Nikola Milićević
Nikola Milićević (Zvečanje, kraj Omiša, 27. studenoga 1922. – Zagreb, 1. ožujka 1999.) - hrvatski pjesnik, prevoditelj i javni djelatnik.

Nakon studija književnosti radio je kao novinar i jezični urednik, a zatim kao sveučilišni nastavnik.
Kao pjesnik pripadao je krugovašima. U prvoj fazi svojeg pjesništva bio je svezan uz zavičajne motive, dok poslije tematizira intimnu sferu. Dijelom je pod utjecajem Lorce, a spaja tradicionalni izraz s modernim senzibilizmom.

Pisao je i putopisnu i autobiografsku prozu (Sa stola i koljena, 1965.).
Bio je vrstan prevoditelj i antologičar (Antologija svjetske ljubavne poezije, 1968.; Zlatna knjiga španjolske poezije, 1973.).

Djela 
 Zlatna grana (1952.)
 Obećanja žute zore (1956.)
 Prah zemaljski (1974.)
 Nepovrat (1984.)
 Pjesme iz tišine (1994.)

Neka njegova djela je u njenoj antologiji Zywe zradla iz 1996. sa hrvatskog na poljski prevela poljska književnica i prevoditeljica Łucja Danielewska.

Nagrade i priznanja 
1994. je godine dobio nagradu Vladimir Nazor za životno djelo.

Vanjske veze 
 Ezgeta Modra elegija

Hrvatski pjesnici
Hrvatski pjesnici 20. stoljeća
Hrvatski putopisci
Hrvatski prevoditelji
Dobitnici Goranovog vijenca
Dobitnici nagrade Vladimir Nazor
Krugovaši
Authority control