Jana Krejcarová
Jana Krejcarová (provdaná Jana Černá, 14. srpna 1928, Praha – 5. ledna 1981, Praha) byla česká básnířka, prozaička a výtvarnice. Byla dcerou architekta Jaromíra Krejcara a novinářky Mileny Jesenské a dlouholetou partnerkou Egona Bondyho.

Život 
Studovala od roku 1938 gymnázium. V letech 1942–1944 studovala na grafické škole. Ve školním roce 1946–1947 absolvovala jeden ročník konzervatoře u Františka Maxiána. Po uvěznění a smrti matky vyrůstala pod dohledem dědečka Jana Jesenského. Po jeho smrti v roce 1947 zdědila značný finanční obnos, rozhodla se však pro bohémský život bez trvalého zaměstnání – její příjmy pocházely z psaní a příležitostných prací. Z politických důvodů byla odsouzena na půl roku podmíněně. Doslov k prvotině Hrdinství je povinné uvádí, že získala osobní zkušenost se stavbou mládeže.

Účastnila se aktivit surrealistů kolem Karla Teigeho a Vratislava Effenbergera. Po roce 1950 spolupracovala s Ivo Vodseďálkem, Mikulášem Medkem, Zbyňkem Sekalem a Egonem Bondym.

V 70. letech se živila užitou výtvarnou tvorbou, šila a batikovala tuniky a haleny, odlévala ze sádry figurální reliéfy jako kopie dlaždic či kachlů, obojí prodávala s velkou obchodní zdatností.

Zahynula v autě řízeném svým manželem Danielem při dopravní nehodě – srážce s nákladním autem vezoucím klády.

Osobní život 
Krátce byla manželkou herce Pavla Gabriela. Později se provdala za sociologa Miloše Černého. Byla matkou pěti dětí – Jan (jeho otcem byl možná Egon Bondy), Martin (* 1952), František (jeho otcem byl malíř Mikuláš Medek), Terezie a Štěpán. O děti se ale většinou ani jeden z rodičů nestaral, a tak skončily v dětském domově. V roce 1961 se provdala za Ladislava Lipanského. V šedesátých letech byla odsouzena na jeden rok nepodmíněně za zanedbání rodičovské péče. Počtvrté se provdala za výtvarníka Daniela Ladmana (1946-2013). Žili v Raspenavě.

Dílo 
V roce 1949 přispěla do surrealistického sborníku Židovská jména pod pseudonymy Sarah Silberstein a Gala Mallarmé.
V 60. letech přispívala do časopisu Divoké víno a do Literárních novin.

Ve své prvotině Hrdinství je povinné se pokusila o jiný pohled na stavbu mládeže, než prezentovala tzv. budovatelská próza, s motivy absurdity a odcizení. Emigraci otce hlavního hrdiny popsala bez odsudku.

 Hrdinství je povinné, Praha : Československý spisovatel, 1964
 Nebyly to moje děti ..., Praha : Naše vojsko, 1966
 V zahrádce otce mého, Praha : Revolver Revue, 1988
 Clarissa a jiné texty, Praha : Concordia, 1990, , napsáno v roce 1951
 Adresát Milena Jesenská, Praha : Concordia, 1991, druhé vydání,  (první vydání 1969: Divoké víno)

Jana Krejcarová v umění 
 2013 – Na dně propasti perlička – pořad Českého rozhlasu Plzeň, připravili Tamara Salcmanová a Miroslav Buriánek, režie Miroslav Buriánek
 2009 – 3 sezóny v pekle, koprodukční film; životem Jany Krejcarové a Egona Bondyho jsou inspirovány postavy Jany a Ivana
 1993 – Seděla ve skleníku a házela kameny, dokumentární film Nadji Seelichové, výpověď tří blízkých přátel Jany Černé – Egona Bondyho, Ivo Vodseďálka a Johany Kohnové.

Ocenění 
Laureát Ceny Revolver Revue za rok 1990.

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 Jana Krejcarová na stránkách Revolver Revue
 Britské listy: 

České spisovatelky
Surrealističtí spisovatelé
Čeští básníci
Oběti silničních dopravních nehod v Česku
Narození 14. srpna
Narození v roce 1928
Úmrtí 5. ledna
Úmrtí v roce 1981
Ženy
Narození v Praze
Úmrtí v Praze