Drugi lateranski koncil
Drugi lateranski koncil bio je deseti ekumenski koncil Katoličke crkve održan 1139. za pontifikata pape Inocenta II..

Historija 

Kad je u februaru 1130. umro papa Honorija II. došlo je do takve pomutnje, da je to nakraju završilo - šizmom i izborom dvojice papa. Jedan je bio Pietro Pierleoni poznat kao Antipapa Anaklet II, a drugi Inocent II, kog su podržavali utjecajni sv. Bernard i sv. Norbert. Kako je Anaklet II imao puno više simpatizera po Rimu, - Inocent je 1135. pobjegao u Pisu, gdje je uz podršku cara Lotara III, čekao priliku za povratak na tron.Problem se riješio samo od sebe, kad je januaru 1138. umro  Anaklet II.

Inocent II je u želji da ukloni i posljednje tragove šizme i njihove lidere u aprilu 1139. u Lateranskoj palači, pred gotovo hiljadu prelata, otvorio koncil govorom u kom je oštro napao Antipapu Anakleta II i njegove najveće simpatizere Gillesa, kardinala - biskupa Tusculuma i Gerarda biskupa od Angoulêma.

Kao opasni simpatizer Anakleta II po Južnoj Italiji ekskomuniciran je sicilijanski kralj Ruggero II. Sicilijanski. 

Koncil je isto tako osudio pogreške Petrobrusijanaca i Henrijevaca, a njihove lidere Pierra de Bruysa i Arnolda iz Brescie kao opasne heretike. Koncil je protiv tih heretika objavio 23 kanona, i ponovno objavio treći kanon Koncila iz Toulousa iz 1119. protiv manihejstva.

Na završetku svog rada koncil je donio niz mjera koje su trebale povećati moral i disciplinu kod klera, kako ubuduće nebi došlo do šizme. U tom cilju donešeno je 28 kanona, koji su zapravo samo ponavili dekrete donešene na sinodima u  Reimsu (1131.) i Toulousu (1130.). 

Među njima bili su najvažniji oni koji su zabranjivali svim klericima brak i bilo koji oblik konkubinata, i proglasili sve dotadašnje nezakonitim.

Izvori

Vanjske veze 

 Second Lateran Council (1139) 
 Lateran Council 

Ekumenski sabori
Crkveni sinodi