Charly Gaul
Šarli Gol (; 8. decembar 1932 — 6. decembar 2005) je bivši luksemburški profesionalni biciklista u periodu od 1953 do 1965. godine. Gol je najveći uspeh u karijeri ostvario 1958. godine, kada je osvojio Tur de Frans. Pored Tura, dva puta je osvajao Điro d’Italiju i po dva puta brdsku klasifikaciju na Tur de Fransu i na Điru. Pre drumskog biciklizma, Šarli Gol je vozio sajklo kros i bio je nacionalni šampion.

Detinjstvo i amaterska karijera 

Šarli Gol je rođen u Pafendalu, kvartu u gradu Luksemburgu. Bio je tužnog lica i kratkih nogu. Radio je i u mesari i kao kasapin, a 1949. je počeo amatersku karijeru. Kao amater, Gol je pobedio na 60 trka, uključujući i trku Fleča de sud. Na trci Austrije, osvojio je etapu sa 17 godina, što je rekord. To je bila i njegova prva trka van Luksemburga.

Profesionalna karijera

Početak karijere 

Profesionalnu karijeru počeo je 1953. godine. Prva trka koju je vozio bila je Kriterijum Polimetipl, koji je završio na osmom mestu. Prvu profesionalnu pobedu ostvario je na nacionalnom prvenstvu u sajklo krosu 1953. godine. Iste godine vozio je Tur de Frans po prvi put, ali je morao da ga napusti tokom šeste etape. Naredne godine je osvojio etapu na Kriterijumu Dofine, drugo mesto na nacionalnom prvenstvu u drumskoj vožnji i treće mesto na svetskom prvenstvu u drumskoj vožnji. Vozio je opet na Tur de Fransu, ali nije uspio da ga završi.

1955. je pobedio na trci Tur de Sud i završio je treći na Turu Luksemburga. Na Tur de Fransu je izgubio mnogo vremena na početnim ravnim etapama. Bobru za povratak je počeo u Alpima, na prvom brdu je napao i stekao je pet minuta do narednog, Kol de Telegrafa. Na kraju, etapu je završio na Galibijeu, sa 14 minuta ispred i probio se do 37 mesta u generalnom plasmanu. Bio je na dobrom putu da pobedi i narednog dana, ali je pao na spustu po kiši. Napao je opet, u Pirinejima, na etapi 17, pobedio je i u nastavku Tura, probio se do trećeg mesta i osvojio je brdsku klasifikaciju.

1956. je osvojio Tur Luksemburga, a zatim i Điro d’Italiju, gde je osvojio i brdsku klasifikaciju, uz tri etapne pobede. Na brdu Monte Bondone, bio je sam na 88 kilometara do cilja, bilo je toliko hladno, da je Gol morao da nosi bicikl do cilja i da stane da bi popio piće. Na etapi 19, stekao je 10 minuta ispred Žaka Anketila i osvojio je Điro. Na Tur de Fransu, imao je zaostatak od skoro pola sata nakon šest etapa, ali bio je samouveren da razliku može smanjiti u brdima. Ipak nije uspio da je nadoknadi koliko je htio, završio je na 13 mestu, ali je pobedio na dve etape i osvojio je brdsku klasifikaciju drugu godinu zaredom. 1957. osvojio je etapu na Turu Luksemburga i dve na Điro d’Italiji, gde je završio na četvrtom mestu. Điro je izgubio zbog fizioloških potreba, jer su u tom trenutku napali Lujson Bobe i Gastone Nenčini. Kad je došao do Bobea, rekao mu je da će se osvetiti, da će ga ubiti. nakon čega je osvojio nacionalno prvenstvo. Učestvovao je i na Tur de Fransu, ali ga je napustio tokom druge etape.

1958 

1958. završio je drugi na nacionalnom prvenstvu u vožnji na hronometar, a osvojio je trke San Agustin i Mon Faron. Na Điro d’Italiji, osvojio je treće mesto, uz jednu etapnu pobedu. Na Tur de Fransu je bio dominantan, ostvario je četiri etapne pobede, od toga tri na hronometrima, uključujući i brdski na Mon Ventuu. Zadnjeg dana u Alpima, sportski direktor, videvši da pada kiša, rekao je Golu da krene napred, da je to njegov dan. Gol je bio uzbuđen zbog hladne kiše i ljut zbog načina na koji je izgubio Điro prethodne godine, kada su ga napali nakon što je stao sa strane. Mnogi vozači su stekli prednost u odnosu na njega, ali je on krivio Bobea. Na vrhu Lautareta bila je nagrada od 100 franaka, u čast Anrija Degranža, osnivača Tura. Nagradu je osvojio Holanđanin Piter Van Est, dok je Federiko Bajamontes bio drugi. Mala grupa je na spustu stekla osam minuta ispred ostalih. Gol je krenuo u poteru i prestizao je jednog po jednog, uključujući Španca, Salvatorea Botelju, koji je bio na osmom mestu. Botelja je sišao sa bicikla, pokrio glavu rukama i zaplakao. Gol i Bajamontes su nastavili sami, jer su svi ostali otpali. U početku, mislili su da Gol ide samo da osvoji brdsku klasifikaciju jer je izgubio dosta vremena na prethodnim etapama, ali onda je i Bajamontes otpao i Gol je završio minut ispred njega i tri minuta ispred ostalih favorita i približio se vrhu kako je trka ulazila u najteži deo. Po oluji, Gol je pobegao i pobedio je etapu sa 12 minuta ispred pratilaca i 15 minuta ispred lidera Žeminjanija i popeo se na treće mesto. Dva dana kasnije, uzeo je još minut, a zatim na hronometru je nadoknadio zaostatak, pobedivši čak i Anketila i osvojio je Tur.

1959 — 1962 

1959. osvojio je po drugi put Điro d’Italiju, uz brdsku klasifikaciju i tri etapne pobede. Nakon Đira, osvojio je nacionalno prvenstvo i Tur Luksemburga, dok je Tur de Frans završio na 12 mestu, uz jednu etapnu pobedu.

1960. osvojio je etapu na Điro d’Italiji i završio je na trećem mestu u generalnom plasmanu, osim toga osvojio je i trku Salanš i nacionalno prvenstvo, Tur de Frans je propustio, a prvi i jedini put je vozio Vuelta a Espanju, ali je nije završio. 1961. je završio četvrti na Điru, uz jednu etapnu pobedu, a zatim je osvojio Tur Luksemburga i nacionalno prvenstvo. Na Tur de Fransu je osvojio treće mesto. Pobedio je na devetoj etapi, do Grenobla, a zatim je pao u Alpima na spustu i povredio je rame i koleno. Zadnju etapu je startovao sa drugog mesta, ali onda je napao Karlesi na zadnjem kilometru i nadoknadio četiri sekunde i Gol je pao na treće mesto.

1962. ostvario je samo dve pobede, osvojio je nacionalno prvenstvo u sajklo krosu i u drumskoj vožnji. Tur 1962. se vratio komercijalnim timovima prvi put posle 1929. i Gol nije bio među najjačima. Završio je na devetom mestu, bez etapne pobede. 1963. nije ostvario nijednu pobedu, a Tur de Frans je napustio tokom etape 16. To je bio njegov zadnji Tur.

Kraj karijere i privatni život 

Karijeru je praktično završio nakon Tura 1962. a zvanično je završio nakon takmičenja na traci 1965. Nikad se nije oporavio od bola nakon što ga je publika izviždala kad je vozio zadnju trku na drumu u domovini, Kada je vozio za mali belgijski tim. Držao je kafe u gradu Luksemburg, pre nego što je iščezao iz javnosti.

Preselio se u kolibicu, u šumi u Luksemburgškim Ardenima. Tamo je nosio istu odeću svaki dan. Zelene pantalone, patike i jaknu ili džemper i išao je u šetnju sa svojim psom. Imali je telefon, ali se nije javljao na njega. Izbrisao je svoje ime iz telefonskog imenika. Njegova izolacija je trajala do 1983. kada je bilo 25 godina od njegove pobede na Turu. Te godine je upoznao svoju buduću, treću ženu. Sa njom se preselio u kuću u Luksemburgu.

Organizatori Tur de Fransa pozvali su ga na Tur 1989. koji je startovao u Luksemburgu, tu se prvi put pojavio u javnosti, došao je sa kćerkom. Leblank mu je dao medalju Tur de Fransa. Bio je gost mnogih trka, uključujući i etape na Turu, gde je odgovarao na pitanja komentatora.

Smrt 

Gol je umro od infekcije plućnog krila, dva dana pre rođendana, punio je 73 godine. Iza sebe je ostavio ženu i kćerku. U znak uspomene na Gola, svakog leta se održava takmičenje u sajklo krosu, u Luksemburgu. Ponekad su prisustvovale njegova žena i kćerka.

Vidi još 

 Tur de Frans
 Điro d’Italija

Spoljašnje veze 

 Profil na biciklističkoj arhivi
 Profil na biciklističkim vestima
 Rezultati Šarlija Gola na Tur de Fransu

Luksemburški biciklisti
Pobjednici Tour de Francea
Pobjednici brdske klasifikacije Tour de Francea
Pobjednici brdske klasifikacije Giro d'Italije