Prudencije
Aurelije Prudencije Klement (, 348–oko 405) bio je hrišćanski latinski pisac i najveći latinski hrišćanski pesnik antike, rođen u Hispaniji, najverovatnije u Tarakoni.

Život 
Gotovo sve informacije o Prudencijevom životu potiču iz njegove kratke stihovane autobiografije, koju je sastavio u 57. godini života kao uvod u vlastita dela. Tu se saznaje da je rođen u vreme vladavine careva Konstancija II i Konstansa, kad su konzuli bili Filip (Philippus) i Salija (Salia), tj. 348. godine nove ere. U detinjstvu je stekao osnovno obrazovanje, a zatim je, kao mladić, pohađao retorske škole. Kad je odrastao, vodio je raskošan život i bavio se advokaturom i zatim postigao sjajnu karijeru i u sudnici i u državnoj službi, budući da ga je car (verovatno Teodosije ili možda Honorije) postavio na neki visoki položaj na dvoru. Oko 398. n.e., već u odmaklim godinama, spoznao je ništavnost zemaljskih počasti i predao se hrišćanskoj veri te je za nepunih deset godina, do 405. n.e., sastavio impozantno pesničko delo.

Delo 
Prudencijeva dela, koja je sva autor izdao 405. godine, obično se dele na didaktične epove, koji su originalniji od Juvenkovog biblijskog epa i Sedulijeve Uskršnje pesme, i na lirske pesme, koje su mu donele naziv "hrišćanskog Horacija.

Didaktički epovi 
Spev Apoteoza (Apotheosis) govori o božanskoj prirodi Hristovoj, njegovom uskrsnuću i odnosu s Ocem te o Trojstvu. Ortodoksna doktrina o Trojstvu brani se od sabelijanaca, Jevreja, ebionita, manihejaca i drugih jeretika, a diskusija je pomešana s učenjima o prirodi duše, iskonskom grehu i uskrsnućem. Pesma se sastoji od 56 uvodna jampskih trimetara i jampskih dimetara, koji idu naizmenično jedan za drugim i od 1.084 daktilska heksametra.

Postanak greha ili Poreklo greha (Hamartigenia, od grčke reči ) govori o poreklu zla i greha i pretežno se bavi pobijanjem Markionove dualističke jeresi. Pesma u celini ne dostiže veću poetski vrednost, ali se na njenom kraju nalazi prvi poetski značajan opis raja i pakla. Sastoji se od 63 uvodna jampska trimetra i 966 daktilskih hekesametara.

I u spevu Protiv Simaha Prudencije polemiše protiv paganskih verovanja, bogova, mitologije, astrologije i kulta Sunca. Spev se sastoji od dva pevanja: prvo ima 89 uvodnih stihova u horijampskim trimetrima i 657 stihova u heksametrima, a drugo 66 uvodnih stihova u istim trimetrima i 1.132 heksametra. Ovaj je ep nazvan Protiv Simahu jer u njemu Prudencije pobija argumente koje je u svom znamenitom govoru caru Valentinijanu Simah izložio nekih dvadeset godina ranije (384) zalažući se za obnovu žrtvenika Pobede u rimskoj kuriji, koji je odatle sklonio Gracijan.

U nešto manje polemičnom i više didaktičnom duhu napisan je ep pod naslovom Razdor duše (Psychomachia), koji se sastoji od 68 jampskih trimetara i 915 heksametara. Tu se, uz dosta retorskih ukrasa i dugih monologa, prikazuje borba između strasti i vrlina u duši hrišćanina, koje su predstavljene kao personifikacije, npr. Vera i Idolopoklonstvo, Čednost i Razvrat, Strpljenje i Gnev, Poniznost i Oholost. U srednjem veku to je bilo jedno od najčitanijih dela rimske književnosti, uz Svadbu Merkurija i Filologije Marcijana Kapele.

Lirske pesme 
U lirici se Prudencije pokazuje kao originalni hrišćanski pesnik, koji ne sastavlja tek himne namenjene praktičnim liturgijskim potrebama, kakve su pisali Auzonije i Hilarije. Zbirka pod naslovom Časovi svakog dana ili Časlovac (Cathemerinon tj. liber = grč. ), sastoji se od dvanaest himni koje je hrišćanin treba da peva u pojedine sate tokom dana (prvih šest himni) i od onih koje treba da peva na pojedine praznike. U tim himnama pesnik koristi raznolike metričke sheme, ugledajući se kako na grčku himniku tako i na pagansko rimsko pesništvo.

I u zbirci Mučenički venci (Peristephanon, tj. liber = grč. ), koja se sastoji od četrnaest pesama u slavu raznih svetitelja, Prudencije spaja različite uticaje te piše pesme pune poleta, snažnih opisa i smele simbolike, uz ponešto epskog tonaliteta i elemenata koje uzima iz narodnih legendi o hrišćanskim mučenicima.

Prudencije je napisao i 48 tetrastiha sastavljena od daktilskih heksametara na biblijske teme, od kojih se prva 24 tetrastiha odnose na Stari zavet, a druga 24 stiha na Novi zavet. Ta zbirka nosi naslov Dittochaeon, koji možda ukazuje na dvostruke teme ― starozavetne i novozavetne (možda od διττός = "dvostruk" i ὀχή = "hrana"). Ovi "epigrami" ponekad se ne smatraju autentičnim Prudencijevim delom, budući da ih on ne spominje u svojoj autobiografiji, u kojoj inače navodi sva ostala dela koja je napisao, a osim toga, drži se da su oni slabije književne vrednosti u odnosu na druge njegove pesme; ipak, većina ispitivača ne sumnja u njihovu autentičnost.

Značaj i uticaj 
Prudencijeva poezija nastoji na harmoničan način povezati "hrišćanski duh" s "klasičnim oblikom". U srednjem veku uživao je veliki ugled kao jedan od najboljih ranohrišćanskih pesnika, čije je delo ― koje je u hrišćansku poeziju uvelo književnu himnu, alegorijski ep i hrišćansku baladu ― snažno uticalo na umetnost, hrišćansku liturgiju i pesništvo. Ipak, njegov latinski nije, kao Juvenkov i Viktorinov, izgrađen po uzoru na najbolje antičke obrasce, već je "nečist", s klasičnim rečima upotrebljenim u izmenjenom, "barbarističkom" smislu, koje stoje naporedo s arhaičnim rečima iz Lukrecija i rimskih komediografa.

Reference

Literatura

Vanjske veze 
 Prudencijeva poezija s engleskim prevodom H. J. Thomsona (1949)
  – Latinski i engleski tekst Časova svakog dana
 Mučenički venci  (latinski tekst)
 The Catholic Encyclopedia, s.v. Prudentius
 The Christian Classics Ethereal Library 
 Opera Omnia u Migneovom izdanju Patrologia Latina

Latinski pisci
Ranokršćanski pisci
Authority control