Hipokaust
Hipokaust od latinskog hypocaustum, od grčke sintagme ὑπό (ispod) + ϰαυστός (zapaliti, zagrijati) je drevni rimski sistem centralnog grijanja sa podrumskom peći i dimnjacima (cijevima) za cirkulaciju topline.

Karakteristike 
Hipokaust u rimskoj arhitekturi odnosno građevinarstvu je otvoreni prostor ispod poda koji se grijao toplim plinovima iz  podrumske peći. Taj tip grijanja razvili su Rimljani, koji su ga koristili ne samo u vrućim i toplim prostorijama svojih termi, već gotovo univerzalno i po privatnim kućama u sjevernim provincijama.

I danas postoje brojni primjeri takvih hipokausta pronađeni po vilama i domovima u rimskim centrima u Njemačkoj i Engleskoj. 
Uobičajeni način bio je sprovesti vrući zrak iz hipokausta kroz jedan vertikalni dimnjak duž zida prostorije koju je trebalo grijati.
Tamo gdje je trebalo prostor više zagrijati, po nekoliko dimnjaka tj. cijevi vodilo bi od hipokausta duž bočnih zidova prostorije.

Tipična konstrukcija podrumskog hipokausta sastojala se od sloja cigala tj. pločica koje su postavljene u nizu kao podloga za pod. To su bili kvadratni stupići dimenzija oko 20 cm razmaknuti oko 61 cm jedan od drugog, pa su ujedno bili nosači gornjih slojeva građevine. Pod iznad toga bio je izrađen od betona (mort) ili velikih kvadratnih ploča, na koje se ljepio mramor ili mozaik.

Izvori

Vanjske veze 

 Hypocaust 

Rimska arhitektura