Divna kampanja
Divna kampanja (španjolski: Campaña Admirable) je naziv za vojnu kampanju koju je tokom 1813. godine predvodio Simón Bolívar, a koja je za cilj imala oslobađanje Venezuele od španjolske uprave. Tokom ove proslavljene kampanje, Bolívar je oslobodio dobar dio venezuelanskih provincija, a nezavisnost zemlje je ostvarena zahvaljujući paralelnoj kampanju koju je s istoka predvodio Santiago Mariño. Posljedica Divne kampanje bilo je proglašavanje Druge Republike.

Nakon pada Prve Republike, Bolívar, tada časnik venezuelanske vojske, odlazi u Novu Granadu, koja se u tom trenutku borila protiv gradova koji nisu priznavali njezinu upravu. Postavši član vojske Nove Granade, Bolívar se uključio u borbe te je već krajem siječnja 1813. godine osvojio Ocañu, grad koji je ležao na glavnom putu za Venezuelu. Nakon što je u veljači u borbi osvojio Cúcutu, Bolívar je od uprave Nove Granade zatražio dozvolu da s vojskom uđe u Venezuelu, a sve temeljem ranije objavljenog manifesta iz Cartagene; u međuvremenu, španjolski kapetan Juan Domingo de Monteverde je stacionirao svoje trupe na zapadu Venezuele, pripremajući se za napad. 

Čim je stiglo odobrenje, Bolívar i njegove trupe su 14. svibnja 1813. godine ušle u Venezuelu. Trupe su promarširale kroz gradove San Cristóbal, La Gritu, Méridu i Trujillo, gdje je Bolívar izdao svoj slavni Dekret o ratu do smrti; Dekret će u praksi ostati na snazi sve do 1820. godine, kada je sporazum potpisan s Pablom Morillom regulirao pravila borbe. Bolívar je nizao pobjedu za pobjedom i ekspresno osvajao teritorij, a posljednji veliki okršaj bila je bitka na ravnici Los Horcones održana 22. srpnja 1813., a nakon koje su patrioti bez problema ušli u Valenciju i La Victoriju. 

Nakon poraza na čak dva fronta, rojalisti su se predali 4. kolovoza. Bolívar je sa svojim trupama 6. kolovoza trijumfalno ušao u Caracas, označivši tako formalni kraj Divne kampanje i osnivanje Druge Republike.

Venezuelanski rat za nezavisnost
1813