Reunifikacija Njemačke
Ponovno ujedinjenje Nemačke (njem. Deutsche Wiedervereinigung) označava postupak koji je pokrenut miroljubivom revolucijom 1989. i 1990. te doveo do ponovnog ujedinjenja Nemačke Demokratske Republike i Savezne Republike Nemačke 3. listopada 1990.

Od tada se 3. listopada slavi u Nemačkoj kao Dan državnosti jer je tada završena podjela  Nemačke koje je kao posljedica Drugog svjetskog rata u doba Hladnog rata trajala četiri desetljeća.

Povijest 

Ovom razvoju predhodio je pad Berlinskog zida 9. studenog 1989. koji je  prouzročio konačni raspad političkog sustava Istočne Nemačke i neophodna suglasnost četiriju savezničkih sila iz Drugog svjetskog rata (SAD, SSSRa, Francuske i Velike Britanije) koje su do tada prema međunarodnom pravu imali ili zahtijevali nadležnost za cjelovitu Nemačku. 

Nakon predaje Nemačke u svibnju 1945. ona nije anektirana ili ukinuta. Dijelovi Nemačke koji nisu bili izgubljeni pomicanjem poljske granice prema zapadu stavljeni su pod zajedničku upravu pobjedničkih sila. 

Prema preliminarnim dogovorima protuHitlerovske koalicije na konferenciji u Jalti i provedbom Berlinske deklaracije 1945. provedena je podjela Nemačke na četiri okupacijske zone SSSRa, SAD, Britansku i Francusku.

Suočavanje s ostavštinom komunističke nomenklature tijekom prvih godina ujedinjenja 

Tijekom prve godine postupka ujedinjenja (prije lustracije) stare "klike" bivših službenih elita (komunističke nomenklature) raspadajućeg državnog aparata pomagali su si međusobno pri otuđivanju ili prerapodijeli dobara, što je dovodilo do načela "spasiti što se može spasiti" ili "uzeti si što je bio moguće":

Gospodarstvo
Proizvodnost Istočne Nemačke u godini ujedinjenja bila je manja od trećine u odnosu na proizvodnost u Zapadnoj Nemačkoj. To je u velikoj mjeri bila posljedica socijalne politike Istočne Nemačke: pravo na rad kao i opće jamstvo zaposlenja. Budući da je to bio povezano s neekonomičnim viškom radne snage u brojnim tvrtkama i upravama kao i rezultat "niske motivacije za rad stvorili su gotovo nepremostive prepreke za promjenama u proizvodnji u tržišnim uvjetima." Neposredni prijelaz na tržišno gospodarstvo ispostavilo se za mnoge kao šokirajuće iskustvo .

Izvori

Literatura 

 Maier, Charles S., Dissolution: The Crisis of Communism and the End of East Germany (Princeton University Press, 1997).
 Zelikow, Philip and Condoleezza Rice, Germany Unified and Europe Transformed: A Study in Statecraft (Harvard University Press, 1995 & 1997).
 Jarausch, Konrad H., and Volker Gransow, eds. Uniting Germany: Documents and Debates, 1944–1993 (1994), primary sources in English translation

Vanjske veze 

 The Unification Treaty (Berlin, 31 August 1990) website of CVCE (Centre of European Studies)
 Hessler, Uwe, "The End of East Germany", dw-world.de, 23 August 2005.
 Berg, Stefan, Steffen Winter and Andreas Wassermann, "Germany's Eastern Burden: The Price of a Failed Reunification", Der Spiegel, 5 September 2005.
 Wiegrefe, Klaus, "An Inside Look at the Reunification Negotiations"Der Spiegel, 29 September 2010.
 German Embassy Publication, Infocus: German Unity Day
Problems with Reunification from the Dean Peter Krogh Foreign Affairs Digital Archives

Historija Njemačke