Fethullah Gülen
Fetullah Gülen (rođen 27. aprila 1941. g.) je turski propovjednik, bivši imam, pisac, i islamski uzorni vođa. On je osnivač Gülen pokreta (ponekad poznatog i kao Hizmet). Trenutno živi u dobrovoljnom egzilu u Saylorsburgu u Pennsylvaniji, Sjedinjene Države.

Gülen uči anadolijsku (hanefijsku) verziju islama, koja proizilazi iz učenja sunitskog muslimanskog učenjaka Saida Nursîja. Gülen je izjavio da vjeruje u nauku, međuvjerski dijalog među Ljudima Knjige i višepartijsku demokratiju. Započeo je sličan dijalog s Vatikanom i nekim jevrejskim organizacijama.

Gülen je aktivno uključen u socijalne debate koje se tiču budućnosti države Turske i islama u modernom svijetu. U medijima na engleskom jeziku on je opisan kao "jedna od najvažnijih muslimanskih ličnosti". Kako god, njegov Gülen pokret je opisan kao da "ima karakteristike kulta" a njegova tajnovitost i utjecaj u Turskoj politici se uspoređuje sa "islamskim Opus Dei-om". U turskom kontekstu, Gülen se čini religijski konzervativnim.

Biografija 

Gülen je rođen u selu Korucuk, u blizini Erzuruma. Njegov otac, Ramiz Gülen, je bio imam. Njegova majka je učila Kur'an u svom selu, unatoč zabrani vjeronauke od strane kemalističke vlade. Gülen je započeo osnovno obrazovanje u svom rodnom selu, ali ga nije i nastavio nakon što se njegova porodica preselila. Sudjelovao je u islamskom obrazovanju u istoj džamiji u Erzurumu u kojoj je i otac radikalnog islamiste Metina Kaplana učio. On je svoju prvu propovijed dao kada je imao 14 godina. Gülen je bio pod utjecajem ideja Saida Nursîja i Maulana Jalaluddeena Rumija (Dželaludin Rumi).

Kako bi usporedio Gülena sa liderima u pokretu Nur, Hakan Yavuz je kazao: "Gülen je više turski nacionalist u svome razmišljanju. Također, on je nešto više orijentiran ka državi, te mu je više stalo do tržišne ekonomije i neoliberalne ekonomske politike."

Njegov profesionalni stav doveo je neke autsajdere da nazovu njegovu teologiju islamskom verzijom kalvinizma. Oxford Analytica kaže:

"Gülen je primijenio Nursîjeve ideje u praksi, kada je prebačen u džamiju u Izmiru 1966. g. Izmir je grad u kojem se politički islam nikada nije ukorijenio. Međutim, poslovna i profesionalna srednja klasa je počela izvikivati ograničenja državne birokratije pod čijim krilima je i narasla, a podržavati prijateljsku tržišnu politiku, uz očuvanje barem nekih elemenata konzervativnog načina života. Takvi biznismeni su uglavnom pro-zapadnjački, jer je to i bio ustvari zapadnjački utjecaj (prvenstveno utjecaj SAD-a), koji je uvjerio vladu da omogući slobodne izbore (elekciju) prvi put u 1950. g. i američku pomoć, što je postalo pokretač bujajućeg ekonomskog rasta."

Gülen se povukao iz formalnih dužnosti propovijedanja 1981. godine. Od 1988. do 1991. godine je držao niz propovijedi u poznatim džamijama u većim gradovima. U 1994. godini, on je sudjelovao u osnivanju "Fondacije novinara i pisaca" te je dobio titulu "Počasni Predsjednik" od strane fondacije. On nije iznio bilo kakav komentar u vezi sa zatvaranjem Socijalističke stranke 1998. g. ili Virtuelne partije 2001. g. Upoznao je neke političare poput Tansua Çillera i Bülenta Ecevita, ali on izbjegava susrete s čelnicima islamskih političkih partija.
 
Godine 1999., Gülen je emigrirao u SAD, tvrdeći da je to putovanje zbog liječenja, iako je vjerovatno da je očekivao da bude veoma zapažen (nakon emigracije u SAD) što se činilo favoriziranjem islamske države. U junu 1999. g., nakon što je Gülen napustio Tursku, nekim turskim televizijskim stanicama su poslane video-snimke Gülena gdje on govori:
 
"Postojeći sistem je još uvijek moćan. Naši prijatelji koji imaju pozicije u zakonodavnim i upravnim tijelima trebaju naučiti njihove detalje i biti na oprezu cijelo vrijeme, tako da ih mogu transformirati i učiniti više plodonosnim u korist islama, u cilju provođenja restauracija širom zemlje. Međutim, oni bi trebali pričekati dok uslovi ne postanu povoljniji. Drugim riječima, oni ne bi trebali izaći na svjetlo prerano."

Gülen se žalio da su primjedbe istrgnute iz konteksta, a oni koji ga podržavaju su podigli pitanja o autentičnosti snimke, za koju on [Gülen] kaže da je "izmanipulirna". Gülenu je suđeno u odsutnosti u 2000. g., a oslobođen je 2008. pod novom vladom Stranke pravde i razvitka (AKP), premijera Recepa Tayyipa Erdoğana.

Gülen je nabavio zelenu kartu 2001. godine.

Teologija 
Gülen ne zagovara novu teologiju nego se vodi klasičnim autoritetima vlasti teologije, uzimajući njihovu liniju argumenata. Njegovo razumijevanje islama teži konzervatizmu i konvencionalizmu. Iako nikada nije bio član sufijskog tarekata i nije vidio članstvo u tarekatu kao nužno za muslimane, on uči da "sufizam predstavlja unutarnju dimenziju islama" i da "unutarnje i vanjske dimenzije nikada ne smiju biti razdvojene".

Njegova se učenja razlikuju u naglasku od onih drugih glavnih islamskih učenjaka u dva aspekta, oba na temelju njegovih tumačenja određenih stihova iz Kur'ana. On uči da muslimanska zajednica ima dužnost servisa (tur. hizmet) za "opće dobro", zajednice i nacije, kao i muslimana i nemuslimana širom svijeta; i da je muslimanska zajednica dužna provesti međuvjerski dijalog sa Sljedbenicima Knjige (Židovi i kršćani), iako se to ne odnosi na druge religije kao što je ateizam. Gülen se čini netolerantnim prema ateizmu, komentirajući 2004. g. da je "terorizam preziran kao i ateizam". U follow-up intervjuu, on je tvrdio da ne namjerava izjednačiti ateiste i ubice; umjesto toga, on je htio istaknuti činjenicu da je, prema islamu, obojima suđeno da pate vječnu kaznu.

Aktivnosti 
Gülen pokret je transnacionalni građanski društveni islamski pokret inspiriran Gülenovim učenjima. Njegova učenja o hizmetu (nesebično služenje za "opće dobro") privukla su veliki broj pristaša u Turskoj, Centralnoj Aziji, a sve više i u drugim dijelovima svijeta.

Edukacija 
U svojim propovijedima, Gülen je navodno izjavio: "Studiranje fizike, matematike i hemije je bogosluženje/obožavanje Allaha." Gülenovi sljedbenici su izgradili više od 1 000 škola širom svijeta. U Turskoj, Gülenove škole se smatraju da su među najboljima: skupi moderni objekti i učenje engleskog jezika od prvog razreda. Međutim, bivši učitelji koji su izvan Gülenove zajednice, doveli su u pitanje postupanje prema ženama i djevojčicama u Gülenovim školama, navodeći da su ženski učitelji isključeni iz administrativnih odgovornosti, dopuštena im je mala autonomija, i – zajedno s djevojkama šestih razreda i naviše – oni su odvojeni od muških kolega i učenika tokom pauza i odmora za ručak.

Međureligijski i međukulturalni dijalog 

Sudionici Gülen pokreta su osnovali veliki broj institucija širom svijeta za koje se tvrdi da promoviraju aktivnosti međuvjerskog i međukulturalnog dijaloga. Gülenova su ranija djela (prema riječima Bekima Agaia) "puna anti-misionarskih i anti-zapadnjačkih odlomaka", i "žestokih" kleveta protiv Židova, kršćana i ostalih. Tokom 1990-ih, on je počeo zagovarati međureligijsku toleranciju i dijalog. Lično se susretao s čelnicima drugih religija, uključujući i papu Ivana Pavla II, grčkog pravoslavnog patrijarha Bartolomeja, te izraelskog sefardskog glavnog rabina Eliyahua Bakshi-Dorona.
 
Gülen je rekao da favorizira kooperaciju između sljedbenika različitih religija, kao i vjerskih i sekularnih (svjetovnih) elemenata u društvu.

Pogledi na suvremene probleme

Sekularizam 
Gülen je kritizirao sekularizam u Turskoj kao "redukcionističi materijalizam". Međutim, on je u prošlosti rekao da sekularni pristup koji "nije anti-religiozni" i "dopušta slobodu vjere i uvjerenja, je kompatibilan s islamom".

Prema jednom Gülenovom saopćenju, u demokratski-sekularnim državama, 95% od islamskih principa su dopušteni i praktički izvedivi, i nema problema s njima. Za preostalih 5% se "ne vrijedi boriti".

Pripajanje Turske EU 
Gülen podupire kandidaturu Turske za ulazak u Evropsku uniju, te je rekao da se ni Turska ni EU nemaju čega bojati, a imaju mnogo za dobiti, iz budućnosti punog članstva Turske u EU.

Uloge žene 
Prema Aras-u i Caha-i, Gülenovi pogledi na žene su "progresivni" ali "moderne profesionalne žene u Turskoj još uvijek smatraju njegove ideje daleko od toga da su prihvatljive". Gülen kaže da je dolazak islama spasio ženu, koja "apsolutno nije bila zatvorena u svom domu i ... nikada potlačivana" u ranim godinama religije. On smatra da je feminizam zapadnjačkog stila, međutim, "osuđen na neravnoteže poput svih drugih reakcionarskih pokreta" i na kraju da je "pun mržnje prema ljudima".

Međutim, Gülenovi pogledi su osjetljivi na optužbe za mizoginiju (mržnju prema ženama). Kao što je navedeno od strane Berne Turam, Gülen je tvrdio: "Čovjek se koristi za zahtjevnije poslove ... a žena mora biti isključena tokom određenih dana u mjesecu. Nakon poroda, ona ponekad ne može biti aktivna i dva mjeseca. Ona ne može sudjelovati u različitim segmentima društva cijelo vrijeme. Ona ne može putovati bez svoga muža, oca, ili brata."

Terorizam 
Gülen osuđuje terorizam. On upozorava na pojavu proizvoljnog (arbitrarnog) fenomena nasilja i agresije protiv civilnog stanovništva i rekao je da "tome nema mjesta u islamu". Napisao je članak osude u Washington Post-u 12. septembra 2001. godine, dan nakon Napada 11. septembra, te je naveo da "musliman ne može biti terorist, niti može biti terorist pravi musliman". Gülen je oplakivao "iskorištavanje (otmicu) islama" od strane terorista.

Flota Gaze 
Gülen je kritizirao flotu Gaze dovedenu od strane Turske za pokušavanje dostavljanja pomoći bez pristanka Izraela. On je govorio o gledanju naslovnica vijesti o smrtonosnom sukobu između izraelskih komandosa i multinacionalnih članova grupe potpore, te kako se njihova flota približava izraelskoj pomorskoj blokadi Gaze. On je rekao: "Ono što sam ja vidio nije bilo lijepo, bilo je veoma ružno." U međuvremenu je nastavio svoje kritike, rekavši kasnije da je propust organizatora da traže sporazum s Izraelom prije pokušaja da se dostavi pomoć bio "znak protivljenja autoritetu, te neće dovesti do plodnih stvari".

Građanski rat u Siriji 
Gülen je snažno protiv turskog uplitanja u Građanski rat u Siriji.

Utjecaj na tursko društvo i politiku 
Gülen pokret ima milione sljedbenika u Turskoj, kao i njih mnogo više u inostranstvu. Osim škola utvrđenih od strane Gülenovih sljedbenika, vjeruje se da mnogi gülenicisti drže pozicije moći u snagama turske policije i pravosuđa. Turski i strani analitičari vjeruju da Gülen ima simpatizere i u turskom parlamentu, također, i da njegov pokret kontrolira naširoko čitani islamski konzervativni časopis Zaman (tur. zaman – vrijeme), privatnu banku Asya bank, Samanyolu TV televizijsku stanicu, te mnoge druge medije i poslovne organizacije, uključujući i Tursku konfederaciju poduzetnika i industrijalaca (TUSKON). U martu 2011. g., turska vlada je uhapsila istraživačkog novinara Ahmeta Şıka i zaplijenila i zabranila mu knjigu Imamova vojska, vrhunac Şıkove istrage Gülena i pokreta Gülen.

2005. g., muškarac povezan s pokretom Gülen je prišao tadašnjem ambasadoru SAD-a u Turskoj Ericu S. Edelmanu tokom zabave u Istanbulu i predao mu omotnicu koja sadrži dokument navodno detaljnih planova za predstojeći udar protiv vlade od strane turske vojske. Međutim, dokumenti su se ubrzo pokazali krivotvorinama. Gülenove podružnice tvrde da je pokret "građanski" u prirodi i da nema političke aspiracije.

Podijeljenost s Erdoğanom 
Unatoč tvrdnjama Gülena i njegovih sljedbenika da je organizacija ne-političke prirode, analitičari vjeruju da broj hapšenja vezanih za korupciju, izvršen protiv saveznika turskog premijera Recepa Tayyipa Erdoğana, odražava rastuću političku borbu za prevlast između Gülena i premijera. Ova su hapšenja dovela do Korupcijskog skandala u Turskoj 2013. godine, za koji su oni koji podržavaju vladajuću Stranku pravde i razvitka (AKP) (zajedno sa samim Erdoğanom) i oporbene slične stranke, naglasili da je u performiran od strane Gülena, nakon odluke Erdoğanove vlade, rano u decembru 2013. g., da zatvori mnoge privatne islamske škole u Turskoj koje je vodio pokret.

Erdoğanova vlada je rekla da su korupcijska istraga i komentari od strane Gülena dugoročni politički program pokreta Gülen da infiltrira sigurnosne, obavještajne i pravosudne institucije države Turske; optužba je gotovo identična optužbi protiv Gülena od strane glavnog tužitelja Republike Turske u njegovom suđenju 2000. g., prije nego što je Erdoğanova stranka došla na vlast. Gülenu se i ranije sudilo u odsutnosti 2000. g., a od ovih optužbi oslobođen je 2008. g. i to pod Erdoğanovom AKP vladom.

U e-mail komentarima poslanim Wall Street Journal-u u januaru 2014. g., Gülen je rekao da je "turski narod ... uzrujan i da je u posljednje dvije godine demokratski napredak sada promijenio smijer", ali je demantirao da je dio zavjere da se zbaci vlada. Kasnije, u januaru 2014. g., u intervjuu za BBC World, Gülen je rekao: "Da želim reći nešto narodu, to bi bilo da bi ljudi trebali glasati za one koji poštuju demokratiju, vladavinu zakona, tj. one koji se dobro slažu s ljudima. Pričanje ili potjecanje ljudi da glasaju za stranku bila bi uvreda intelekta naroda. Svi veoma jasno vide šta se događa."

Publikacije 
Gülenova oficijelna web stranica broji 43 njegove publikacije; one su, međutim, više srodne eseju i zbirkama propovijedi nego knjigama o određenim temama sa specifičnim tezama. Za njega se također kaže da je autor mnogih članaka na razne teme: društvene, političke i vjerske probleme, umjetnost, nauku i sport; te snimljenih hiljada audio i video kaseta.

On pridonosi nizu časopisa i magazina u vlasništvu njegovih sljedbenika. On piše glavni članak za Fountain, Yeni Ümit, Sızıntı i Yağmur islamske filozofske časopise. Nekoliko njegovih knjiga su prevedene na engleski jezik.

Odziv 
Fethullah Gülen se pojavio u Top 100 Public Intellectuals Poll-u 2008. g. i na kraju izašao kao najutjecajniji mislilac.

Fethullah Gülen je prozvan jednim od 100 svjetskih najutjecajnijih ljudi u 2013. g. od strane magazina TIME.

Fethullah Gülen je na listi 500 najutjecajnijih muslimana od strane Royal Islamic Strategic Studies Centre-a u Ammanu, Jordan.

Povezano 
 Gülen pokret

Reference

Generalne reference 

Interfaith Radio - Turkey's Champion of Interfaith Dialogue
The Economist - Global Muslim networks- How far they have travelled
The Economist- Fethullah Gulen- A farm boy on the world stage
Reuters - Turkish Islamic preacher - threat or benefactor?
The New York Times - Turkish Schools Offer Pakistan a Gentler Vision of Islam
The New York Times: Fethullah Gulen profile
Foreign Policy - Fethullah Gulen as a Top Public Intellectual 
Profile on PBS show: Religion and Ethics January 21, 2011
The New Republic Magazine: The Global Imam
Qantara.de: The Fethullah Gülen Movement: Pillar of Society or Threat to Democracy?
MERIA: Fethullah Gülen and his Liberal "Turkish Islam" movement 
ME Forum: Turkish Islam's Moderate Face 
ME Forum: Fethullah Gülen's Grand Ambition: Turkey's Islamist Danger
The Gülen Movement: a modern expression of Turkish Islam
The Nurcu Movement in Kazakhstan and Kyrgyzstan

Vanjske veze 

 Zvanična web stranica
 Gulen Movement Canada 
 Gulen Movement News
 Fethullah Gulen 

Islamski teolozi
Biografije, Turska