcelonskega procesa ni imela načrtovanega učinka v smislu demokratizacije, in kako bi lahko ali bi morali to politiko prilagoditi.
Drugič, izkušnje nam v mnogih primerih kažejo, da v času vakuuma politične moči ta proces zamenjajo najbolj radikalne in skrajne stranke, ga ugrabijo in ga želijo uničiti.
Gospod predsednik, skrajnost ni slabost, če se z njo želi zgolj braniti svoboda; zmernost pa tudi ni vrlina, če se z njo želi zgolj braniti pravičnost. Ta etična obveza pomeni, da mora Evropska unija uporabiti vso svojo moč, da bi pomagala zagotoviti, da ta proces ne bo pristal na slepem tiru.
Pozdravljam to, kar je rekel gospod Füle o zagotavljanju pomoči Tuniziji glede volitev, vendar meni, da je še pomembneje, da naredimo korak naprej in podpremo Tunizijo z misijo Evropske unije za opazovanje volitev. Tega ni treba storiti samo zaradi te etične obveze, ki je vklesana v genskem zapisu Evropske unije, gospod predsednik; to je namreč tudi v našem lastnem interesu: nobenega smisla namreč ni potovati v prvem razredu, če je v ekonomskem razredu potnik z bombo v torbi.
Pier Antonio Panzeri
Gospod predsednik, gospe in gospodje, tudi mi smo zaskrbljeni glede tega, kar se dogaja v Tuniziji, in žalosti nas, da je v protestih veliko ljudi izgubilo svoje življenje.
Nove in nejasne razmere, ki so nastale po begu nekdanjega predsednika, gospoda Ben Alija, morajo zdaj voditi k cilju, ki ga zahtevajo mnogi: tj. začetek gospodarskih in socialnih reform, ki bodo izpolnile pričakovanja velike večine prebivalcev, ter odprtje demokratičnih forumov, ki bodo zagotovili, da se bodo civilna družba in različne opozicijske sile čedalje bolj vključevale v javno življenje in vlado.
Seveda imajo vse države pravico, da določijo svojo pot, vendar si močno želimo, da bi se te reforme izpeljale in da bi spremembe bile resnične in da ne bi šlo samo za lepšo podobo. Ob tem, kar se v tem trenutku dogaja v Tuniziji, se postavljajo vprašanja za vse nas in za Evropo, z vsemi svojimi zamudami in napakami.
Leta 1995 je Evropska unija v Barceloni uvedla partnerski program s Sredozemljem. Ta naj bi vključeval sodelovanje na področju gospodarstva, politike, vojske in tudi socialnih vprašanj ter človekovih pravic, vendar to ni bilo doseženo niti pri dveh ključnih ciljih. Na gospodarskem področju je prišlo do močnega upada regionalnih in infrastrukturnih projektov, saj sredstva iz držav članic niso nikoli prispela, sredstva Komisije pa še čakajo. Obljubljeno območje proste trgovine ne obstaja, najočitnejši neuspeh pa je na politični ravni, česar se moramo v celoti zavedati, gospod komisar.
Unija za Sredozemlje obstaja že od leta 2008, vendar je še vedno samo fasada. Vrh, ki naj bi potekal novembra 2010, je bil prestavljen za nedoločen čas. Problem je v tem, da se različne evropske vlade za pravo sodelovanje ne zanimajo niti v tem ne vidijo nikakršnega interesa. Namesto tega raje ohranjajo odnose z dvomljivimi režimi, ki se predajajo obrambi svojih nedemokratično upravljanih nacionalnih virov, medtem ko si milijoni mladih ljudi od prihodnosti ne morejo obetati nič drugega kot izseljevanje, kar postaja čedalje težje.
Zato ni tako presenetljivo, da so se protesti v Tuniziji, ki jih je zanetila gospodarska in socialna kriza, spremenili v val, ki bi lahko imel močan vpliv na obstoječo strukturo oblasti. Evropski politični realizem zaradi strahu pred islamskim fundamentalizmom ni več koristen in mogoče je prišel čas, da končno opustimo tisto pokolonialno držo, ki se občasno tako rada pokaže v odnosih s severnoafriškimi državami.
Če kot izhodišče vzamemo Barcelono, vidimo, da Evropa dejansko potrebuje nov pogled na svoje južne predele in Sredozemlje, ki pa mora biti bolj verodostojen, kot je bil v preteklosti. To pomeni celovito spremembo partnerske in sosedske politike, po kateri smo se ravnali do zdaj, zato zahtevam, gospod komisar, da za to poskrbite. Ne moremo zanikati dejstva, da sta Komisija in Svet bila celo pripravljena, da s Tunizijo začneta govoriti o sporazumu o višjem statusu. Še vedno je treba pojasniti, na podlagi katerih meril je bilo mišljeno, da je vse to mogoče.
Spremeniti moramo taktiko - zamenjati moramo prestavo -, Komisiji in Svetu pa sporočamo, da je to mogoče doseči tako, da se pokaže več prepričljivosti, ko se Parlamentu dodeljuje vloga pri oblikovanju in izvajanju nove zamisli glede partnerstva z državami Sredozemlja. Vse to ni samo v interesu teh držav, temveč je predvsem v interesu Evrope.
Mnoge probleme, za katere se zdi, da jih ima Evropa, je mogoče obravnavati in jih rešiti s produktivnim in čistim odnosom z vsemi državami Magreba. Podpiranje gospodarskih in demokratičnih reform ob sočasni uporabi vseh potrebnih sredstev proti fundamentalizmu in terorizmu je težka, vendar edina pot.
Imamo razlog, da lahko upamo, da bomo ob tragičnih in grenkih izkušnjah Tunizije lahko vsi skupaj bolje razumeli, kaj je vredno storiti in kaj je vredno spremeniti s pomočjo ukrepov Evrope.
Marietje Schaake
v imenu skupine ALDE. - Gospod predsednik, želela bi čestitati tunizijskemu narodu za njihov pogum, srčnost in vztrajnost, s katerimi se borijo za priložnosti in svobodo; upam, da se lahko vsi odpovejo nasilju in da bo kmalu prišlo do svobodnih in poštenih volitev.
Državljani so se uprli zatiralskemu režimu, ki uporablja naboje in ubija svojo mladino. Samo šibke vlade gredo tako daleč, da bi obdržale svojo umetno pridobljeno sprijeno moč in bogastvo. Režimi črpajo svojo legitimnost iz blaginje, ki jo zagotavljajo svojim državljanom, ne iz zapiranja univerz in dostop do informacij in svobodnih komunikacij.
Kar zadeva dostop do informacij: tunizijska opozicija je uporabljala internet, ki ima čedalje pomembnejšo vlogo za miroljubno opozicijo po vsem svetu. O uporu gibanja državljanov v Tuniziji sem izvedela prek interneta in iz pričevanj očividcev, ki so bila tam objavljena, vendar je bil potreben približno en mesec boja, preden so se osrednji mediji in politični voditelji zavedli dejanskega stanja na ulici.
Isti teden - prejšnji teden - je francoska ministrica za zunanje zadeve tunizijski vladi ponudila podporo v obliki protiizgredniške policije in pomoči pri ohranjanju reda in miru. Kako se na to ponudbo odziva Komisija in kje je bila pomoč za državljane, da bi se podprle njihove pravice?
(Aplavz)
Spopadi med tunizijsko vlado in njenimi ljudmi so se v enaki meri dogajali na virtualnih cestah interneta, kot na samih ulicah. Tunizijska vlada je bila znana kot najnaprednejša pri uporabi programske opreme za filtriranje in cenzuriranje, v zadnjem mesecu pa si je z vsemi močmi prizadevala, da bi to tehnologijo uporabila za zatiranje ljudi. Represivni režimi po vsem svetu še naprej uporabljajo tehnologijo, da bi utišali svobodo govora.
Danes je dan Martina Luthra Kinga in prav Martin Luther King je bil tisti, ki je dejal, da prihaja čas, ko bo tišina postala izdaja. Gospod Füle, prišel je čas. Združene države so v svojem boju za vodilno vlogo na področju svobode interneta izgubile veliko v smislu verodostojnosti.
EU še čaka boj v zvezi s prihajajočimi madžarskimi zakoni, o katerem bomo govorili nocoj. Mlada, svobodi naklonjena generacija z vsega sveta pa računa na simbolični zgled, ki ga daje Tunizija, in računa na podporo EU, zato ni nobenega razloga, da ne bi mogli prevzeti vodilne vloge pri obrambi svoboščin ljudi, med drugim tudi na internetu.
Daniel Cohn-Bendit
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, priznam, da bi si želel, da bi se ta parlament lahko kosal s ponosom Tunizijcev, ki so uspeli premagati diktatorja Ben Alija.
Gospe in gospodje, diktator je padel, diktatura, struktura diktature, pa v Tuniziji še obstaja. Danes moramo biti zelo previdni. Evropske vlade in večina v tem parlamentu že vrsto let podpira strukturo diktature in tunizijskega diktatorja. Še prejšnji teden je večina skupin zavrnila razpravo o Tuniziji in ni želela obsoditi Ben Alija.
Dejanja francoske zunanje ministrice so samo zadnji primer sostorilstva na strani zahoda. Zakaj je to tako? Zaradi strahu; zato, ker so se ljudje bali islamizma. Prav je, da se bojimo islamske diktature, a kaj imajo s tem ti mladi ljudje, ti Tunizijski, ki zagotovo niso bili islamisti in ki so se borili za svobodo? Gospod Bouazizi, ki se je zažgal, je tunizijski Jan Palach; a ko se je Jan Palach zažgal, je ta Parlament v celoti stal za njim. Mi pa nismo sposobni stati za gospodom Bouazizijem - to je resnica o tem parlamentu.
Komisija mora zdaj ukrepati. Samo eno stvar mora reči; Tunizijcem mora reči, da se demokratične volitve v državi, ki se je pravkar znebila diktature, ne morejo zgoditi v dveh mesecih. V državi ni nobenih demokratičnih temeljev. Ni svobode izražanja; mediji, radio in televizija niso svobodni. Vse, kar obstaja, je državna tiskarna.
Zato prosim Komisijo, da vzame denar iz pridružitvenega sporazuma in ga uporabi za podporo svobode izražanja v Tuniziji, namesto da z njim podpira tunizijske vladne organizacije.
Drugič, prehodna vlada ni vlada nacionalne enotnosti. Zakaj? Ker se večina tistih, ki so se borili, ali tistih, ki so v izgnanstvu, še ni vrnila in ker še niso priznani. Potreben je torej čas, da bi se demokratične sile - ne sile, ki jih "priznava" Ben Ali, temveč prave demokratične sile - lahko razvile.
Evropska unija mora pokazati, da menimo, da je to, kar se dogaja v Tuniziji, ključ do razumevanja in upanja za vse arabske države. Demokracija in islam gresta lahko skupaj in če bomo lahko podprli mlado tunizijsko demokracijo, bomo videli, da se bodo ljudje in narodi uprli svojim diktatorjem tudi v Egiptu, Jordaniji, Siriji in drugod.
Imamo odgovornost, vsi tukaj jo imamo, saj nam Tunizijci - ki tvorijo del arabskega sveta - na koncu kažejo, da se upanje za svobodo, ki smo mu bili priča leta 1989 v vzhodnem bloku, zdaj rojeva v državi, kakršna je Tunizija. Jutri bo to Alžirija, pojutrišnjem pa Egipt in Jordanija.
Zato je torej nepojmljivo, da ta parlament obsedi in reče: "Da, mogoče; ne vemo". Tudi leta 1989 nismo vedeli, kaj se bo zgodilo na Poljskem. Nismo vedeli, kaj se bo zgodilo z Rusijo, ko je prišel Gorbačov. Če bomo vsakič, ko bodo ljudje zahtevali svobodo zahtevali zagotovila - če bomo torej zahtevali, da nam povejo, da se bodo razmere zagotovo odvijale v določeni smeri - ne bomo nikoli podprli svobode, zato prosim Komisijo, da ukrepa, da nekaj ponudi, da pokaže Tunizijcem, da je realpolitika zdaj tista politika, ki podpira demokracijo, in ne več politika, ki bi podpirala strukturo diktature.
(Aplavz)
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, nemiri v Tuniziji so zagotovo odraz nezadovoljstva ljudi zaradi političnega in s tem tudi gospodarskega nazadovanja države. Očitna korupcija in bogastvo vladajoče družinske elite sta v hudem nasprotju z visokimi ravnmi revščine in brezposelnostjo navadnih ljudi.
Nekdanji predsednik Ben Ali je plačal skrajno ceno, ker ni izpolnil pričakovanj in želja svojega naroda, vendar se ne strinjam z nekaterimi ocenami, predvsem iz skupine Zelenih, po katerih naj bi bila njegova vlada ena izmed najbolj represivnih v arabskem svetu. Tunizija je bila na nek način primer sodobne, posvetne in napredne arabske države. Na primer, mnogoženstvo in tančice so bile prepovedane, spodbujala pa so se tuja neposredna vlaganja in turizem.
Tunizija se je uspela upreti prizadevanjem nasilnega džihada, ki je želel zrušiti celovitost njene posvetne družbe. Zato je pomembno, da politični voditelji Tuniziji - novi voditelji, ki se bodo pojavili zdaj - zaščitijo to dediščino, saj bodo salafistični skrajneži zagotovo poskusili izkoristiti ta kaos in pretres, ki lahko pospeši njihov nevaren načrt, kar pa očitno pomeni grožnjo tudi za evropske politične cilje, med drugim tudi cilje na področju zunanje politike.
Novo politično vodstvo Tunizije mora tudi razumeti, da slabo upravljanje in huda neenakost nudita plodna tla za nasilni radikalizem. Pozdravljam dejstvo, da je vmesno vodstvo obljubilo velike reforme, saj bo takšna pot močno okrepila odnose Tunizije z Evropsko unijo. Vmes pa moja skupina poziva h kar največjemu nadzoru s pomočjo varnostnih sil in k aretaciji in sojenju vodstva predsedniške straže ancien regima, ki je odgovorno za streljanje na nedolžne mimoidoče v zadnjih nekaj dnevih, in sicer v brezplodnem poskusu, da bi destabilizirali državo. Čestitam vojski na njeni profesionalnosti pri zaščiti institucij republike.
V EU moramo novi tunizijski vladi enotnosti dati vso pomoč, prav tako pa moramo vso pomoč ponuditi državljanom EU, med drugim tudi britanskim državljanom, ki so tam obtičali, potem ko so bili v Tuniziji na počitnicah.
Marie-Christine Vergiat
v imenu skupine GUE/NGL. - (FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, danes v tem parlamentu govorim z določeno mero ponosa in globokimi čustvi v imenu moje skupine, tj. Konfederalne skupine Evropske združene levice - Zelene nordijske levice.
Razlog za to je, da je v tem parlamentu zelo malo tistih, ki smo obsodili zlorabe, ki jih je izvajal tunizijski režim, in to, kar s morali prestajati ljudje, ki so si kljub vsemu drznili režim kritizirati in obsoditi njegova dejanja, predvsem pa mučenje borcev za človekove pravice.
Šele po samosežigu mladega, 26-letnega moža, se je tunizijski narod uprl in pokazal, da se več ne boji, ker se počuti popolnoma samega. Tam se je rodilo upanje za svobodo. Več kot 50 ljudi je moralo umreti, da se je Evropska unija končno drznila dati sramežljivo izjavo, v kateri zahteva omejitev uporabe sile, vendar pri tem do prejšnje nedelje ni postavila pod vprašaj svetega partnerstva med EU in Tunizijo in ni obsodila nasilja, gospod Füle. Najmanj, kar lahko rečemo, je, da vas je tunizijski režim od vašega imenovanja komajda kaj slišal.
Te besede o "omejitvi uporabe sile" so mi obtičale v grlu. Evropski parlament je bil nem, če odštejemo sramežljivo izjavo delegacije za Magreb. O tem ste spregovorili šele v soboto, gospod predsednik, danes pa je večina v Evropskem parlamentu zavrnila pisno resolucijo. Kljub temu pa so evropske oblasti uspele glasneje kritizirati druge režime. Kot Francozinja vem, kakšne so naloge francoske vlade, zato ne bom še enkrat govorila o predlogih naše zunanje ministrice. Za nekatere ljudi se kolonializem očitno še ni končal, vendar upajmo, da bo vse to ostalo v preteklosti.
Zahvaljujoč pogumu tunizijskega naroda se je tunizijski čudež, ki je nekaterim tukaj tako ljub, zrušil samo v nekaj dnevih in pokazal svoj pravi obraz. Evropska unija ima danes veliko dolžnost, da podpre tunizijski narod pri njegovem prehodu v demokracijo, v katerega pa se ne sme vmešavati. Evropska unija mora spremljati volilni proces in zagotoviti, da bo neodvisen preiskovalni odbor v celoti pojasnil, kaj se dogaja - v zvezi z nasiljem in korupcijo. Ustaviti je treba ropanje tunizijskega naroda. Premoženja družin Ben Ali in Trabelsi ne smemo samo spremljati; moramo ga zamrzniti.
Evropska unija je doživela neuspeh. Opraviti bo treba dolgo pot, preden bodo Tunizijci povrnili zaupanje. Stvari so danes še vedno težke, to je res, in to, kar se dogaja v državi, lahko služi za dober zgled regiji Magreb. Vemo, da lahko do popolnoma enakih nemirov pride v vseh tistih državah, v katerih je zahod lastne interese postavil pred interese zadevnih ljudi. Moški so se že zažgali v Alžiriji, Egiptu in Mavretaniji. Čas je, da se premaknemo od besed k dejanjem, ko gre za demokracijo in človekove pravice. Čas je, da Evropska unija preoblikuje svoja partnerstva z državami juga in da jih končno oblikuje na podlagi demokratičnih zahtev, spoštovanja človekovih pravic in enakosti, sicer bo samo utrla pot fundamentalistom.
Gerard Batten
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, na začetku razprave ste povedali nekaj o svobodnih in poštenih volitvah ter dobri predstavniški vladi in prosili ste nas, da podpremo ljudi Tunizije.
Noben demokrat temu ne bi mogle nasprotovati. Ljudje lahko prenašajo marsikaj, kar jim delajo nesposobne, koruptivne vlade, a če bodo šle predaleč, se bodo uprli. Načelo notranjih varnostnih služb je, da vsak narod od izgredov in civilnih nemirov ločujejo samo trije dnevi, ko zmanjkajo zaloge hrane.
Ali je med tem, kar se dogaja v Tuniziji in Evropski uniji, mogoče potegniti kakšne vzporednice? EU nudi nedemokratično in nesposobno vlado. Ima političen razred, ki se čedalje bolj oddaljuje od želja njenih ljudi. V mnogih državah v Evropi je brezposelnost med mladimi zelo visoka neposredno zaradi politik EU. V Grčiji smo že priča izgredom in civilnim nemirom zaradi čiste ideološke zaveze evropski enotni valuti. Države, kot so Španija, Portugalska in Irska bi lahko Grčiji hitro sledile, saj prisilni jopič evra postavlja njihova gospodarstva v brezizhoden položaj.
Nikar ne mislite, da se to ne more zgoditi v evropskih državah. Ko vlade postanejo sovražniki lastnega naroda, se bo narod prej ali slej uprl.
Strinjam se z vašimi uvodnimi besedami, toda naj ta načela začnejo veljati tako v Evropi kot v drugih državah po svetu.
Predsednik
Ta točka je zaključena.

{'language': 'sl'}