Pterodaktiloidi
Pterodaktiloidi (lat. Pterodactyloidea, iz grč. πτερόν (pterón, mada obično ptéryx) "krilo" i δάκτυλος (dáctylos) "prst", što znači "krilati prst", "krilo-prst" ili "prst-krilo") formiraju jedan od dva podreda pterosaura ("krilatih guštera") i sadrži najnaprednije pripadnike te grupe letećih gmazova. Pojavili su se tokom perioda srednje jure i razlikuju se od primitivnih ramforinkoida po kratkom repu i dugim kostima zapešća (kostima ruke i krila). Najnaprednije forme također nisu imale zube. Mnoge vrste imale su razvijene kreste na lubanji, što je prelazilo u ekstreme kod rodova poput Nyctosaurusa i Tupandactylusa. Pterodaktiloidi (posebno porodica Azhdarchidae) su bili posljednji preživjeli pterosauri kada je taj red izumro krajem krede, zajedno sa dinosaurima i većinom morskih gmazova.

"Pterodaktil" je također čest termin za pterodaktiloidske pterosaure, mada se može koristiti specifično za rod Pterodactylus ili (neispravno) za pterosaure općenito. U poznate primjere pterodaktiloida spadaju Pterodactylus, Dsungaripterus, Pteranodon i Quetzalcoatlus.

Fosili iz formacije Shishugou u Kini 2014. su klasificirani kao ostaci najprimitivnijeg pronađenog pterodaktiloida, Kryptodrakona. On je oko 5 miliona godina stariji od najstarijeg prethodno potvrđenih primjeraka. Prethodno se fosilizirana čeljust pronađena u srednjejurskoj formaciji Stonesfield Slate u Ujedinjenom Kraljevstvu smatrala najstarijim poznatim ostatkom pterosaura. Taj primjerak navodno je predstavljao pripadnika porodice Ctenochasmatidae, mada su daljnje istrage sugerisale da je možda pripadao primitivnom krokodilu teleosauridu, a ne pterosauru.

Klasifikacija 
Pterodaktiloidi se tradicionalno smatraju grupom kratkorepih pterosaura sa dugim kostima zapešća, u usporedbi sa relativno dugim repovima i kratkim zapešćem primitivnih pterosaura ("ramforinkoida"). Kevin Padian je 2004. službeno definirao Pterodactyloidea kao kladus zasnovan na apomorfiji koji sadrži one vrste sa kostima zapešća barem 80% dužine ramene kosti, homologno onome kod Pterodactylusa.

Postoje suprotstavljene teorije o filogeniji pterodaktiloida. Dolje je predstavljen kladogram koji pokazuje rezultate filogenetske analize koju su 2014. proveli Andres, Clark i Xu.

Izvori 

Pterodaktiloidi