Antonio Canevari
Antonio Canevari (Rim, 1681. - Napulj, 1764. ili 1759.)  bio je talijanski rokoko i neoklasicistički arhitekt, poznat kao učitelj Nicole Salvija.

Na Canevarija je jako utjecao teoretičar neoklasicizma Francesco Milizia.

Biografija

Canevari je arhitekturu učio kod relativno anonomnog rimskog arhitekta - Antonia Calerija, kod kog je i započeo raditi. Još kao 22-godišnji mladić - 1703. osvojio je prvu nagradu na natječaju Akademije San Luca za projekt papinske rezidencije.
Zna se da je 1715. sudjelovao na velikom natječaju za rekonstrukciju sakristije Bazilike sv. Petra, na kom je pobjedio Filippo Juvarra.

Projektirao je fasadu rimske crkve Stimmate di San Francesco (dovršena 1721.), a na inicijativu kardinala Fabrizia Paoluccia radio je i na rekonstrukciji bazilike 
Santi Giovanni e Paolo. 

Izradio je neke projekte, koji nisu realizirani, kao onaj 1732. za obnovu Bazilike San Giovanni in Laterano. 

Negdje oko 1727. odselio se u Portugal, gdje je angažiran na izgradnji Kraljevske palače i lisabonskog vodovoda Aguas Livres (1729.-1748.).
Oko 1730. radi na izgradnji ljetnikovca prvog Lisabonskog patrijarha - Tomása de Almeide, udaljenom dvadesetak kilometara sjeverno od Lisabona 

Najveći dio onog što je izgradio u Portugalu uništio je lisabonski potres - 1755., jedno od rijetkih djela koje je preostalo je zvonik u Univerziteta u Coimbri.

Od maja 1737. živi i radi u Napulju, na izgradnji kraljevskih palača Capodimonte, Portici i projektu za Porto Nuovo.
Canevari je 1743. u Napuljskom Kraljevstvu dobio status kraljevskog inženjera i plaću od 100 dukata, tu je i umro iako se nezna točno kad, - po nekim 
predpostavkama 1759.

Izvori

Vanjske veze

 Canevari, Antonio  

Umjetnici rokokoa
Neoklasicistički arhitekti
Italijanski arhitekti