Giovanni Ferrari
Giovanni Ferrari (6. prosince 1907, Alessandria Italské království – 2. prosince 1982, Milán Itálie) byl italský fotbalový záložník a později i trenér.

Ve své době byl řazen mezi nejlepší fotbalisty své generace a byl považován jako vůbec nejlepší levý záložník. Je jedním ze šesti hráčů (s Cavallim, Gorim, Fannou, Serenou a Lombardem), kterým se podařilo vyhrát tituly ve třech různých týmech. Je také s C. Maldinim jediní fotbalisté, kteří se zúčastnili MS jako hráč i jako trenér.

Fotbal začal hrát za rodný klub Alessandria, kde jej trénoval slavný Carlo Carcano. Svůj debut odehrál 7. října 1923 v 15 letech a 10 měsíců. Do klubu Inter-Naples přestoupil za 5 000 lir, jenže za rok se činovníci Alessandrie rozhodli koupit již za 12 000 lir zpět. A vyplatilo se. V sezoně sezóně 1927/28 nastřílel 24 branek ve 32 závodech, což stačilo na 3. místo ve finálové skupině.

Do Juventusu odešel zadarmo, ale jeho smlouva byla 22 000 lir ročně + bonusy. S Bianconeri získal pět titulů (1930/31, 1931/32, 1932/33, 1933/34, 1934/35) odehrál 160 zápasů ze 166 možných a vstřelil 68 branek.

Po smrti prezidenta Bianconeri Agnellim se nové vedení rozhodlo pro úspornou politiku, a když požádal o zvýšení platu bylo to zamítnuto a tak odešel do Ambrosiana-Inter. Tam se setkal Meazzou a dařilo sem jim. S klubem vyhrál dva tituly (1937/38, 1939/40).

Do sezony 1940/41 již nastoupil jako hráč Boloňi a vyhrál s ní svůj poslední titul. Kariéru zakončil jako hráč-trenér Juventusu v sezoně následující.

S italskou reprezentací nastoupil prvně ve 22 letech spolu Meazzou. Zúčastnil se dvou vítězných MS a to MS 1934 a MS 1938. Poslední utkání odehrál 4. prosince 1938 a celkem jich bylo 44 utkání v nichž vstřelil 14 branek.

Po skončení hráčské kariéry se stal trenérem. Začal již v sezoně 1941/42 jako hrající trenér za Juventus, jenže po 14 utkání odstoupil a zůstal v klubu jako hráč. V následující sezoně 1942/43 se stal trenérem Ambrosiana-Inter. Dlouho se v sezoně držel na první pozici, jenže nakonec skončili na 4. místě. Poté trénoval i ve Švýcarsku a do nejvyšší ligy se vrátil na lavičku Padovy v sezoně 1950/51. V letech 1958–1959 a 1960–1962 vedl italskou reprezentací, a to i na MS 1962.

Hráčská statistika

Hráčské úspěchy

Klubové 
 8× vítěz italské ligy (1930/31, 1931/32, 1932/33, 1933/34, 1934/35, 1937/38, 1939/40, 1940/41)
 2× vítěz italského poháru (1938/39, 1941/42)

Reprezentační 
 2x na MS (1934 - zlato, 1938 - zlato)
 3x na MP (1931-1932 - stříbro, 1933-1935 - zlato, 1936-1938)

Individuální 
 v roce 2011 uveden do síně slávy Italského fotbalu.

Trenérská statistika

Reprezentační

Trenérské úspěchy

Klubové 
 1× vítěz 3. italské ligy (1948/49)
 1x na MS (1962)
 1x na MP (1955-1960)

Související články 
 Seznam italských fotbalových reprezentantů
 Seznam trenérů italské fotbalové reprezentace

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Profil hráče na Transfermarktu
 Profil trenéra na Transfermarktu
 Profil hráče na National-football-teams.com 

Italští fotbalisté
Italští fotbaloví reprezentanti
Fotbaloví záložníci
Fotbalisté Alessandrie
Fotbalisté Bologna FC
Fotbalisté Interu Milán
Fotbalisté Juventusu Turín
Italští fotbaloví trenéři
Trenéři italské fotbalové reprezentace
Trenéři Brescie Calcio
Trenéři Interu Milán
Trenéři Juventusu
Trenéři Neuchâtel Xamax
Mistři světa ve fotbale
Narození v roce 1907
Narození 6. prosince
Úmrtí v roce 1982
Úmrtí 2. prosince
Úmrtí v Miláně
Muži
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1938
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1934