Italské egejské ostrovy
Italské egejské ostrovy (italsky Isole italiane dell'Egeo; řecky Ιταλικά νησιά του Αιγαίου), do roku 1923 nazývané jako Italské okupované egejské ostrovy (italsky Isole occupate italiane dell'Egeo; Τα ιταλικά κατεχόμενα νησιά του Αιγαίου), byla skupina dvanácti hlavních ostrovů (Dodekanés) v jihovýchodní části Egejského moře, které spolu s okolními ostrůvky patřily v letech 1912 – 1943 k Italskému království.

Historie 
Dodekanés až na Kastellorizo byly roku 1912 během Italsko-turecké války součástí Itálie. Roku 1912 Itálie souhlasila v souladu s "dohodou Ouchy" s návratem ostrovů do Osmanské říše, avšak s neurčitostí textu, prozatímní správu vedla dále Itálie. Roku 1923 se Turecko v Lausannské smlouvě vzdává veškerých nároků na ostrovy. Během První svétové války byl ostrov Kastellorizo obsazen Francií a roku 1919 byl připojen k Itálii. Dodekanés bylo anektováno Fašistickou Itálií se jménem Possedimenti Italiani dell'Egeo.

Roku 1923 civilní guvernéři nahradili vojenské velitele. Italská politika vůči domorodému obyvatelstvu měla dvě fáze: zatímco guvernér Mario Lago liberální diplomat, favorizoval mírové soužití mezi různými etnickými skupinami a Italové vybírali strategii integrace, jeho nástupce Cesare Maria De Vecchi se pustil do nucené kampaně italianizace ostrovů.

Jediným odvětvím, kde Lago byl neochotný bylo náboženství: východní ritus byl potlačen a sloužilo se jen v katolické ritu.

Italština byla povinným jazykem a na školách se řečtina učila jako dobrovolný jazyk.

Mussolini chtěl z ostrovů udělat "vitríny" - ukázkové území Italské koloniální říše, a proto se pustil do série masivních veřejných prací, nové silnice, monumentální stavby v souladu s fašistickou architekturou aj. Mnoho příkladů italské architektury lze stále nalézt na ostrovech:
 Grande Albergo delle Rose (dnes "Casino Rodos"), postavený Florestanem Di Fausto a Michelem Plataniou
 Casa del Fascio of Rhodes
 Chiesa di San Giovanni, postavený Florestanem Di Fausto
 Teatro Puccini (dnes Národní divadlo)
 Palazzo del Governatore, postavený Florestanem Di Fausto
 Villaggio rurale San Benedetto (dnes Kolymbia)
 Città di Portolago (dnes Lakki) - ostrov Leros

Po italské kapitulaci v září 1943 se ostrovy staly bojištěm Němců, Britů a Italů. Němci zvítězili ačkoliv roku 1944 byli vyhnáni z území Řecka. Ostrovy byly obsazeny až do konce Druhé světové války. Po skončení války se dostaly pod britskou prozatímní vládu. Roku 1947 se Mírovou smlouvou dostaly pod vládu Řecka.

Administrativní členění 

Zdroj: Census of 1936
Zdroj: Annuario Generale, Consociazione Turistica Italiana, Roma, 1938

Odkazy

Externí odkazy

Reference 

Italské kolonie
Státy a území vzniklé roku 1912
Státy a území zaniklé roku 1945
Zaniklé státy Evropy