Genoptagelse af sessionen Formanden. Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 4. september 2003, for genoptaget. Formanden. For kun 10 dage siden, den 11. september 2003 om morgenen, hørte medlemmerne nyheden om den svenske udenrigsminister Anna Lindhs tragiske død. Som tidligere formand for Rådet og som ven af så mange var hun velkendt her i Parlamentet. På Europa-Parlamentets og egne vegne udtrykker jeg vores dybe medfølelse over for Anna Lindhs familie, venner og kolleger og det svenske folk for et utåleligt angreb på hendes person og på friheden og demokratiet i Sverige. Alle, der mødte Anna Lindh, kom til at kende og værdsætte hendes usædvanlige egenskaber som et varmt, intelligent og åbent menneske. Hun var det eksemplariske ansigt i moderne europæisk politik. I dag vil mange huske stunder i hendes livlige og altid stimulerende selskab. Jeg tror, at mange vil huske hendes direkte og uhøjtidelige personlighed og stil. Hun var en af de allerbedste. Vi føler med hendes familie, venner og kære. Hun vil blive savnet dybt. Jeg vil bede Dem om at iagttage et minuts stilhed for at vise vores respekt. (Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed) Andersson (PSE). Hr. formand, tak for de varme ord om Anna Lindh. Vi sørger over og savner Anna, både i Sverige, Europa og resten af verden. Som De sagde, går vores tanker først og fremmest til hendes familie, mand og to sønner. Det lykkedes Anna at kombinere det, vi ofte taler om, nemlig familieliv, forældreskab og et politisk meget aktivt liv. Anna havde daglig kontakt med sine to sønner og rejste hjem til forældremøderne på drengenes skole. Anna var en usædvanlig politiker af allerbedste slags. Den ene dag var hun i FN, den næste mødtes hun med udenrigsministrene, og dagen efter var hun at finde på torvet sammen med indvandrere i Sverige eller i en diskussion med skolelever. Hun var særdeles engageret ikke kun i indenrigspolitikken og i verden, men også i det europæiske samarbejde. Hun gjorde meget for at forankre europaspørgsmålene i Sverige. Hun gjorde også meget for Sverige i Europa og talte Europas sag i resten af verden. Det var en fornøjelse at få lov til at arbejde sammen med Anna. Hun var dygtig, hun var engageret, hun var næsten altid glad, og hun var betænksom. Vi hædrer bedst Annas minde ved at kæmpe for demokrati, menneskerettigheder, et mere åbent samfund og et udvidet EU, der var en af Annas hjertesager. Hun kæmpede for et udvidet og tæt europæisk samarbejde og en mere aktiv udenrigs- og sikkerhedspolitik. Ved at gøre det samme hædrer vi allerbedst Annas minde. (Kraftigt bifald) Formanden. Før vi går videre til arbejdsplanen, vil jeg markere og udtrykke tilfredshed med det positive resultat af afstemningen i Letland i weekenden i form af et overvældende flertal for tiltrædelse af EU med en meget høj stemmeprocent. Det er afslutningen på en række succesfulde afstemninger i ni ud af de 10 tiltrædelseslande. Det cypriotiske parlament ratificerede enstemmigt EU-medlemskabet den 14. juli 2003. Jeg er sikker på, at medlemmerne også ønsker at markere denne milepæl på vej mod målet om et EU med 25 medlemsstater den 1. maj 2004. Vi ser nu frem til gennemførelsen af ratikationsprocessen i medlemsstaternes parlamenter. Formanden. Det endelige forslag til dagsorden, som i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 110 og 110a blev udarbejdet af Formandskonferencen på mødet torsdag den 18. september, er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer. Vedrørende tirsdag Fra Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre har jeg modtaget en anmodning om at opføre en redegørelse fra Kommissionen om Alstom-Gruppen på dagsordenen efter forhandlingen om det almindelige budget. Wurtz (GUE/NGL). Hr. formand, Kommissionen skal inden i aften træffe afgørelse om Alstom-koncernens redningsplan. Det drejer sig om en koncern, der tæller 118.000 lønmodtagere, og som omfatter nogle industrier, der er højst betydningsfulde for EU. Langt fra blot at se den europæiske side af sagen vil jeg understrege, at den tidligere bestyrelse for koncernen og den franske stat også har et stort ansvar. Når det er sagt, er EU inddraget med hensyn til konkurrencereglerne, statsstøtten og også Kommissionens uforholdsmæssige magt på disse områder. Derfor mener jeg, at Alstom-sagen på sin vis peger hen imod de strategiske valg, vi må træffe for Europas fremtid, især med hensyn til vedtagelsen af en forfatning. Min gruppe foreslår derfor, at vi, hvis det er muligt, indskriver spørgsmålet på dagsordenen for i morgen som en erklæring fra Kommissionen efterfulgt af forhandling. Schulz (PSE). Hr. formand, vi i De Europæiske Socialdemokraters Gruppe går afgjort ind for at høre, hvad Kommissionen har at sige om dette punkt. Det forudsætter, at Kommissionen langt om længe er nået frem til en afgørelse, så den kan redegøre for sin holdning i morgen, da der ingen mening ville være i at indlede en diskussion, hvis Kommissionen stadigvæk var optaget af at afgøre, hvordan den vil forholde sig. Det er helt klart, at der må gøres alt, hvad der er muligt, for at redde virksomheden på grund af dens enorme økonomiske betydning for det franske, men også det europæiske arbejdsmarked, og på grund af den særlige teknologiske dimension, der er på spil. Vi i Den Socialdemokratiske Gruppe støtter forslaget. Indskrænkende vil jeg dog gerne sige noget, som jeg drøftede med hr. Wurtz tidligere, nemlig at vi bør gøre os den ulejlighed at lytte til Kommissionen og se bort fra et beslutningsforslag. Jeg mener ikke, at det ville være særlig hensigtsmæssigt for os at udarbejde et under et ekstremt tidspres. Hvis det forbehold bliver accepteret, vil vi støtte dette punkt på dagsordenen. Karas (PPE-DE). Hr. formand, jeg tror, at hr. Schulz' henvisning til behovet for indledende undersøgelser og også hans seriøse tilgang til problemerne viser, at en debat om dem kommer for tidligt. For øjeblikket kan jeg ikke se, at de betingelser for en seriøs debat, som han har opregnet, er blevet opfyldt, og det er grunden til, at vi er imod forslaget. Kendsgerningen er, at vi ikke bør have en debat, hvis den blot bliver ført på grundlag af en følelsesmæssig reaktion på dag til dag-politik, hvor de nødvendige forudsætninger for en debat mangler, og hvor vi ikke kan afslutte den med et beslutningsforslag. Cashman (PSE). Hr. formand, jeg vil argumentere for denne anmodning. Dette er en meget omstridt sag. Jeg anmodede med god grund GD I om at kigge på rapporten, som den så ud, da der blev stemt om den i udvalget, for at vurdere, om den var lovmæssigt antagelig, eftersom der blev nedsat og krævet et undersøgelsesudvalg i den. Efterfølgende blev der lavet ændringer for at tilfredsstille GD I. Jeg blev imidlertid opmærksom på, at der var lavet andre ændringer af punkt 4, som fører til en voldsom ændring, der ikke er i overensstemmelse med henstillingen fra GD I. Der er en meget omfattende juridisk udtalelse. Selv med de ændringer, som hr. Perry ønsker at lave, er betragtning N og V i henhold til punkt 26 i den juridiske udtalelse stadig ikke lovmæssigt antagelige. Derfor anbefaler jeg, hellere end at indlede en debat her, og på grund af denne betænknings tekniske karakter, at Deres tjenestegrene undersøger betænkningen, som den er forelagt - hvilket omfatter hr. Perrys begrundelse, som der udtrykkeligt henvises til i punkt 5 - så De kan afgøre, om den, som den foreligger nu, er lovmæssigt antagelig. Endelig er det desuden afgørende, at den betænkning, der forelægges for Parlamentet, nøjagtigt afspejler det, som vi stemte om i udvalget. Det er jeg bange for, at den foreliggende betænkning ikke gør. Formanden. Hr. Cashman, jeg vil gøre det her klart. Jeg forstår, at De på vegne af Deres gruppe anmoder om fornyet udvalgsbehandling. Desuden har De anmodet om, at jeg træffer afgørelse om antagelighed. Hvilken anmodning ønsker De at holde fast ved? Cashman (PSE). Hr. formand, jeg vil på vegne af min gruppe acceptere Parlamentets afgørelse, da jeg tror, at det ville blive en langtrukken proces at henvise betænkningen til den juridiske tjeneste. Perry, Roy (PPE-DE). Hr. formand, jeg beklager, at PSE-Gruppen ikke forsøgte at kontakte mig eller mit kontor om det forslag, de ville stille. Udvalget for Andragender er helt indstillet på at respektere og overholde Parlamentets forretningsorden, og det er derfor, at vores formand, hr. Gemelli, modtog grundig juridiske rådgivning. Det juridiske råd, som vi modtog fra Parlamentets juridiske tjeneste, var, at vi uden problemer kan gå videre med denne betænkning på torsdag. Jeg har selv stillet et ændringsforslag, som jeg vil anbefale Parlamentet på torsdag. Det går ganske enkelt ud på, at Parlamentet forbeholder sig ret til, hvis det ikke modtager oplysninger fra Kommissionen, at iværksætte yderligere parlamentariske undersøgelser. Jeg beklager, at hr. Cashman forsøger at gøre dette til et stridsspørgsmål. Vi modtog det første andragende i 1997. Der er ingen god grund til, at Parlamentet skal udsætte forhandlingen om den betænkning. Cashman (PSE). Hr. formand, hvad angår undersøgelsen af, hvorvidt direktiverne blev gennemført på korrekt vis, fremgår det tydeligt af punkt 26 i den juridiske udtalelse, at spørgsmålet næsten helt sikkert bliver eller vil blive behandlet ved en national domstol, og dermed ligger det ikke inden for udvalgets mandat. Formanden. Vi må stemme om det her. Der er muligvis retlige spørgsmål involveret, men lad mig vende tilbage til dem om et øjeblik. Det grundlæggende politiske spørgsmål er, hvorvidt denne betænkning skal henvises til fornyet udvalgsbehandling. (Parlamentet forkastede anmodningen) Så er betænkningen på dagsordenen. Hvad angår det retlige spørgsmål, vil jeg opfordre tjenestegrenene til at udarbejde et notat til den formand, der fører forsædet på torsdag, når forhandlingen finder sted, så de kan behandle de rejste spørgsmål om, hvorvidt der er et retligt spørgsmål om antagelighed. Hr. Perry fortæller os, at der ikke er noget problem, og hr. Cashman er uenig. Jeg vil bede tjenestegrenene om at sørge for, at Parlamentets formandskab er i stand til at behandle denne sag tilfredsstillende, når forhandlingen indledes på torsdag. Hvad angår den mundtlige forespørgsel om vanskelighederne for europæiske biavlere, har Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter anmodet om, at denne forhandling afsluttes med et forslag til beslutning, som vil blive sat under afstemning i Bruxelles den 9. oktober 2003. Lulling (PPE-DE). Hr. formand, Formandskonferencen har meget venligt besluttet at sætte den mundtlige forespørgsel om vanskelighederne for europæisk biavl, som Landbrugsudvalget vedtog den 12. juni i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 42, på dagsordenen for torsdag. Udvalget havde pålagt hr. Souchet og jeg at udarbejde et forslag til beslutning for at afslutte denne forhandling, og vi havde tænkt os at vedtage forslaget til beslutning den 30. september. Men eftersom De har fremrykket tidsplanen - noget, der ikke sker særlig tit, men som vi er meget glade for - vil jeg gerne, såfremt forhandlingen om spørgsmålet fortsat er skrevet på torsdagens dagsorden, bede Dem fastlægge afstemningen om det forslag til beslutning, som Landbrugsudvalget vedtager den 30. september, til det første oktobermøde. Så hvis der er afstemning om beslutningen på det første oktobermøde, er vi enige i at fastlægge den mundtlige forespørgsel med forhandling til denne torsdag. I modsat fald er vi uenige. De Rossa (PSE). Hr. formand, ligesom Dem glæder jeg mig over den sidste afstemning, som fandt sted i Letland i weekenden og resulterede i et stærkt ja til at tiltræde EU. Jeg ser frem til de 10 tiltrædelseslandes ratifikation. Et spørgsmål, der er blevet rejst, er, at det skal sikres, at borgere i alle 25 stater, som har bopæl i en medlemsstat, der ikke er deres egen, har ret til at stemme. Vil formandskabet gennemføre en undersøgelse af de 25 medlemsstater for at se, hvilke arrangementer der er lavet for at sikre, at disse europæiske borgere kan stemme i stater, som ikke er deres egne? Det er vigtigt, at de ikke bare har ret til at gøre det, men også tilskyndes til det. Vallvé (ELDR). Hr. formand, jeg vil informere Parlamentet om antallet af abonnementer på magasinet Europæisk Debat, der udgives af Europa-Parlamentet. Den seneste udgave udkom i maj 2003. Den blev udgivet på Europa-Parlamentets 11 arbejdssprog, og for første gang var der også en særudgave på catalansk. Jeg syntes, at det ville være interessant at finde ud af, hvor mange catalansktalende borgere der har ønsket at abonnere på dette magasin i den catalanske udgave. Ifølge oplysninger fra et af Europa-Parlamentets kontorer i sidste uge har 31.000 tegnet abonnement på den catalanske udgave. Hvis vi sammenligner dette tal med de abonnementer, der er tegnet på andre sprog - f.eks. 63.000 på fransk og 51.000 på italiensk - og analyserer forholdet mellem abonnementer og antallet af mennesker, der taler et givet sprog, kan vi konkludere, at andelen er meget stor for de catalansktalendes vedkommende. Det er et klart bevis på, at det var en positiv beslutning også at udgive magasinet Europæisk Debat på catalansk. Formanden. Tak, hr.Vallvé. De er tydeligvis meget engageret i denne sag. Alyssandrakis (GUE/NGL). Hr. formand, i to år har den såkaldte Internationale Krigsforbryderdomstol vedrørende Det Tidligere Jugoslavien forsøgt at finde støtte for anklagerne mod Slobodan Milosevic. Til trods for hundredvis af falske vidneforklaringer og en overflod af opdigtede beviser er tiltalen en fiasko. Det eneste, som retsforfølgerne og de, der gemmer sig bag dem, har opnået, er at ødelægge præsident Milosevics helbred måske i et forsøg på at tilintetgøre ham fysisk. Det nye er, at Milosevic ved fuldførelsen af anklageskriftet kun fik tre måneder til forberedelse af sin fremstilling på et tidspunkt, hvor enhver er bekendt med både hans helbredstilstand og det faktum, at han ikke får nogen hjælp udefra og nægter at godkende hele proceduren. Samtidig er han blevet nægtet at modtage besøg af medlemmer for hans parti og de udvalg, der støtter ham. Det græske kommunistparti fordømmer energisk de stigende krænkelser af grundlæggende rettigheder på hr. Milosevics bekostning og kræver, at retssagen udsættes i to år, og at han løslades, så han kan tage tilbage til Beograd for at komme sig og forberede sig. Vi er overbevist om, at ligegyldigt hvor meget imperialisterne forsøger at retfærdiggøre deres forbrydelser i Jugoslavien ved at fordreje sandheden, vil de ikke få held til det. Van Orden (PPE-DE). Hr. formand, jeg vil give udtryk for min bekymring over den seneste udvikling i Zimbabwe, navnlig lukningen af landets eneste tilbageværende uafhængige avis, Daily News, til trods for højesterets afgørelse om det modsatte. Som bekendt har Parlamentet i løbet af de sidste to år gentagne gange meget tydeligt givet udtryk for sin bekymring over den forfærdelige situation i Zimbabwe forårsaget af Mugabe-regimet. Vi har opfordret til, at Rådet indfører skrappere foranstaltninger, og at de øvrige lande i det Sydlige Afrika, især Den Sydafrikanske Republik, engagerer sig mere i at ændre tingene til det bedre i Zimbabwe. Selv om jeg glæder mig over Rådets formandskabs erklæring af 18. september 2003, er ord ikke nok. Jeg er skuffet over, at jeg ikke har modtaget svar på mine breve til den græske og den italienske udenrigsminister om dette spørgsmål. Jeg vil anmode formanden om at insistere på, at Rådet reagerer på Parlamentets bekymringer og tager behovet for en effektiv indsats mod Mugabe-regimet alvorligt. Formanden. Tak, hr.Van Orden. Vi vil viderebringe det til Rådet på Parlamentets vegne. Ribeiro e Castro (UEN). Hr. formand, jeg skal fatte mig i korthed. Det er blot for at minde om en sag, som Parlamentet allerede har haft på dagordenen flere gange, nemlig det drama, som den nigerianske statsborger Amina Lawal må gennemleve. Amnesty International har for nylig udsendt en appel, hvoraf det fremgår, at dommen skulle være blevet stadfæstet. De seneste oplysninger, der også stammer fra Amnesty International, angiver imidlertid, at det ikke er tilfældet, og at det retsmøde, hvor anken skal behandles, først finder sted den 25. september. Jeg appellerer derfor til medlemmerne om at udnytte denne uge til at rette fornyede appeller til de nigerianske myndigheder om at gøre en ende på denne absurde forfølgelse. Jeg anmoder også formanden om endnu en gang at give udtryk for den indignation, som vi føler (og som Parlamentet så mange gange har udtalt) på grund af den forfølgelse, som denne nigerianske statsborger er genstand for på et fuldstændig absurd grundlag. Dhaene (Verts/ALE). Hr. formand, på denne europæiske bilfri dag må vi konstatere, at det direkte tog mellem Bruxelles og Strasbourg er afskaffet. Det medfører, at i hundredvis af mennesker er tvunget til at tage bilen for at komme hertil. Det er en skandale, og det er skadeligt for miljøet og for Parlamentets image. Vi må optræde som et godt eksempel. Jeg opfordrer Dem derfor til øjeblikkeligt at indlede forhandlinger med de franske og de belgiske jernbaner for at løse dette problem snarest. Hver session er der klager over Strasbourgs tilgængelighed. Nu har vi fået nok! Vi må omsider løse den gordiske knude, hvad angår Parlamentets hjemsted. Formanden. Jeg beklager at måtte byde Dem velkommen til at tilslutte Dem den allerede lange række klager over nogle af disse ting. Vi skal se, hvad vi kan gøre. Korakas (GUE/NGL). Hr. formand, jeg vil gøre opmærksom på, at endnu to arbejdere blev dræbt i sidste uge i Grækenland og to andre kom alvorligt til skade i de miner, der ejes af formanden for foreningen af græske virksomheder, hr. Kyriakopoulos. Disse to dødsfald kommer i kølvandet på seks andre dødsfald som følge af lignende arbejdsulykker sammen med snesevis af kvæstelser alene i september. Det er tydeligt, at arbejderne i EU's lande - og jeg taler især om Grækenland - anses for at være forgængelige ressourcer, og erhvervslivet ofrer deres helbred og liv i dets søgen efter størst mulig profit. Det er mit indtryk, at denne uacceptable situation ikke kun eksisterer i Grækenland. Det godtgør beviserne, måske stærkest i Grækenland. I hundredvis mister deres liv, og i tusindvis kommer til skade hvert år, alene i Grækenland. Forestil Dem, hvad der sker i EU som helhed. Hvis De mener, at det er i harmoni med de storsindede erklæringer om beskæftigelse, om sikring af sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen, så er der noget galt. Det er derfor, at vi mener, at dette blot er endnu et tegn på det system, vi lever under, og det systems barbari mod mennesker, der på hæderlig vis forsøger at tjene til livets ophold. Cappato (NI). Hr. formand, jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på noget alvorligt, som finder sted i øjeblikket. Man har nedsat et udvalg, der skal forberede verdenstopmødet om informationssamfundet i Genève. For det første har man nægtet to ikke-statslige organisationer adgang til dette udvalg, nemlig Journalister uden grænser og Human Rights in China. For det andet skal anden del af verdenstopmødet om informationssamfundet finde sted i Tunis. Verdensorganisationen mod Tortur har imidlertid oplyst, at den formand, som Tunesien har udpeget for dette topmøde, er ingen ringere end general Habib Ammar, som er tidligere chef for Habib Bourguibas nationale vagtkorps og tidligere indenrigsminister, og som oprettede Tunesiens nationale efterretningstjeneste, der er berygtet for at have udøvet tortur i landet. Hr. formand, jeg vil bede Dem gøre en indsats for at undgå, at FN's verdenstopmøde om informationssamfundet bliver overladt til en person med blod på hænderne efter tortur, som på denne måde ville ende på internettet og i informationssamfundet. Formanden. Hr. Cappato, jeg vil undersøge det og vende tilbage til Dem og Parlamentet på et senere tidspunkt. Banotti (PPE-DE). Hr. formand, i morges var der i den irske presse en meget interessant rapport fra det europæiske forskningsinstitut i Ispra. I lyset af de bekymringer om luftkvaliteten i institutionerne, der i tidens løb er blevet givet udtryk for, foreslår jeg, at denne artikel, som en gang for alle afliver alle myter om, at rygning i et aflukket område er alt andet end skadelig, bliver sendt med e-mail til vores kolleger. Forskningsresultatet er temmelig alarmerende, og jeg håber, at de kolleger, der kan lide at ryge, vil respektere alle andres helbred ved at afstå fra at gøre det i Parlamentet, bortset fra i de meget begrænsede områder, hvor rygning er tilladt. I rapporten, som regnes for den bedste nogensinde om luftkvalitet, rejses der mange alvorlige spørgsmål, som jeg som kvæstor har foreslået, at tjenestegrenene i bygningen gøres opmærksom på. Lage (PSE). Hr. formand, ærede medlemmer, da jeg ikke har mulighed for at indlade mig på en egentlig politisk debat om Kommissionens handlemåde, benytter jeg dette sølle minut til at give udtryk for min skuffelse over Kommissionens handlemåde på tre punkter, som jeg finder kritisable. Et af dem er budgetpolitikken og den ufleksible måde, hvorpå Kommissionen stadig fortolker stabilitetspagtens kriterier. Det strider imod den europæiske økonomis interesser og det økonomiske opsving. Det andet kritisable punkt angår konkurrencepolitikken og Kommissionens ufleksible handlemåde på dette område, hvor den mangler forståelse for industriens dybere sammenhæng og for Europas industrielle interesser. Det tredje punkt har at gøre med Kommissionens adfærd i forhold til regeringskonferencen, for når alle de, der går ind for forfatningsprojektet, slutter op om det, går Kommissionen ud og foreslår, at forfatningsprojektet skal genforhandles på regeringskonferencen. I skuffelse over Kommissionen, der ikke mere er Europas motor, men er blevet en klods om benet, giver jeg her udtryk for min utilfredshed! Formanden. Det er De enige om. André-Léonard (ELDR). Hr. formand, i sidste uge, nærmere bestemt onsdag, blev Scientology-kirkens nye kontor indviet med pomp og pragt i Bruxelles. Jeg vil gerne udtrykke min forbavselse, hr. formand, over at noget sådant kan finde sted midt i det europæiske kvarter. Jeg må også fordømme den vildledning, der kan være sket, eftersom kontoret hedder "Europæisk kontor for offentlige anliggender og menneskerettigheder". Vi har alle i vores egenskab af parlamentsmedlemmer modtaget en invitation til denne indvielse i vores personlige postkasser i Parlamentet med et mærkat, der angav nummeret og etagen på vores kontor. Invitationen var ikke frankeret, så den er altså blevet uddelt. Jeg vil gerne vide, hvordan man har kunnet uddele disse invitationer, og hvem der har bragt dem til Europa-Parlamentet. Jeg synes, hr. formand, at vi burde være mere forsigtige med en sådan sekt, der om nogle dage stilles for retten i Belgien for svindel, alle former for vildledninger, ulovlig lægevirksomhed og en del andre ting, som den anklages for. Formanden. Fru André-Léonard, jeg er nødt til at bede tjenestegrenene om at undersøge, hvordan netop den meddelelse blev omdelt. Men jeg kan med det samme forsikre Dem om, at den form for omdeling ikke er i overensstemmelse med Parlamentets regler og procedurer. Vi bliver nødt til at undersøge sagen nærmere. Forhandlingen er afsluttet. Formanden. Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0278/2003) af Sterckx for Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om skærpelse af sikkerheden til søs efter olietankeren Prestiges forlis (2003/2066(INI)). Sterckx (ELDR) Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne først og fremmest takke alle de mange kolleger, som har ydet et bidrag til denne betænkning. Jeg vil gerne takke alle dem, som har givet os oplysninger under høringerne i Parlamentet og under vores besøg i Galicien og Brest, men også alle de mennesker, som spontant via e-mail eller pr. brev har sendt os oplysninger eller hele dokumentationsmapper. Alle disse ting var meget interessante, og de har i høj grad hjulpet os. Jeg vil dog gerne endnu en gang understrege, at hensigten med denne betænkning er at forbedre sikkerheden til søs mest muligt. Det er det eneste, vi har arbejdet på. Først og fremmest skulle vi have så meget som muligt at vide om Prestige for at tage ved lære. Dernæst skulle vi gennemgå hele lovgivningen, både den europæiske og den internationale, for at se, hvor vi kunne forbedre den. Det er tydeligt, at Kommissionen ikke afventede vores konklusioner. Vi har for øvrigt under vores arbejde haft kontakt nok med Kommissionen. Der er stillet forslag, og jeg synes, at Kommissionen i dette tilfælde har arbejdet hurtigt og godt. Hvad gik der galt i forbindelse med ulykken med Prestige? Betænkningens første konklusion er, at der ikke var nogen nødhavn i det område, hvor ulykken skete. For mig er dette en af de to vigtigste konklusioner. Man fjernede skibet fra kysten, og ved at gøre det gjorde man ulykkens konsekvenser større, end de ellers ville have været, i hvert fald geografisk set. Erika II-pakken indeholdt et direktiv om nødhavne. Hvis vi havde ført dette ud i livet, ville tingene sandsynligvis have set anderledes ud. Jeg er glad for, at behandlingen af systemet med nødhavne er fremskyndet. Jeg håber, at der meget hurtigt kommer et forslag - det har Kommissionen også lovet - om kompensationer. Vi anmoder endvidere om tydelige forvaltningsstrukturer for nødhavne, hvilket er meget vigtigt. Medlemsstaterne skulle rapportere om systemet i deres lande senest den 1. juli. Så vidt jeg ved, har de faktisk alle gjort det. Jeg vil derfor gerne anmode Kommissionen om at vurdere kvaliteten af de dokumenter, som den har modtaget. Hvordan ser de ud? Ville tilfælde som ulykken med Prestige have været mindre alvorlige? Er vi nu ved at udvikle et effektivt system? Det er det første spørgsmål, som jeg stiller Kommissionen. Noget andet, som jeg i hvert fald har lært af det, der skete med Prestige, er, at vi skal kontrollere gamle skibe bedre. Enten udfaser vi dem, hvis vi mener, de udgør en risiko, eller også, hvis vi tror, de kan holde lidt endnu, skal vi kontrollere ordentligt, om de er i orden eller ej. Hvis jeg kan tro på alle rapporterne, har man i forbindelse med Prestige i hvert fald ikke udført kontrollen med en af de to ballasttanke helt efter reglerne. Jeg synes, det er vigtigt, at vi også går klassifikationsselskabet på klingen og spørger dem, om de ikke kan skærpe deres regler på det punkt. Man skal ikke kun se på et skibs tilstand på et bestemt tidspunkt og efterse det med nogle års mellemrum. Man skal også se på, hvordan et skib bruges. I tilfældet med Prestige kan der have været et problem med brugen af skibet som et flydende reservoir, og det kan have svækket skibets struktur. Det har man ikke taget tilstrækkeligt hensyn til, fordi det ikke var optaget i reglerne. Vi må sikre, at den slags ting ikke kan ske fremover. En løsning, som vi har nævnt - eller i det mindste en beslutning, som er truffet meget hurtigt - vedrører beslutningen om kun at tillade transport af den slags materiale, som blev transporteret med Prestige, i dobbeltskrogede skibe. Det er jeg i princippet enig i, men vi må ikke betragte dette som en slags patentløsning, for der rejser sig nye spørgsmål i forbindelse med dobbeltskrogede skibe. Hvordan reagerer dobbeltskrogede skibe, når de bliver gamle? Nu er alle skibe stadig nye, og alt er i perfekt orden, men er disse skibe stadig gode, når de er 20 eller 25 år gamle? Der er nemlig specialister, som siger, at der vil opstå problemer med rust og svækkelse. Det samme, som skete med Prestige, kan også ske med dobbeltskrogede skibe. Det må vi være meget på vagt over for. Jeg vil gerne have, at både klassifikationsselskabet og Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed overvåger dette ordentligt. Vi har endvidere forslag om skærpelse af havnestatskontrollen, og vi har forslag om at følge direktivet om overvågning ordentligt op. Der står så mange ting i betænkningen, at jeg ikke kan nævne dem alle sammen i detaljer. Ved bekæmpelsen af katastrofer tror jeg, det ville være godt, hvis vi havde en virkelig europæisk kystvagt. Jeg tror også - og jeg synes, Kommissionens forslag er godt - at der skal oprettes en flåde af olieforureningsbekæmpende skibe, som forvaltes af agenturet. Vi må imidlertid ikke glemme, at der i selve sektoren i øjeblikket er en hel del ekspertise, og vi må ikke gøre tingene dobbelt. Vi må benytte den eksisterende ekspertise. Jeg synes også, det er vigtigt, at der ligesom for luftfarten oprettes en uafhængig instans, som undersøger ulykker. I øjeblikket er det særdeles uklart, hvem der foretager en sådan undersøgelse. Der er altid en eller anden, som er part i en sag, som har rejst et krav, eller som skal betale skadeserstatning. Der er aldrig en højere instans, som upartisk undersøger, hvad der nu præcist er sket. En sådan instans har luftfarten, og jeg synes, at der også bør oprettes en lignende instans for søfarten. Efter min mening, fru kommissær, og jeg formoder, at De er enig med mig, skal EU's rolle i den internationale organisation forstærkes. Egentlig bør Kommissionen være medlem af IMO og der gøre sin indflydelse gældende, således at vi aldrig mere optræder i spredt orden. Jeg tror ikke, vi er særlig uenige på det punkt. Fri sejlads er ikke uden betingelser. En kyststat må kunne gribe ind over for et skib, som udgør en trussel. Hvis det er nødvendigt at tilpasse de internationale regler, skal vi gøre det. Vi skal sikre, at nødhavne gøres obligatoriske i IMO. Vi skal regulere skibstrafikken i følsomme områder. Vi skal gøre det bedre, end det nu er tilfældet. Der er ingen mening i automatisk at holde skibe 200 sømil fra kysten, for dermed formindsker man ikke risikoen. Skibet er stadig lige dårligt, besætningen er eventuelt stadig lige dårlig, men skibet er længere væk, og vi tror, at det dermed er sikkert. Hr. formand, De er særdeles streng. Jeg håber, De giver mig lidt mere tid. Vi skal kunne udøve bedre kontrol med flagstaterne. Vi skal lægge større vægt på besætningernes kvalitet. Vi må ikke kriminalisere kaptajnen. Det er vigtigt. Han er stadig under husarrest og skal melde sig dagligt hos politiet. Jeg vil gerne opfordre de spanske myndigheder til at undersøge denne sag på ny. Denne mand er efter min opfattelse, og forhåbentlig efter flertallets opfattelse i Parlamentet, ikke nogen forbryder, men han behandles imidlertid som en sådan. Hvad angår vraget, er der nogen forvirring. Der er meget mindre olie om bord, end man troede. Jeg har netop fået oplysninger fra konsortiet under ledelse af REPSOL, som udfører arbejdet. Der er stadig 14.000 t om bord, 13.300 t i forstavnen og 700 t i agterstavnen. Man troede, at de centrale tanke stadig var fyldte, men de indeholder ikke længere olie, kun vand. Forskellen mellem, hvad man troede i januar, og hvad man nu tror, er ikke en følge af lækagen, men sandsynligvis opstået, fordi der under katastrofen er spildt mere olie, da skibet brækkede over. Forberedelserne fortsætter. Eftersom lækagerne er små, vil man ikke hente olie op i vinter, men til foråret. Jeg vil gerne sige endnu to ting, hr. formand, hvis De tillader det. Mange tak for Deres overbærenhed. Jeg har anmodet om en delt afstemning om en række punkter, fordi der er nogle ting, der står to gange i betænkningen. Jeg håber, at mine kolleger kan støtte mig heri. Jeg har udarbejdet kompromiser om syv emner. Jeg vil ikke opsummere dem, men jeg vil blot bede Dem alle om at se på dem og støtte dem. Ellers får vi et dokument, som er alt for langt. Mit sidste punkt vedrører det midlertidige udvalg, som Parlamentet gerne vil nedsætte for at undersøge denne sag yderligere. Jeg konstaterer, at der er bred enighed om princippet. Mine kolleger på både denne og den anden side af salen har stillet et ændringsforslag om nedsættelsen af et midlertidigt parlamentsudvalg. Skænderiet drejer sig om, hvilken opgave dette skal have. Jeg vil forsøge at finde et kompromis i aften eller eventuelt i morgen tidlig. Hvis det ikke lykkes, håber jeg ikke, at denne betænkning forkastes af den grund, for ud af de 108 punkter er der kun et, der vedrører det midlertidige udvalg. De 107 andre vedrører sikkerhed til søs, og det er det, vi beskæftiger os med her. Formanden. Jeg må bemærke, hr. Sterckx, at De formåede at udstrække de fem minutters taletid til mere end ni minutter, hvilket jeg betragter som en hyldest til Deres dobbeltskrogede kvaliteter som ordfører. De Palacio Hr. formand, jeg vil allerførst takke hr. Sterckx for den fremragende betænkning, han har udarbejdet, og alle de udvalg i Parlamentet, der i mange måneder har deltaget i dette arbejde. Jeg vil gerne minde om, hvor vi står med hensyn til bekæmpelse af havforurening. For det skal siges, hr. Sterckx, at før Prestige var der Erika, og at der heller ikke på det tidspunkt var en nødhavn, hvor et skib i nød kunne søge beskyttelse. Og desværre var der før Prestige og Erika mange andre tilfælde, hvor der ikke blot ikke var nogen nødhavn, der var heller ikke politisk vilje fra hverken Parlamentets eller Rådets eller nogen andres side til at træffe de foranstaltninger, som kunne forhindre det, der skete med Erika og Prestige. Det er det første, der skal slås fast. Som De ved, er de foranstaltninger, som vi foreslog i Erika I- og Erika II-pakken, blevet vedtaget, bortset fra den europæiske fond for erstatning for olieforurening. Dette sidste er imidlertid også blevet bedre i de seneste måneder og år takket være Kommissionens indsats - med, skal det siges, støtte fra EU-medlemmerne i Den Internationale Søfartsorganisation - for at sikre, at IOPC-fondens loft hæves til 920 millioner euro, hvilket er mere end en tredobling af de eksisterende midler. Ud over Erika I- og Erika II-pakken er der de forslag, som Kommissionen stillede lige efter Prestige-katastrofen, og som bliver behandlet af Rådet og Parlamentet, selv om det skal nævnes, at et af dem allerede er blevet vedtaget og træder i kraft 20 dage efter offentliggørelsen, som forventes at ske i slutningen af denne måned eller begyndelsen af næste måned. Dette forslag indeholder et krav om, at der anvendes dobbeltskrogede olietankskibe til transport af svær brændselsolie, og om, at tidsplanen for udfasning af enkeltskrogede olietankskibe fremskyndes. Hvis den bestemmelse var blevet foreslået og vedtaget efter Erika-katastrofen, tror jeg, at vi ville have undgået Prestige-katastrofen. Resultatet er, mine damer og herrer, at vi ikke kan hvile på laurbærrene, for desværre blev Prestige-katastrofen ikke forhindret efter det, der skete med Erika. Men vi kan dog sige noget meget vigtigt, og det er, at vi denne gang har truffet beslutninger, at vi denne gang har handlet. Og det er den store forskel mellem det, der er sket i andre tilfælde, og det, der sker nu. Kommissionen er netop i gang med at overvåge og kontrollere iværksættelsen af de foranstaltninger, som vi har vedtaget. Det vil sige, at den kontrollerer medlemsstaternes regeringers handlinger på baggrund af det, der er blevet vedtaget, og undersøger, om de er tilstrækkelige. I den forbindelse må jeg sige, at vi har været nødt til at indlede 10 overtrædelsesprocedurer mod 10 medlemsstater, som ikke har gennemført de nye bestemmelser om overvågning ved hjælp af havnestatskontrol og klassifikationsselskaber korrekt. Det drejer sig faktisk om to meget vigtige elementer for at løse problemet. Havnekontrol gør det muligt at forebygge. Hvad angår situationen på land, nævnte medlemmet, at man overvejer forskellige måder, hvorpå man kan opsuge den olie, der stadig er i vraget, og at de kompetente myndigheder i nærmeste fremtid vil vedtage foranstaltninger på grundlag af de to eksisterende metoder. Jeg vil også sige, at de forurenede strande er blevet renset, hvilket ikke er ensbetydende med, at der ikke stadig, især i Biscayabugten langs Atlanterhavskysten, flyder rester af Prestiges udslip, som bevæger sig i strømmens og vindens retning og på et eller andet tidspunkt kan forårsage en konkret forurening af en europæisk kyst. Jeg vil kort tale om nogle af de punkter, som medlemmet har nævnt. Han spørger, hvad fejlen var, og svarer, at der ikke var nogen nødhavn. Jeg mener, at der før nødhavnen var en anden fejl, nemlig at der var et skib i dårlig forfatning, som sejlede på oprørt hav. Og efter den fejl stod vi uden nødhavn. Ligesom der ikke var nogen nødhavn i Erikas tilfælde, men det var meget værre, og ligesom der ikke var nogen nødhavn halvanden måned efter ved Vicky-hændelsen, hvor vi havde en anden farlig situation. Gud være lovet skete der ingen stor katastrofe, simpelthen fordi havet var roligt, og det var muligt at omlade lasten i rum sø. Men ikke fordi vi rådede over en nødhavn, som kunne tage imod et nødstedt skib lastet med olie lidt over en måned efter det, vi oplevede med Prestige. Derfor er udpegning af tilflugtsområder og fastsættelse af beredskabsplaner for at modtage skibe i nød efter vores opfattelse hele afgørende. Unionens stater havde en politisk forpligtelse til at fremsende de planer den 1. juli i år, selv om de juridisk set har indtil februar næste år. Alle har svaret, men meget forskelligt. De henviser til forskellige fortolkninger af fællesskabsbestemmelserne. Det, der blev sagt her, det, der blev diskuteret, og det, der blev besluttet fra Ministerrådets og Parlamentets side, var helt klart: Der skal på et givet tidspunkt være et tilflugtsområde, en nødhavn til rådighed for et skib i nød. I øjeblikket vurderes de planer, som er blevet udarbejdet i henhold til Den Internationale Søfartsorganisations krav, og på det næste Råd agter jeg at rejse dette spørgsmål over for transportministrene og sige til dem, at hvis de den 5. februar 2004 ikke har opfyldt det, som Kommissionen fortolker, at der kræves i den vedtagne tekst, vil vi naturligvis indlede overtrædelsesprocedurer mod de stater, som ikke respekterer kravene fuldt ud. Vi vil altså i alle tilfælde, som vi gør det nu, kræve fuld respekt for gældende bestemmelser og gennemførelse af bestemmelserne i de forskellige nationale lovgivninger. Jeg vil påpege, at vi ved mange lejligheder har talt om nødvendigheden af at forbedre søfartssikkerheden og EU's beføjelse til at gribe ind ved risiko for ulykker eller stærk forurening. Der er forslagene om ændring af agenturet, så det får flere beføjelser, der er forslaget - og jeg vil takke for den støtte, som vi i princippet vil få fra Parlamentet - om, at agenturet skal råde over midler, konkret til forureningsbekæmpelsesfartøjer, der er manøvredygtige i oprørt hav, og som derfor ikke er nødt til, som i Prestiges tilfælde, at forblive i havn på grund af bølgernes størrelse, men kan manøvrere i bølger på over fire meter. Spørgsmålet om EU's tilstedeværelse i IMO er helt afgørende, som medlemmet har sagt. Som bekendt anmoder vi om et mandat til at forhandle om EU's fulde optagelse i Den Internationale Søfartsorganisation, og i det regi vil vi sammen med Unionens stater arbejde for at fremme sikkerhedsstandarderne, give flagstaterne et større ansvar og kyststaterne en bedre beskyttelse. Til sidst vil jeg lykønske Parlamentet med den støtte, det har givet os i løbet af disse år og fortsat giver os på dette område. Jeg mener, at resultatet er vigtigt. EU har en gang for alle besluttet at tage fat på disse problemer og ikke blot sidde og vente på den næste katastrofe ved vores kyster. Vi arbejder som sagt i tiden efter Prestige, men til næste år vil vi desuden stille nye forslag for at forbedre havnekontrollen og styrke direktivet om overvågning af søfarten med det formål at indføre et harmoniseret europæisk system til trafikinformation og -styring. Vi forhandler også allerede med vores naboer, f.eks. russerne, om spørgsmål som dette og indførelsen af en retlig ramme om undersøgelser efter ulykker og gennemførelsen i EU af minimumskriterier for flagstater. Jeg takker for Deres arbejde, og jeg vil sige, at med hensyn til besætninger er der problemer omkring sikkerhed, når en besætning ikke har et fælles sprog. I en ekstrem situation er sikkerheden alvorligt truet, fordi ordrerne ikke kan gives eller modtages korrekt. Det er noget, vi arbejder på, og vi har foreslået nogle foranstaltninger om det. Og, mine damer og herrer, jeg regner endnu en gang med Deres støtte til at gøre fremskridt på dette område. Ortuondo Larrea (Verts/ALE) Hr. formand, fru kommissær, som ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Industripolitik, Eksterne Økonomiske Forbindelser, Forskning og Energi vil jeg indlede med at udtrykke beundring for den ekstraordinære indsats, der blev ydet af fiskerne og deres faglige foreninger og organisationer samt de tusinder af frivillige, som har dæmpet den negative indvirkning på miljøet. Samtidig vil vi fremhæve, at der ud over udbedring af miljøskaderne og støtte til alle personer og virksomheder inden for den spanske fiskeri-, skaldyrs- og akvakultursektor, som stadig lider under olieforureningen, bør ydes en rimelig erstatning for alle sociale og økonomiske tab som følge af Prestiges forlis i de øvrige erhvervssektorer som f.eks. konservesindustrien, handelen, transport, hotelvirksomhed, turisme osv. Derfor anmoder vi om mobilisering uden undtagelse af alle Fællesskabets fonde og tekniske midler og om vedtagelse af den supplerende fond for erstatning af skader ved olieforurening og nye budgetbevillinger til evaluering af virkningerne på miljøet, erstatning for de skader, der ikke dækkes af gældende internationale konventioner, oprettelse af et net for udveksling af erfaringer på området forurening med kulbrinter, beredskabsplaner osv. I den forbindelse skal medfinansieringen i mål 2-områder eller andre være på samme niveau som i mål 1-områder for at undgå ubegrundet forskelsbehandling, da det drejer sig om genopretning af skader, der er forårsaget af udefrakommende aktører. Vi anmoder også om, at det kommende forbud mod, at enkeltskrogsskibe, der transporterer farligt gods, anvender EU-havne, udvides på grundlag af en EU-lovbestemmelse til også at omfatte gennemsejling af EU's farvande, som det er tilfældet i USA. Med det, der er aftalt hidtil, ville vi ikke forhindre en situation svarende til Prestige-katastrofen. Til sidst vil jeg personligt påpege, at de mest effektive operationer til opsamling af brændselsolie i rum sø, som blev udført af Baskerlandets fiskerflåde, er de eneste i den spanske stat, der til dato ikke har modtaget den støtte, der er fastsat i Fællesskabets forordning. Jeg har tiltro til, at denne forskelsbehandling ikke fortsætter. Endelig bør der hurtigst muligt oprettes et midlertidigt udvalg, som kan undersøge årsagerne til og følgerne af Prestiges forlis og foreslå effektive foranstaltninger for at forhindre katastrofer som denne i fremtiden. Pérez Álvarez (PPE-DE) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, ordføreren siger i betragtningerne, at Prestige-katastrofen bl.a. fremhæver betydningen af en god kontrol med den fuldstændige overholdelse af gældende europæiske og internationale bestemmelser vedrørende søfartssikkerhed. Andre kolleger vil uden tvivl nævne andre aspekter af bestemmelserne om søfartssikkerhed, som kommissæren selv og ordføreren allerede har gjort det. Jeg vil gøre det set ud fra et arbejdsmiljøsynspunkt, hvor jeg minder om nødvendigheden af en permanent indsats for arbejdsmiljø og slår til lyd for, at en forebyggelseskultur fremmes og søfartserhvervet gives værdighed. Jeg ser søfartsuddannelsen som et middel - også i spørgsmålet om et fælles sprog, fru kommissær - til forbedring af søfartssikkerheden og forebyggelse af ulykker, og jeg opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at overveje behovet for at gennemføre en omfattende ændring af den internationale maritime retsorden, som imødekommer kravene til den moderne søtransport ud fra en målsætning om et bedre arbejdsmiljø. Jeg vil ligeledes understrege de alvorlige konsekvenser for verden af i dag og for de kommende generationer, som en politik om, at "alle kneb gælder" og samvittighedsløsheden hos arbejdsgivere og organisationer, der kun drives af profit, afstedkommer. V må gennemføre en effektiv og tilstrækkeligt krævende lovgivning, som skal overholdes reelt og ikke kun formelt og kan forhindre de negative miljømæssige, sociale og økonomiske konsekvenser og måske tab af menneskeliv. Til sidst vil jeg, ud over at takke medlemmerne af Udvalget om Beskæftigelse for den enstemmige støtte til udtalelsen, gentage min tak til søfolk, fiskere, akvakulturbedrifter, frivillige og alle andre, som har kæmpet stædigt mod forureningen og for miljøet og fiskeressourcerne. Og naturligvis myndighederne i Spanien, der med deres indsats og engagement forhindrede alvorligere skader, især fordi de med Galicien-planen formår at udbedre skaderne og, efter den meget alvorlige Prestige-ulykke, tilføre det ramte område og Galicien som helhed ny dynamik. Fru kommissær, vi takker Dem for Deres politiske vilje, som kommer til udtryk i beslutninger, og vi opmuntrer Dem til at fortsætte Deres arbejde. Isler Béguin (Verts/ALE) Hr. formand, jeg vil spørge, hvilket formål den udvidede Hughes-procedure tjener. Eftersom betænkningen udarbejdes i henhold til den udvidede Hughes-procedure, skulle Udvalget om Miljø- og Sundhedsanliggender og Forbrugerpolitik og Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme normalt have afgivet udtalelse i henhold til den samme procedure. Det er imidlertid ikke det, vi er her for at diskutere. Det vil blive besluttet under en anden forhandling. Som ordfører for udtalelsen fra Miljøudvalget kan jeg sige, at samfundet sjældent har oplevet en så ophidset og voldsom debat som debatten om Prestige. I sidste instans er vi noget på afstand af katastrofen her. Prestige-katastrofens virkning på Galicien svarede faktisk til virkningen af et elektrisk stød, og den havde samme indvirkning på Frankrig og Europa som helhed. Ingen, absolut ingen borger, undgik at blive berørt af katastrofen, navnlig efter Erika-katastrofen i 1999, hvor vi her i Parlamentet sagde "aldrig mere". Hr. formand, fru kommissær, vi må besvare nogle ubesvarede spørgsmål. F.eks. ved vi, hvordan det skete, men vi ved ikke, hvorfor det skete. Vi ved ikke, hvorfor Prestige blev slæbt ud på havet, og de borgere, der stiller dette spørgsmål, har ret til at få et svar. Parlamentet og Kommissionen reagerede imidlertid meget hurtigt. Vi forlangte, at der blev nedsat et undersøgelsesudvalg, et forslag, som blev forkastet af Parlamentets flertal, og nu har vi i stedet en betænkning med den udvidede Hughes-procedure, som desværre ikke synes at være til meget nytte. Der er imidlertid blevet udført et meget grundigt arbejde med et godt samarbejde mellem de forskellige bidragydere og de forskellige medlemmer. På vegne af Miljøudvalget har jeg selv, ofte sammen med ordføreren, taget del i alle de initiativer, der var grundlaget for denne betænkning, som er forholdsvis udtømmende, og Miljøudvalget har især fokuseret på den miljømæssige side af sagen. Jeg vil derfor koncentrere mig om fire punkter, fire af Miljøudvalgets krav: Det første drejer sig om, at opsugningen af brændselsolien må prioriteres højt. Det er utænkeligt at lade 13.000 t brændselsolie sive ud dråbe for dråbe. Det ville være at vende det blinde øje til et skjult olieudslip, som ville blive ved med at forurene vores kyster i de kommende år. Det andet punkt er genoprettelse af områder med uberørt natur. Vi kræver, at habitatdirektivet håndhæves, at de foreslåede Natura 2000-områder vedtages øjeblikkeligt, og at der bevilges ressourcer til at genoprette områderne med uberørt natur, kysterne, havlandskabet og det marine liv. Spørgsmålet om frivillige, hr. formand, er også meget vigtigt. Vi kræver en epidemiologisk undersøgelse af samfundene for at finde ud af, om frivillige fortsat kan indsamle brændselsolie i tilfælde af et problem osv. Jeg vil nu ikke gennemgå hele listen. Mine damer og herrer, jeg vil især gøre Dem opmærksom på afstemningen i morgen. Ved afstemningen i morgen er det ikke et spørgsmål om at vælge det forkerte undersøgelsesudvalg. Vi kræver et midlertidigt udvalg, som kan afdække hele sandheden og fortælle os, hvad der bør gøres og ikke bør gøres i tilfælde af en katastrofe. Det er en reel hjælp til beslutningstagning, et værktøj til hjælp for beslutningstagerne, som vi kræver med det midlertidige udvalg. Et udvalg om håndhævelse af Erika I- og Erika II-direktivet ville ikke kunne fortælle os disse ting eller skabe fremskridt. Formanden. Jeg ved, at ordførerne har gjort et stort arbejde, men jeg må desværre sørge for, at tidsplanen bliver overholdt. De rådgivende ordførere havde to minutters taletid, og de overskred den tid med 40 sekunder eller et minut, eller endog med halvandet minut for den sidste rådgivende ordførers vedkommende. Jeg må bede medlemmerne om at overholde den taletid, de har fået tildelt, så godt som muligt. Poignant (PSE) Hr. Sterckx, jeg har set efter, om De har glemt noget, og bortset fra placeringen af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerhed, som der vil blive truffet beslutning om en dag, kan jeg ikke se nogen huller. Jeg vil gerne gennemgå en række punkter i Fiskeriudvalgets udtalelse. For det første skal olien bjerges, også hvis der ikke er så meget. Fiskeriets sikkerhed afhænger af det. For det andet skyldspørgsmålet. Søfolk ønsker som alle andre at forstå, hvordan det kunne ske. Når vi i morgen stemmer om spørgsmålet om et midlertidigt udvalg, må vi håbe, at det vil hjælpe os med at forstå, hvad der skete, og fastslå, på hvilke punkter henholdsvis Frankrig og Spanien kan bebrejdes. For det tredje, fru kommissær, må brandskibe gøres til forureningsbekæmpelsesskibe. I tilfælde af fremtidige ulykker får vi brug for en flåde, som kan opsuge olien eller olieproduktet hurtigt. For det fjerde tror jeg, at alle i fiskerisektoren vil støtte de søfartskorridorer, som anbefales i betænkningen med henblik på at organisere søfarten på samme måde som luftfarten. Endelig spørgsmålet om tekniske havnekontroller, der er en kilde til bekymring for alle. Jeg mener, at vi må se på sociale kontroller og en form for arbejdsinspektion. Vi må sandelig ikke glemme, at søfartssikkerhed og søfartslovgivning først og fremmest har til formål at beskytte besætningens liv, uanset om de er fiskere, indgår i handelsflåden eller er beskæftiget med en anden form for transport. Hatzidakis (PPE-DE). Hr. formand, fru næstformand for Kommissionen, det arbejde, som ordføreren, hr. Sterckx, som jeg lykønsker, og resten af Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme har udført, har vist, at det problem, vi undersøger, nemlig sikkerhed til søs, er et komplekst og vanskeligt spørgsmål med utallige aspekter. Det er derfor, at der foreslås en lang række foranstaltninger, som omfatter flere sektorer, og jeg vil også tale om nogle udvalgte, der efter min mening fortjener en kommentar. Forureningsbekæmpelsesflåder og EU-kystvagten er noget, som skal undersøges af Kommissionen og Rådet. Det bør understreges, at dobbeltskrogede skibe ikke er et universalmiddel, og disse skibes sikkerhed skal også undersøges. Skattemæssige incitamenter for at fremme genindflagning under medlemsstaternes flag er også en særligt vigtig faktor, fordi vi på den måde kan begrænse antallet af skibe, der sejler under bekvemmelighedsflag. Nødvendigheden af, at der endelig, ligesom inden for luftfart, kommer et lingua franca inden for søfart mellem søfolk og alle andre involverede i sektoren, og betænkningens konstatering af, at søfolk ikke må blive gjort til syndebukke i tilfælde af et forlis, er ting, som også skal understreges, i hvert
{'language': 'da'}