Pedagogická komunikace
Pedagogická komunikace je základním prostředkem při učení se. V české pedagogice je chápána jako komunikace mezi účastníky výchovně-vzdělávacích procesů.

Pedagogická komunikace probíhá v různých prostředích (např. v rodině mezi rodičem a dítětem, ve sportovních nebo zájmových zařízeních). Nejvýraznějším druhem je komunikace v prostředí školní třídy, tedy mezi učitelem a žáky. V tomto prostředí je komunikace realizována mezi učitelem a žáky v rámci vyučovací hodiny, ale i o přestávkách.

Charakteristika 
Pedagogická komunikace se uskutečňuje verbálně (mluvené nebo psané slovo) i neverbálně (tj. mimoslovní, např. pomocí gest, mimiky, pohledu očí).

Funkce 
Pedagogická komunikace slouží:

 k prezentaci obsahu vzdělávání
 k uskutečňování cílů výchovy a vzdělávání
 k řízení třídy
 k navozování vztahů mezi učiteli a žáky navzájem 
 ke sdělování informací nevztahujících se přímo k výuce

Pravidla pedagogické komunikace 
Pedagogická komunikace se řídí pravidly, která jsou pro učitele i pro žáka odlišné. 

 Pravidla pro učitele při frontální výuce:
 učitel může promlouvat kdykoliv, je možné i žáka přerušit,
 učitel může hovořit s žákem, s celou třídou anebo jen se skupinou žáků,
 učitel určuje téma komunikace,
 učitel může hovořit po neomezenou dobu.
 Pravidla pro žáka při frontální výuce:
 žák může zahájit komunikaci v tom případě, že je vyvolán učitelem,
 žák může hovořit pouze s tou osobou, která mu byla určena,
 žák může komunikovat pouze na předem určené téma,
 délka projevu žáka je omezená, může hovořit jen po stanovenou dobu učitelem.

Komunikace ve třídě

Monolog 
Monolog je delší projev jednoho člověka. Ve vyučování je to např. vysvětlování učiva učitelem nebo přednáška. U žáků je to např. odpověď, referát, nebo prezentace dalších projektů. V komunikaci mezi žákem a učitelem během vyučovací hodiny převládá řeč učitele. Učitelova řeč obsahuje dvě třetiny vyučovací hodiny. Řeč žáka bývá omezena pouze na jednu třetinu.

Dialog 
Dialog je komunikace dvou nebo více lidí a je nejčastější formou komunikace ve třídě. Ve většině případů začíná komunikaci učitel. V tomto případě se jedná např. o zkoušení, procvičování, opakování. Pokud komunikaci zahájí žák, jedná se pak většinou o dotazy netýkající se přímo vyučovací hodiny (Můžu na záchod?; Můžu otevřít okno?; atd.).

IRF struktura 
Dialog má v rámci vyučovací hodiny většinou stabilní strukturu v podobě otázka učitele – odpověď žáka – zpětná vazba (hodnocení) učitele. Tato struktura se nazývá IRE či IRF strukturu, kterou popsali Sinclair a Coulthard nebo Mehan.

 Iniciace: učitel začíná komunikaci tak, že položí žákům otázku.
 Typy učitelských otázek: Učitelské otázky můžeme rozlišovat zda jsou uzavřené nebo otevřené. Dále u otázek rozlišujeme jejich kognitivní náročnost. Jedná se o tzv. Bloomovu taxonomii. To znamená, zda si žák nějaký fakt zapamatoval (nejnižší kognitivní procesy), nebo zda žák faktu porozuměl, aplikoval ho, analyzoval ho, hodnotil ho a nebo nějaký nový tvořil (vyšší kognitivní procesy)

 Replika: po učitelské otázce následuje odpověď žáka 

 Feedback: tzv. zpětná vazba, kdy učitel reaguje na žákovskou odpověď. Zpětná vazba může být pozitivní (potvrzení správnosti žákovské odpovědi), která převažuje. Může být také ale negativní (odmítnutí žákovské odpovědi a naznačení chyby).

Reference

Literatura 
 NELEŠOVSKÁ, Alena, 2005. Pedagogická komunikace v teorii a praxi. Praha: Grada. Pedagogika (Grada). ISBN 8024707381.
 LAWSON, Peter O.; SINCLAIR, J. McH.; COULTHARD, R. M. Towards an Analysis of Discourse: The English Used by Teachers and Pupils. TESOL Quarterly. 1977-06, roč. 11, čís. 2, s. 203. ISSN 0039-8322. 
 MEHAN, Hugh. Learning lessons. In: Learning Lessons. Harvard University Press, 2013.

Související články 
 Gesta učitele a žáka
 Komunikace mezi učitelem a žákem 

Lidská komunikace
Komunikace
Pedagogika