Prvi neolitski usevi
Prvi neolitski usevi ili neolitski pokretački usevi ili osam primarnih useva, naziv je za osam biljnih vrsta koje su domesticirane u ranom holocenu (pretkeramički neolitik A i pretkeramički neolitik B) od strane zemljoradničkih zajednica u regionu "Plodnog polumeseca" jugozapadne Azije, i koji su činili osnovu sistematske poljoprivrede na Bliskom istoku, Severnoj Africi, Indiji, Persiji i kasnije Evropi. 

Četiri su mahunarke, tri žitarice i jedna je vlaknasta kultura, to su prve poznate domesticirane biljke na svetuDaniel Zohary and Maria Hopf, Domestication of Plants in the Old World, third edition. Oxford: University Press, 2000..

Žitarice
 Dvozrna pšenica (Triticum dicoccum od divlje T. dicoccoides, engl. Emmer wheat)
 Jednozrna pšenica (Triticum monococcum, od divlje T. boeoticum, engl. Einkorn wheat)
 Ječam (Hordeum vulgare/sativum, od divljeg H. spontaneum, engl. Barley)

Što se tiče raži, domesticirana vrsta (Secale cereale) se javlja u finalnom epipaleolitskom sloju u Tell Abu Hureyra u Siriji, ali bila je beznačajna u neolitskom periodu jugozapadne Azije, postaće češća tek sa širenjem zemljoradnje u severnu Evropu nekoliko milenija kasnije.

Mahunarke
 Leća (sočivo, Lens culinaris, engl. Lentil)
 Grašak (Pisum sativum, engleski Pea)
 Slanutak (leblebija, naut, Cicer arietinum, engl. Chickpea)
 Urov (Vicia ervilia, engl. Bitter vetch)

Biljka sa vlaknima
 Lan (Linum usitatissimum, engl. Flax)

Reference

Vanjske veze
 Arheobotanička bašta Muzeja Vojvodine . muzejvojvodine.org.rs

Stari Istok
Historija poljoprivrede
Neolit