Imbibicija
Imbibicija (lat. imbibitio = usisavanje, upijanje, vlaženje, namakanje) je posebna vrsta difuzije kada se voda apsorbira  u čvrste materije – koloide, izazivajući ogroman porast volumena. Primjeri uključuju apsorpciju vode sjemenke i suho drvo. Bez   pritiska imbibicije, klijanci nisu u stanju da izađu iz zemlje na otvoreno; bez toga, oni se vjerojatno ne bi  mogli uopće razviti.

Imbibicija je difuzija koja nastaje  kretanjem vode skupa sa koncentracijskim gradijentom; sjemena i drugi takvi materijali su gotovo bez vode koju lahko upijaju. Potencijalni gradijent vode između apsorbenta i upijajane vode, od suštinskog je značaja za imbibiciju. Osim toga, za bilo koju supstancu koja  upija  bilo koju  tečnosti, neophodan je  afinitet između adsorbant i tečnosti.

Imbibicija nastaje kada vlažeća tečnost istiskuje nevlažnu tekućinuj, za razliku od isticanja gdje  je bezvlažna faza potiskuje tečnost za vlaženje. Dva procesa su  upravljana različitim mehanizmima.
Jedan od  primjera imbibicije koji se javlja u prirodi je apsorpcija vode putem  hidrofilnih koloida. U takvim supstancama količini vode znatno doprinosi  matriksni potencijal. Primjeri biljnog materijala koji pokazuju imbibiciju su suhe sjemenke prije klijanja. Imbibicija  također može biti u vezi sa  genetičkim satom koji kontrolira cirkadijske ritmove u Arabidopsis thaliana i (vjerojatno) drugim biljkeama. Drugi primjer je imbibicija  u Amottovom testu.

Različite vrste organskih tvari imaju različite  kapacitete imbibicije. Proteini imaju vrlo visok kapacitet imbibiranja, a zatim skrob manje, a  celuloza najmanje. To je razlog zašto proteinske sjemenke  graška nabubri više od skrobnih  sjemenki pšenice.

Imbibicija  vode povećava volumen imbibanta, što rezultira u imbibicijskom pritisku. Ovaj pritisak može biti ogromne jačine. Ova činjenica može dokazati cijepanja stijena umetanjem suhih drvenih stabljika u pukotine  stijena i dodavanbjeme vodu, tehnika koja se koristi još od vremana kada su drevni  Egipćani  cijepali  kamene blokove.

Kožni implantati (djelimične i pune debljine) primaju kisik  i ishrane putem imbibicije, održavajući ćelije do procesa stvaranja anastomoza  i revaskularizacije kojima se  ponovno uspostavljen novi dotok krvi u tim tkivima.

Povezano 
 Amottov test
 Osmoza

Reference

Spoljne veze

Biološki procesi