Bodovna klasifikacija Tour de Francea
Klasifikacija po poenima na Tur de Fransu je jedna od drugostepenih klasifikacija na etapnoj biciklističkoj trci, Tur de Fransu. Uvedena je 1953. Poeni se dobijaju na kraju svake etape i na prolaznim ciljevima u toku etape. Smatra se takmičenjem za sprintere jer ravne etape donose najviše bodova, a sprinteri se bore za bodove na svakom prolaznom cilju. Lider u klasifikaciji nosi zelenu majicu u toku etape, a pobednik na kraju trke osim zelene majice dobija i novčanu nagradu.

Ova klasifikacija je inspirisala mnoge druge trke, uključujući i druge dve grand tur trke, koje su je uvele nakon Tura.

Istorija 

Nakon skandala na Tur de Fransu 1904. kada su brojni biciklisti varali, direktor Tura, Anri Degranž je promenio pravila, koja su se praktikovala od 1905. Pobednik Tura nije više bio vozač sa najboljim vremenom, već vozač sa najviše bodova. Na kraju svake etape, najbolje plasirani vozači su dobijali bodove i vozač sa najviše bodova na kraju Tura je bio pobednik. To je proizvelo neželjeni efekat, vozači se nisu trudili u toku etapa, vozili su lagano do cilja i onda se borili za bodove. Takav Tur nije bio previše privlačan i 1912. su vraćena stara pravila, pobednik Tura je vozač sa najboljim vremenom.

Na proslavi 50 godina Tur de Fransa, 1953. sistem po poenima je vraćen, ali kao posebna klasifikacija. Lider u generalnom plasmanu je nosio žutu majicu, pa je i lideru u klasifikaciji po poenima dodeljivana majica, zelena, po sponzoru, proizvođaču kosilica za travu.

U početku, biciklisti su samo dobijali kaznene poene jer nisu završili etapu na visokoj poziciji, pa je biciklista sa najmanje poena bio pobednik klasifikacije.

Na zahtev sponzora, majica za klasifikaciju po poenima je bila crvena 1968.

Sistem je promenjen 1959. i biciklisti su dobijali bodove za najbolje pozicije i pobednik klasifikacije je biciklista koji sakupi najviše bodova. 
1971. je uspostavljena klasifikacija za bodove na prolaznim ciljevima, ukinuta je 1989. i od tada se bodovi osvojeni na prolaznim ciljevima računaju u klasifikaciju po poenima.

Klasifikacija se smatra takmičenjem za sprintere jer ravne etape donose najviše bodova i najbolji sprinteri se bore za pobedu, ali da bi osvojio klasifikaciju, biciklista mora da poseduje i veštine al araund vozača, jer dosta bodova se osvaja na brdskim etapama, gde su obično sprinteri u drugom planu. Primera radi, Mario Čipolini je bio jedan od najboljih sprintera svog doba, ali nije bio u konkurenciji za zelenu majicu jer nije išao dobro uzbrdo, ostajao je van vremenskog limita (na svakoj etapi postoji dozvoljeni vremenski zaostatak za pobednikom) i morao je da napusti trku.

Četiri puta je pobednik Tur de Fransa osvojio i klasifikaciju po poenima, tri puta Edi Merks i jednom Bernar Ino. Edi Merks je 1969. osvojio Tur de Frans, brdsku klasifikaciju i klasifikaciju po poenima, nešto što niko drugi nije uspio. Klasifikacijom je dominirao Erik Cabel, koji je osvojio šest puta zaredom u periodu od 1996. do 2001.

Na Tur de Fransu 2017, na četvrtoj etapi, u završnom sprintu, petostruki uzastopni pobednik klasifikacije po poenima, Peter Sagan je laktom gurnuo i oborio Marka Kevendiša, zbog čega je diskvalifikovan i tako onemogućen da izjednači rekord Erika Cabela od šest osvojenih majica zaredom.

Sistem bodovanja

Trenutna situacija

2011 — 2014 

Sistem bodovanja koji se koristio od 2011. do 2014:

Vozači mogu da izgube poena zbog kršenja pravila, zbog čega su neki vozači završavali Tur sa negativnnim brojem bodova.

Pre početka Tura, organizatori objavljuju koje se etape smatraju ravničarskim, a koje srednje teškim brdskim i teškim brdskim etapama. Ravničarske etape obično imaju neki brdski cilj četvrte ili treće kategorije ili nemaju nijedan kategorizovani uspon. Srednje teške brdske etape su etape koje imaju nekoliko brdskih ciljeva druge i treće kategorije, a teške brdske etape su etape koje imaju nekoliko brdskih ciljeva prve i ekstra kategorije.

Ukoliko dva vozača imaju isto vreme na prologu ili hronometru, dobijaju po pola boda. Vozač koji ne završi etapu, briše se iz klasifikacije. Na kraju svake etape, lider klasifikacije po poenima dobija zelenu majicu. Ako više vozača ima isti broj bodova, majicu dobija vozač sa više etapnih pobeda. Ako imaju isti broj pobeda, lider (kasnije i pobednik klasifikacije) je vozač sa više pobeda na prolaznim ciljevima, ako je i tu izjednačeno, lider je bolje pozicionirani vozač u generalnom plasmanu.

Pre 2011 

Pravila su se menjala tokom godina. Kad je klasifikacija uspostavljena 1953. vozači su dobijali kaznene poene jer nisu završili na visokoj poziciji, tako da je vozač sa najmanje poena bio pobednik klasifikacije. Kasnije, poeni su davati za prve nekolike pozicije na svakoj etapi. Još kasnije, uspostavljena je podela bodovanja prema tipu etape, gde su ravne donosile najviše bodova.

Sistem bodovanja koji se koristio do 2011:

Pobednici 

Pobednici klasifikacije po poenima.

 2017.  Majkl Metjuz
 2016.  Peter Sagan
 2015.  Peter Sagan
 2014.  Peter Sagan
 2013.  Peter Sagan
 2012.  Peter Sagan
 2011.     Mark Kevendiš    
 2010.     Alesandro Petaki
 2009.     Tor Hushovd
 2008.        Oskar Freire
 2007.     Tom Bonen
 2006.     Robi Makjuen
 2005.     Tor Hushovd
 2004.     robi Makjuen
 2003.     Bejden Kuk
 2002.     Robi Makjuen
 2001.     Erik Cabel 
 2000.     Erik Cabel 
 1999.     Erik Cabel 
 1998.     Erik Cabel 
 1997.     Erik Cabel
 1996.     Erik Cabel
 1995.     Loran Žalaber
 1994.     Žamolidin Abdužaparov
 1993.     Žamolidin Abdužaparov

 1992.     Loran Žalaber 
 1991.     Žamolidin Abdužaparov 
 1990.     Olaf Ludvig 
 1989.     Šon Keli
 1988.  Edi Plankart 
 1987.  Žan Pol van Popel
 1986.     Erik Vanderarden 
 1985.     Šon Keli 
 1984.     Frank Hoste
 1983.     Šon Keli
 1982.     Šon Keli
 1981.        Fredi Martens
 1980.     Rudi Pevenah
 1979.     Bernar Ino
 1978.     Fredi Martens
 1977.     Žak Eklasan
 1976.     Fredi Martens
 1975.        Rik van Linden
 1974.      Patrik Serku
 1973.     Herman van Springel

 1972.        Edi Merks 
 1971.        Edi Merks
 1970.        Valter Godefrot
 1969.        Edi Merks
 1968.     Franko Bitosi
 1967.     Jan Jansen
 1966.     Vili Plankart
 1965.     Jan Jansen 
 1964.     Jan Jansen 
 1963.     Rik van Loj
 1962.  Rudi Altig
 1961.  Andre Darigad 
 1960.     Žan Grazik
 1959.     Andre Darigad
 1958.     Žan Grazik
 1957.     Žan Forestje 
 1956.     Stan Okers
 1955.     Stan Okers
 1954.  Ferdinand Kibler 
 1953.     Fric Šer

Višestruki pobednici

Po državama

Vidi još 

 Generalni plasman na Tur de Fransu
 Brdska klasifikacija na Tur de Fransu
 Klasifikacija za najboljeg mladog vozača na Tur de Fransu
 Najagresivniji vozač na Tur de Fransu
 Timska klasifikacija na Tur de Fransu

Reference

Spoljašnje veze 

 Klasifikacija po poenima na Tur de Fransu

Tour de France