Josip Metzger
Josip Metzger (Kačarevo, 17. kolovoza 1883. - Zagreb, svibanj 1945.) je bio austrougarski oficir, u vreme osnivanja Kraljevine SHS naklonjen komunistima, kasnije pripadnik ustaškog pokreta, general Nezavisne Države Hrvatske i ratni zločinac.

Životopis 

Josip Metzger rodio se u Franzfeldu, današnjem Kačarevu, u južnom Banatu u Vojvodini. Završio je Kadetsku školu austrougarske vojske u Trstu. U austrougarskoj vojski imao je čin pješačkog satnika.

Prosinačke žrtve 

Nakon poraza Austro-Ugarske, Država Slovenaca, Hrvata i Srba je proglasila nezavisnost 1. oktobra 1918. Međutim, 1. decembra regent Aleksandar je proglasio njeno ujedinjenje sa Kraljevinom Srbijom u Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca. 5. decembra Metzger je vodio manju pobunu hrvatskih vojnika u Zagrebu, koja je ugušena u krvi (vidi prosinačke žrtve).

Afera Diamantstein 

1919. godine jugoslovenski komunisti su pripremali revoluciju u Kraljevini SHS. Grupa sovjetskog povratnika Vladimira Ćopića je ilegalno radila u vojsci, koja se trebala pripremiti za učešće u ustanku. Prema materijalima sa potonjeg procesa, ova grupa je skupa sa kapetanom Metzgerom trebalo da osnuje 4 kompanije:

Kapetan Metzger je služio u Dopunskom bataljonu 35. pješadijskog puka u Zagrebu i preuzeo zadatak da s pomoću vojske povede revoluciju. Metzger je imao razgranatu mrežu, bio je povezan s poručnicima Petrom Cikom i avijatičarom Vučetićem, te njegovim bratom koji je služio u Međimurju, časničkim zamjenikom iz Osijeka Golubčićem i narednicima Stevanom Kopčinovićem i Kuzmanovićem. Novac iz Sovjetske Mađarske Metzgeru je donosio Alfred Diamantstein.

Metzger je govorio da »Ima u vojarnama nekoliko stotina koji imaju u mene slepo poverenje, koji idu samnom kada i kamo hoću.« On je u vojarnu donosio komunističke letke i brošure. Rad u vojsci nije bio težak jer su vojnici i oficiri bili nezadovoljni. Prema riječima Metzgera, »časnici već više meseci nemaju nikakve plate, momčad nema pristojbu.«

Metzgeru je sudjeno u Zagrebu u aferi Diamantstein, ali je presudom od 7. travnja 1920. oslobodjen optužbe.

Emigracija u Mađarsku 

Po izlasku iz zatvora je emigrirao u Mađarsku, gdje je jedno vrijeme bio mađarski časnik. Među prvima se priključio ustaškom pokretu. Bio je zapovjednik logora za vojnu obuku Zalaegerszeg, a zatim i Janka-puszta.

Godine 1933. Ante Pavelić mu dodjeljuje čin ustaškog potpukovnika.

Period NDH 

Nakon proglašenja NDH imenovan je zapovjednikom Graničnih odreda Mostar, Livno, Glamoč, osiguranja crte Sunja – Bosanski Novi, Bihać – Banja Luka, potom Kordunskoga i 3. stajaćeg zdruga u Karlovcu (1943.), i sektora Sinj (1944.), te IV. hrvatskoga zbora (1945.).

Pod njegovim zapovjedničtvom hrvatske se jedinice u travnju povlače s srijemske fronte.

Smrt 

Vojni sud Komande grada Zagreba osudio ga je u ljeto 1945. na smrt.

Izvori

Vidi još 
 Afera Diamantstein

Ustaše
Generali
Dužnosnici NDH
Afera Diamantstein
Rana istorija KPJ