Elizate
Elizate (baskijski izgovor: [elis̻ate]), (španjolski: anteiglesia) je rani oblik lokalne vlasti u Baskiji koji je posebno čest u Biskaji ali je  postojao i u drugim pokrajinama. Pojmovi elizate (u standardnom baskijskom) i elexate (u biskajskog narječju) doslovnoznače "crkvena vrata" (Eliza "crkva" + ate "vrata"). Španjolski izraz anteiglesia doslovno znači "ispred  crkve".

Neobičan naziv potječe iz baskijskog običaja gdje su se čelnici  obitelji naselja povezanog  s određenom župom će se okupljali  nakon mise na ulazu ili trijemu crkve odlučujući   o pitanjima vezanim uz njihovu zajednicu. Njihova srednjovjekovna povijest usko je povezana s pojavom Batzar Nagusiak ili "Velikih Susreta", posebno onih u Biskaji i Gipuskoi (Juntas generales de Vizcaya / Guipuzcoa na španjolskom) i osnivanjem župnih crkava. Svaki elizatebi izabrala predstavnika koji će zastupati elizate na Batzar Nagusia, pa elizate predstavlja rani oblik lokalne demokracije. Elizate je   uživala  veliku autonomiju u odlučivanju od viših upravnih tijela.

Elizateom je upravljao   fiel sindiko (Fiel síndico na španjolskom), koji bi organizirao sastanke i nosio makilu kao znak vlasti. Fiel se obično birao na godinu dana kroz nekoliko postupaka. Neke je imenovao odlazeći fiel, a u nekim mjestima položaj fiela bi rotirao kroz sve vlasnike farmi u elizateu a u drugima je imenovan nedavno oženjeni farmer. Svaki elizate je bio podijeljen u manje jedinice nazvane kofradiak (cofradías na španjolskom, "bratstva"), koje odgovaraju pojedinim četvrti nekog elizatea.

Skupina elizates zvala se  merindada.

S vremenom je elizate   često postajala općina. U Biskaji, za vrijeme Biskajskog kneževstva  (Bizkaiko Jaurerria na  baskijski, Señorío de Vizcaya na španjolskom), područja svih anteiglesias su naziva ravno   zemljište (Lur Laua na baskijskom, Tierra Llana na španjolskom), za razliku od  utvrđenijih  gradova. Oni su  dodatno ugrađeni u upravu. Postali su podložni fuerosima koji su  u isto vrijeme ponovno potvrđivali  status plemstva svim posjednicima farmi. To je značilo da su,  za razliku od većine feudalne Europe, poljoprivrednici legalno posjedovali svoju zemlju.

Nakon stoljeća političkih promjena dans je ostalo  vrlo malo elizatea,  od kojih su dva najistaknutija u  Iurreti i Deriu. Godine 1962., pod Francovim režimom, naziv elizate je promijenjen u auzo (susjedstvo, četvrt), te su spojeni  u općine.Trenutni termin "auzo"  se ne razlikuje  od  gradskih četvrti   koje se nazivaju istim imenom.

Reference

Kasper, M. Baskische Geschichte Primus: 1997.
Larry Trask The History of Basque Routledge: 1997.

Historija Baskije