Domicijan Karantanski
Domicijan Karantanski (rođen kao Domislav), vojvoda Karantanije iz vremena Karla Velikoga, i svetac, * 8. vijek † oko 802.

Predaja 

Domicijana spominju Žitija; prema njima je bio on karantanski vojvoda i nasljednik trećeg kršćanskog vojvode Karantanije, Valtunka . Latinski pisano djelo, koje se bavi historijom Karantanije, Conversio Bagoariorum et Carantanorum, se njegovo ime doduše ne spominje. Kao Valtunkovi nasljednici pak su navedeni vojvode Pribislav, Semika, Stojmir i Etgar. U jeku germanizacije je 1907 historičar Robert Eisler u svom djelu „Legenda o svetom karantanskom vojvodi Domicijanu“ prvi došao do zaključka, da je Domicijan zapravo samo izum benediktinskih redovnika Milštatskoga samostana iz 12. vijeka. Oni neka bi legendu upotrebljavali kod obraćenja poganskog slovenskog stanovništva na kršćanstvo. S njim su se složili mnogi austrijski historičari; noviji pak zastupaju mišljenje, da je Domicijan zaista živio i da legenda o njemu i o nastanku Milštatskoga samostana temelji na istinitim događajima. Neki historičari smatraju, da se je Domicijan pred svojim krštenjem zvao Domislav.

Legenda o svetom Domicijanu 
Općenito je poznato, da je nekada živio blaženi Domicijan, knez karantanskoga ozemlja, kao što smo našli u napisu na njegovom grobu tako uklesano u kamen: »U imenu Oca i Sina i Svetoga Duha. Ovdje počiva blaženi vojvoda Domicijan, prvi ustanovitelj ove crkve, koji je obratio ovaj narod iz nevjere na kršćanstvo«. Tome je bilo upravo tamo dodano, u koje je vremenu on živio; ipak su bile one riječi uništene zbog nemarnosti i greške starih. Kad ga je krstio sveti Rupert, kao što neki smatraju, ili pak neko od njegovih nasljednika, čemu smo mi više skloni, je došao u milštatski kraj. Tamo je našao neumjereno štovanje idola, što posve jasno pokazuje izvor onoga mjesnog imena. Milštat je naime dobio ime po tisuću kipova, koje je upravo tamo štovao narod, koji je io prevaren drevnom zabludom. Njih je blaženik uništio po primjeru pape Bonifacija i dao, kad je odstranio sve praznovjerje malika, crkvu, koja je bila prvotno dosuđena tisuću idolima, uskoro zatim posvetiti na čast Sviju svetih. Kad je taj bez optužbe pred Bogom i ljudima dopunio tijek svoga života, u kojem se je dobro ponašao te ga sretno završio, kako svjedoče baš njegove zasluge, su položili njegovo poštovanja dostojno tijelo u kapelu pored glavne crkve.« 

Ova legenda sadržava temeljnu poruku o slovenskom karantanskom vojvodi Domicijanu; ujedno je pisac u nju upleo izvještaj o izvoru imena grada Milštat, kao i posvećenju poganskoga hrama u crkvu, koju je na tom mjestu vojvoda osnovao. Historijski podaci koji slijede iz legende o tom karantanskome vojvodi: njegov opstoj, djelovanje za kršćanstvo, utemeljenje milštatske crkve i njegov pokop u nju – bi bili ukratko slijedeći: 
Činjenica je, da je vojvoda Domicijan živio. Pošto je bio kršten, došao je u milštatski kraj i tamo naišao na klanjanje idolima, koje je on uništio. Očišćeni poganski hram je dao posvetiti u slavu Svih svetih. Živio je kreposno, sahranjen je u milštatskoj crkvi.

 Legenda o porijeklu imena Milštat i o samostanu 

Prema legendi neka bi bilo Milštatsko jezero u 8. vijeku dosta veće od današnjega i neka bi se protezalo sve do okolnih brda. Na jednom od brežuljaka nasuprot današnjem Milštatu neka bi stajalo slovensko gradište, gdje je prebivao Domicijan, poganski vojvoda Karantanije. Domicijan je imao sina, koji se je jednoga dana, usprkos očevoj zabrani i vihornom vremenu podao čamcem na jezero.

Kad se sin do narednoga jutra nije vratio te je vojvoda na jezeru primijetio prevrnuti čun, zapovjedio je svojim podanicima, neka preusmjere vode iz jezera i neka ga prazne sve dok ne nađu sinov leš. Obavezao se, da će na mjestu, gdje će naći tijelo, sagraditi crkvu te se u njoj i sam obratiti na kršćanstvo. Na zapadu od jezera su podanici odstranili cijeli brežuljak, koji je dijelio od rijeke Lizere (njemački: Lieser), tako da je nivo vode upao te su poslije nekoliko dana pronašli mrtvoga sina.

Domicijan se je dao tada krstiti i pored groba svoga sina sagradio kršćansku crkvu. Nakon obraćenja je naredio sabrati tisuću kipova poganskih bogova i boginja (latinski: „mille statuae“ = tisuću kipova) i baciti ih u jezero. Oko crkve pak je kasnije postepeno nastalo mjesto, koje danas zovemo Milštat (njemački: Millstatt). Njegovo ime neka bi izviralo iz legende o Domicijanu i latinskoga izraza za tisuću kipova, koje je naredio uništiti u jezeru. Drugi izvode ime mjesta od mlin (njemački: = Mühle), jer da je bilo oko jezera mnogo mlinova – opet treći od ondašnjeg potoka.

 Značajno otkriće 
Nadgrobna ploča, koja je ležala na grobu, nosi latinski napis, koji je poznat iz Žitija. Natpis bi glasio, prema pokusu rekonstrukcije koruškoga arheologa i historičara Franca Glazerja ovako::
† HIC•QVIESCIT•DOMITIA
NVS•DVX•QVI•KAROLI•IMP•
TEMPORIBUS•PAGANITATEM•DEVICIT•ET•POPVLVM•
AD FIDEM CONVERTIT
U prijevodu: Ovdje počiva vojvoda Domicijan, koji je u vremenu cara Karla pobijedio poganstvo i priveo narod vjeri. 

Dugo se mislilo, da je to samo legenda, kada su 1992 kod arheološkog iskopavanja iznenada otkrili u Milštatu komad prvotne ploče sa djelom natpisa, koja je bila jednom postavljena nad njegovim grobom te je nalazimo u njegovom životopisu. Na toj krhotini nalazimo dijelove ovih riječi: quescit, Domicianus, Karoli imp., paganita. Franz Glaser je otkrio, da su to ostaci originalne ploče. Arheolog in historičar profesor dr. Franz Glaser  je zaključio, da stoga Domicijan nije legendarna, nego prava historijska ličnost, koja ima svoj „Sitz in Leben“ (sjedište u životu); vladao je – prema natpisu – u vrijeme Karla Velikoga. 

 Domicijanovo štovanje 
Javno štovanje Domicijana je počelo već rano iza njegove smrti te je dostiglo vrhunac u 15. vijeku. Na njegovu grobu neka bi se događala mnoga i različita čuda. Postoje izvještaji o svečanim procesijama i nošenju Domicijanovih relikvija. Pričaju o nekom tatu, koji se svojim plijenom zatekao na omiljelom hodočasničkom mjestu, tamo postao nepokretan te ga više nije mogao ostaviti. Narod je vjerovao, da može Domicijanov zagovor ukrotiti divljanje Milštatskoga jezera za vrijeme oluja i da još naročito pomaže kod vrućice.

Od 1405 dalje je u Milštatu poznato Domicijanovo bratstvo, 1441 pa neka bi prema predaji posmrtni ostaci Domicijana, njegove žene Marije i njihovih sinova preneseni u sakristiju tog samostana. Štovanje svetog Domicijana je naročito poticao Viteški red svetog Juraja. Zaštitniku Koruške su postavili mramorni spomenik. Kad su 1478 Turci kod pljačkanja samostana oštetili nadgrobni kamen, je bio grob obnovljen upotrebom druge, vjerojatno još starije i nedotaknute nadgrobne ploče. Danas se posmrtni ostaci nalaze u Domicijanovoj kapeli samostanske crkve u Milštatu. 

Domicijan ima još danas posebno mjesto u vjerskom životu u Koruškoj. Njemu na čast obavljaju svake godine 5. veljače spomen u obliku zahvalnih i prosidbenih molitava.

Na podstavku usred Milštatskoga jezera danas stoji također 4,20 m visoka plastika talijanskoga autora Giorgia Igneja. Predstavlja Domicijana u trenutku, kada baca u jezero poganskog idola.

 Izvori 

 Literatura 
 Jožko Šavli: Slovenski svetniki. (Domicijan od str. 8-29). Posebna izdaja v počastitev Jubileja A.D. 2000. Založba Humar, Bilje 1999. 
 Robert Eisler: Die Legende vom heiligen Karantanerherzog Domitianus. Mitteilungen des Instituts für österreichische Geschichtsforschung 28, Innsbruck 1907, str. 52–116.
 Hans-Dietrich Kahl: Der Millstätter Domitian. Abklopfen einer problematischen Klosterüberlieferung zur Missionierung der Alpenslawen Oberkärntens, Thorbecke, Stuttgart 1999, 
 Franz Nikolasch: 
 Domitian von Millstatt – eine Erfindung des 12. Jahrhunderts? Carinthia I (180), Celovec 1990
 Domitian von Millstatt – Erfindung oder Wirklichkeit? Carinthia I (191), S. 103–141, Celovec 2001
 Die römischen Akten zur Kultanerkennung des Domitian von Millstatt. Carinthia I (194), str. 321–366, Celovec 2004
 Das Grab des hl. Domitian von Millstatt und die Translation seiner Reliquien''. Carinthia I (196), str. 191–226, Celovec 2006

Eksterni linkovi 

 Karantanski sveci između historijske istine i političke ideologije
 Miroslav Bertoncelj: Slovenskega svetnika so Avstrijci ponemčili (Slovenskoga sveca su Nijemci ponijemčili)
 Sveti Domicijan, vojvoda i svetac - zaštitnik Karantanije 
 Hodočašće kod sv. Domicijana u Milštatu 
 Viteški red svetoga Juraja u Milštatu 

 Der heilige Domitian und die Entstehung von Millstatt
 Der Millstättersee und die Domitian-Legende. Von Josef Lorber, Seeboden-Graz, März 1912
 Domitian Pilgerweg Millstatt
 Der Sagenhafte Domitian 
 Domitian von Millstatt 
 Domitian Pilgerweg 
 Der erfundene heilige Domitian. Der angebliche Gründer von Millstatt
 Wer war Domitian? 

Historija Slovenije
Katolički sveci