Ernst Röhm
Ernst Julius Günther Röhm (München, 28. novembar 1887. - München, 2. jul 1934.), njemački nacionalsocijalist. Bio je bliski suradnik Adolfa Hitlera koji je najzaslužniji za stvaranje milijunske paravojne nacističke organizacije, SA odreda, zahvaljujući kojima su nacionalsocijalisti došli na vlast u Njemačkoj 1933. godine. Ubijen je u Noći dugih noževa po Hitlerovom naređenju.

Rana karijera 
Ernst Röhm je rođen u Münchenu. Služio je kao oficir u 13-oj armiji pješadije u Bavarskoj vojsci kada je započeo Prvi svjetski rat u augustu 1914. god. U septembru je ozbiljno ranjen u bitci kod Lorraine (Francuska) i nosio je ožiljke do kraja svog života. Zbog svojih zasluga u ratu dobio je Željezni križ i unaprijeđen u čin kapetana prije završetka rata.

Poslije primirja 11. novembra 1918. pristupio je dobrovoljnoj paravojsci Freikorps (jednoj od mnogih u Münchenu), kako bi ugušili svaku komunističku pobunu. Godine 1919. Röhm se priključio Njemačkoj radničkoj stranci (njemački Deutsche Arbeitpartei), a 1920. je promijenila ime u Nacional-socijalistička njemačka radnička stranka (NSDAP). Röhm je uspio organizirati jurišni odred (Sturmabteilung, SA) koji je služio kao politička vojska koja će štititi stranku i koja će se boriti protiv komunista i Židova u Münchenu. Upoznao je Hitlera godinu dana ranije i postali su dobri prijatelji i saveznici.

Nakon neuspješnog pivskog puča u Münchenu, Röhm, Hitler i ostali uhapšeni bili su na sudu pod optužnicom za izdaju. Röhm je osuđen na godinu i 3 mjeseca u zatvoru i na nečasni otpust iz Njemačke obrambene vojske, ali tu kaznu nije odslužio zbog obećanja da će se dobro ponašati. Dok je Hitler bio u zatvoru 1924. Röhm je organizirao novu vojsku, zamjenu za SA jer je bila zabranjena nakon uhićenja i još je bio zastupnik u njemačkom Reichstagu. Godine 1925. dolaze na vidjelo razlike između njega i Hitlera  pa daje ostavku u Reichstagu i emigrira u Boliviju. Tamo je služio kao savjetnik u Bolivijskoj vojsci.

Vođa SA 

U septembru 1930. Hitler je poslao zahtjev Röhmu da dođe natrag u Njemačku i obavlja dužnost kvisoko pozicionirane osobe u SA. Röhm prihvaća ponudu i započinje s radom u januaru 1931. god. Uveo je nove radikalne ideje koje će poboljšati rad SA.
SA je brojila 1 milijun pripadnika i iako su dali svoj položaj SS-u, SA su se nastavili boriti protiv komunista, Židova i svih onih koji su bili protiv nacista.

Nakon što je Hitler dobio svu moć u Njemačkoj, SA je postala pomoćna policija koja je upadala u lokalne urede i natjerala ih da svu vlast predaju nacistima. SA su sada smatrali da će nakon godina borbe biti promjena u državi, ali Hitler ih više nije trebao (služili su samo kao političko oružje do tada).

Druga revolucija 
Röhm se sve više bunio zbog Hitlerovih odluka. Počeo je proširivati SA i pobuna je bila na vidiku. Tada Röhm  u martu pokušava napraviti kompromis tako da daje prijedlog da se par tisuća vođa iz SA prebaci u Njemačku vojsku, ali taj prijedlog vojska odbacuje.

Dana 11. aprila 1934. Hitler se sastaje s predstavnicima vojske na brodu Deutschland i nudi im prijedlog da prihvate Hitlera na mjesto predsjednika a on će zauzvrat smanjiti SA, ugušiti Röhmove ambicije i Reichswehr će postati jedina i glavna vojna sila u Njemačkoj.

Ali ministar obrane Werner von Blomberg je bio odlučan i dao ultimatum Hitleru. Rekao je ako se političke tenzije u Njemačkoj ne završe, predsjednik Hindenburg će zakonom predati svu vlast vojsci. Hitler je bio šokiran. Jedino što je preostalo Hitleru bilo je da uništi SA, odnosno Röhma i ostale čelnike kako ne bi izgubio svu vlast u Njemačkoj. Znao je da su Reichswehr i SA jedine preostale nezavisne vlasti koje ga mogu srušiti.

U februari Blomberg pristaje dodati svastiku na zastavu vojske i time staru vojsku baca u zaborav.

Homoseksualnost 

Ernst Röhm je bio poznat po svojem relativno otvorenom homoseksualnom ponašanju.

Naveo je u svojem pismu iz 1928. kako je otkrio svoje homoseksualne sklonosti 1924. Njegov prijatelj Gerhard Rossbach ga je uveo u homoseksualnu supkulturu u Berlinu i Münchenu. Tada je Röhm počeo redovito odlaziti u okupljališta muških homoseksualaca u Berlinu.). 
Često je bio u pratnji Paula Röhrbeina, kojem je omogućio položaj kao "Frontbannführer" u Berlinu. Do 1924. je imao samo prolazna homoseksualnia iskustava, iako je ponekad "bez užitka", imao seksualne kontakte i sa ženskim prostitutkama u gradu Metzu.

Nakon njegova povratka iz Bolivije Röhm je u svojoj neposrednoj okolici u zajedničkom stožeru SA odreda smjestio i brojne homoseksualce. Osim Edmunda Heinesa i Karla Ernsta bio je u vezi s "homoseksualnom klikom" pogotovo sa svojim pomoćnikom Hansom Erwinom von Spreti-Weilbachom, slikarom Martinom Schätzlom i gostioničarom Karlom Zehnerom.

U martu 1932. novinar Helmuth Klotz objavljuje tri pisma koja je Röhm napisao 1928. u Boliviji liječniku Karlu-Güntheru Heimsothu gdje piše vrlo samosvjesno o svojoj homoseksualnosti.

Hitler, koji do 1934. nije imao negativan stav o homoseksualnosti Röhma, tek nakon njegove smrti to navodi kao jedan od argumenata za opravdanje ubojstva bivšeg bliskog prijatelja tvrdeći da je tek 1934. saznao o tome.

Smrt 
Röhma su izolirali Hitler, Hermann Göring i Goebbels. Dana 20. aprila Göring je prebacio 
političku policiju na Himmlera (Gestapo), jer je računao da će se Himmler okrenuti protiv Röhma. Himmler, Heydrich i Göring su se služili spletkama 
i krivotvorenim dokumentima i papirima kako bi uvjerili Hitlera da ga Röhm želi svrgnuti s čela (čak su nabavili dosje koji su dali  Hitleru koji je povjerovao da su Francuzi platili Röhmu 12 milijuna maraka za njegovo zbacivanje s vlasti. To je bilo dovoljno za Hitlera i donio je odluku da likvidira vrh SA. Göring, Himmler, Heydrich i Victor Lutze sastavili su popis za likvidaciju i predali ga SS-u.

U međuvremenu Röhm i nekoliko njegovih kolega iz SA bili su na odmoru u Bad Wiessee. Dana 28. lipnja Röhm je dobio poziv od Hitlera koji mu je naložio da okupi sve čelnike SA na konferenciji 30.lipnja u Bad Wiessee. Röhm se složio, ne znajući što ga očekuje.

Dan 30. juna obilježen je kao početak Noći dugih noževa. U zoru 30. Hitler je odletio avionom u München, zatim autom do Bad Wiessee gdje je osobno uhitio Röhma i čelnike SA. Svi su zatvoreni u zatvoru Stadelheim u Münchenu. Od 20. junaa do 2. jula cijelo vodsvo SA bilo je smaknuto zajedno s ostalim političkim neprijateljima nacista.

Hitleru je bilo neugodno što mora ubiti Röhma pa mu je dao priliku da počini samoubojstvo. Dana 2. srpnja Röhma je posjetio SS brigadir Theodor Eicke i SS-Obersturmbannführer Michael Lippert i ostavili su mu pištolj na stolu i rekli da ima 10 minuta da počini samoubojstvo. Röhm je odbio ponudu i izjavio: "Ako moram biti ubijen, neka me Adolf osobno ubije".

Nakon nekog vremena Eicke i Lippert se vraćaju u Röhmovu ćeliju i nađu ga kako stoji. Röhm je kao izraz hrabrosti napuhnuo gola prsa kao ponosan čovjek dok su pucali u njega. Pokopan je u Westfriedhofu u Münchenu.

Čistka SA čelnika legalizirana je dokumentom. U javnosti Röhm i ostale SA osobe prikazane su kao homoseksualci, kao banda ratnika bez morala kako bi nacisti s time opravdavali smaknuća.

U govoru 13. jula Hitler je aludirao na Röhmovu seksualnu orijentaciju i objasnio narodu da je čistka bila potrebna kao obrana od izdajica.

Izvori 

1.# ^  Simkin, John. ["Ernest Roehm"]. Spartacus Educational. http://www.spartacus.schoolnet.co.uk/GERroehm.htm . Retrieved 2009-03-12.
 
2.# ^ Steakley, James. ["Homosexuals and the Third Reich"] Jewish Virtual Library

3.# ^ Robert Payne, The Life and Death of Adolf Hitler, p. 192 (Praeger Publishers, 1973).

4.# ^ [Machtan, Lothar] (2002). The Hidden Hitler. Basic Books. p. 107. .

5.# ^ a b [Shirer, William, The Rise and Fall of the Third Reich] (Touchstone Edition) (New York: Simon & Schuster, 1990)

Članovi NSDAP-a
Njemački nacisti
Sudionici Münchenskog puča
Dobitnici Željeznog križa