Pöytäkirjan hyväksyminen Puhemies Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu. Onko huomautettavaa? McMahon Arvoisa puhemies, se työ, jota olemme tällä viikolla tehneet, ei olisi ollut mahdollista ilman tulkkien apua. Tietooni on tullut, että meillä on 300 freelance-tulkkia, joille komissio ei ole maksanut asianmukaista palkkaa lokakuun jälkeen. Komissio julkisti tällä viikolla asiakirjan siitä, miten se aikoo parantaa hallintoaan. Meillä on 300 tulkkia, joille ei ole maksettu asianmukaista palkkaa ja joilla on taloudellisia vaikeuksia. Voisiko komission jäsen Bangemann välittää tämän kollegoilleen ja voisiko puheenjohtaja Santer sitten, kun hän maanviljelijöiden tapaamiselta ehtii, sopia tapaamisen täällä työskentelevien tulkkien kanssa ja selvittää tämän ongelman? Puhemies Herra McMahon, panemme tämän muistiin, mutta hyväksymme parhaillaan pöytäkirjaa. Pyydän, että vain ne kollegat pyytävät puheenvuoroa, jotka haluavat puhua pöytäkirjasta. Jos haluatte puhua työjärjestyksestä, olkaa hyvä ja kertokaa, mitä artiklaa asia koskee. Hallam Arvoisa puhemies, haluaisin vain toistaa erään eilisen istunnon pöytäkirjassa mainitun asian, joka koskee nimenhuutoäänestysten suurta määrää. Meillä on 245 sivua nimenhuutoäänestyksiä, ja näyttää siltä, että mitä pienempi ryhmä on, sitä enemmän nimenhuutoäänestyksiä se haluaa. Haluaisin, että joku kertoisi minulle, onko Euroopan unionissa yhtään ainoaa kansalaista, joka haluaa tietää, miten David Hallam äänesti Florenzin mietinnön tarkistuksen 20 toisesta osasta. Tilanne on naurettava, ja tämä on rahanhaaskausta, ja se pitäisi saada loppumaan. Puhemies Herra Hallam, tästä puhuttiin jo eilen. Panemme huomautuksenne muistiin. Posselt Arvoisa puhemies, pöytäkirjassa lukee, että olisin eilen huomauttanut, että Kazakstania koskevan päätöksen saksankielinen versio olisi ollut virheellinen. En kuitenkaan huomauttanut, että teksti olisi ollut virheellinen vaan ettei tekstiä ollut ollenkaan! En voi nimittäin kutsua otsikon " Kazakstan" alla olevia viivoja ja pieniä ristejä ja pisteitä virheelliseksi tekstiksi, vaan se ei ole tekstiä laisinkaan. Sen vuoksi haluaisin vaatia, että selvitetään, miksi sellainen asiakirja jaettiin. Joidenkin kollegoiden virheellinen arvio siitä, että saksankielinen teksti olisi ollut olemassa, johtui siitä, että ryhmien vastaavien neuvottelussa aamupäivällä käsiteltävänä oli oikea teksti, mutta jakelupisteessä oli saatavilla eilisiltaan asti pelkästään tämä versio viivoineen ja risteineen. Sen vuoksi haluaisin nyt vaatia, että parlamentin tekstit annetaan kaikille jäsenille eikä vain ryhmien yksittäisille jäsenille, sillä muuten voimme peruuttaa istuntomme ja siirtyä puhemieskonferenssiin! Puhemies Herra Posselt, ymmärrän tyytymättömyytenne. Asia tutkittiin, ja näyttää siltä, että kuvailemanne kaltainen versio olisi todellakin ollut olemassa; toinenkin versio oli kuitenkin olemassa. Tutkimme nyt, miksi myös virheellistä versiota jaettiin. Parlamentin muut jäsenet ovat varmaan saaneet oikean version. Tutkimme kuitenkin, miten näin saattoi tapahtua. Evans Arvoisa puhemies, joudun ikäväkseni olemaan samaa mieltä herra Hallamin kanssa, mutta minunkin asiani koskee nimenhuutoäänestysten määrää, josta keskusteltiin eilen. Minä en ole huolestunut äänestysten määrästä - tiedän, että tämä asia on jo hallinnassa - vaan pikemminkin siitä, miksi joka ikiselle jäsenelle pitää antaa tämä painava opus, kun paljon pienempikin määrä riittäisi niille säälittäville jäsenille, jotka tosiaankin haluavat käydä sen läpi ja tarkistaa, miten he äänestivät. Se voisi olla sen sijaan saatavilla Internetissä, jolloin säästyisi valtavasti rahaa. Sama koskee valtavankokoista pöytäkirjaa. Se on varmaankin hyvin tärkeä, mutta on paljon sellaisia jäseniä, jotka ovat jo lähteneet Strasbourgista, mutta silti heidän lokeroonsa laitetaan kopio pöytäkirjasta. Tämä on suurta ajan ja vaivan haaskausta. Pöytäkirja voitaisiin toimittaa vain niille jäsenille, jotka haluavat sen, tai se voitaisiin hakea Internetistä, kun halutaan viitata siinä oleviin asioihin. Puhemies Hyvät kollegat, ymmärrän kiihtymyksenne, mutta työjärjestys sallii tämän. Jos haluatte muuttaa asiaa, teillä on oikeus tehdä vastaava tarkistusesitys työjärjestystä käsittelevälle valiokunnalle. Jokaisella jäsenellä on siihen oikeus. Fabre-Aubrespy Arvoisa puhemies, pöytäkirjan sivujen 29 ja 30 mukaan istunnon puhemies - luulen, että kyse oli herra Martinista - ilmoitti puhemieskonferenssin päätöksestä muuttaa Brysselissä 24. ja 25. maaliskuuta järjestettävän mini-istunnon ajankohdaksi 22. ja 23. maaliskuuta. Haluaisin toistaa täällä, mitä sanoin puhemieskonferenssille ryhmäni puolesta. Tämä päätös on mielestämme epäsuotava ja oikeudelliselta kannalta sopimaton. Se on epäsuotava, koska aikataulusta on määrätty jo kauan aikaa sitten, ja se on sitä paitsi hyväksytty täysistunnossa, jossa tätä muutosta ei ole käsitelty. En usko, että puhemieskonferenssin tehtävänä on muuttaa asetettua aikataulua. Istunnon ajankohtaa ei pidä muuttaa Berliinissä 24. ja 25. maaliskuuta pidettävän huippukokouksen takia ja siten hinnalla millä hyvänsä ottaa asiaan kantaa ennen tätä huippukokousta. Oikeudellisesta näkökulmasta katsottuna minua hämmästyttää, että yksi parlamenttimme valiokunnista, talousarvion valvontavaliokunta, on ohitettu tässä asiassa. Asiantuntijakomitealta pyytämämme mietintö on seurausta varainhoitovuotta 1996 koskevan vastuuvapauden epäämisestä. Se vastaa menettelyä, jota noudatetaan myös muissa alaa koskevissa tapauksissa. Talousarvion valvontavaliokunnalla on valiokuntien toimivaltaa tarkentavan työjärjestyksen liitteen nojalla yksinoikeus kaikkiin talousarvion toteuttamista ja komission varainhoitoa koskeviin kysymyksiin. Sillä on siten toimivalta antaa lausunto parlamentille ennen kuin tämä antaa lausuntonsa - siitä mainitaan talousarvion valvontavaliokuntaa koskevan liitteen 11 kohdassa. Asiantuntijakomitean ei pidä siten turvautua poliittisiin ryhmiin. Sen on ensiksikin käännyttävä talousarvion valvontavaliokunnan asiasta vastaavien henkilöiden puoleen. Siksi tämä kysymys on mielestäni epäsuotava ja oikeudelliselta kannalta sopimaton. Suosionosoituksia Puhemies Hyvät kollegat, tiedän, että olette tyytymättömiä, mutta haluaisin vielä kerran selvittää teille oikeusaseman: työjärjestyksen II luvun 10 artiklassa, jossa on kyse parlamentin istuntojaksoista, säädetään seuraavaa: 2 kohdassa sanotaan, että parlamentti määrää itse istuntokauden keskeytysten keston. Tämä tarkoittaa siis sitä, että päätämme kerran vuodessa seuraavan vuoden istuntoajat. Tämän artiklan 4 kohdassa sanotaan lisäksi, että puhemieskonferenssi voi perustellulla päätöksellä, joka on tehtävä vähintään kaksi viikkoa ennen parlamentin aikaisemmin päättämää istuntokauden aloituspäivää, muuttaa 2 kohdan mukaisesti päätettyjen istuntokauden keskeytysten pituutta voimatta kuitenkaan lykätä istuntokauden aloituspäivää enempää kuin kahdella viikolla. Herra Fabre-Aubrespy sanoo tosin, että hän oli puhemieskonferenssissa siirtämistä vastaan. Meille ilmoitettiin kuitenkin näin, ja ryhmien puheenjohtajathan ovat suurimmaksi osaksi nyt paikalla, että tämä oli todella tämän toimielimen ryhmien puheenjohtajien päätös. Oikeudellisesti asia on kunnossa, vaikka ilmaisette tyytymättömyytenne siihen, mitä päätettiin. Peruste kuuluu seuraavasti - eilen paikalla oli enää vain vähän jäseniä, ja rouva Aelvoet toisti sen vielä kerran, hänkin on konferenssin jäsen -: puhemieskonferenssi siirsi Brysselin istuntojakson maanantaiksi, 22. maaliskuuta, ja tiistaiksi, 23. maaliskuuta, jotta parlamentti voi esittää komission puheenjohtajan läsnäollessa kantansa riippumattomien asiantuntijoiden kertomukseen ajoissa ennen Eurooppa-neuvoston kokousta, nimittäin 24. ja 25. maaliskuuta. Se on selvää, eikä siitä tarvitse keskustella enempää. Se on päätös! Jos olette vihaisia, kääntykää ryhmienne puheenjohtajien puoleen. Ei ole mitään järkeä keskustella siitä enempää nyt, koska oikeusasema on selvä! Mombaur Arvoisa puhemies, olitte niin hyväntahtoinen, että ilmoititte, että kollega Posseltin oikeutettu huomautus tutkitaan. Pyytäisin teiltä vielä toista hyväntahtoista elettä: voisitteko ilmoittaa parlamentille, mitä tapahtuu, jos käy ilmi, että parlamentti on todella äänestänyt vain viivoista ja pisteistä? Vallvé Arvoisa puhemies, ostin tänä aamuna postikortin, joka esittää Euroopan parlamentin uutta rakennusta - uutta rakenteilla olevaa istuntosalia - mutta... Puhemies Anteeksi, että keskeytän teidät, herra kollega, mutta olemme yhä vielä hyväksymässä pöytäkirjaa! Vallvé Tässä postikortissa lukee, että tämä uusi rakennus on Hemicycle, Euroopan neuvoston uusi rakennus. Kysyn itseltäni, rakensimmeko tosiaan tämän rakennuksen Euroopan neuvostoa varten! Corrie Arvoisa puhemies, olemme parlamentin kahden viime istuntojakson aikana istuneet tässä salissa ja äänestäneet useisiin eri mietintöihin esitetyistä sadoista tarkistuksista. Monet näistä mietinnöistä on palautettu valiokuntaan. Eikö meidän olisi korkea aika tarkastella työjärjestystä ja päättää, että jos johonkin mietintöön on esitetty tietty määrä tarkistuksia, se palautettaisiin suoraan valiokuntaan, eikä haaskattaisi enää parlamentin aikaa? Sitten meillä olisi enemmän aikaa keskustella, kuten meidän parlamentin jäseninä kuuluisi nimenomaan tehdä. Puhemies Saanko sanoa vielä kerran: jos joku on sitä mieltä, että työjärjestystä olisi muutettava - siitä aiheesta keskustellaan muuten maaliskuussa muutenkin - voitte aivan rauhassa tehdä vastaavia aloitteita. Jokaisella jäsenellä on oikeus vaatia työjärjestyksen muuttamista. Ei ole järkevää vain kehottaa tekemään tarkistuksia, jos siitä ei sitten seuraa mitään. Jos olette sitä mieltä, että asia ei ole nyt kunnossa, voitte tehdä ehdotuksia. Theato Arvoisa puhemies, esititte aivan oikeutetusti, ja todistitte sen myös työjärjestyksen avulla, että istuntopäivät voidaan määrätä ja niitä voidaan vielä muuttaakin kerran tietyn ajan kuluessa; en halua myöskään epäillä sitä. Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne siihen sisällölliseen seikkaan, että tämän asiantuntijakomitean lausunto on kyllä seurausta siitä kysymyksestä, miten saamme päätökseen vuoden 1996 vastuuvapausasian. Siinä mielessä on toki tärkeää, että asiasta vastaava valiokunta, nimittäin talousarvion valvontavaliokunta, voi esittää kantansa asiaan. Suosionosoituksia Jos annamme ryhmien tehdä päätökset, se on kenties mahdollinen ratkaisu, mutta loppujen lopuksi tämä lausunto leijuu kyllä jotenkin ilmassa, mikä tarkoittaa sitä, että sitä ei ole liitetty vielä mitenkään parlamentaariseen työhön. Haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että meidän pitäisi nyt ottaa käyttöön oikea menettelytapa, jotta lausunto ei tärveltyisi mahdollisiin poliittisiin erimielisyyksiin ja asia ei jäisi jatkossa selvittämättä ja vastaavasti parlamentaarisesti käsittelemättä. Sen vuoksi pidän kiinni siitä, että tätä asiantuntijakomitean kertomusta käsitellään talousarvion valvontavaliokunnassa. Suosionosoituksia Puhemies Paljon kiitoksia, rouva Theato! Puheenvuoronne merkitään pöytäkirjaan, ja se välitetään myös eteenpäin. Asiasta vastaava toimielin käsittelee sen. Goepel Arvoisa puhemies, onko nyt sitten oletettava, että ne valiokuntien kokoukset, joiden piti olla 22. ja 23. päivä, on siirretty 24. ja 25. päivään? Puhemies Näin todellakin on. Siitä ilmoitetaan teille kuitenkin vielä kirjallisesti. Rübig Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa vielä pöytäkirjasta, että lainasitte tosin artiklaa oikein, mutta että II luvun 10 artiklassa on vielä 5 kohta, jossa sanotaan, että kun puhemies on kuullut ensin puhemieskonferenssia, hän voi kutsua parlamentin poikkeuksellisesti koolle jäsenten enemmistön pyynnöstä. Se merkitsee siis sitä, että voimme aivan hyvin keskustella tuosta ajankohdasta parlamentin enemmistön sitä halutessa. Puhemies Se on totta, herra Rübig, mutta en ole saanut sellaista esitystä. Aelvoet Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, oli aivan välttämätöntä löytää Brysselin istunnolle toinen ajankohta, jotta vältyttäisiin siltä, että komissio olisi läsnä Brysselin istunnossa kuuntelemassa sitä, miten parlamentti arvioi asiantuntijakomitean kertomusta ja olisi samalla Berliinissä keskustelemassa Agenda 2000 -ohjelmasta neuvoston kanssa. Se olisi ollut mahdotonta. Me siis hyväksyimme puhemieskonferenssissa - myös minä ja ryhmäni - että istuntoa siirretään. Tämä on kertomuksen toinen puoli. Toinen puoli kertomuksesta kuuluu seuraavasti: miksi asiasta keskustellaan täällä täysistunnossa? Puolustin sitä kantaa, että asia olisi pitänyt hoitaa talousarvion valvontavaliokunnassa. Olin kuitenkin vähemmistössä, kuten muuten muutkin ihmiset. Mikäli parlamentti siis on sitä mieltä, että asia hoituu paremmin talousarvion valvontavaliokunnassa - mitä mieltä minäkin olen - meidän on äänestettävä asiasta ja voimme tehdä sen kaikessa rauhassa maaliskuun täysistunnossa täällä Strasbourgissa, sillä se pidetään ensiksi. Ehdotan siis seuraavaa: äänestäkäämme asiasta maaliskuun täysistunnossa ja asia on hoidettu. Puhemies Kiitoksia paljon, rouva Aelvoet! Koska osa heistä, jotka osallistuvat puhemieskonferenssiin, on nyt paikalla, siitä varmaankin puhutaan vielä. Cox Arvoisa puhemies, en ollut ajatellut käyttää puheenvuoroa, mutta jotkin täällä ja keskustelussa esitetyt kysymykset saattavat perustua erääseen väärinkäsitykseen. Rouva Aelvoet käsitteli istunnon ajankohtaa. Puhemieskonferenssissa haluttiin siirtää istunnon ajankohtaa. Siihen oli useita hyviä syitä. Halusimme, että komission puheenjohtaja Santer osallistuisi keskusteluumme. Mikäli parlamentti haluaa pitää kiinni alun perin sovitusta ajankohdasta, puheenjohtaja Santer tuleekin olemaan tuolloin Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Ei olisi järkevää, että kävisimme keskustelun ilman komission puheenjohtajaa. Toinen asia koskee ajoitusta: kyseinen asiantuntijakomitea julkistaa kertomuksensa - mikäli oikein muistan - 15. maaliskuuta. Minun mielestäni puhemieskonferenssi katsoo aivan oikein, että parlamentin pitäisi esittää poliittinen kanta tähän asiaan varhaisessa vaiheessa. Ei saisi käydä niin, että kaikki Euroopassa saavat sanoa sanottavansa tästä kertomuksesta, mutta ne ihmiset, jotka kertomuksen tilasivat, eivät ole pelissä mukana. Tästäkin syystä meidän pitäisi esittää kantamme aikaisemmin eikä myöhemmin. Asiantuntijakomitea perustettiin, kuten voitte nähdä, jos luette asian taustoista ja alkuperäisestä äänestyksestä parlamentissa, parlamentin eikä jonkin sen valiokunnan suojeluksessa. Parlamentin on siis ensi kädessä saatava kyseisen komitean työ käsiteltäväkseen ja esitettävä poliittiset johtopäätöksensä parlamentissa käytävässä keskustelussa. Puhemieskonferenssissa niin ikään sanottiin, todettiin ja ymmärrettiin se, että tuon poliittisen keskustelun ohella asiat etenevät yleensä niin, että asiantuntijoiden työn asiasisältö ja johtopäätökset palautetaan talousarvion valvontavaliokuntaan. Puhemieskonferenssi olettaa, että valiokunta haluaa tuolloin sisällyttää kaikki merkittävät näkökohdat ja johtopäätökset asianmukaiseen, tavalliseen työhönsä, josta on parlamentille on hyötyä. Meidän ei pitäisi siten käydä keskustelua, joka perustuu väärinkäsitykseen. Kukaan ei yritä kaapata valiokunnalta sen työtä. Parlamentti perusti ryhmän, joka työskentelee parlamentin alaisuudessa, ja käymme asiasta yleisluonteisen poliittisen keskustelun. Parlamentin sisällä on kuitenkin varsinaisen työn sisällyttämisestä vastaava valiokunta. Puhemieskonferenssissa ei millään tavalla heikennetty, vähätelty tai sivuutettu talousarvion valvontavaliokunnan varsinaista tai menettelyihin liittyvää työtä. Mikäli näin olisi ollut, olisin vastustanut päätöstä. Näin ei ollut, joten en vastustanut sitä. Wijsenbeek Arvoisa puhemies, perustamissopimuksen 24 artiklassa puhutaan puhemieskonferenssin tehtävistä. On korkea aika, arvoisa puhemies, että ryhmien puheenjohtajat, etenkin rouva Aelvoet, ymmärtävät, että olemme vahvistaneet aikataulumme täysistunnossa vuotta aikaisemmin. Mikäli neuvoston kokous on samaan aikaan kuin meidän kokouksemme, komission, josta tässä on kyse, tulee olla täällä eikä ministerien kokouksessa. Puhemies Herra Wijsenbeek, työjärjestyksessä sanotaan kuitenkin myös, että poikkeuksellisessa tapauksessa on esitettävä perustelu, ja tämä perustelu esitettiin. Martens Arvoisa puhemies, hyvät kollegat. En halua puuttua tähän keskusteluun. Olen hieman hämmästynyt. Eri ryhmien puheenjohtajat kertovat kukin oman versionsa. Meidän pitäisi saada asianmukainen tulkinta siitä, mitä eilisessä puhemieskonferenssissa päätettiin. Parlamentille pitäisi tiedottaa asioista, kun on kyse tällaisista arkaluonteisista menettelyistä. Se olisi minusta hyvä työtapa. Asiaa ei hoideta hyvin, kun jokainen puhemieskonferenssissa ollut ryhmän puheenjohtaja kertoo oman versionsa päätöksistä. Pidän päätöstä hyvänä ja puolustan sitä. Kannatin tiettyjä näkökantoja, joita enemmistö ei kannattanut, mutta olen sitä mieltä, että parlamentin hyvän toiminnan kannalta on välttämätöntä, että esimerkiksi parlamentin puhemies kertoo päätöksistä asianmukaisesti parlamentissa. Happart Arvoisa puhemies, kuten herra Wijsenbeek totesi, neuvosto ei ole ilmeisesti ottanut huomioon parlamentin aikataulua, koska se on päättänyt kokoontua ajankohtana, jonka olemme varanneet jo yli vuosi sitten. Mielestäni meidän olisi pitänyt kuitenkin keskustella asiasta eilen illalla, kun siitä ilmoitettiin ja kun parlamentissa oli vielä läsnä tarpeeksi edustajia, jotta olisimme voineet mahdollisesti toimittaa äänestyksen. Henkilökohtaisesti ehdotan yksinkertaisesti sitä, että siirrymme esityslistalla seuraavaan asiaan ja suoritamme äänestyksen. Puhemies Istuntoa johti eilen kollega Martin, joka ilmoitti asiasta. Sen jälkeen istuntoa jatkettiin normaaliin tapaan asiasta keskustelematta. Oletan, että useimmat olivat ensinnäkin jonkin verran yllättyneitä ja tarvitsivat aikaa miettiäkseen asiaa. Tällaisesta asiasta on kuitenkin voitava keskustella normaalia pitempään, koska kyseessä on kaikkia jäseniä koskeva asia. Green Arvoisa puhemies, haluan vain todeta, että olen täysin samaa mieltä siitä, mitä herra Cox äsken sanoi, en ainoastaan päätösten seurauksista, jotka hän toi esille, vaan niistä syistä, jotka olivat puhemieskonferenssin eilisten päätösten taustalla. Hän oli täysin oikeassa. Poettering Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelun aikana on kyllä käynyt selväksi, että nyt on toteutunut aivan uskomaton asia. Vain koska valtioiden ja hallitusten päämiehet ja -naiset, tällä kertaa vain miehet, kokoontuvat, he pitävät kuin itsestään selvänä, että me siirrämme täällä parlamentissa istuntoamme. En voi hyväksyä sitä. Suosionosoituksia Kuvitelkaapa, että jonkin maan hallitus - sanon tämän myös saksalaisena; tiedän tietysti, että Saksa toimii neuvoston puheenjohtajana, mutta sillä ei ole minusta merkitystä, kansallisuudella ei ole merkitystä - kokoontuu ja edellyttäisi sen vuoksi, että parlamentti siirtää sen vuoksi istuntonsa. Se olisi mahdotonta, ja sen vuoksi olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin ei tarvitse hyväksyä sitä ilman vastaväitteitä. Suosionosoituksia Green Arvoisa puhemies, näistä päivämääristä päätti edeltävä Saksan hallitus. Arvelin, että herra Poettering haluaisi tietää sen. Puhemies Muita pöytäkirjaan liittyviä puheenvuoroja ei näköjään ole pyydetty. Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan. Äänestykset Bernardini Parlamenttimme on useaan otteeseen ilmaissut tukevansa ympäristöystävällistä kuljetusmuotoa. Siksi emme voi muuta kuin olla tyytyväisiä tähän lausuntoon. Euroopan komissio pyrkii siirtymään tavaroiden maantiekuljetuksista yhdistettyihin kuljetuksiin kehittämällä mahdollisimman paljon tätä alaa. Kuljetusalan toimijat ovat hyväksyneet tämän ratkaisun ja myös liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsenet ovat asiasta samaa mieltä. Euroopan komissio ehdottaa meille kuitenkin tällä kertaa, että yhdistetyt kuljetukset vapautetaan kaikista rajoituksista, jotka koskevat ajoa viikonloppuisin ja öisin, silloin kun ajoneuvoa käytetään yhdistettyihin kuljetuksiin. Emme voi hyväksyä tätä ehdotusta. Sen tavoitteena olisi vain yksinkertaisesti kansallisten kieltojen kiertäminen. Sen lisäksi jokaisen jäsenvaltion on voitava itse määrätä tällaisista kielloista toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. On olemassa muita keinoja edistää yhdistettyjen kuljetusten käyttöä, ja viittaan tässä erityisesti PACT-ohjelmaan. Meidän on käytettävä ja edistettävä nykyisiä aloitteita ennen kuin määräämme epäsuosiossa olevista toimenpiteistä, joiden suunta ei useinkaan ole oikea. Van Bladelin mietintö (A4-0041/99) Van Dam Makrotaloudellisen avun antaminen Albanialle on hyvä asia. Kosovon tapahtumat vaikuttavat Albaniaan suuressa määrin taloudellisesti ja sosiaalisesti. Tästä voidaan syyttää osaksi myös useita kansainvälisiä kauppasaartoja, myös Euroopan unionin kauppasaartoa. Emme voikaan kieltäytyä makrotaloudellisen avun antamisesta. Siitä syystä äänestin komission ehdotuksen puolesta. En kuitenkaan tukenut van Bladelin mietinnön tarkistuksia 5 ja 12. Näissä tarkistuksissa asetetaan liian vaativat poliittiset kriteerit avunannolle. On tietenkin niin, että terveellinen poliittinen ilmasto on välttämätön edellytys taloudelliselle kehitykselle. Asia voidaan esittää kuitenkin yhtä hyvin päinvastoin. Meillä on velvollisuuksia, joita emme voi välttää, vaikka Albanian poliittiset olosuhteet olisivat toisenlaiset kuin me odotamme niiden olevan. Toinen asia, josta en ole samaa mieltä, on kriteereiden kattavuus. Hyvä tullilainsäädäntö ei ole mielestäni mielekäs kriteeri tuen antamisen kannalta. En tarkoita näillä huomautuksilla sitä, että avun antamiselle ei saa asettaa mitään ehtoja. Euroopan unionilla on sitä varten selkeä politiikka. Mainitsen tässä etenkin ihmisoikeuslausekkeen. Yleisiä kriteerejä on noudatettava yksittäisten maiden kohdalla ja niiden perusteella on tehtävä päätökset avun antamisesta tai sen epäämisestä. EMOTR: keskinäinen avunanto saatavien perinnässä Puhemies Esityslistalla on seuraavana Bardongin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0009/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY muuttamisesta (KOM(98)0364 - C4-0392/98-98/0206(COD)). Bardong Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä direktiivissä, josta tänään keskustelemme ja äänestämme, on kyse jäsenvaltioiden keskinäisestä avunannosta verovelkoja perittäessä. Mahdollisuudet ovat varsin laajat. Jäsenvaltiot voivat edetä aina ulosottoon asti. Sisämarkkinoiden hyvään toimintaan kuuluu, että tämä keskinäinen avunanto myös tehoaa. Tällä hetkellä tilanne ei ole valitettavasti lainkaan niin hyvä. Vuodesta 1993 lähtien on esitetty vuosittain sentään noin 1000 perintäpyyntöä, yhteensä 50 miljoonan ecun arvosta. Tämä verovelkojen pakkoperintä käy aina erityisen vaikeaksi molemmille puolille, kun asianomaisten omaisuus on osittain tai kokonaan toisessa jäsenvaltiossa tai on siirretty - heidän kannaltaan - turvaan. Sen seurauksena vain 3-5 % kaikista näistä veloista saadaan myös perittyä. Tätä ongelmaa varten on nyt ollut direktiivein toteutettuja järjestelyjä jo vuosista 1976 ja 1977 lähtien maatalousmaksujen lisäksi myös tullien, myöhemmin myös arvonlisäveron ja valmisteveron osalta. Komissio teki lisäksi vuonna 1990 ehdotuksen, joka ei mennyt läpi. Se tekee nyt uusia muutosehdotuksia, jotta menetelmä paranisi ja nykyaikaistuisi, koska se ei ole enää kaikilta osin ajanmukainen. Pohjimmiltaan, ja siihen keskityn, kyse on ennen kaikkea kolmesta asiasta: tulojen ja omaisuuden verotus sisällytetään tämän direktiivin alaan. Se on ehkä monien mielestä yllättävää, sillä sitähän ei mainita edes otsikossa. Tämän muutetun direktiivin 2 artiklassa se on kuitenkin nimenomaan mainittu. Suhtaudumme siihen myönteisesti ja joudumme varmaan suhtautumaankin, mutta kysyn heti itseltäni, miksei komissio ole käsitellyt tätä asiaa selkeämmin ja tuonut sitä kunnolla esiin jo otsikossa. Toiseksi: kun jokin maa pyytää toiselta maalta verovelan perimistä, tuon maan on ryhdyttävä aivan samoihin ponnisteluihin kuin omia verojaan periessään. Kolmanneksi: toisesta maasta välitettävät, vaateen mahdollistavat asiakirjat on jatkossa tunnustettava suoraan. Nyt ei siis enää saa esiintyä sellaisia viivytyksiä kuin tähän asti, kun oli mahdollisesti tarpeen tunnustaa vaateen mahdollistavat asiakirjat erityisen menettelyn avulla. Vaateen mahdollistavat asiakirjat on siis tunnustettava suoraan, myös muissa maissa kuin siinä, johon velallista seurataan, ja uutta tunnustusmenettelyä ei tarvita. Pidämme komission ehdotusta periaatteessa oikeana ja sisämarkkinoiden hyvälle toiminnalle välttämättömänä. Meidän mielestämme siinä ei edetä kuitenkaan kaikissa kohdissa riittävän pitkälle, jotta sen avulla päästäisiin todella merkittäviin parannuksiin. Sen vuoksi talousarvion valvontavaliokunta esittää teille vielä joitakin tarkistuksia. Ensinnäkin, jotta veropakolaisuutta ja veronkiertoa voitaisiin torjua tehokkaammin, on pidennettävä aikaa, jona verovelkojen maksamista muista jäsenvaltioista on tuettava. Valiokunta ehdottaa kolmen vuoden sijaan viittä vuotta. Jos aika on lyhyempi - jolle voisi oikeastaan olla myös perusteita - ilmoitus tai päätös siitä, että kaikki on jäänyt tuloksettomaksi, tulee kyllä aiemmin, mutta menestys ei ole sen parempi. Jäsenvaltioiden on lisäksi myönnettävä toisen jäsenvaltion vaatimuksille samat etuoikeudet kuin omilleen. Kyllä, yhteisön vaatimuksilla on mahdollisesti myös etusija kansallisiin vaatimuksiin nähden. Nämä lausunnot hyväksyttiin vain johdanto-osaan. Olisi oikeastaan toivottavaa, että ne hyväksyttäisiin lopulta myös täydentävään osaan, mutta nyt tyydymme siihen, että ne sisältyvät johdanto-osaan. Jäsenvaltioilla on täysi vapaus päättää itse, jakavatko ne ja miten jakavat kustannukset, kun periminen aiheuttaa erityisiä ongelmia tai kustannuksia, esimerkiksi, kun on kyse järjestäytyneen rikollisuuden torjumisesta. Komissiolle jää, minun nähdäkseni, nyt käsiteltävänä olevista ehdotuksista huolimatta kuitenkin vielä paljon tehtävää. Esimerkiksi virkailijoiden koulutusta jäsenmaissa Fiscalis-ohjelman yhteydessä on parannettava. Olisi myös pyrittävä sovittamaan yhteen tai ainakin lähentämään yksittäisten jäsenvaltioiden erilaisia valtuuksia perinnän yhteydessä. Tälläkään alueella ei onnistuta ilman yhteisvastuuta ja keskinäistä luottamusta. Niitä todella tarvitaan tässä hankkeessa. Sallikaa minun todeta lopuksi: yhteisön ja jäsenvaltioiden taloudelliset edut eivät ole, kuten usein, ristiriidassa tämän suunnitelman kanssa. Sekä yhteisö että - jopa vielä enemmän - jäsenvaltiot hyötyvät hyvin toimivista menettelytavoista tällä alueella. Muutostarve, jonka komissio nyt esittää, lähtee kyllä myös jäsenvaltioista. Niiden pitäisi sitten neuvostossa huolehtia vastaavasta päätöksenteosta. Komissio on tosin toiminut tässä menettelyssä pikemminkin hidastellen, jos ajatellaan pitkää aikaa, joka kului, ennen kuin se esitti ehdotuksensa. Mather Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Pyydän teiltä täsmennystä. Käsittelemämme mietinnön otsikko näyttää koskevan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoa, mutta esittelijän puhe ei vastannut kyseistä aihetta. Onko otsikossa jonkinlainen virhe vai onko mietintö aiheeltaan laajempi kuin otsikosta käy ilmi? Toiseksi totean, että esittelijän laatiman mietinnön tekstissä viitataan veroparatiiseihin ja otetaan kysymys esille tarkistuksen 5 yhteydessä. Tuossa tarkistuksessa ei kuitenkaan mainita itse asiaa. Mietinkin, onko myös mietinnön tässä kohdassa jotakin vikaa. Puhemies Nämä ovat oikeastaan asioita, joista pitäisi keskustella valiokunnassa. Esittelijä, herra Bardong, ilmaisee kuitenkin lyhyesti kantansa siihen. Bardong Arvoisa puhemies, aivan lyhyesti: mietintö sekä sen otsikko ovat laajempia tai koskevat useampia verolajeja tai veroluonteisten maksujen lajeja kuin asiakirjoistanne kenties käy ilmi. Vaikutukset tuloihin on kyllä esitetty komission ehdotuksissa yksiselitteisesti. Arvostelin vain sitä, että ne eivät näy myös otsikossa. Pidän niitä nimittäin tärkeinä. Puhemies Mehän emme käy täällä keskustelua, sen pitäisi oikeastaan tapahtua valiokunnassa. Herra kollega, mistä työjärjestyksen kohdasta haluatte puhua? Mather Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Käännyn jälleen puoleenne. Mielestäni on parlamentin työjärjestyksen ja menettelyjen kannalta vaarallista, jos jäseniä kehotetaan äänestämään mietinnöstä, jonka sisältö ei juuri lainkaan vastaa otsikkoa. Jäsenet, jotka katsovat mietintöjen otsikkoja ja kuvittelevat, että tämä koskee vain maatalousasioita... Puhemies keskeytti puhujan. Puhemies Pyydän anteeksi, herra kollega, toistan vielä kerran, emme käy nyt keskustelua, sen pitäisi tapahtua valiokunnassa. Tehän olisitte voinut olla valiokunnassa ja ilmaista mielipiteenne asiasta. Ette ole myöskään ilmoittautunut ryhmänne puolesta puhumaan, ettekä voi nyt pakottaa minua antamaan teille puheenvuoroa, vaikka ette ole edes pyytänyt sitä asianmukaisesti. Muutenhan kaikki tekisivät niin! Teidän on nyt kuunneltava, mitä kollegat sanovat, ja sitten me äänestämme asiasta. Bösch Arvoisa puhemies, olen pyytänyt puheenvuoroa ja olen ilmoittautunut myös tähän keskusteluun. Toivon, etten aiheuta teille sillä ylirasitusta näin perjantaiaamuna. Direktiivin, josta meidän on tehtävä päätös tänään, otsikko ei voisi juuri kuulostaa teknisemmältä, mutta uskon, että kollega Bardongin mietinnöstä ei puutu kuitenkaan poliittista arkaluonteisuutta. Tiedämme, että vapautta voidaan aina käyttää väärin. Se koskee vapauksia, joita unionin yhteiset sisämarkkinat tarjoavat sen kansalaisille. Vapautta matkustaa tarkastuksitta; vapautta asettua asumaan toiseen jäsenvaltioon. Nämä vapaudet - niin toivottavia kuin ne ovatkin - ovat johtaneet myös siihen, että niitä käytetään ajoittain väärin, esimerkiksi verojen kiertämiseksi. Välineet, jotka meillä nyt on käytettävissämme tällaisilta väärinkäytöksiltä suojautumiseksi, eivät ole riittävän tehokkaita. Vuodesta 1976 on ollut voimassa direktiivi, jonka mukaan jäsenvaltiot tukevat toimissa toisiaan, mutta alun perin oli kyse ennen kaikkea tullien tai veroluonteisten maksujen perimisestä yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä. Nyt, yhteisön sisäisen kaupan lisäännyttyä valtavasti, se ei enää riitä. Sen vuoksi komissio on tehnyt ehdotukset, joista meidän päätettävä. Esimerkiksi ehdotus siitä, että tulevaisuudessa myös sakot ja maksurangaistukset voidaan periä virka-apupyynnön avulla. Me sosiaalidemokraatit tuemme tätä ehdotusta kuten muitakin ehdotuksia, koska niiden avulla torjutaan kaikenlaista veronkiertoa ja petoksia. Lisäksi komissio ehdottaa parannuksia menettelyyn, esimerkiksi, että tulevaisuudessa virka-apua voidaan pyytää jo, vaikka kaikkia kotimaisia perintäkeinoja ei ole vielä käytetty. Sen on tarkoitus estää ovelia asianajajia pelaamasta aikaa ja käyttämästä väärin oikeustietä. Mitä tulee esittelijän esittämiin tarkistuksiin, tuemme täysin niitä kaikkia. Mainitsen kolme kohtaa, joista kollega Bardong jo osittain puhuikin. Ensinnäkin: komission ehdottamat vanhenemisajat ovat liian lyhyitä, niitä on pidennettävä tämänhetkisestä kolmesta viiteen vuoteen. Sen osoittaa menneiden vuosien käytäntö. Toiseksi: kun yhteisön vaatimukset kilpailevat pakkoperinnässä kansallisen talousarvion kanssa, yhteisön vaatimuksien pitäisi olla etusijalla. Kolmanneksi: virka-avun kustannuksien jaosta pitäisi sopia yhteisymmärryksessä jäsenvaltioiden kesken. Sitä ei voi määritellä direktiivissä. Sallikaa minun tehdä yhteenveto: vaikka teksti on tekninen, kollega Bardong, sen sisältö on erittäin tärkeä ja se auttaa varmistamaan unionin yhtenäismarkkinoiden toimivuuden pitkällä aikavälillä. Santini Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vaikka tämä aihe onkin teknisesti monimutkainen - itse asiassa otsikkoakaan ei oikein tajua - katson, että tätä mietintöä on pidettävä yhtenä lisäpanoksena, jolla pyritään saavuttamaan hyvin lähellä Euroopan kansalaisia oleva tavoite, eli avoimuus: julkisen hallinnon avoimuus, siis myös resurssien jakamista koskevien yhteisön järjestelmien moitteettomuus ja petoksia yrittävien - niin julkisten kuin yksityisten - tahojen vastainen taistelu. Esittelijä muistuttaa meitä siis siitä, että vuodesta 1976 lähtien on ollut olemassa perintään liittyvä keskinäistä apua koskeva strategia, mutta että joidenkin soveltamista koskevien omituisuuksien vuoksi se ei ole kyennyt takaamaan täysin sen enempää velkojien kuin itse yhteisönkään eli sen talousarvion etuja. Esittelijän - jota muuten onnittelen tehdystä työstä - mieliin palauttama luku, jonka mukaan keskimääräinen perintäaste on 3-5 %, hipoo itse asiassa naurettavuutta. Tämä luku ei voi olla huolestuttamatta niitä, jotka puhuvat aina vain vakuuttuneemmin yhteisistä verojärjestelmistä, yhteisön veropolitiikasta ja yhteisön sisäisistä alv- ja valmisteverojärjestelmistä. Päinvastoin, juuri näiden kahden viimeksi mainitun järjestelmän käyttöönotto vuonna 1993 on lisännyt osaltaan riitatapausten, toisin sanoen perittävien saatavien, määrää, ja monet jäsenvaltiot vaativat jo oikeuksiaan. Juuri jäsenvaltiot vaativat niin sanottua välitöntä verotusta, mahdollisten veronkiertäjien vastavuoroista valvontaa ja kaiken kaikkiaan taistelua niin sanottuja veroparatiiseja vastaan, joita nykyisessä Euroopassa tarjoavat paitsi kolmansien maiden myös joidenkin jäsenvaltioiden vahvat pankkijärjestelmät. Ehkä on hieman rohkeaa hypätä maatalouden ohjaus- ja takuurahastosta, josta tämä mietintö kumma kyllä lähtee liikkeelle, veroparatiiseihin, mutta se osoittaa, että suuret järjestelmät, myös ne, joihin liittyy petoksia, lähtevät liikkeelle pienestä, yksilötasolla, ja muuttuvat sitten yleiseksi järjestelmäksi. Siksi myös petosten tukahduttamiseen tähtäävän strategian on lähdettävä liikkeelle yleisestä edusta, mutta sen on myös pystyttävä tunkeutumaan aina petoksen todellisiin juuriin asti, jotta ne voitaisiin kitkeä pois. Virrankoski Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva herra Bardongin mietintö keskittyy EMOTRin piiriin kuuluvien saatavien, maatalousmaksujen, tullien ja verojen perinnän tehostamiseen. Aihe on vaikea, koska siinä liikutaan arkaluontoisella alueella. Haluan kiittää herra Bardongia hyvin valmistellusta ja asiantuntevasti perustellusta mietinnöstä. Keskinäinen avunanto verojen ja maksujen perimisessä tulee entistä tärkeämmäksi. Yhteismarkkinoiden toteutuessa verovelvollisilla on entistä laajempi mahdollisuus liikuttaa varojaan ja tulojaan maasta toiseen. Vaarana on, että EU: n sisälle alkaa muodostua veroparatiiseja. Tämä loisi liian hyvät olosuhteet erityisesti järjestäytyneelle rikollisuudelle. Euroopan unionin ongelma on siinä, että sillä on oma budjetti, mutta sillä ei ole varsinaista koneistoa sen toteuttamiseen. Käytännön toimet niin maksujen suorittamiseksi kuin saatavien perimiseksi toimeenpanevat jäsenmaat. Toisaalta jäsenmaat ovat itsenäisiä taloudellisia yksiköitä, jotka pyrkivät ennen kaikkea huolehtimaan omista tuloistaan ja muiden tulojen periminen jää vähemmälle. Niinpä EU: n puitteissa vain 3-5 prosenttia perintäpyynnöistä on voitu toteuttaa. Toinen ongelma on siinä, että itse perintätapahtuma, saatavien perintä, omaisuuden takavarikointi ja muut prosessiin kuuluvat asiat kuuluvat EU: n toiseen pilariin. Tämän pilarin asiat eivät kuulu varsinaiseen EU: n päätöksentekoon, vaan niissä vaaditaan jäsenmaiden välistä yhteistyötä. Jäsenmaat ovat erittäin herkkiä siinä suhteessa, että niiden suvereniteettiä ei loukata tällä alalla. Siksi saatavien perintä ja siinä noudatettava yhteistyö on herkkä poliittinen kysymys. Kaikesta huolimatta on selvää, että myös EU: n piirissä on onnistuttava perimään saatavat verot ja liialliset maksusuoritukset. Tästä syystä herra Bardongin mietintö ja komission esitys ovat erittäin kannatettavia. Holm Arvoisa puhemies, suurkiitos esittelijä Bardongille, joka on ottanut hoitaakseen tämän tärkeän mietinnön. Haluan myös kommentoida sitä seuraavasti; siinä sanotaan vain osa siitä, mistä on kyse. Se johtuu ehkä myös paljolti siitä, että komissio ei oikein halua puhua siitä, mistä todellakin on kyse. Muun muassa jäsenvaltioissa käydään vilkasta keskustelua tästä merkittävästä kysymyksestä, toisin sanoen siitä, kuinka suuri valta EU: lla pitää olla näissä asioissa. Ehkä juuri sen vuoksi ei oikein haluta kertoa, mistä on kyse. Minulla on muutamia tähän asiaan liittyviä kommentteja: monet puhujat ovat käsitelleet tarkistusta 5. Komissio ehdottaa, että määräaika olisi ainoastaan kolme vuotta. Uskoakseni on tärkeää, että päätämme, että määräajan on oltava viisi vuotta, koska näiden kysymysten selvittäminen kestää hyvin kauan. Jäsenvaltioilla on oltava yli kolme vuotta aikaa työskennellä näiden asioiden parissa, muuten nämä artiklat eivät ole tehokkaita. Minulla on muutama oma tarkistukseen 2 liittyvä huomautus. En tiedä, onko ihan oikein, että päätämme saatavien perimisestä jäsenvaltioissa, toisin sanoen, että kansallisten saatavien on oltava toisarvoisa yhteisön talousarvioon maksettaviin saataviin verrattuna. Mielestäni se ei ole oikeudenmukaista. Mielestäni niitä on arvioitava tasa-arvoisesti. Emme voi asettaa toista etusijalle. Tämä on kuitenkin henkilökohtainen mielipiteeni. Vihreä ryhmä tukee mietintöä ja talousarvion valvontavaliokunnan ja Bardongin tekemiä tarkistuksia. Souchet Arvoisa puhemies, tämä on hyvä mietintö. Talousarvion valvontavaliokunnan tarkistukset ovat myös hyviä, ja aiomme äänestää niiden puolesta. Tiedämme kaikki, että tietyt häikäilemättömät velalliset voivat kuitenkin järjestää maksukyvyttömyytensä siten, että velkojana oleva jäsenvaltio on velvollinen kääntymään toisen jäsenvaltion puoleen, jonka alueelle vastahakoinen velallinen on siirtänyt tai sijoittanut pakkoperinnän kohteena olevan omaisuuden. Haluaisin nyt esittää komission jäsen Bangemannille yhden tarkasti rajatun kysymyksen. Komission Agenda 2000: n kehyksessä harkitsema eräs mahdollisuus on jäsenvaltioiden osallistuminen YMP: n rahoitukseen. Siten jos kyse on petoksesta, kuka vastaa jäsenvaltion yhteisrahoittamalle osapuolelle perusteettomasti maksettujen saatavien perimisestä? Miten voidaan periä saatava, joka on maksettu perusteettomasti vastahakoiselle velalliselle, joka on siirtänyt omaisuutta toiseen jäsenvaltioon tai jolla on omaisuutta toisessa jäsenvaltiossa? Ennen ratkaisun ehdottamista tähän kysymykseen on tarpeen harkita sen toteuttamisen kannalta välttämättömiä oikeusprosesseja, koska tässä tapauksessa yhteisrahoituksen yhteydessä eurooppalaiset toimielimet päättävät maataloustukien määrästä ja siten siitä summasta, josta asianomaisen jäsenvaltion on vastattava. Päättäjän ja maksajan erottaminen toisistaan aiheuttaa todellisia oikeudellisia ongelmia saatavien perimisen osalta, ja ne saattavat estää yhteisrahoituksen toteuttamisen siten kuin komissio on sitä suunnitellut. Arvoisa puhemies, tämä on jälleen yksi este lisää sillä tiellä, joka näyttää todellakin olevan varsin kyseenalainen. Von Habsburg Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiittää professori Bardongia hänen erinomaisesta työstään ratkaisemattoman ongelman parissa. Mietintö - sitähän arvosteltiin joiltakin osin, esimerkiksi otsikon ja sisällön ristiriitaisuuden vuoksi - osoittaa aivan selvästi, millaisessa viidakossa toimimme. Haluaisin sanoa muutaman sanan siitä. Keskustelussahan puhuttiin jatkuvasti verokeitaista. Tehkäämme toki selväksi, mitä tämä sana tarkoittaa! Missä keidas sijaitsee? Tietysti autiomaassa. Se merkitsee sitä, että kun puhumme verokeitaista, meidän on myönnettävä, että se, mikä ei ole verokeidas, on autiomaata. Siinä on nimenomaan koko keskustelun ydin. Vaikeutemme johtuvat byrokraattisen koneiston ja teknokraattisten toimien luomisesta ja ennen kaikkea siitä, että koko verojärjestelmämme muuttuu koko ajan monimutkaisemmaksi. Tätä taustaa vasten katsottuna tämä mietintö on todella erinomainen, ja aionkin kannattaa sitä, koska siinä esitetään asiat teknisesti oikein ja osoitetaan meille selvästi, missä on korjattavaa, nimittäin siinä, että asioista tulee yksittäisissä valtioissa mutta jollain tavalla myös unionissamme kansalaisillemme yhä monimutkaisempia ja että huijareilla on tietysti mahdollisuus käyttää hyväkseen tätä monimutkaisuutta. Haluaisin, että tästä keskusteltaisiin kerran oikein vakavasti. Jos emme nimittäin saa täällä aikaan selvyyttä, jos emme saa aikaan yksinkertaisia ratkaisuja, samat ongelmat säilyvät edelleenkin. Hardstaff Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Haluaisin kiinnittää huomionne siihen, että herra Souchet'n puheen aikana ja osittain myös herra von Habsburgin puheen aikana herra Mather puhui matkapuhelimeen, mikä ei käsittääkseni ole sallittua istuntosalissa. Puhemies Saanen huomauttaa vielä kerran, että matkapuhelimen käyttö istuntosalissa on kielletty. Olkaa hyvä ja sulkekaa puhelimet! Bangemann Arvoisa puhemies, aluksi kysymykseen, kattaako otsikko täysin sisällön. Ehdotuksen direktiiviksi sisältävässä omassa tiedonannossamme on otsikko: Keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus-ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY muuttamisesta. Se kattaa koko sisällön. Esittelijä on minulle tuntemattomasta syystä esittänyt asiat hieman lyhyemmin omassa otsikossaan. Muotoilemme joka tapauksessa tämän keskustelun vuoksi otsikon uudelleen ja tarkemmin, niin että tätä ongelmaa ei pitäisi oikeastaan enää olla. Mitä tulee esitettyihin kysymyksiin, haluaisin viitata siihen, että ehdotus perustuu 100 a artiklaan, koska pohdiskeluissamme on etusijalla se, että sisämarkkinat, kuten keskustelussa oikein sanottiin - luulen, että se oli herra Bösch - tuovat vapauksia, jotka tarjoavat myös väärinkäytösmahdollisuuksia. Halusimme sulkea oven näiltä väärinkäytösmahdollisuuksilta. Tästä syystä, vaikka jotkut ehdotukset koskevat myös muita asioita, olemme sitä mieltä, että sisämarkkinoiden kilpailukykyä ja verotuksellista tasapuolisuutta on joka tapauksessa suojeltava. Sen vuoksi ehdotus perustuu 100 a artiklaan, ja sen vuoksi emme voi myöskään hyväksyä eräitä tarkistuksia. Palaan tähän vielä myöhemmin. Haluaisin kiittää esittelijää. Hänen ehdotuksensa noudattelee pääasiassa meidän ehdotustamme. Tarkistukset 1, 3 ja 6 voimme hyväksyä. Muiden tarkistusten osalta emme voi valitettavasti olla yhtä mieltä esittelijän kanssa, ja se johtuu lainsäädännöllisistä epäilyksistä. Voimme tietysti keskustella näistä lainsäädännöllisistä epäilyksistämme menettelyn aikana myös jäsenvaltioiden kanssa, mutta tarkistusten 2 ja 7 osalta, joiden mukaan yhteisön talousarvioon ja jäsenvaltioille maksettavat keskenään kilpailevat saatavat pitäisi käsitellä niin, että yhteisön saatavat olisivat etusijalla, tämä lainsäädännöllinen ongelma on aivan ilmeinen. Jos ehdotus perustuu artiklaan 100 a, ja sehän perustuu, kuten sanoin, herää kysymys, voidaanko nämä tarkistukset sovittaa lisäksi yhteen EY: n perustamissopimuksen 7 a artiklan mainitsemien tavoitteiden toteuttamisen kanssa. Tämä on meille lainsäädännöllisenä ongelmana niin vaikea, että emme halunneet hyväksyä näitä tarkistuksia. Tarkistuksissa 4, 8 ja 9, joissa prosenttiosuutena perittävästä summasta määritettävien korvauksien sijasta pitäisi korvata todella aiheutuneet kulut, korvauksia maksetaan vain todella vaikeiksi osoittautuvissa tapauksissa. Tästä näkökulmasta katsottuna tarkistukset on helppo ymmärtää. Niitä on kuitenkin tarkasteltava tarkistuksen 9 yhteydessä, jota emme voi hyväksyä, sillä komissio ehdottaa - taas sisämarkkinoiden perusperiaatteita noudattaen - että jäsenvaltiot luopuvat perimiskulujen korvaamiseen liittyvistä saatavista vuodesta 2005 alkaen, kun taas tarkistuksessa 9 ehdotetaan pelkkää vapaaehtoista luopumista ilman sitovia määräaikoja. Tarkistuksesta 5, joka oli myös esillä keskustelussa: virka-avun pyytämisajan jatkaminen kolmesta viiteen vuoteen. Siinä ei ole kyse vanhenemisesta, siitä ei ollenkaan kyse, vaan direktiivillä halutaan nimenomaan mahdollisuuksien mukaan nopeuttaa perimismenettelyä. Sen vuoksi olemme sitä mieltä, että meidän on pidettävä kiinni ehdottamastamme ajasta. Sitten yhteisrahoitukseen, näen, ettei jäsen, joka puhui siitä, ole enää paikalla... Vastalauseita Ahaa, edessänne oleva parlamentin jäsen peitti teidät näkyvistä. (DE) - Se on tietysti hypoteettinen kysymys, herra Souchet, tekin tiedätte sen, sillä yhteisrahoitus on vain yksi käsiteltävänä olevista mahdollisuuksista. Asioiden näin ollen sitä ei myöskään luultavasti toteuteta laisinkaan. Sen vuoksi kysymys on hypoteettinen. Vaikka yhteisrahoituksesta pitäisi sopia ja sitä pitäisi muotoilla, vastaus kysymykseenne riippuu luonnollisesti siitä, kuka on tarkemmin sanoen vastuussa tästä rahoituksesta, ei vain talousarvion osalta, vaan kenen on myös hoidettava sitä hallinnollisesti. Voihan olla aivan hyvin niin, että vain budjettivastuu on jäsenvaltiolla, jonka pitäisi sitten siis maksaa tietty osa unionille, kun taas unioni hoitaisi loppuosan. Tällaisessa tapauksessa olisi tietysti myös järkevää, että unionilla olisi perimismahdollisuudet. Päinvastaisessa tapauksessakin olisi johdonmukaista, että jäsenvaltioilla olisi nämä perimismahdollisuudet. Koska tätä kaikkea ei ole kuitenkaan vielä ratkaistu eikä todennäköisesti ratkaistakaan - tämä mahdollisuus loittonee nimittäin jatkuvasti - uskon, että sen arvaileminen on turhaa. Lulling Arvoisa puhemies, tämä on kyllä erittäin tärkeä mietintö. Minun on sanottava, että en ole tosin talousarvion valvontavaliokunnan jäsen, mutta olen kyllä nyt hieman sekaisin kaikesta siitä, mitä olen kuullut. Minun pitäisi oikeastaan kysyä komission jäsen Bangemannilta: jos sitä laajennetaan näin, voiko sitten myös tapahtua niin, että esimerkiksi arvonlisäveron, valmisteverojen... esittäkää toki esimerkkejä siitä, mitä kaikkea se voi sisältää. Jos meillä pitäisi sitten olla vielä joskus lähdevero - herra varjelkoon meitä siitä - miten periminen maasta toiseen silloin tapahtuu? Sanokaa toki meille, mitä kaikkea tämä ennenkuulumaton otsikko todella sisältää! En ole nyt enää ollenkaan varma, voinko minäkin kannattaa tätä ehdotusta. Puhemies Onko arvoisa komission jäsen Bangemann valmis vastaamaan tähän kysymykseen? Bangemann Arvoisa puhemies, vastaan kaikkiin rouva Lullingin kysymyksiin, sillä hän äänesti komission puolesta. Naurua Vastaan myös niiden parlamentin jäsenten kysymyksiin, jotka äänestivät komissiota vastaan, mutta hieman lyhyemmin. Siis, rouva Lulling, ehdotuksestahan selviää, mitkä alueet siihen sisältyvät. Arvonlisäverosaatavat voivat tietenkin myös kuulua perimisperiaatteen piiriin. Se on luonnollisesti mahdollista, se mahdollisuushan mainitaankin. Tällä hetkellä ei voi tietenkään puhua vielä lähdeverosta, sillä sehän ei ole vielä käytössä. Jos lähdevero otettaisiin käyttöön, tällaista perimissäädöstä pitäisi täydentää, koska sitä ei tietenkään mainita tekstissä. Koska lähdevero ei ole käytössä, ei ole myöskään perimismahdollisuuksia. Jos se otettaisiin käyttöön - teidän hartaiden toiveidenne vastaisesti, jotka perustuvat tietysti pelkästään europoliittisiin ja oikeudenmukaisuusmotiiveihin eivätkä johdu esimerkiksi oman jäsenvaltionne tilanteesta - tätä direktiiviä pitäisi täydentää, jotta myös mahdolliset tällaiset rästit voitaisiin periä. Puhemies Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bangemann! Keskustelu on päättynyt. Siirrymme äänestykseen. Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselmaehdotuksen. Eurooppalainen standardointi Puhemies. Esityslistalla on seuraavana rouva Kestelijn-Sierensin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0501/98) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille uuden lähestymistavan mukaisen eurooppalaisen standardoinnin tehokkuudesta ja avoimuudesta (KOM(98)0291 - C4-0442/98). Kestelijn-Sierens Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esillä on komission kertomus uuden lähestymistavan mukaisen eurooppalaisen standardoinnin tehokkuudesta ja avoimuudesta. Uusi lähestymistapa on otettu käyttöön teknisen standardoinnin alueella vuonna 1985 ja se perustuu neljään periaatteeseen. Ensiksi eurooppalaisessa lainsäädännössä määritellään tärkeimmät turvallisuus- ja terveysvaatimukset, jotka tuotteiden tulee täyttää ennen kuin ne voidaan tuoda markkinoille. Sen jälkeen standardointielimet laativat ne tekniset laatuvaatimukset, joita valmistaja tarvitsee voidakseen valmistaa vaatimukset täyttäviä tuotteita. Yrittäjällä ei kuitenkaan ole velvollisuutta normien mukaiseen tuotantoon. Lopuksi valtion velvollisuutena on antaa hyväksyntänsä yhdenmukaistetut normit täyttäville tuotteille. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta pitää uutta lähestymistapaa myönteisenä. Ensiksikin siksi, että lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisessa rajoitutaan tärkeimpiin vaatimuksiin. Tämä on poliittinen seikka, joka on erotettava teknisten laatuvaatimusten toteuttamisesta, mikä puolestaan kuuluu standardointielinten tehtäviin. Toisin sanoen, suutari pysyköön lestissään. Uuden lähestymistavan markkinoille suuntautuva luonne on myös vastakohta pakonomaiselle lainsäädännölle. Kukaan ei pakota valmistajaa noudattamaan teknisiä laatuvaatimuksia. Uusi lähestymistapa mahdollistaa joustavan lainsäädännön, jota voidaan soveltaa teknologiseen kehitykseen. Standardoinnin saaminen tehokkaammaksi ja avoimemmaksi on riippumattomien CEN-, CENELEX- ja ETSI -elinten tehtävä, mutta edistyksen arvioiminen ja sen valvonta, että standardointielimet ottavat määräajat huomioon, on ehdottomasti komission vastuulla. Sen on muistutettava säännöllisesti kustannus- ja hyötyanalyysien pohjalta standardointielimiä niiden vastuuvelvollisuudesta. Komissio voisi tehdä esikuva-analyysin Euroopan standardointiprosessista suhteessa merkittäviin kauppakumppaneihimme ja tehdä tutkimuksen sen vaikutuksesta markkinoihin. Lopuksi, ja tämä on mielestämme erittäin tärkeää, se voisi näpäyttää jäsenvaltioita sormille, mikäli ne unohtavat ilmoittaa edistyksestä yhtenäismarkkinoiden tulostaululla sisällyttäessään eurooppalaisia normeja kansalliseen lainsäädäntöön. Vastustamme kolmen instituutin yhdistämistä siitä yksinkertaisesta syystä, että se vaikuttaisi valtavasti tehokkuuteen. En tiedä myöskään, että onko toivottavaa järjestää standardoinnin alkuvaiheessa virallisia äänestyksiä, joiden tavoitteena on prosessin nopeuttaminen. Uusi lähestymistapahan perustuu kaikkien kumppaneiden, eli kansallisten standardointielinten, pk-yritysten, työnantajien, työntekijöiden, kuluttajien ja ympäristöjärjestöjen mukanaoloon ja molemminpuoliseen luottamukseen. Toinen tärkeä asia on valvoa sitä, kuinka pitkälle kansalliset elimet tunnustavat toistensa tekniset hyväksynnät tai yhdenmukaisuusselvitykset. Tämä on vaikea asia etenkin monille rakennusalan tuotteiden valmistajille. Ne eivät voi käytännössä viedä tuotteitaan kaikkiin jäsenvaltioihin. Siksi komission on tiukennettava menettelyjä, jotka liittyvät molemminpuolisen hyväksynnän laiminlyöntiin. Yleisesti ottaen yrittäjille on oltava selkeämpää, kenen puoleen heidän tulee kääntyä, mikäli heillä on valituksia testitulosten molemminpuolisesta hyväksymisestä. Vastaako asiasta jokin komission yksikkö, vai onko tähän olemassa toinen ratkaisu, arvoisa komission jäsen? Euroopan parlamentti on todennut jo aikaisemmin, että asianomaisilla tahoilla, eli pk-yrityksillä, työnantajilla, työntekijöillä, kuluttajilla ja ympäristöjärjestöillä, ei ole riittävästi välineitä ja henkilökuntaa seurata kaikkea standardointityötä. Esitänkin, että komissio tutkii, että voivatko ne saada enemmän tukea Euroopan unionilta. Ongelmia ei ole ainoastaan Euroopan unionin tasolla, kuluttajat on otettu mukaan vain seitsemässä jäsenvaltiossa. Tähän on tultava mielestäni muutos. Komissio on pyytänyt CEN-, CENELEC- ja ETSI-elimiä toteuttamaan riippumattoman tutkimuksen eurooppalaisen standardointiprosessin rahoituksesta. Tuen komissiota tässä. Lopuksi meidän on huolehdittava siitä, että Keski- ja Itä-Euroopan standardointielimet otetaan tiiviimmin mukaan eurooppalaisten elinten toimintaan ja että asianosaiset kyseisissä maissa voivat luottaa komission tukeen. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä olivat talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tärkeimmät huomautukset. Kiitän kollegoitani heidän tervejärkisestä ja hyödyllisestä avustaan tämän mietinnön laatimisessa. Haluaisin esittää komission jäsen Bangemannille vielä kaksi kysymystä. Ensimmäinen kysymys koskee eri osapuolten ottamista paremmin mukaan standardointiin. Kuten jo sanoin, tässä on kyse rahasta. Haluaisin kysyä komission jäseneltä, onko hänellä konkreettisia ehdotuksia pk-yritysten ja muiden järjestöjen ottamisesta tiiviimmin mukaan eurooppalaisten standardien laatimiseen. Toinen kysymykseni koskee pistokkeiden ja pistorasioiden yhdenmukaistamista. Jätin sen tietoisesti pois mietinnöstäni. Asia nousee kuitenkin säännöllisesti esiin ja siitä esitetään kysymyksiä. Me kaikki tiedämme: keskustelua on käyty jo yli 30 vuotta. Kuulisin mielelläni komission jäsen Bangemannilta, onko asiaan olemassa jo ratkaisu, onko kyse rahasta vai tekniikasta? Onko olemassa poliittista tahtoa tehdä asialle jotakin? Nämä olivat kaksi kysymystäni komission jäsenelle. Rübig Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluamme sisämarkkinoilta kotimarkkinoille, ja siihen tarvitaan periaatteita, ja aivan ratkaiseva tekijä niiden osalta on standardointi. Standardointi on talouspoliittinen väline, joka varmistaa meille tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkuvuuden myös tulevaisuudessa. Haluamme kuitenkin nykyaikaisen lainsäädännön. Haluamme uuden lähestymistavan, ja nimenomaan standardoinnin alalla on osoittautunut, että on välttämätöntä pohdiskella yhdessä sitä, miten saamme aikaan parempia menettelyjä. Traktorin istuimen kohtalo on osoittanut, että on järkevämpää valita uusi lähestymistapa, mikä merkitsee siis sitä, että yksittäisten maiden standardointielinten annetaan työskennellä toisistaan riippumatta. Uskon, että on tärkeää, että tällä alalla on siitä huolimatta lainsäädäntö, direktiivi, jotta tälle alalle voidaan tarjota poliittiset rajat. Vallitsee kuitenkin tämä selkeä kaksijakoisuus, nimittäin yhtäältä lainsäätäjä, jonka ei pidä kirjoittaa säädöksistä paksuja kirjoja, jotka ovat usein käsittämättömiä, sillä me haluamme sen sijaan kevyen ja tehokkaan lainsäädännön. Toisen tason muodostavat vapaaehtoiset ja riippumattomat standardointijärjestöt, joissa kohtaavat aivan yksinkertaisesti valmistajat ja käyttäjät ja joissa puhutaan aloista, jotka ne hallitsevat erittäin hyvin ja joilla ne kykenevät määrittelemään tarkoin, mitä haluavat. Meillä on ollut parlamentissa hyvä esimerkki siitä: linja-autodirektiivi, niin sanottu eurooppalainen linja-auto. Meillä oli 142 sivua ehdotuksia, ja parlamentti onnistui lyhentämään direktiivin kolmen sivun mittaiseksi. En voi nimittäin ymmärtää, että linja-auton pitäisi näyttää samalta Sisilian kuumassa kylässä, Lontoossa ruuhka-aikana ja Suomen laajoilla aukeilla. Uskomme, että lainsäätäjän pitää todella rajoittua konkreettisiin asioihin, joihinkin tärkeisiin määräyksiin, joita pitää sitten noudattaa Euroopan laajuisesti, ja loppu pitäisi määrittää vapaaehtoisesti standardointijärjestöissä, niin että tälläkin alalla syntyy kilpailua, joka ei estä innovaatioita vaan takaa, että hyvät tuotteet tulevat nopeasti ja varmasti markkinoille. Järjestelmää täydentää CE-merkintä. Uskon, että CE-merkintä takaa, että käytössä olevia säännöksiä ei rikota. Tarvitsemme kuitenkin sen lisäksi vapaaehtoisia tyyppimerkintöjä, jotka takaavat sen, että riippumattomat elimet voivat valvoa tuotantoa. Kerr Arvoisa puhemies, kun ryhmäni sanoi minulle, että minulla on puolitoista minuuttia aikaa puhua normalisoinnista ja standardoinnista tänä aamuna, pelkäsin, että se oli osa New Labourin aikomusta soveltaa standardointia eri puolilta Eurooppaa tuleviin edustajiin. Havaitsin kuitenkin helpotuksekseni, että tämä on itse asiassa erittäin hyvä mietintö, jonka on laatinut hyvä ystäväni, rouva Kestelijn-Sierens ja jota suosittelen parlamentille. Haluan ottaa tämän mietinnön yhteydessä esille erään vakavan kysymyksen, ja toivon, että komission jäsen Bangemann voisi vastata siihen. Hän kenties muistaa erään äänestäjän vaalipiirissäni, Simon Hossackin, joka lähetti komissiolle useita kirjeitä ja jonka puolesta esitin monta kysymystä. Hän oli keksinyt erään hyvin nerokkaan kojeen, joka teki sähkölaitteesta standardien mukaisen kaikkialla Euroopassa. Hän huomasi, että tämän kojeen markkinoiminen oli mahdotonta, koska standardikomiteoita hallitsivat eurooppalaiset pistokkeita valmistavat suuryritykset. Ne olivat täysin tyytyväisiä siihen tilanteeseen, että Euroopassa sallitaan useita erilaisia pistoketyyppejä, koska ne pystyivät säilyttämään näin markkinaosuutensa. Kieltämällä kyseisen kojeen standardikomiteat estivät häntä pääsemästä markkinoille. Tiedän, ettei komission jäsen Bangemann hyvänä vapaiden markkinoiden sääntelyn purkajana hyväksyisi tätä, ja toivon, että hän ottaa tämän huomioon varmistaessaan sen, että standardikomiteoissa ovat edustettuina kaikki yhteisön ihmiset, myös markkinoille haluavat uudet ihmiset samoin kuin nykyiset suuret monopolit. Lopuksi sanoisin, komission jäsen Bangemann, että äänestin viime kuussa sen puolesta, että saisitte potkut, ja äänestän sen puolesta taas ensi kuussa, joten voitte vastata minulle hyvin lyhyesti. Blot Arvoisa puhemies, ajattelen esittelijän tavoin, että komission kertomus uuden lähestymistavan mukaisesta eurooppalaisesta standardoinnista on täysin tyydyttävä. Siinä määrätään, että lainsäädännön yhdenmukaistamisen on rajoituttava vain tärkeimpiin turvallisuus- ja terveysmääräyksiin. Standardijärjestelmät perustuvat pääasiassa asiantuntijoiden ja standardointielinten väliseen sovintoratkaisuun. Kertomuksessa mainitaan, että valmistajalla on vapaus valmistaa tuotteita, jotka eivät ole standardien mukaisia ja vastuu tuotteista siirtyy siten markkinoille. Vaikeuksia esiintyy kuitenkin vielä yhdellä alalla eli rakennusalalla, mutta hyväksytty yleinen linja tuntuu tyydyttävältä. Tässä voi kuitenkin olla tilaisuus ottaa täällä esille ongelma, joka koskee standardien käyttämistä omien markkinoiden suojaamistoimiin Euroopan ulkopuolisilla markkinoilla. Viitaan tässä erityisesti Yhdysvaltoihin ja Japaniin. On totta, ettei tätä aihetta ollut tarkassa mielessä tarkoitus käsitellä tämän mietinnön yhteydessä, koska siinä rajoitutaan käsittelemään vain sisämarkkinoiden toimintaa, mutta mielestäni eurooppalaisten tahojen on otettava asia esille. Itse asiassa tämä aihe liittyy Euroopan sisäisten standardien asettamiseen: ulkoisia ja sisäisiä näkökohtia ei voi erottaa toisistaan. Ei ole esimerkiksi syytä siihen, että näiden Euroopan sisäisten standardien ansiosta voitaisiin helpottaa amerikkalaista tuontia, jos Yhdysvaltojen määräämien standardien kanssa ei ole olemassa tuotekohtaista vastavuoroisuutta. Eurooppalaiset standardointielimet eivät siten saa suhtautua välinpitämättömästi Atlantin toisella puolella harjoitettavaan alaa koskevaan politiikkaan. Toivon siis, että tämä huolenaihe otetaan huomioon myös tulevaisuudessa. Bangemann Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää ja kollegoja, jotka ovat esittäneet kantansa tästä mietinnöstä ja yritän käsitellä lyhyesti joitakin niistä kysymyksistä, joita on esitetty. Seuraamme erittäin tarkasti kolmen eurooppalaisen standardointijärjestön toimintaa. Tapaamme säännöllisesti niiden edustajia. Tapasimme heitä juuri kaksi viikkoa sitten. Keskustelemme ongelmista, esimerkiksi myös avoimuudesta ja tehokkuudesta, ja pyrimme tekemään menettelystä kokonaisuudessaan niin tehokkaan ja kuluttajille ja teollisuudelle niin hyödyllisen kuin vain mahdollista. Väärinkäsityksiä on aina. Esimerkkinä se väärinkäsitys, jonka mukaan standardimme voisivat aiheuttaa teknisiä esteitä, tai päinvastoin, kun sallimme standardiemme noudattamisen muille maille, kuten USA: lle ja Japanille, että amerikkalaiset ja japanilaiset eivät tee samoin. Nämä kaikki ovat standardointimme - sekä USA: n ja periaatteessa myös Japanin standardoinnin periaatteisiin kohdistuvia väärinkäsityksiä. Saanen sanoa tämän vielä kerran viittaamalla protektionistisiin väitteisiin, joita pääasiassa amerikkalaiset kohdistavat meihin. Meidän ei tarvitse moittia amerikkalaisia jatkuvasti jonkinlaisesta protektionismista, vaan amerikkalaiset yrittävät jatkuvasti - tuorein esimerkki on yleinen matkaviestinjärjestelmä UMTS - moittia meitä protektionismista. Se on aivan väärin sen vuoksi, että - sanon tämän nyt vielä kerran oikein painokkaasti, sillä se on tämän politiikan ydin - lukuun ottamatta poikkeuksia, joita tarvitaan turvallisuusriskien tai -pohdintojen vuoksi - ei ole olemassa sitovia standardeja. Ei ole olemassa sitovia standardeja! Toisin sanoen: kaikki - myös nämä kekseliäät valmistajat erilaisine pistokkeineen - voivat tuoda tuotteensa markkinoille. Niiden ei ole pakko vastata standardia. Ne voivat tuoda markkinoille tuotteen, jonka rakenne on aivan toisenlainen. Se, mitä haluamme saavuttaa, erityisesti keskinäisissä järjestelmissä, on se, että standardi, josta osalliset, kuluttajat, ammattiyhdistys jne. mukaan lukien sopivat, tarjoaa myös jonkinlaisen kiihokkeen, jotta se myös hyväksytään. Kiihokkeen tarjoaa pääasiassa se, että sellaisen tuotteen valmistaja voi sanoa itse - sen vuoksi jäsenvaltioiden ei tarvitse ollenkaan tunnustaa standardia - tuotteen vastaavan Euroopan unionin määräyksiä. Siinä on sitten CE-merkki ja valmistajalle on siitä etua, jos näin halutaan. Järjestelmä on sellainen. Nyt yksittäisiin aloitteisiin. Ensinnäkin: me rahoitamme jo pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja niiden osallistumista. Olemme ehdottomasti avoimuuden kannalla. Aivan jokainen, jolla on laillista mielenkiintoa siihen, voi osallistua tähän hankkeeseen. Se kestää sen vuoksi hieman kauemmin, mutta niin voi aivan hyvin tapahtua. Kolmanneksi, rouva esittelijä: teimme paljon aloitteita mahdollisten uusien jäsenvaltioiden varalta - menestyksellisesti muuten. CEN, CENELEC ja ETSI työskentelevät läheisessä yhteistyössä näiden maiden standardointijärjestöjen kanssa. Me myös rahoitamme näitä töitä Phare-ohjelmasta ja muista laajentumiseen liittyvistä rahoitusohjelmista. Periaatteessa tehdään siis tämä kaikki. Viimeinen huomautus pistokkeista: koska talous tukee standardointijärjestöjä ja myös rahoittaa standardointityötä, on ymmärrettävää ja selvää, että nykyisessä tilanteessa - joka ei ole kyllä kaiken kaikkiaan mikään ongelma valmistajille vaan ainoastaan kuluttajille - talouselämä ei ole erityisen innostunut, jos sanotaan, että meillä pitäisi kyllä olla unionissa yhdenmukaiset pistokkeet. Talouselämä ei siis millään lailla pyri siihen. Jäsenvaltioillakaan ei ole minkäänlaista kiinnostusta sellaisen standardoinnin toteuttamiseen - mehän voisimme tehdä siitä poliittisen aloitteen, emme tosin turvallisuussyistä, mutta kuluttajat olisivat varmasti kovasti kiinnostuneita siitä - ellei sitten oteta käyttöön standardia, joka on voimassa kyseisessä jäsenvaltiossa. Tarkoitan sitä, että Tanska on erittäin kiinnostunut siitä, että tanskalaisista standardeista tulee eurooppalaisia standardeja jne. Se ei kyllä voi tietenkään olla oikea ratkaisu. Oikea ratkaisu voisi olla vain sellainen, että laadimme eurooppalaisen standardin, joka vastaa täysin myös nykyaikaisia teknisiä vaatimuksia. Me käsittelemme sitten tätä standardia kuten muitakin, emme tee siitä sitovaa, mutta sillä on tiettyjä etuja valmistajan kannalta. Jos kaikki valmistavat sitten tulevaisuudessa pistokkeensa tämän standardin mukaisesti, se merkitsisi sitä, että eivät pelkästään tulevat pistokkeet ja pistorasiat näyttäisi siltä, vaan että käytössä olevat pistokkeet ja pistorasiatkin pitäisi muuttaa, ja sen aiheuttamat rahoituskulut voitte kuvitella. Tämä on syy siihen, miksei talouselämä eivätkä kuluttajat ole kovin innostuneita muuttamaan järjestelmää. Tämä mietintö toimitetaan kuitenkin niin neuvostolle kuin parlamentillekin, ja me puhumme tästä vielä neuvoston kanssa. Tämä on nimittäin todellakin selvä esimerkki eurooppalaista standardointia vastaan, vaikka sillä ei ole mitään tekemistä sen työn kanssa, jota me teemme, vieläpä menestyksellisesti. Kansainvälisesti katsoen meidän tapamme harjoittaa standardointia on selvästi paras. Mainitsen vain yhden esimerkin: GSM, matkapuhelinten toinen sukupolvi. Sen standardin avulla eurooppalaiset valmistajat ovat valloittaneet kaksi kolmasosaa maailmanmarkkinoista. Jos onnistumme sopimaan järkevästi UMTS: stä, kolmannesta sukupolvesta - työskentelemme vielä sen parissa, koska meillä on joitakin ongelmia henkisen pääoman oikeuksien osalta - jos se onnistuu, ja tähän työhön ovat osallistuneet alusta alkaen myös amerikkalaiset ja japanilaiset yritykset, voimme luultavasti saavuttaa suuremman osuuden maailmanmarkkinoista kuin saavutimme GSM: n avulla. Meidän ei siis tarvitse missään tapauksessa kyyristellä standardoinnin alalla. Johdamme tätä työtä maailmassa! Puhemies Paljon kiitoksia, herra Bangemann. Keskustelu on päättynyt. Siirrymme äänestykseen. Ennen 5 kohtaa koskevaa äänestystä Kerr Arvoisa puhemies, halusin vain huomauttaa, että englanninkielisen version sivulla 9 lukee " bingeing" eikä " binding" , ja tiedän, ettei komission jäsen Bangemann haluaisi allekirjoittaa sellaista versiota. Puhemies Paljon kiitoksia herra Bangemannille ja koko parlamentille osoittamastanne huomiosta. Tämä ilmoitus otetaan huomioon. Parlamentti hyväksyi päätöslauselman. Liikenteen Euro-Välimeri-yhteistyö Puhemies Esityslistalla on seuraavana Kaklamanisin liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille liikenteen Euro-Välimeri-yhteistyöstä (KOM(98)0007 - C4-0102/98). Kaklamanis Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämä mietintö on jatkoa Barcelonan konferenssille Euro-Välimeri-yhteistyöstä. Mietinnössä pyritään lisäksi pikku hiljaa aloittamaan Cardiffissa samasta asiasta tehtyjen päätösten toteuttaminen. Tavoitteena on tehdä Välimerestä silta poliittiselle, taloudelliselle ja kulttuuriselle kanssakäynnille kaikkien Euroopan unionin maiden ja Välimeren kolmansien maiden välillä. Siinä puhutaan kaikenlaisesta liikenteestä Euroopan unionista kolmansiin maihin ja toisin päin, ja siinä yritetään määritellä sääntöjä, joilla liikennettä kehitetään Välimeren kolmansien maiden sisällä sekä myös niiden välillä. Toivon, että Välimeren foorumi, joka kokoontuu 24. 25. maaliskuuta Maltassa, hyödyntää oikealla tavalla parlamentin tänään näyttämää vihreää valoa ja että komissio pitää meidät ajan tasalla valitsemansa ensisijaisuusjärjestyksen osalta toteuttaessaan tätä Välimeren liikenteen kehittämissuunnitelmaa. Harras toiveeni on, että Euroopan unionin talousarvio tukee tätä pyrkimystä, mutta kun silmäillään unionin talousarviota vuodeksi 1999 tai vuoden 2000 talousarviosta alkanutta keskustelua, minun on tunnustettava, etten juurikaan usko näin käyvän. Haluan kiinnittää komission huomion Välimeren kolmansille maille osoitettujen rahojen oikean hyödyntämisen jatkuvaan valvontaan, koska useissa näistä maista esiintyy tunnetusti ongelmia demokratian ja avoimuuden kannalta, ja jotkin näistä maista ovat poliittisesti epävakaita. Ohjelmaa toteutettaessa parlamentti pitää erityisen tärkeänä ympäristön ja erityisesti merellisen ympäristön suojelua kaikilta saasteilta ja varsinkin myrkyiltä ja ydinjätteiltä. Haluaisin kiinnittää herra komission jäsenen huomion erityisesti jälkimmäiseen kohtaan, koska Turkin hallitus on päättänyt sijoittaa Välimeren rannalle Akujun alueelle ydinvoimalan, vaikka tiedetään, että Adanassa muutama kuukausi sitten sattuneen tuhoisan maanjäristyksen keskus oli vain 50 kilometrin päässä paikasta, johon Turkki haluaa sijoittaa uuden ydinvoimalansa. Samalla, arvoisa komission jäsen, koska Maltan foorumi on maaliskuussa - parlamentin näkemys oli, että sen olisi pitänyt olla ensin, jotta mekin olisimme voineet tehdä konkreettisempia ehdotuksia - haluaisimme, että te pitäisitte meidät ajan tasalla siellä tehtävistä päätöksistä ja varsinkin ensisijaisuusjärjestyksestä, koska, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti ei tunnetusti ota osaa tähän foorumiin. Lopuksi haluaisin tehdä korjauksen 3 kohtaan, joka on sivulla kuusi ja jossa puhutaan Maltan konferenssista, jonka olisi pitänyt olla helmikuussa mutta joka onkin maaliskuussa, joten kohdassa pitäisi lukea " konferenssi, joka pidetään" , eikä " pidettiin 24. 25. maaliskuuta Maltassa" . Olen hyvin kiitollinen kollegoille liikennevaliokunnassa, koska heidän esittämänsä tarkistukset paransivat suuresti mietintöä, liikennevaliokunnan sihteeristölle sekä komissiolle, jonka kanssa teimme hyvää yhteistyötä, vaikka näkemyksemme erosivatkin jossain määrin. Habsburg-Lothringen Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää hänen mietinnöstään ja ennen kaikkea siitä kriittisestä tarkastelutavasta, jolla hän tarkastelee komission tiedonantoa. Me puhumme parlamentissa - eikä pelkästään tässä parlamentissa vaan ylipäänsä kansainvälisissä järjestöissä - jatkuvasti globalisaatiosta sinänsä. Tämä mietintö tekee selväksi, että tämä globalisaation käsite ei sovellu kaikkialle. Emmehän me onnistu luomaan edes lähinaapuristoomme järjestystä ja rakennetta, jotka hyödyttävät Euroopan unionin kaltaista yksikköä, kun on kyse sen suoranaisista kiinnostuksen kohteista. Uskon, että kun puhutaan Välimeren alueesta, on tarkasteltava tietysti myös sen yhteistä historiaa. Emme saa unohtaa, että Välimeri oli aiemmin oikeastaan Euroopan sisämeri ja siitä tuli vasta myöhemmin Euroopan eteläraja. Tämän yhteisen historian vuoksi pitää oikeastaan olla mahdollista, että tavoitteet, joita olemme itsellemme asettaneet, kuten esimerkiksi vapaakauppa-alueen perustaminen vuoteen 2010 mennessä, ovat täysin mahdollisia, jos tälle alueelle voidaan luoda vastaava infrastruktuuri, jos on mahdollista luoda tämä rakenne. Puuttuva infrastruktuuri, ennen kaikkea liikenteen ja televiestinnän alalla,
{'language': 'fi'}