Gornje Podrinje
Gornje Podrinje je oblast iz ranog srednjeg vijeka, koja se spominje kod popa Dukljanina sredinom 12. stoljeća.  

Od tog vremena može se pratiti njezin značaj, najprije kao dio srpske, a kasnije kao dio bosanske države. Godine 1373. ova je oblast pripala Bosni, kada je Tvrtko I Kotromanić., u sporazumu sa knezom Lazarom, savladao i podijelio posjed srpskog velikaša župana Nikole Altomanovića. 

Goražde je bilo poznato srednjovjekovno trgovište u vlasti obitelji Hranića-Kosača. U pisanim izvorima prvi put se spominje 1376. godine. 

Oblast Drina obuhvatala je župe: Bistricu, Govzu, Osanicu, Goražde, Pribud i Pivu. 

Župi Osanica pripadalo je i selo Kosače, u kojem neki naučnici traže postojbinu ove moćne feudalne porodice. Uspon Kosača započeo je još za vrijeme Vlatka Vukovića, vojskovođe kralja Tvrtka, a nastavlja se sa njegovim nasljednikom Sandaljem Hranićem (1392.-1435.). Oblast Sandalja Hranića se prostirala od ušća rijeke Neretve do Lima i od doline Rame do Kotora. Boravio je na svome dvoru Samoboru kod Goražda, na desnoj obali Drine. Nakon njegove smrti 1435. godine, vlast preuzima Stjepan-Vukčić Kosača, koji od 1437. godine neovisno gospodari ovim krajevima do svoje smrti 1466. godine.  Godine 1448. dobio je titulu "herzog" -  herceg, po čemu je kasnije čitava oblast, uključujući i Hum i Primorje, dobila naziv Hercegovina. Godine 1454. herceg Stjepan  je podigao pravoslavnu crkvu u Sopotnici, posvećenu sv. Đorđu.

Literatura 
 Kovačević-Kojić, Desanka, Gradska naselja srednjovjekovne bosanske države. Sarajevo, 1978., (ćirilica
 Mihajlo Dinić, Zemlje Hercega Svetoga Save, u: Srpske zemlje u srednjem veku, Beograd, 1978., 178.-269.

Reference 

Goražde
Gornje Podrinje