Dolazak franjevaca u Bosnu
Dolazak franjevaca u Bosnu počeo je za vrijeme bana Ninoslava.

Polovinom stoljeća (1248) kaločki nadbiskup Benedikt spremao je krstaški rat protiv bosanskog bana Ninoslava. Papa je poslao svoje izaslanike - senjskog biskupa Filipa i franjevačkog provincijala iz Splita - da utvrde pravo stanje. Bio je to nakratko, prvi dolazak franjevaca u Bosnu. Ninoslav se opravdao i do rata nije došlo. 

Srpski kralj Dragutin, koji je držao sjeveroistočnu Bosnu, zatražio je od pape nekoliko sposobnih svećenika, vještih domaćem jeziku, da obraćaju „krivovjerce“. Papa je  naredio provincijalu Slavonske (= Hrvatske) provincije da u Bosnu pošalje dva franjevca da trajno rade u tim krajevima kao „istražitelji krivovjerja“.

Oko g. 1324. i dalje susreću se u Bosni ponovo franjevci, na čelu s fra Fabijanom iz Motovuna (Istra) i rade na suzbijanju „krivovjerja“.

Zadovoljan uspjesima, papa je 1327. godine zabranio dominikancima da se miješaju u poslove franjevačke misije u Bosni pa i okolnim pokrajinama. 

Papa je 1339. poslao vrhovnog poglavara franjevaca, generala fra Geralda Odonis (Eudes ili Ot) do kralja Karla Roberta, da se dogovore sa banom Stjepanom II- kako suzbijati „krivovjerje“. Ne želeći vojne sukobe Stjepan II prihvata osnivanje zasebne franjevačke zajednice, sa sjedištem u Bosni. U toku 1340. godine osnovana je Bosanska vikarija, sa fra Peregrinom Saksoncem na čelu. U Bosni je već bilo rudara-Sasa, pa im je njihov zemljak postao duhovna pomoć a oni njemu pomoć u izgradnji samostana. 

Prvi popis kustodija i samostana Bosanske vikarije, u djelu fra Bartolomeja Pizanskog De conformitate vitae B. Francisci, iz perioda 1385/1390, odnosi na stanje Vikarije od petnaestak godina ranije. Prema tom popisu Bosanska vikarija je imala 7 kustodija i 35 samostana. Od današnjih franjevačkih samostana u Bosni, na popisu se nalaze sutješki i visočki, te olovski koji je danas samo hodočasničko svetište. Stari samostani u Fojnici i Kreševu nisu obuhvaćeni ovim popisom, jer su oni nastali nešto kasnije, najvjerojatnije krajem 14. stoljeća

Nakon osmanskog osvajanja Bosne, dolazi do podjele bosanske vikarije 1514. godine na Bosnu Srebrenu (na prostoru pod osmanskom okupacijom) i Bosnu-Hrvatsku (na preostalom području), a obje ove vikarije su 1517. godine izdignute u rang provincija. Godine 1514. spominje se samostan u Fojnici kao jedan od trinaest samostana koji su ostali u Bosanskoj provinciji.

Literatura 
Pavao Anđelić, Pogled u franjevačko graditeljstvo XIV. i XV. vijeka u Bosni, u Radovi simpozijuma «Srednjovjekovna Bosna i evropska kultura», Zenica 1973. str. 201-206.

Reference 

Srednjovjekovna Bosna i Hercegovina
Katoličanstvo u BiH