Emil Fackenheim
Emil Ludwig Fackenheim (Halle, 22. 6. 1916. – Jeruzalem, 18. 9. 2003), njemačko-kanadsko-izraelski filozof, teolog, rabin, judaist i autor.

Biografija 
Fackenheim je rođen 1916. (neki izvori navode 1917) u Halleu, gradu u tadašnjoj pokrajini Saksoniji u centralnom Njemačkom Carstvu. Godine 1935. završio je lokalnu gimnaziju i pod utjecajem masovnog antisemitskog raspoloženja u Hitlerovom Reichu upisuje se na Visoki institut za judaistiku u Berlinu gdje se zaredio za rabina. Dvije godine kasnije vratio se u rodni grad i upisao studij filozofije i teologije na Univerzitetu u Halleu. Za vrijeme studiranja na Fackenheimovu misao najviše su utjecali Martin Buber, Franz Rosenzweig, Leo Strauss i Søren Kierkegaard, osobito njihova neo-ortodoksna sumnja oko zahtjeva modernog "prosvijetljenog" svijeta, naglasak na važnosti Božanske objave, te odnos s radikalnim drugačijim.

Usprkos tome što je nacistički režim forsirao vlastitu ideologiju i filozofiju na univerzitetu, Fackenheimovi profesori Paul Menzer i Otto Eissfeldt uspješno su se odupirali takvim nastojanjima – prvi na osnovi ideala moralnosti iz Kantove etike, a drugi se pozivao na socijalnu pravdu kod starozavjetnih proroka. Fackenheim je u konačnici ostao kao jedini jevrejski student na univerzitetu, prije negoli je deportiran u konc-logor Sachsenhausen. U koncentracijskom logoru boravio je tokom 1938. i 1939. godine i svjedočio je mržnji, klevetanju i destrukciji tokom Holokausta. Nakon što je pušten otišao je u Ujedinjeno Kraljevstvo i pohađao škotski Univerzitet u Aberdeenu, a potom je emigrirao u Kanadu i 1945. na Univerzitetu u Torontu stekao doktorat na temu srednjovjekovne islamske filozofije. Od 1943. služio je kao rabin u Hamiltonu punih pet godina, poslije čega se zaposlio kao profesor filozofije u Torontu (1948–1984).

Fackenheimov rani filozofski rad fokusirao se na modernu filozofiju, prvenstveno Hegela, Spinozu, Kanta i Rosenzweiga. Za njega ključno pitanje nije bilo je li određeni filozofski sistem istinit već postoji li Istina uopće u filozofiji i je li povezana s historijom. Budući da je zaključio da jest, postalo je neophodno da počne ispitivati historijski kontekst, što je neminovno impliciralo i suočavanje s Holokaustom. S ovom temom počeo se aktivnije baviti 1960-ih, prateći opći trend među jevrejskim filozofima i teolozima, izazvan izdavanjem Levijeve knjige Zar je to čovjek (1958) i Wieselove Noći (1960). Drugi faktor koji ga je potakao bio je Šestodnevni rat (1967) kojeg je vidio kao potencijalnu prijetnju novog uništenja.

Njegove prve dvije knjige o Holokaustu bile su Potraga za prošlosti i budućnosti (, 1968) i Božja prisutnost u historiji (, 1970), u kojima ispituje je li vjera u Boga ili čovječanstvo moguća, ili čak poželjna nakon Holokausta. U potonjoj knjizi razvio je koncept 614. micvota (zapovijedi) kao moralnog imperativa da Jevreji ne smiju koristiti činjenice o Holokaustu za napuštanje ideje Boga, judaizma i opstanka njihovog naroda, jer u protivnom Hitleru priznaju "posthumnu pobjedu". Godine 1982. izdao je knjigu Popraviti svijet () koja se smatra jednim od najopežnijih jevrejskih teološko-filozofskih osvrta na Holokaust. U kasnoj fazi svog života postao je cionist i 1983. emigrirao je u Izrael. Predavao je na Hebrejskom univerzitetu i preminuo u Jeruzalemu 2003. godine.

Opus 
 Paths To Jewish Belief: A Systematic Introduction, New York: Behrman House, 1960
 Metaphysics and Historicity, Milwaukee: Marquette University Press, 1961
 The Religious Dimension in Hegel's Thought, Bloomington: Indiana University Press, 1967
 Quest for Past and Future; Essays in Jewish Theology, Bloomington: Indiana University Press, 1968
 God's Presence in History: Jewish Affirmations and Philosophical Reflections, New York: New York University Press, 1970
 The Human Condition After Auschwitz: a Jewish Testimony a Generation After, Syracuse: Syracuse University, 1971
 Encounters Between Judaism and Modern Philosophy: A Preface to Future Jewish Thought, New York: Basic Books, 1973, 
 From Bergen-Belsen to Jerusalem: Contemporary Implications of the Holocaust, Jerusalem: Hebrew University, 1975
 The Jewish Return Into History: Reflections in the Age of Auschwitz and a New Jerusalem, New York: Schocken Books, 1978, 
 To Mend the World: Foundations of Future Jewish Thought, New York: Schocken Books, 1982, 
 The Jewish Thought of Emil Fackenheim: A Reader, Detroit: Wayne State University Press, 1987, 
 What is Judaism? An Interpretation for the Present Age, New York: Summit Books, 1987, 
 The Jewish Bible after the Holocaust: A Re-reading, Bloomington: Indiana University Press, 1990, 
 Jewish Philosophers and Jewish Philosophy, Bloomington: Indiana University Press, 1996, 
 The God Within: Kant, Schelling and Historicity, Toronto; Buffalo: University of Toronto Press, 1996, 
 An Epitaph for German Judaism: From Halle to Jerusalem, Madison, Wisconsin: University of Wisconsin Press, 2007,

Literatura

Vanjske veze 
  Emil Fackenheim, The Guardian (Lawrence Joffe)
  Emil Fackenheim, 87, Scholar Of Judaism and the Holocaust, New York Times (Wolfgang Saxon)
  Judaism According to Emil Fackenheim, Commentary Magazine (Robert M. Seltzer)

Njemački filozofi
Njemački teolozi
Njemački rabini
Kanadski filozofi
Kanadski teolozi
Kanadski rabini
Izraelski filozofi
Izraelski teolozi
Jevrejski filozofi
Jevrejski teolozi
Judaisti
Njemački Jevreji
Kanadski Jevreji
Cionisti
Preživjele žrtve Holokausta