Čavizam
Čavizam (španski: chavismo) je levičarska politika utemeljena na idejima, programima i stilu povezanim uz lik i delo bivšeg predsednika Venecuele, Uga Čaveza.  Uspon i razvoj čavizma istorijski se odvijao od kraja 90-ih godina pa do Čavezove smrti 2013. godine, s tim da je njegov naslednik, Nikolas Maduro, nastavio sa provođenjem čavističke politike.

Čavizam kombinuje pojedine elemente političke participativne demokratije,  ekonomskog socijalizma, levog populizma, patriotizma , internacionalizma  bolivarizma , feminizma , zelene politike , te politike integracije Latinske Amerike i Kariba . Čavizam se mahom promovisao preko Bolivarske revolucije, koja je bila službena politika Čavezovog mandata.

Pristalice politike čavizma nazivaju se čavisti.

Politike
Unutar Venecuele, nekoliko političkih stranaka podržava čavističku politiku, a glavna među njima je Čavezova stranka, Ujedinjena socijalistička partija Venecuele. Druge stranke koje podržavaju ovu politiku su Domovina za sve i Tupamarosi.

U širem kontekstu, čavistička politika uključuje i nacionalizaciju ključnih delova privrede, programe socijalne pomoći te protivljenje neoliberalizmu, tj. neregulisanom modelu kapitalizma. Čavez je lično naglasio kako njegova politika prihvata privatno vlasništvo , ali kako takođe promoviše društveno vlasništvo pod demokratskom kontrolom.  U sklopu politike spadaju i participativna demokratija te demokratija na radnom mestu. U januaru 2007. godine, Čavez je predložio razvijanje komunalne države, čija je glavna ideja izgradnja samoupravnih institucija poput komunalnih saveta, komuna i komunalnih gradova. 

Sprovođenje čavističke politike onemogućavaju pritisci najmoćnijih globalnih sila, a pritisci podrazumevaju političku i ekonomsku izolaciju zemlje, kroz uvođenje različitih sankcija, pre svega u oblasti ekonomije, što vodi smanjenju životnog standarda stanovništva.

Podrška
Po politikologu Džonu Magdalenu, broj Venecuelanaca koji se deklarišu kao čavisti je opao od Ugove smrti i pogoršanja ekonomije tokom mandata Nikolasa Madura, od 44% u oktobru 2012. do 22% u decembru 2014. godine.  U februaru 2014, anketa sprovedena od strane Međunarodne obaveštajne agencije, organizacije stvorene od strane dr Huana Vićenta Skorcea, sociologa i antropologa za nacionalni eksperiment Univerziteta oružanih snaga  otkrila je da 62% Venecuelanaca sebe smatra podrškom ili sledbenicima ideja Uga Čaveza.  Do 2016. mnogi čavisti su postali razočarani vladom bolivarizma i tražili su da se presele iz Venecuele u stabilniju zemlju.

Čavizam u medijima

U „Standard nedeljniku“ iz 2005. Tor Halvorsen Mendosa opisao je srž čavizma kao dalekosežnu spoljnu politiku čiji je cilj da uspostavi slobodnu nesvrstanu federaciju revolucionarnih republika kao blok otpora u Americi. 

2006. Noam Čomski izrazio je određen stepen podrške za Čaveza i njegovu politiku, govoreći da je on bio „prilično zainteresovan“ za njegove politike i da je smatrao „mnoge od njih“ kao „sasvim konstruktivne“. On je primetio najvažnije, da Čavez uživa neodoljivu podrku svog naroda posle „šest pažljivo nadziranih izbora“.

Po članku u Njujork San-u čavizam je odbijen na izborima oko 2006. godine u Peruu, Kolumbiji i Meksiku , a El Univerzal je izvestio da se bivši brazilski predsednik Luis Inasio Lula da Silva udaljio od čavizma, govoreći da Brazil nije Venecuela, i da ima svoje tradicionalne institucije.  Ipak, Lula je podržao Uga Čaveza na venecuelanskim predsedničkim izborima 2012. Takođe je podržao Nikolasa Madura na venecuelanskim izborima 2013. godine.  I takođe je poddržao Nikolasa Madura na venecuelanskim izborima 2013. I vodio sopstvenu pollitičku ideologiju.
 
Novine „ Nacija“ su primetile na svojim izdavačkim listovima da:

„Čavizam nije adekvatni opis socijalnog pokreta koji predstavlja Čavezovu političku osnovu, od kad su mnoge organizacije preuranile svoj uspon do političke moći, a njihove vođe i kadrovi stvorili izveštačeno shvatanje njihove veze sa Čavezom. U proteklih nekoliko godina, otkrića društvenih naučnika potvrdila su da je saradnja između centralne vlade i participativnih lokalnih organizacija povećala debatu, i da demokratija napreduje u Venecueli.

Čavizam je odšio ludačku košulju latinoameričkog diskursa posle Hladnog rata, naročito tabu protiv državne regulacije privrede i ekonomske redistribucije. Javna politika, uključujući ekonomsku politiku, sada je otvorena za diskusiju i važnije, utiče na narod. Ovo je u oštrom kontrastu Kostarikom, gde je pre nekoliko meseci, njen Vrhovni sud, sa podrškom svoje izvršne vlasti, zabranio javnim univerzitetima ne samo suprotstavljanje, nego čak diskusiju o Centralno-američkom sporazumu o slobodnoj trgovini, koji je uskoro pobedio nacionalni referendum od strane klimave margine“.

U februaru 2014. oko godinu dana posle Čavezove smrti, Atlantik je izjavio da:

„Ugo Čavez je zasnovao popularnost na svojoj izvanrednoj harizmi, na velikoj količini diskrecionog novca, i ključno, na dobro testiranoj političkoj poruci: osuđivanju prošlosti i obećavanju bolje budućnost za sve. Venecuelanci mlađi od 30 godina (što je većina stanovništva) nisu znali ni jednu drugu vladu do Čavezove ili Madurove. Za njih je čavizam prošlost. Što se tiče obećanja bolje budućnosti: rezultati su tu. Katastrofalne posledice politike Čavezovog socijalizma 21. veka je nemoguće više prikriti i vlada je ostala bez izgovora. Okrivljujući Ciju, „fašističku opoziciju“ ili „tamne međunarodne snage“, kako su Maduro i njegovi saveznici obično činili, postala je inspiracija za parodije koje su preplavile Jutjub. Konkretni efekti 15 godina čavizma su vidljivi u praznim policama i prepunim mrtvačnicama“.

U 2015. godini kada je „Ekonomist“ govorio o korupciji u Latinoamerici, navedeno je da:
„Zamenici kolonijalne ere su postavili obrazac. Oni su centraliizovali vlast i kupili odanost lokalnih interesnih grupa. Kaudiljos, diktatori i izabrani predsednici nastavili su tradiciju personalizovanja moći. Venecuelanski čavizam i kirčerizam gospođe Fernandez su današnje pojave“.

Literatura 
 Ramirez, C.V. (2005). "Venezuela's Bolivarian revolution: Who are the Chavistas?", Latin American Perspectives

Reference i izvori 

Politika Venezuele
Političke ideologije
Socijalizam