LGBT práva v Lotyšsku
Lesby, gayové, bisexuálové a translidé (LGBT) se v Lotyšsku mohou potýkat s právními problémy, s nimiž heterosexuální občané nemají zkušenosti. Mužská i ženská stejnopohlavní aktivita je v Lotyšsku legální, ale domácnosti tvořené stejnopohlavními páry nemají stejnou právní ochranu jako páry různopohlavní.

Demokratizační proces v Lotyšsku umožnil lesbám a gayům zakládat organizace a podniky jako jsou bary, kluby, obchody, knihovny atd. Kulturní, vzdělávací a jiné události lze pořádat. Nicméně společnost tolerancí zrovna neoplývá. V listopadu 2014 ministr zahraničních věcí Edgars Rinkēvičs udělal svůj veřejný coming out prostřednictvím Twitteru.

Zákony týkající se stejnopohlavní sexuální aktivity 
V r. 1992, tedy brzy poté, co se Lotyšsko oddělilo od Sovětského svazu, se homosexuální styk dekriminalizoval. Věk způsobilosti pohlavnímu styku je bez ohledu na orientaci nebo pohlaví stanoven na 16 let.

Změna pohlaví 
Je možné si změnit pohlaví prostřednictvím chirurgické změny pohlaví, která je pro tento krok nezbytná. Lotyšské právo nemá žádná ustanovení týkající se změny pohlaví a jejího úředního uznání. V praxi se to dělá prostřednictvím lékařské zprávy. Nicméně v r. 2004 úřady odepřely úřední změnu pohlaví transosobě, která prošla částečnou změnou. Ta osoba, která tak učinila na základě informací z případu, kdy úřady částečnou změnu uznaly, dala svůj případ k soudu. Nejvyšší soud Lotyšské republiky vydal r. 2008 rozsudek: "V takovém případě má osoba právo na změnu, jelikož v podobných případech státní orgány takto postupovaly, a osoba mající mužskou podobu, by mohla mít určité problémy s doklady s ženským pohlavím. To mělo za následek návrh novely zákona r. 2009 ohledně sterilizace, která by mohla způsobit následné právní komplikace v kritériích k odsouhlasení změny pohlaví pro osoby s diagnostikovanou transsexualitou. Novela byla však nakonec zamítnutá Saeimou.

Stejnopohlavní soužití v Lotyšsku 
Lotyšsko neumožňuje stejnopohlavním párům uzavírat manželství, ani jinou formu stejnopohlavního soužití.

V r. 2006 přijalo Lotyšsko nový ústavní zákon, který přímo zakazuje stejnopohlavní manželství. Článek 110 Ústavy Lotyšské republiky stanovuje že: "Stát chrání a podporuje manželství, rodinu a práva rodičů a dětí. Stát poskytuje speciální podporu zdravotně znevýhodněným dětem, dětem bez rodičů a těm, co jsou obětmi násilí." První věta Článku 110 byla novelizována na: "Stát chrání a podporuje manželství jako jedinečný svazek muže a ženy, rodinu, práva rodičů a práva dětí."

Nicméně 30. ledna 2015 jeden z členů parlamentu předložil návrh zákona o partnerství, který by umožnil dvěma osobám vstoupit do registrovaného svazku, z něhož by jim plynuly téměř stejná práva a povinnosti, které má manželství. Návrh byl 24. února 2015 zrušen Komisí pro právní záležitosti. Komise návrhu vytýkala jeho záměr změnit občanský zákoník, poukazovala při tom na ústavní zákaz stejnopohlavního manželství z r. 2006, a na skutečnost, že přiznání jakémukoli soužití odlišnému od manželství jeho výsady by mohlo zcela podkopat jeho podstatu. Navrhovatel Veiko Spolītis vyjasňoval, že začlenění genderově-neutrálního partnerství do stávajícího občanského práva by mohlo být nejlepší cestou jeho reformy. I přes zamítnutí návrhu se Spolītis odhodlal dál pokračovat ve veřejné diskusi na toto téma. Kromě něj se do procesu potenciální legalizace registrovaného partnerství zapojila i Spolītisova spojenkyně Ilze Viņķele za stranu Jednota. V březnu 2015 byla stranou Za rozvoj Lotyšska spuštěná petice za legalizaci právního uznání registrovaného a neregistrovaného soužití dvou osob bez ohledu na jejich pohlaví.

Veřejné mínění 
Podle průzkumu Eurobarometru zveřejněného v prosinci 2006 podporuje 12 % Lotyšů stejnopohlavní manželství a 8 % osvojování stejnopohlavními páry, čímž se pohybuje hluboce pod průměrem Evropské unie (44 % a 32 %).

Adopce a plánování rodiny 
Lotyšské zákony umožňují každé osobě starší 25 let stát se osvojitelem dítěte. Nicméně nesezdané páry si nemohou společně osvojit dítě. To znamená, že pouze jeden z partnerů si může adoptovat dítě. Nicméně lesbické páry mají rovný přístup k umělému oplodnění.

Vojenská služba 
Homosexuálům není zakázáno sloužit v armádě.

Ochrana proti diskriminaci 
V září 2006 lotyšský parlament Saiema schválil novelu Zákoníku práce zakazující diskriminaci na základě sexuální orientace na pracovišti. Saeima toto ustanovení zprvu vynechala, ale prezidentka Vaira Vīķe-Freiberga jej odmítla podepsat, dokud tam takové ustanovení nebude.

Životní podmínky 
Pouze v hlavním městě Rize je malá gay scéna. Ve zbytku Lotyšsku žádná gay scéna není, především z důvodu nízké hustoty zalidnění. Ve vyšší společenské třídě se však pohybuje značná část otevřeně homosexuálních lidí, například lotyšsko-americký novinář Kārlis Streips, ministr zahraničí Edgars Rinkēvičs a bývalá zástupkyně rektora Právnické fakulty v Rize Linda Freimane.

Většina místních lidí má ve vztahu k homosexualitě stále předsudky, což lze v jistém kontextu chápat jako jakýsi pozůstatek ze sovětské éry. Někteří si stále myslí, že homosexualita je tímtéž co pedofilie. Situace se v celonárodním měřítku spíše zhoršuje v důsledku působení několika náboženských skupin, ale i politiků.

Lesby a gayové jsou často napadáni na ulicích a jiných veřejných prostranstvích. Kromě oplácení násilí nemají stále dostatek jiných možností, jak se proti útokům bránit.

V r. 2002 byl Māris Sants, otevřeně homosexuální ministr, laicizován a ekomunikován z Lotyšské evangelickoluteránské církve. Arcibiskup Janis Vanags na otázku "Proč byl Māris Sants vypovězen z církve?" odpověděl: Sants nebyl vypovězen z důvodu své homosexuální orientaci, nýbrž protože kázal na podporu, místo pro zdržení se, hříšnému homosexuálního způsobu života.

Souhrnný přehled

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 Gay.lv, Latvian LGBT portal.
 ILGA-Europe, country page for Latvia.
 ILGA-Europe, "Sexual Orientation Discrimination in Lithuania, Latvia and Estonia", Vilnius, 2002.
 M. Sants, "War in Latvia" , a presentation to the Lutherans Concerned/North America meeting "Together in Toronto", July 2006.