Proboj logoraša iz Jasenovca
Proboj iz logora Jasenovac izvršilo je 22. aprila 1945. godine 600 od preostalih 1073 logoraša, zatočenih u Ciglani, kada su shvatili da ih čeka sigurna smrt. Proboj je preživelo samo njih 117. Istog dana, proboj je izvršilo i 147 zatočenika u Kožari, od kojih je preživelo 11 njih.

Logoraše je u očajnički proboj poveo zarobljeni partizan Ante Bakotić, koji je u blizini kapije smrtno pokošen mitraljeskom vatrom.

Pozadina 
Napredovanje Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije kroz Jugoslaviju upravi logora Jasenovac nije nimalo smetalo da i dalje nastave s likvidacijama. Naprotiv, to su nakon oslobođenja Beograda radili još žešće i intenzivnije, nastojeći da do dolaska NOVJ uklone sve dokaze i usmrte žive logoraše. Ubijalo se nekontrolisano, a usput je uništavana i dokumentacija. Tako je do 22. aprila 1945. godine u Jasenovcu ostalo svega 1.220 ljudi.

Po naređenju uprave logora Jasenovac, sve nove grupe zatočenika koje su dovođene u Jasenovac, istog su časa odvođene na Savu, ubijane i bacane u reku. Osoblje uprave logora, stražari, komandiri i ostali bili su angažovani na uništavanju arhive, ciglane, lančare, magazina, baraka. Jedni su podmetali mine i dizali građevine u vazduh, drugi ubijali preostale ili novopridošle, treći palili barake i dokumentaciju.

Ustaše su prvo prišle likvidaciji ženskog logora. Poslednja grupa žena, njih 80-ak, ubijena je 21. aprila 1945. godine.

Proboj

Proboj iz Ciglane 

Preostalih 1073 logoraša ustaše su zatvorile u veliku fabričku zgradu „Ciglane“, čiji su prozori i vrata bili zakovani daskama. Ustaše su pripremali miniranje i paljenje zgrade. U međuvremenu se među logorašima pronela vest šta im ustaše spremaju. Tokom noći, nekoliko njih se obesilo kako ne bi dočekali smrt od ruke ustaša. Dok su vani odjekivale eksplozije, desetak se zatočenika, među njima Ante Bakotić, Čedomil Huber, Dragutin Škrgatić, Pavao Kulaš i dr Petar Krstić odvojilo u malu prostoriju kako bi se dogovorili o pokušaju proboja iz logora. Svim je bilo jasno da nakon likvidacije žena i njih čeka sigurna smrt. Usvojen je plan prema kojem bi se na svaki od četiri izlaza postavilo desetak najodlučnijih ljudi koji će, naoružani postolarskim noževima, čekićima, letvama i ciglama istovremeno provaliti na sve kapije i bežati prema izlazu iz logora. Dogovoreni su sastavi deseta i koja će desetina napasti koju kapiju. Proboj je trebalo da usledi na znak Ante Bakotića. 

Kišovitog nedeljnog jutra, 22. aprila 1945, istočne kapije logora uz put prema Košutarici bile su nemarno pritvorena, dok su se ustaške straže zavukle u bunkere i izvidnice na logorskom zidu. Oko 10 časova izjutra, na povik Ante Bakotića „Napred drugovi!“, desetine su razbile kapije i prozore i pojurile napred prema 150 metara udaljenoj kapiji logora. U tom trenutku njih 460 bolesnih i starih nije imalo snage da krenu u proboj. Ostalih 600, iako fizički slabi i iscrpljeni patnjama u logoru, prikupili su snagu, napali ustaške stražare, nekolicinu rukama zadavili i oduzeli im puške. Drugi su zgrabili gvozdene predmete ili cigle i potrčali prema istočnoj logorskoj kapiji po putu koji vodi u Košutaricu. Na tom putu su morali da prođu prostor koji se nalazio između južnog ogranka velikog zida i reke Save. Na tom su terenu ustaše imale pogled na brisan prostor, te su mitraljezima kosili begunce koji su trčeći prema slobodi padali jedan za drugim. Logoraš Mile Ristić je pojurio prema mitraljescu, skočio na njega i uspeo da ga zadavi. Potom je legao pored oružja i počeo da puca na ustaše. U metežu bega, Edo Šajer presekao je telefonske žice.

Od 600 logoraša koji učestvovali u proboju, preživelo je samo njih 117. Stradali su našli smrt na putu od logorske zgrade do logorskih kapija, na putu, u hladnoj i nabujaloj reci Savi, na livadama oko logora te na prilazima šumi kod Košutarice. Drugu grupu od 470-ak logoraša, koji su ostali u Ciglani, ustaše su narednih dana pobili i spalili zajedno s logorskim objektima.

Proboj iz Kožare 
Istog dana, samo nekoliko časova kasnije, započeo je proboj zatočenika iz Kožare. Prema Egonu Bergeru, u Kožari se tada nalazilo 147 zatočenika. Veza između Ciglane i Kožare bila je potpuno prekinuta, pa nisu znali za namere njihovih drugova. Ipak je grupa od 40-ak zatočenika psmislila plan proboja iz Kožare. Formirane su udarne desetine, podeljeni zadaci za svaku od njih i utvrđen pravac bega prema poljima iza logora. Početak proboja planiran je za 24. april. Međutim, u noći sa 21. na 22. aprila zatočenici su čuli eksplozije i videli odsjaj plamena koji je gutao zgrade. Grupa zatočenika (Stanko Gaćeša, Zahid Bukurević, Egon Berger, Albert Atijas-Zekić, Aco Danon, Leon Maestro i rabin Arnold Baš) dogovorili su se da proboj izvrše ranije, odnosno već sutra u 20 časova. Inženjer Demajo pripremio je ekrazit, a braća Moster otrov koji je podeljen zatočenicima. Desetak je noževa za obradu kože pretvoreno u oružje, a u magacin je sakriven deo alata koji je mogao da posluži kao oružje.

Proboj je započeo 22. aprila u 20 časova. Nakon ubistva trojice ustaških stražara, kojima je oduzeto oružje, prva desetina napala je noževima stražu na izlaznoj kapiji logora, a druga ustaše kod glavne kapije. Treća desetina razrezala je žicu na strani logora prema poljima i železničkoj pruzi. Četvrta desetina obavestila je ostale zatočenike o begu i potpalila radionice i magacine. Zatočenici su bežali iz logora prema Savi, niz jasenovačke ulice, trčali prema poljima i železničkoj pruzi. Ustaška potera za odbeglim logorašima trajala je čitavu noć. Jedanaest zatočenika Kožare preživelo je proboj.

Dan posle, ustaše su počele da se povlače prema zapadu, ostavivši za osobom leševe i ruševine.

Spisak preživelih logoraša 
U Izveštaju Jugoslovenske Državne komisije za utvrđivanje zločina okupatora i njihovih pomagača koji je dostavljen Međunarodnom vojnom sudu u Nirnbergu 26. decembra 1946. godine, navedeno je da se begom iz logora spasilo 50 zatočenika. Naknadnim istraživanjima utvrđeno je da se spasilo 117 logoraša. Podaci u spiskovima se razlikuju zbog činjenice da su zatočenici bežali u grupama ili pojedinačno, pa nisu imali potpunu sliku o zatočenicima koji su uspeli da se spase. Takođe se u spiskovima pojedina imena ili prezimena razlikuju za poneko slovo.

Spisak zatočenika koji su preživeli proboj iz Logora III Ciglana:

 Ješua Abinum
 Šimun Abinum
 Milivoje Adamović (ili Adanović)
 Živko Adžić
 Arso Aleksić
 Dragutin Antolčić
 Jakov Auferljo
 Desimir Bajić (ili Baješ)
 Salko Bajrić
 Julius-Đusi Bing
 Mirko Bokšić
 Karlo Vajs
 Slavko Vasić
 Lazo Velisavljević
 Momir Vidović
 Savo Vlaketić
 Ljubo Vranješ
 Žarko Vučinić
 Rade Vučković
 Čedo Vujčić
 Pavle Vuković
 Srđan Gagić
 Jeruham-Jerko Gaon
 Živko Gisović (ili Gigović)
 Mihajlo Gojković

 Alija-Aco Grabović
 Gojko Grbić
 Ivan Gregorić
 Ivan Grgurin
 Valter Grin
 Mirko Gužvica
 Antun Dalpont
 Ivo Dedić
 Slavko Deduš
 Savo Delibašić
 Stevo Delić
 Miloš Despot
 Ranko Drvenica
 Marko Đurić
 Josip Erlih
 Dragutin Žiger
 Ivo Žunić
 Božidar Živković
 Karlo Zebec
 Bazil Zukolo
 Ranko Ilić (ili Branko)
 Ilija-Nemila Ivanović
 Karlo Jagar
 Jovo Jagodić
 Vladimir Jovičić

 Stevo Karan
 Vlado Kasner (ili Kaster ili Kastner)
 Rade Kesić
 Leo Klajn
 Oto Klajn
 Franjo Lucić
 Miloš Makijević
 Jozo Marić
 Stevan Mamula
 Mihajlo Marić
 Jovo Mašić
 Ljubomir Mihajlović
 Ervin Miler
 Milutin Mirić
 Joco Morgnštern (ili Morgenštern)
 Šimon Montiljo
 Cvijetin Nenadović
 Niko Nikolić
 Đorđe Paprić
 Sreto Petrović
 Savo Petrović
 David Pinto
 Marko Popović
 Radovan Popović

 Milenko Potkonjak
 Lazar Radosavljević
 Janko Rajaković
 Dušan Rajšić
 Milan Rakić
 Pero Rakić
 Arsen Ralić
 Mile Ristić
 Dimitrije Romanjak (ili Ramonjak ili Romanjek)
 Maks Sabljić
 Nikola Sertić
 Rade Simonović (ili Šimunović)
 Jovo Stjepanović
 Risto Stjepanović
 Milutin Stojaković
 Rajko Stojaković
 Ivan Tatarko
 Avdo Hadžiomerović
 Čedomil Huber
 Jakov Cazev
 Edo Šajer
 Ivan Širanović
 Dragutin Škrgatić
 Izidor Štajner

Spisak zatočenika koji su se spasili begom iz Kožare:

 Miroslav Auferber
 Egon Berger
 Zaid Bukurević (ili Zahid)
 Vladimir Carin
 Dušan Zec
 Jakov Kabiljo
 Josef Konforti
 Stojan Lapčević
 Leon Maestro
 Nikola Miljević
 Đuro Ručnov

Osim nabrojenih, Stjepan Kešerović, Veljko Ćirić i Jovan Živković sakrili su se u logoru i preživeli, a Jakica Atijas (19. aprila) i Lazar Jankov (21. aprila) preplivali su Savu i tako se spasili.

Ako se uvaži činjenica da se u Logoru III i Kožari u noći sa 22. na 23. aprila nalazilo ukupno 1.220 zatočenika, ukazuje se zastrašujuća brojka od 1.103 ljudi koji su izgubili život u poslednjem danu postojanja jasenovačkog logora.

Vidi još 
 Logor Jasenovac
 Logor Stara Gradiška
 Beg iz logora Kerestinec 1941.

Reference

Literatura

Spoljašnje veze 
 Proboj logoraša iz Jasenovca: počelo obilježavanje 68. godišnjice (Dalje.com, 12. V 2013) , pristupljeno 1. 12. 2013.

Koncentracijski logor Jasenovac