Henryev zakon
Henryev zakon je plinski zakon, koji tvrdi da kod konstantne temperature, količina otopljenog plina u tekućini, je direktno proporcionalna s parcijalnim tlakom tog plina, u ravnoteži s tekućinom. Njega je postavio William Henry 1803. Drugim riječima, topljivost plina u tekućini je direktno proporcionalna s tlakom plina iznad tekućine. 

Svakodnevni primjer Henryevog zakona su gazirana pića. Prije nego se boca s gaziranim pićem otvori, plin iznad pića u boci je skoro čisti ugljikov dioksid, s pritiskom malo većim od atmosferskog tlaka. Piće isto ima otopljenog ugljikovog dioksida u sebi. Kada bocu otvorimo, dio plina u boci pobjegne, davajući karakteristični piskavi šum. Kako je tlak iznad tekućine niži, dio rastopljenog ugljikovog dioksida izlazi iz otopine u obliku mjehurića, sve dok se ne uspostavi ravnoteža.

Formula i konstanta Henryevog zakona
Henryev zakon u matematičkom obliku glasi:

gdje je: p – parcijalni tlak otopljenog plina, u zraku iznad otopine, c – koncentracija otopljene tvari i kH – Henryeva konstanta, koja ovisi o otopljenoj tvari, otopini i temperaturi. Neke vrijednosti kH za plinove otopljene u vodi, na temperaturi 298 K (25 ºC) su:  

kisik (O2) : 769,2 L·atm/mol
ugljikov dioksid (CO2) : 29,4 L·atm/mol
vodik (H2) : 1282,1 L·atm/mol

Ostali oblici Henryevog zakon
U raznoj literaturi mogu se naći razni oblici Henryevog zakon, koje vidimo u tablici:  

{| class="wikitable"
|+ 'Tablica 1: Neki oblici Henryevog zakona i konstanti (plinovi u vodi kod 298 K), izvedeni iz  
! jednadžbe: ||  ||  ||  || 
|-
! jedinice: ||  ||  ||  || bez dimenzije
|-
|align=center| O2 ||align=center| 769,23||align=center| 1,3 ||align=center| 4,259 ||align=center| 3,180
|-
|align=center| H2 ||align=center| 1282,05 ||align=center| 7,8 ||align=center| 7,099 ||align=center| 1,907
|-
|align=center| CO2 ||align=center| 29,41 ||align=center| 3,4 ||align=center| 0,163 ||align=center| 0,8317
|-
|align=center| N2 ||align=center| 1639,34  ||align=center| 6,1 ||align=center| 9,077 ||align=center| 1,492
|-
|align=center| He ||align=center| 2702,7 ||align=center| 3,7||align=center| 14,97 ||align=center| 9,051
|-
|align=center| Ne ||align=center| 2222,22 ||align=center| 4,5 ||align=center| 12,30 ||align=center| 1,101
|-
|align=center| Ar ||align=center| 714,28 ||align=center| 1,4 ||align=center| 3,955 ||align=center| 3,425
|-
|align=center| CO ||align=center| 1052,63  ||align=center| 9,5 ||align=center| 5,828 ||align=center| 2,324
|}

gdje je:c = koncentracija otopljene tvari u otopini (u mol/L)p = parcijalni tlak otopljenog plina, u zraku iznad otopine (u atm)x = molni udio plina u otopini (bez dimenzija)
Henryev zakon se može primjeniti samo za otopine koje ne reagiraju kemijski s otopljenom tvari. Tipičan primjer za plin koji reagira s otopinom je ugljikov doksid, koji stvara ugljikovu kiselinu (H2CO3), do određenog stupnja u vodi. 

Temperaturna ovisnost Henryeve konstante o temperature
Kako se temperature mijenja, tako se i mijenja Henryeva konstanta. Postoje razne formule koje izražavaju utjecaj temperature na Henryevu konstantu. Tako na primjer van’t Hoffova jednadžba glasi:

gdje je:kH – Henryeva konstanta ovisna o temperaturiT  - apsolutna temperatura
To – odnosi se na standardnu temperaturu (298 K).
Ova jednadžba je samo približna vrijednost, i treba je koristiti samo ako nema rezultata pokusa za određeni plin. 

Slijedeća tablica daje neke vrijednosti C (u Kelvinima) za gornju jednadžbu:

Kako se topljivost plinova obično smanjuje s povećanjem temperature, parcijalni tlak obično raste. Dok grijemo vodu (zasićenu s dušikom) od 25 °C do 95 °C, topljivost će se smanjiti za 43% od početne vrijednosti. To se može vidjeti na dnu posude u kojoj grijemo vodu, gdje mjehurići plina izlaze puno prije nego se dostigne vrelište. Slično tome, ugljikov dioksid u gaziranom piću izlazi puno brže ako se ne hladi, jer se povećava parcijalni tlak s povećanjem temperature. Parcijalni tlak CO2 u plinskoj fazi, u ravnoteži s morskom vodom, postaje dvostruk svakih 16 °C povećanja temperature. 

Konstanta C se može izraziti kao:

gdje je:ΔsolvH - entalpija otapanjaR – univerzalna plinska konstanta
Topljivost plinova se ne smanjuje uvijek s povećanjem temperature. Za vodene otopine, Henryeva konstanta ima obično svoj maksimum. Za većinu plinova, minimum je ispod 120 °C.  Primjećeno je da što je manja plinska molekula (manja je topljivost u vodi), manja je temperatura maksimuma Henryeve konstante. Tako je za helij maksimum oko 30 °C, 92 do 93 °C za argon, dušik i kisik, i 114 °C za ksenon. 

U geofizici
U geofizici, jedan oblik Henryevog zakona, za topljivost plemenitih plinova u kontaktu s otopljenim silikatima, je slijedeći:

gdje je:C - koncentracija otopljenog plina u talini i u plinskoj faziβ - 1/kBT, obrnuta temperaturna skala: kB = Boltzmannova konstantaµE - višak kemijskog potencijala otopljenog plina u dvije faze

Usporedba s Raoultovim zakonom
Za otopine, koncentracija otopljene tvari je otprilike proporcionalna s molnim udjelom x, i Henryev zakon se može pisati kao:

To se može usporediti s Raoultovim zakonom:

gdje je p*'' - parni pritisak čiste komponente. 

Na prvi pogled, Raultov zakon izgleda kao poseban slučaj Henryevog zakona, gdje vrijedi kH = p*. To vrijedi za kemijske elemente koji su slični, kao benzene i toulen, koje se pokoravaju Raultovom zakonu u cijelom rasponu: takve mješavine se nazivaju “idealne": 

Raoultov zakon: 

Henryev zakon:

Povezani članci 
daltonov zakon
parcijalni tlak

Izvori 

Plinski zakoni