Tercijarna literatura
Tercijarna literatura ili tercijarni izvori su publikacije koje se sastoje od različitih vrsta kazala i vodiča do sekundarnih i primarnih dokumenata.
Tercijarne su publikacije npr. tekući indeksi, znanstvene bibliografije, bibliografije o bibliografijama, adresari, leksikoni, katalozi i sl. Tercijarni dokument (tercijarna literatura, engl. tertiary document) je dokument koji nastaje kao rezultat pretvorbe (npr. konsolidacije ili prepakiranja) raspoloživih primarnih i sekundarnih informacija radi izrade ili njihovog prikaza u obliku koji bolje odgovara potrebama korisnika.
Tercijarni dokumenti fizički se često javljaju kao novi pa se mogu tretirati i obrađivati na isti način kao i primarni. Informacije koje oni sadrže nazivaju se tercijarnim informacijama.

Tercijarne – izvedene informacije nastaju konsolidacijom, prepakiranjem, reorganizacijom, evaluacijom, sintezom, kompaktiranjem, kondenzacijom, integracijom raspoloživih primarnih informacija s ciljem da ih se izrazi ili prezentira u obliku koji bolje odgovara potrebama specifičnih korisnika.
One sadrže prvenstveno akumulirano, konsolidirano znanje (ili stav) čovječanstva u nekom momentu o nekoj problematici, predmetu, užoj ili široj disciplini. Mogu se pozivati na primarne dokumente ali to nije uvijek nužno.
Sam naziv tercijarni već govori da se radi o izvedenim informacijama i ukazuje na karakter tih informacija, da su one izvedene iz primarnih – izvornih.
Tercijarni dokumenti u kružnom informacijskom ciklusu nužno nastaju iza primarnih (jer se izvode informacije iz njih) i nakon sekundarnih (jer se autori, sastavljači tercijarnih dokumenata u šumi primarnih informacija nužno oslanjaju na sekundarne u pretraživačkom procesu i identifikaciji relevantnih primarnih izvora informacija).

Prednosti tercijarnih informacija za korisnike 

 pružaju sređeni uvid u mnogobrojne primarne izvore. Korisnik ne mora nabaviti, selektirati, vrednovati, pročitati velik broj primarnih izvora. Umjesto njega to je napravio autor, sastavljač, kompilator, uredništvo tercijarnog dokumenta,
 obično sadrže evaulirane (kritični vrednovane) informacije,
 sadrže trenutačne spoznaje, znanje čovječanstva o nekom predmetu (uz ograničenja da su namjenjeni pojedinim kategorijam korisnika, pa se dopuštaju određene slobode sastavljačima)
 to su ili već konsolidirane informacije ili na putu do konsolidacije,
 najprihvatljiviji su za krajnje korisnike jer se pišu, sastavljaju s određenom namjerom:
 za određeni korisnički korpus koji se može razlikovati po uzrastu, po obrazovnoj razini, itd.
 da educiraju ili informiraju površno ili detaljno, da bude pomagalo pri radu,
 da zamjeni čitanje mnogobrojne prethodne primarne izvore iz nekog područja, da daje prikaz stanja tehnike, znanosti, umjetnosti i sl. u nekom užem ili širem području u datom trenutku,
 uštedi korisniku vrijeme i u tome što korisnik ne mora pregledavati, pretraživati ni sekundarne informacijske izvore na putu do pojedinačnih primarnih informacija, dokumenata,
 za svaki uzrast, za svaki obrazovni nivo omogućuju uvid u (interpretirane) spoznaje čovječanstva
 znanstvencima i stručnjacima omogućuju brži ulazak u nova znanstvena-stručna područja (pregledni radovi i monografije)
 znanstvenicima i stručnjacima omogućuju brži i točniji rad (priručnici, faktografije, standardi i sl.)
 učenicima svih uzrasta prenosi odgovarajuće znanje (udžbenici, enciklopedije, leksikoni i sl.)
 laicima omogućuju upoznavanje s konsolidiranim spoznajnom sferom čovječanstva (enciklopedije, udžbenici, monografije namjenjeni laicima – po uzrastu i “težini”)

Nedostaci tercijarnih informacija za korisnike 

 vremenski najviše kasne, mogu biti neažurni jer autori tih djela moraju pretražiti prvo sekundarne izvore, nabaviti i pročitati primarne izvore, evaluirati nađene informacije, uspoređivati informacije iz različitih izvora, itd. te na kraju sastviti tercijarnu informaciju, tercijarni dokument; taj proces nužno zahtijeva vrijeme, čak i u eri suvremenih tehnika publiciranja i komuniciranja,
 autor(i), satavljač(i), urednik(ici) odlučuje(u) o uključenju ili isključenju nekih primarnih informacija u tercijarni dokument, na taj način takav dokument reflektira autorove ili uređivačke subjektivne poglede i stavove – može voditi do krivih interpretacija
 postoji opasnost da se ne raspoznaje ponekad tercijarni dokument od primarnog, naročito u humanističkim disciplinama i u sferi izvan znanosti (kada se promatra forma a ne sadržaj)
 korisnik uzima stariji tercijarni dokument zato što ne zna za noviji ili zato što noviji još ne postoji i usvaja zastarjele spoznaje
 donosi se odluka na osnovi starih spoznaja (a u primarnim su već možda sasvim nove spoznaje)

Vrsta dokumenata sa tercijarnim informacijama 

 Pregledni radove svih vrsta ako ne donose nove spoznaje (npr. Annual Reviews in. . . , Research Methods in. . ., and Progress in. . reviews)
 Monografije
 Standardi
 Enciklopedije (enciklopedijske članke)
 Leksikoni
 Almanasi (almanacs and fact books)
 Rječnici (jedno ili višejezične), terminološke i druge
 Kompendije
 Priručnici svih vrsta
 Udžbenici svih vrsta
 Životopisi osim autobiografija
 Komentari, kritike i interpretacije
 Tržišne studije

Zaključak 

Tercijarne publikacije su publikacije koje se sastoje od različitih vrsta kazala i vodiča do sekundarnih i primarnih dokumenata. Često se mogu tretirati i obrađivati na isti način kao i primarne publikacije. Prvenstveno sadrže konsoldirano znanje ili stav čovječanstva, a mogu se i pozivati na primarne dokumente ali to nije uvijek nužno.

Vidi još 
Primarna literatura
Sekundarna literatura
Hrvatska znanstvena bibliografija
Open Library
LibraryThing
 

Informacijske nauke
Bibliotekarstvo

Publikacije