Cearadactylus
Cearadactylus je bio rod velikih ranokredskih (albij) pterosaura iz Južne Amerike. Jedina poznata vrsta je Cearadactylus atrox, koju su Giuseppe Leonardi i Guido Borgomanero opisali 1985. godine. Njen naziv odnosi se na brazilsku državu Ceará i kombinira to sa grčkim daktylos ("prst"), što se odnosi na krilni prst pterosaura. Lat. atrox znači "strašan", što se odnosi na strašne zube koje je ova vrsta posjedovala.

Opis 

Holotip je MN 7019-V (prethodno CB-PV-F-O93) iz člana Romualdo Formacije Santana. Taj fosil, koji se sastoji od jedne lubanje dužine 57 cm, otkriven je na Platou Araripe na sjeveroistoku Brazila. Prodan je Italiji 1983. godine, nakon čega ga je Borgomanero kupio za svoju kolekciju. Lubanja je znatno oštećena, naročito na vrhu i moguće je da ju je trgovac rekonstruirao.

Kao što se pokazalo u naknadnom preparatu u Nacionalnom muzeju Brazila, na prvom preparatu napravljene su ozbiljne greške. Prednji dio njuške i donje čeljusti pomiješani su, što je dovelo do rekonstrukcije u kojoj je prednji dio glave stajao naopako. Zubi su opsežno rekonstruirani i uvećani sve dok širi vrh čeljusti nije sadržavao velike i robusne zube koji su stršili prema van, formirajući neku vrstu "rozete". Takva izvijena gornja čeljust i isprepličući zubi ukazivali su na prehranu ribom, budući da bi je zbog skliskosti inače bilo teško zadržati. Činilo se da nije imao krestu. Na novom preparatu postojala je jasno istaknuta kresta, a rozeta je bila mnogo manja. Mnogi kasnije otkriveni detalji bili su korisni u određivanju filogenetske pozicije Cearadactylusa.

Istraživači su procijenili raspon krila Cearadactylusa na oko 4 m, a težinu na oko 15 kg. Peter Wellnhofer je 1991. procijenio njegov raspon krila na 5,5 metara.

Leonardi se uzdržao od priključivanja tog roda nekoj porodici. Wellnhofer je stvorio zasebnu porodicu, Cearadactylidae, ali se taj koncept više ne koristi. Alexander Kellner je 2000. zaključio da je bio u srodstvu sa porodicom Anhangueridae unutar veće skupine Pteranodontoidea sensu Kellner, mada im nije i pripadao, zbog toga što nije imao krestu. Međutim, David Unwin je 2002. izjavio da je on bio vrlo devijantan pripadnik Ctenochasmatidae. Kellner je 2010. unio nove informacije u tri postojeće baze podataka osobina pterosaura kako bi putem kladističke analize izračunao poziciju Cearadactylusa na filogenetskom stablu. Iako su se tri nastala stabla razlikovala, zajedničko im je bilo to da je Cearadactylus bio blizak porodici Anhangueridae.

"Cearadactylus" ligabuei 
Fabio Marco Dalla Vecchia je 1993. imenovao drugu vrstu, Cearadactylus ligabuei. Naziv vrste dat joj je u čast Giancarla Ligabuea, upravitelja Centra za studije i istraživanje Ligabue u Veneciji. Zasniva se na holotipu CCSRL 12692/12713, još jednoj jako oštećenoj lubanji bez kreste, dužine 403 milimetara. Sastoji se od dva dijela, prednjeg i zadnjeg, koje su trgovci fosilima zalijepili; nije sigurno da li pripadaju istoj jedinci i istoj vrsti. Ni sam Dalla Vecchia nije bio ubijeđen da je nova vrsta zaista pripadala rodu Cearadactylus; međutim, lubanja nije bila dovoljno jedinstvena za osnivanje vlastitog roda, a bila je previše različita od poznatih vrsta da bi im bila pridružena, pa je stvorio novu vrstu roda na kojeg je fosil najviše podsjećao. Kasniji autori dosljedno negiraju identitet tog taksona i nazivaju ga "Cearadactylus" ligabuei.

Dalla Vecchia je procijenio raspon krila na šest metara; Kellner, istaknuvši da njegova lubanja nije veća od one holotipa vrste C. atrox, procjenjuje raspon krila na najviše pet metara. Dalla Vecchia je pridružio C. ligabuei porodici Cearadactylidae. Kellner je zaključio da je ona vjerovatno bila pripadnik Anhangueridae; Unwin ju je 2002. čak nazvao Anhanguera ligabuei. Steel e.a. (2005) je predložio da je u pitanju bio Coloborhynchus ligabuei.

Bilješke

Izvori 
 Dalla Vecchia, F. M. (1993), "Cearadactylus? ligabuei, nov. sp., a new Early Cretaceous (Aptian) pterosaur from Chapada do Araripe (Northeastern Brazil)", Bolletini della Societa Paleontologica Italiano, 32: 401-409
 Steel, L., Martill, D. M., Unwin, D. M. and Winch, J. D., 2005, "A new pterodactyloid pterosaur from the Wessex Formation (Lower Cretaceous) of the Isle of Wight, England", Cretaceous Research 26: 686–698

Pterodaktiloidi