Zasjeda u Džani-Vedenu
Zasjeda u Džani-Vedenu, također poznata i kao Napad na kolonu permskog OMON-a, se odigrala na jugoistoku Čečenije 29. marta 2000. godine za vrijeme Drugog čečenskog rata kada su pripadnici pro-čečenske Islamske međunarodne brigade, pretežno rodom iz susjednog Dagestana, napali kolonu specijalne jedinice ruskog Ministarstva unutrašnjih poslova (OMON), čiji su pripadnici bili pretežno iz Permskog kraja. Kolona pod komandom majora Imrana Simonova je u nekoliko oklopnih transportera i kamiona poslana u akciju "čišćenja" u selo Centaroj kraj sela Vedeno. U 8 sati ujutro je jedno od vozila pokvarilo i stalo; major Simonov je tada naredio da kolona stane i krenuo lično ispitati jednu od kuća kraj u njoj; u njoj su se krili islamistički militanti koji su odmah ubili majora, kao i njegovog pomoćnika koji je cijelu akciju bilježio video-kamerom. Nakon toga se kolona našla opkoljena militantima i prikovana vatrom; pokušaj spašavanja od strane pomoćne OMON-ove jedinice iz baze u Vedenu je otkazana nekoliko sati kasnije kada je i ona pala u zasjedu oko 500 m od mjesta zasjede, pri čemu je poginulo nekoliko njenih pripadnika. Prema ruskim podacima, samo je njih 5 uspjelo pobjeći krijući se u obližnjim šumama, dok su ostali poginuli ili zarobljeni. Ruske snage su poprište zasjede uspjeli osigurati tek nakon tri dana, gdje su pronašli 42  leša  i preživjelog "omonovca" po imenu Aleksandar Prokopov, kome su naknadno amputirane obje noge.  Islamisti su uspjeli zarobiti 12 ljudi; oni su 4. aprila strijeljani nakon što su ruske vlasti odbili ultimatum islamista da im u razmjeni predaju pukovnika Jurija Budanova, ruskog oficira koji je tada bio pod istragom zbog ubistva i silovanja 18-godišnje čečenske djevojke Elze Kungajeve. Zasjeda se često navodi kao jedan od posljednjih većih okršaja u konvencionalnoj fazi Drugog čečenskog rata, nakon što su ruske snage ostvarile nadzor nad većinom naselja i strateških točaka Čečenije, odnosno trenutak kada su Čečeni i njihovi saveznici prešli na gerilsku strategiju. Ona je također predstavljala značajnu moralnu pobjedu za Čečene, s obzirom da su dotada ruske vlasti tvrdile da je "rat završen", a tako spektakularan uspjeh gerilaca sugerirao da će i Drugi čečenski rat, kao i raniji sukob također završiti čečenskom pobjedom. Tome je značajno doprinijelo i to da je militant zaplijenio video-kameru ubijenog "omonovca" i njome kasnije bilježio gerilske akcije; te su snimke kasnije predane američkoj TV-mreži CNN koja ih je u proljeće 2002. godine iskoristila za vlastiti dokumentarni film pod naslovom Deadlock: Russia's Forgotten War (Pat: ruski zaboravljeni rat). Udovica poginulog majora Simonova je, pak, odbila primiti posthumno odlikovanje i javno zatražila prekid rata. U samoj ruskoj javnosti je zasjeda izazvao kontroverze i zbog tvrdnji da ju je omogućila slaba koordinacija između ruske redovne vojske i OMON-a, odnosno tvrdnji da su ruski vojni zapovjednici prisluškujući doznali za prisustvo militanata na mjestu zasjede, ali i o tome nisu izvijestili OMON.

Izvori

Vanjske veze
 Юрий Сафронов. Пермский ОМОН дожил до приговора. Komersant, 26. V 2001
 Гибель Пермского ОМОНа.  ТВЦ
 О милиции в Чечне: Владимир Виноградов. Как я поехал на войну в Чечню.

2000
Drugi čečenski rat