Likaon (Pelazgov sin)
Likaon () bio je, u grčkoj mitologiji, kralj Arkadije, sin Pelazga i Okeanide Melibeje ili oreade Kilene. Likaon je sa više žena imao dve kćerke ― Diju i Kalistu te pedeset sinova, koji su osnovali mnoge gradove na Peloponezu.

Mitologija 
U različitim predanjima Likaon je predstavljen u vrlo različitom svetlu. Prema starijem predanju, on je pobožan i mudar kralj. Osnovao je grad Likosuru, po nekima najstariji grad u Grčkoj, na brdu Likeju ustanovio je kult Zevsa Likejskog, a na planini Kileni podigao je Hermesov hram. Na prestolu ga je nasledio najstariji sin, Niktim, koji je jednog dana na žrtvu prineo novorođenče, zbog čega je Zevs pretvorio Niktima u vuka. Neki pričaju da je Zevs došao u goste Likaonu i tom prilikom zaveo njegovu kćerku Kalistu. Iz te veze rodio se Arkad, eponimni heroj Arkadije. No Arkad je odlučio da iskuša božansku prirodu Zevsu tako što mu je poslužio ljudsko meso pomešano s drugim vrstama mesa. Kad je Zevs to uvideo, prevrnuo je trpezu i gromom pobio Likaonove sinove, a Likaona je pretvorio u vuka. Neki kažu da je više Likaonovih sinova poslužilo Zevsu meso ubijenog dečaka, jer su hteli da provere da li to zaista bog posećuje njihovog oca, pa ih je Zevs kaznio smrću.

Drugi pripovedaju da je Zevs došao u Likaonovu kuću prerušen u siromašnog smrtnika da bi se uverio u domaćinovu pobožnost. Likaon ga je ljubazno primio, ali mu je poslužio meso jednog dečaka izmešano s utrobom žrtvene životinje, pa je Zevs usmrtio i Likaona i njegove sinove, osim Niktima, koga je u poslednjem trenutku zaštitila Geja. Na arkadski je presto stupio Niktim, za čije je vladavine došlo do Deukalionovog potopa, i to upravo kao kazna za zločine Likaonovih sinova. Neki pričaju da je Likaon bio divljak koji se podsmevao ljudima zato što poštuju Zevsa i čak je nameravao da ubije boga kad mu je došao u kuću. Prema jednoj verziji, Likaon je ubio svog sina Niktima ili Arkada da bi Zevsa poslužio ljudskim mesom, pa je zbog toga bio kažnjen tako što je pretvoren u vuka. Prema Pausaniji, Likaon je pretvoren u vuka kad je na žrtvenik Zevsu Likejskom prineo i žrtvovao ljudsko novorođenče.

Mit o Likaonu nastao je u vezi s prinošenjem ljudskih žrtava Zevsu Likejskom. Verovalo se da onaj ko okusi ljudsko meso postaje vuk, a "kad bi postao vuk" ― piše Pausanija ― "ako bi se uzdržao od ljudskog mesa, kažu da bi deset godina kasnije opet od vuka postao čovek, a ako bi ga okusio, zauvek bi ostao zver".

Sinovi 
Prema Pseudo-Apolodorovoj Biblioteci, Likaonovi sinovi ("Likaonidi") bili su:

 Melenej
 Tesprot
 Helik
 Niktim
 Peuketije
 Kaukon
 Mekistej
 Hoplej
 Makarej
 Makedon
 Enotar
 Polih
 Akont
 Euemon 
 Ankior
 Arhebat
 Karteron
 Egeon
 Palant
 Eumon
 Kanet
 Protoj
 Lin
 Koreton
 Menal
 Teleboj
 Fisije
 Fas
 Ftije
 Likije
 Alifer
 Genetor
 Bukolion
 Soklej
 Finej
 Eumet
 Harpalej
 Portej
 Platon
 Hemon
 Kinet
 Leon
 Harpalik
 Herejej 
 Titana
 Mantinej
 Kleitor
 Stimfal
 Orhomen

Nešto drugačiji popis daje Pausanija i pri tom skoro svakom Likaonovom sinu pripisuje osnivanje jednog grada u Arkadiji, koji je po osnivaču i poneo svoje ime:

 Niktim je nasledio Likaona
 Palant je osnovao Palantion
 Orestej (Orestasij)
 Figal (Figalija)
 Trapezej, Trapezunt
 Daseata (Daseja)
 Makarej (Macarija)
 Heslion (Helison i istoimena reka)
 Akak (Akakesij)
 Tokno (Toknija)
 Orhomen (Orhomen i Metidrij)
 Hipsunt (Hipsunt)
 ime nečitko (Meleneja)
 Tirej (Tireja)
 Menal (Menal)
 Tegeat (Tegeja)
 Mantinej (Mantineja)
 Kromo (Kromi)
 Harisije (Harisija)
 Trikolon (Tricoloni)
 Peret (Pereti)
 Aseata (Aseja)
 ime nečitko, Likej? (Likoja)
 Alifer (Alifera)
 Herej (Hereja)
 Enotar, najmlađi (Enotrija u Italiji)

Plutarh navodi i imena dvojice sinova kojih na ovim popisima nema; prvi se zvao Eleutar, a drugi Lebad.

Reference

Literatura 

Kraljevi u grčkoj mitologiji
Grčki heroji