Arhitektura historicizma u Bosni i Hercegovini
Arhitektura historicizma u Bosni i Hercegovini pripada kraju XIX vijeka, kada se Bosna i Hercegovina našla pod protektoratom Austro-Ugarske. Dominantna struja u evropskoj arhitekturi toga vremena je historicizam. 

Ideja romantičarskog pokreta o povezanosti arhitekture sa istorijskim stilovima, koje arhitekt bira prema sklonosti, uz principe novonastalog urbanizma, našle su pristalice u svim evropskim zemljama. U svojoj suštini ove ideje nisu bile kompatabilne sa onim što je ranije stvarano. 
Sve što je tada bilo aktuelno u Evropi na umjetničkom i arhitektonskom planu primijenjivano je u Bosni i Hercegovini i prvenstveno u Sarajevu. Dolaskom Austro-Ugarske, Sarajevo (zajedno sa ostalim gradovima) se počelo transformisati i postojati evropski grad, sa svim njegovim kvalitetima i manama. 

U četrdeset godina vladavine, vlasti Habsburške monarhije nekoliko su puta mijenjale svoju politiku prema Bosni i Hercegovini ali Sarajevo je uvijek bio grad kojemu je Monarhija poklanjala neproporcionalno mnogo pažnje. Iako su vlasti svoj pristup Sarajevu definirale prema širim politikama, uvijek su ga tretirale kao prvi grad u zemlji i željele su od njega napraviti blistavi primjer uspjeha habsburške uprave utemeljenog na zapadnjačkim modelima i bečkim uzorima.
Intenzivna gradnja imala je i svoj odgovarajući termin, Der Stadtebau – gradogradnja. Najznačajniji dio bosanskohercegovačke arhitektonske produkcije izveden je u stilovima:
 neoromanizma
 neogotike, 
 neorenesanse, 
 neobaroka i 
 neoromantizma
 
Poseban naglasak bio je na neorenesansnoj stilskoj orijentaciji, koja je za novu državnu upravu značila oličenje vlastitih kulturno-političkih ambicija te će se u pravilu primjenjivati za javne objekte državnog značaja.

Javne zgrade 
Administrativne zgrade nacionalne vrijednosti, monumentalne su strukture u arhitekturi istoricizma. Reprezentativni objekti:
 Zgrada Predsjedništva Bosne i Hercegovine, (Palata Zemaljske vlade 1), prema projektu Josipa Vancaša, sa tipičnim odlikama renesansne firentinske palate, 
 Zgrada željeznice u Sarajevu, (Palata Zemaljske vlade 2), prema projektu Josipa Vancaša
 Zgrada Kantona Sarajevo, Palata Zemaljske vlade 3, prema projektu Josipa Vancaša
 Stara željeznička stanica u Banjoj Luci, u stilu neorenesanse, nepoznatog autora
 Zgrada Narodnog pozorišta Sarajevo, Zgrada Društvenog doma, 
 Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine u Sarajevu iz 1911. godine, po projektu Karla Paržika
 Muzička škola u Travniku
 Školske zgrade u Gimnazijskoj ulici u Sarajevu
 Ženska gimnazija Sarajevo

Sakralni objekti 
Obzirom da joj po Berlinskom ugovoru, osim političke, pripalo pravo i na crkvenu vlast, Austro-ugarska već u prvim godinama svoje okupacije želi preurediti vjerske zajednice Bosne i Hercegovine, u prvom redu katoličku Crkvu, što se od nje, kao katoličke sile i očekivalo. Time sakralno graditeljstvo u austrougarskom periodu u BiH dolazi do svog punog izražaja. Objekti katoličke crkve imaju neogotičke, neobarokne, i prvenstveno neorenesansne oznake te kao takvi, smatraju se najreprezentativnijima u okviru historicizma, jer trebaju naglasiti novi, povlašteni položaj Crkve koji dobiva s novom upravom. 

Sakralna austrougarska arhitektura u Bosni i Hercegovini najviše je vezana je uz ime i djelovanje Josipa Vancaša. U svojim projektima iskazuje izuzetnu svestranost i razumijevanje za različite vjerske i kulturne tradicije kojima grad obiluje. Kod njega se mogu susresti sve stilske pojave od historicizma, preko secesije sve do bosanskog sloga. Vancaš je nastojao da se idejno i u praksi bosanski slog definira kao izraz posebnosti ovog podneblja. 
 Franjevačka crkva sv. Ante Padovanskog u Sarajevu, u neogotičkom stilu,, 
 Crkva Kraljice Sv. krunice u Sarajevu u neobaroknom stilu, 
 Crkva presvetog Trojstva u Sarajevu, u neoromaničkom stilu
 Crkva sv. Ćirila i Metoda u Sarajevu sa Nadbiskupskim sjemeništem, u neorenesansi
 Crkva Uznesenja Marijina na Stupu u Ilidži, u stili neoromanike
 Dvor Zvorničko-tuzlanske eparhije u Tuzli
 Crkva svetog Ilije (Zenica), izgrađena je u periodu 1908–1910. god, je u osnovnim masama zadržala karakter neoromaničke građevine, ali je Vancaš upotrebom dekoracija, fasadama dao secesijski iskaz
 Crkva sv. Mihovila u Varešu u stilu neoromanike
 Franjevački samostan u Kraljevoj Sutjesci u stilu neorenesanse
 Franjevački samostan u Konjicu, je građen u etapama u periodu 1895-1919. god, projektant Josip Vancaš
 Stara crkva svetog Franje Asiškog u Zoviku kod Brčkog

U periodu 1882. – 1921. godine, izgrađene su i crkve u slijedećim naseljima: 

Brčkom (1884–1885); Brestovskom, Bijeljini i Gradačcu (1886); Modriči (1887.), Žepči (1889.), Tuzli (1893.), Domaljevcu (1892–1894.), Komušini (1893.); Gornjem Vakufu, Gučoj Gori i Podhumu (1894.); Šivši (1895.), Kiseljaku (1895.-1897.), Brajkovićima (1894.-1897.), Pećniku (1896–1899.), Banbrdu (1899.), Vitezu (1900.), Plehanu (1898–1902.), Lukavcu (1907.), Bosanskom Brodu i Doboju (1909.), Podmilačju i Tešnju (1910.); Svilaju, Vidovicama, Morančanima, Odžaku, i Olovu (1911.); Konjicu (1912.), Crkvici (1913.), Maglaju (1919.); Mećniku, Uzdolu i Novom Selu (1921.)

Stambeni objekti 
Neorenesansa je bila prikladna da označi reprezentativnost stambenih palača. 
 Zgrada Marijin Dvora je vrhunac ove arhitekture..
 Kompleks vila iz austrougarskog perioda u Petrakijinoj ulici u Sarajevu
 Palata Danijela Saloma u Sarajevu.
 Stambeno – poslovna palata u ulici Fra Grge Martića u Sarajevu, u stilu neobaroka
 Stambena palata u ulici Maršala Tita u Sarajevu, u stilu neorenesanse, projektant Josip Vancaš
 Stambena zgrada u Mis Irbinoj ulici u Sarajevu, u stilu neorenesanse, projektant Josip Vancaš
 Vila Stefanija u Sarajevu
 Neboder Željezničko-stambene zadruge u Sarajevu
 Ulice Kralja Petra I i Mladena Stojanovića u Banjoj Luci

Literatura  
 Jela Božić, -Arhitekt Josip pl. Vancaš, Značaj i doprinos arhitekturi Sarajeva u periodu austrougarske uprave, doktorska disertacija, Sarajevo, 1989.
 N. Kurto, Sarajevo 1492-1992,  Oko, Sarajevo.
 Branka Dimitrijević - Arhitekt Karl Paržik - doktorska disertacija. Sarajevo: Arhitektonski fakultet sveučilišta u Zagrebu, 1989.

Reference 

Arhitektura istoricizma u Bosni i Hercegovini
Bosna i Hercegovina u Austro-Ugarskoj