Škotski gvardijani
Škotski gvardijani engleski: Guardians of Scotland prevedeno Čuvari Škotske) bili su de facto 
škotski vladari u periodu između 1290. - 1292., zvanog Prvi interregnum i zmeđu 1296. - 1306., 
- Drugi interregnum, to su bila razdoblja kad je Kraljevina Škotska ostala bez monarha i njegovog direktnog nasljednika.

Prvi interregnum nastupio je nakon iznenadne smrti kralja Alexandra III u martu 1286.  

Kako je jedina živuća Alexandrova nasljednica, bila je 3 godišnja unuka Margaret, kći 
norveškog kralja Erica II, škotski lordovi složili su se da ona postane kraljica, ali 
bilo je jasno da je suviša mlada i da će dok ne odraste trebati regenta ili gvardijana koji će upravljati kraljevstvom i 
brinuti se o njoj. 

Zbog tog se Škotski parlament okupio se u Sconu u aprilu 1286., i nakon zasjedanja izabrao 6 gvardijana 
koji su trebali upravljati Škotskom, štititi interes mlade kraljice, i naći joj odgovarajućeg muža.  

Nakon sastanka u Salisburyju 1290. sa njezinim prastricom, engleskim kraljem Edwardom I
dogovoreno je da se Margaret uda za Edwarda (kasnijeg kralja Edwarda II) sina Edwarda I.
Škoti su inzistirali na ugovoru u kojem je navedeno da će Škotska zadržati svoju nezavisnost od Engleske. 

Kad se nesretna Margaret na putu iz Norveške u Englesku razbolila i umrla u Orkneyu, Škotska 
je ostala bez nasljednika.  

Kako se u tom trenutku zbog međusobnih trvenja, nitko u Škotskom kraljevstvu nije smatrao dovoljno čistim i nepristranim 
kandidatom za prijestolonasljednika, škotski lordovi pozvali su Edwarda I da im pomogne u odabiru novog kralja. 
Edward I se sastao sa Škotima u maju 1291. u dvorcu Norham (Northumberland).

Nakon više od godinu dana, Edwardov dvorski savjet u kom je bilo 104 ljudi , konačno je donio odluku u novembru 1292. da to bude 
John Balliol. 

Tu odluku Škoti nisu jednoglasno prihvatili, kao ni stav Edward II koji se na osnovu dogovorenog braka sa Margaret 
proglasio i škotskim suverenom. Nakon tog je počelo razdoblje dugo 20 godina u kojoj je Škotska 
trpila građanski rat i stranu dominaciju.

Gvardijani prvog interregnuma 1290. -1292.
 William Fraser, biskup St Andrewsa
 Robert Wishart, biskup Glasgowa
 John II Comyn, lord od Badenocha
 James Stewart, 5 majordom (stewart) škotskog dvora

Gvardijani drugog interregnuma 1296-1306
 Andrew Moray (1297.)
 William Wallace (1297. - 1298.)
 Robert Bruce, earl od Carricka (1298. - 1300.)
 John III Comyn (1298. – 1300., 1302. - 1304.)
 William Lamberton, biskup St Andrewsa (1299. - 1301.)
 Ingram od Umfravilla (1300. - 1301.)
 John od Soulesa (1301. - 1304.)
 John od Bretagne, earl od Richmonda (1305. - 1307.) i (1307. - ?)

Vanjske veze 
 Scotland 1286-96: The succession problem and the Great Cause na portalu Encyclopædia Britannica  

Historija Škotske