Paris–Roubaix
Pariz—Rube, () je jednodnevna klasična biciklistička trka koja se održava sredinom aprila na severu Francuske prema granici sa Belgijom. Od osnivanja 1896. godine pa sve do 1967. kretala je iz Pariza, a završavala u Rubeu (odatle naziv trke); od 1968. godine start trke je u Šampanji oko 60 kilometara severoistočno od centra Pariza, dok je finiš i dalje u Rubeu. 

Trka je poznata po teškom terenu i kaldrmi i s obzirom na to da ima dugu tradiciju, ona je jedna od pet monumentalnih klasičnih biciklističkih trka, a deo je i kaldrmisanih klasika. Rezultati postignuti na trci boduju se prema pravilniku Svetske biciklističke unije za UCI vorld tur rangiranje. Nazivaju je paklom severa, Nedelja u paklu (što je i naziv istoimenog filma o trci 1976. godine), kraljica klasika i uskršnja trka (). Trku organizuje Amori sportska organizacija ().

Istorija 
Početkom 1895. godine, Teodor Vijen i Moris Peres odlučili su da izgrade Velodrom u blizini parka Barbiju  koji se nalazio u gradu Kroa nedaleko od grada Rube . Pod upravom Duprea, rad je otpočeo u aprilu 1895. da bi se završio krajem narednog meseca. Velodrom koji je smešten između gradova Kroa i Rube, imao je dužinu piste od tačno 333,3 m. Otvoren je 9. juna 1895. kada je odvoženo 7 trka pred nekoliko hiljada gledalaca. U periodu nakon izgradnje uživao je ugled najvećeg sportskog centra u severnom delu Francuske i važio je za jednu od najboljih staza svog vremena.

U februaru 1896. godine, došli su na ideju da se organizuje trka koja bi startovala u Parizu, a završavala bi se na novonapravljenom velodromu u Rubeu. Podrška ovoj ideji stigla je i od novinske kuće, izdavača sportskog časopisa L'Velo . Organizacija trke je tako poverena francuskom časopisu, odnosno glavnom uredniku kolumne o biciklizmu Viktoru Brajeru. On je tada otišao kolima (jedne od najstarijih firmi Panhard & Levassor, model 6CV) do grada Amjen na severu Francuske, da bi odatle iscrpljen nakon dana vožnje po kiši do Rubea. Put od grada Amjen do Rubea je kaldrma, opasan sam po sebi, tako da je Brajer odlučio da pošalje telegram da zaustavi ovaj „zli projekat“, rekavši da predstavlja opasnost za učesnike. Uveče, međutim, Brajer menja mišljenje i prvo izdanje trke je bilo na pomolu.

Nadimak „Uskršnja trka“ ova trka je dobila zato što je prvo izdanje trke bilo zakazano za Uskrs. To je pokrenulo veliko protivljenje crkve, zbog verovanja da biciklisti i gledaoci tada ne bi odlazili u crkvu. Organizatori su najavili osveštanje trke na njenom startu, što se nije desilo jer je počela u 4 sata ujutru. Hroničar trke je zapisao da je prva trka održana 19. aprila 1896. godine, da bi sledeće godine bila pomerena dve nedelje ranije kada je pala na dan Vaskrsa.

Spisak pobednika 

Pobednici Pariz—Rubea:

        

 2017.  Greg van Avermat
 2016.  Metju Hejman
 2015.  Džon Degenkolb
 2014.  Niki Terpstra
 2013.  Fabijan Kančelara
 2012.  Tom Bonen
 2011.  Johan Vansumeren
 2010.  Fabijan Kančelara
 2009.  Tom Bonen
 2008.  Tom Bonen
 2007.  Stjuart O'Grejdi
 2006.  Fabijan Kančelara
 2005.  Tom Bonen
 2004.  Magnus Bekstet
 2003.  Peter Van Petegem
 2002.  Johan Museuv
 2001.  Servajs Knaven
 2000.  Johan Museuv
 1999.  Andrea Tafi
 1998.  Franko Balerini
 1997.  Frederik Gizdon
 1996.  Johan Museuv
 1995.  Franko Balerini
 1994.  Andrej Čmil
 1993.  Žilber Diklo Lasal
 1992.  Žilber Diklo Lasal
 1991.  Mark Madio
 1990.  Edi Plankart
 1989  . Žan Mari Vamper
 1988.  Dirk Demol
 1987.  Erik Vanderarden
 1986.  Šon Keli
 1985.  Mark Madio
 1984.  Šon Keli
 1983.  Heni Kojper
 1982.  Jan Ras
 1981.  Bernar Ino
 1980.  Frančesko Mozer
 1979.  Frančesko Mozer
 1978.  Frančesko Mozer
 1977.  Roger de Flamink
 1976.  Mark Demejer
 1975.  Roger de Flamink
 1974.  Roger de Flamink
 1973.  Edi Merks
 1972.  Roger de Flamink
 1971.  Roger Rosir
 1970.  Edi Merks
 1969.  Valter Godefrot
 1968.  Edi Merks
 1967.  Jan Jansen
 1966.  Feliče Đimondi
 1965.  Rik van Loj
 1964.  Peter Post
 1963.  Emil Dams
 1962.  Rik van Loj
 1961.  Rik van Loj
 1960.  Pino Serami
 1959.  Noel Fore
 1958.  Leon Vandale

 1957.  Fred de Brojne
 1956.  Luizon Bobe
 1955.  Žan Forestje
 1954.  Remon Impanis
 1953.  Germajn Derajke
 1952.  Rik van Stenbergen
 1951.  Antonio Bevilakua
 1950.  Fausto Kopi
 1949.  Sers Kopi /  Andre Maje 
 1948.  Rik van Stenbergen
 1947.  Žorž Klas
 1946.  Žorž Klas
 1945.  Pol Maje
 1944.  Mauris Desimplar
 1943.  Markel Kint
 1940—1942. Drugi svetski rat
 1939.  Emil Mason mlađi
 1938.  Lusin Storm
 1937.  Žil Rosi
 1936.  Žorž Speše
 1935.  Gaston Rebri
 1934.  Gaston Rebri
 1933.  Silver Mas
 1932.  Romajn Gajsels
 1931.  Gaston Rebri
 1930.  Julin Vervake
 1929.  Šarl Menije
 1928.  Andre Ledik
 1927.  Žorž Rons
 1926.  Julin Delbek
 1925.  Feliks Selije
 1924.  Žil van Evel
 1923.  Hajri Suter
 1922.  Albert Dejonge
 1921.  Anri Pelisje
 1920.  Pol Deman 
 1919.  Anri Pelisje
 1915—1918. Prvi svetski rat
 1914.  Šarl Kripelan
 1913.  Fransoa Fabe
 1912.  Šarl Kripelan
 1911.  Oktav Lapiz
 1910.  Oktav Lapiz
 1909.  Oktav Lapiz
 1908.  Siril van Hauvart
 1907.  Žorž Paserje
 1906.  Anri Korne
 1905.  Luj Truselije
 1904.  Ipolit Okutirje
 1903.  Ipolit Okutirje 
 1902.  Lisjen Lena
 1901.  Lisjen Lena
 1900.  Emil Bur
 1899.  Albert Šampion
 1898.  Moris Garen
 1897.  Moris Garen
 1896.  Jozef Fišer

Višestruki pobednici

Pobede po državama

Vidi još 
 Klasične biciklističke trke

Napomene

Reference

Spoljašnje veze 

 Zvanična veb sajt

Nastanci 1896.
Klasične biciklističke trke
Biciklizam u Francuskoj
Sport u Parizu
Sport u Roubaixu