Hudba z Marsu
Hudba z Marsu je československá filmová hudební komedie, zasazená do období
rozkvětu Československé socialistické vlasti. Film byl natočen pod vedením proslulého režisérského dua Ján Kadár a Elmar Klos. Spolu s Vratislavem Blažkem jsou spoluautory námětu k filmu, a potažmo i samotného scénáře, který byl realizován v roce 1955.

O filmu

Distribuce a projekce 
Premiéra filmu byla promítána dne 27. května 1955, v pražském kině Blaník, a stejného dne i na Slovensku.
Distribuce na DVD: Od: 16. září 2007 jako příloha deníku Aha!, od 6. prosince 2010, 11. prosince 2013 a 16. dubna 2014 Filmexport.

Herecké obsazení 
Tento snímek se může pochlubit plejádou tehdejších předních českých herců a hereček, mezi které bez pochyby patří například Oldřich Nový, Josef Bek, Jaroslav Marvan, Jaroslav Vojta, Lubomír Lipský, Josef Kemr a Jan Werich. Z ženského zastoupení je to potom Stella Zázvorková a Alena Vránová. Na natáčení se podílelo bezmála šest set komparzistů.

Natáčení 
Interiéry k filmu se točily převážně v Hostivařských ateliérech.Zatímco natáčení exteriérú bylo celkem výpravné, a probíhalo nejen v různých částech Československa, ale i Prahy. Úvod filmu a jeho třetí čtvrtina se natáčela v Telči, na náměstí Zachariáše z Hradce, v zámeckém parku a na Štěpnickém rybníce. Druhá čtvrtina potom v Mariánských lázních na Goethově náměstí a na kolonádě Rudolfova pramene. Dále pak ve Velkých Žernosekách u Mariánského viničního domku a u přívozu. Poslední část filmu a jeho konec se točil v Praze, a to převážně na Malé Straně, Novém Městě a Hradčanech.

Hudba 
Jako každý hudební film je i tato komedie plná hudby, kterou měl na starost i s dramaturgií Jan Rychlík. Průvodní melodie nahrál Filmový symfonický orchestr (FISYO), který řídil Milivoj Uzelac. Sólo na housle zahrál Ivan Kawaciuk. Dále ve filmu účinkovali Orchestr Karla Vlacha, Ústřední hudba AČR (tehdejší název Ústřední hudba Československé armády) pod vedením majora Karla Pravečka a Harmonyton. K tanci byl pozván taneční soubor Lúčnica.
Ve filmu zazněly následující písně a skladby:
 Proč myslet na zítřek? – Hudba a text Jaroslav Moravec, zpěv Oldřich Nový
 Svatební – Hudba Jiří Sternwald, text Vratislav Blažek, zpěv Oldřich Nový
 Milion – Hudba Jiří Sternwald, text Vratislav Blažek, zpěv Oldřich Nový a Josef Bek
 V horním konci svíťa – zpěv Alena Vránová
 Pod našima okny teče vodička – zpěv Blažena Slavíčková
 Uspávanka – Hudba Jan Rychlík, text Vratislav Blažek, zpěv Oldřich Nový a Josef Bek
 Marinarella – Julius Fučík
 Vjezd gladiátorů – Julius Fučík
Hudbou a názvem tohoto filmu se nechala inspirovat stejnojmenná slovenská kapela z Trnavy. Na jejich albu Supervýlet z roku 1998, jsou jednotlivé písničky propojeny právě zvukovými ukázkami z filmu.

Děj 
Úvodem filmu nás provází Hana Jelínková (Alena Vránová), která představuje nově vzniklý závodní orchestr a jeho členy, zaměstnance nábytkářského podniku MARS (Maršovské sdružené nábytkárny). O samotný vznik závodního orchestru se nechtěně postaral Václav Řehák (Jaroslav Marvan), předseda závodní rady, když se při návštěvě náměstka ministra (Otomar Krejča) vychloubal, slovy „ovšem kdybychom chtěli, tak může klidně postavit takový, řekněme třicetičlenný závodní orchestr, trumpetu neslevím!“ Na tato slova se náměstek ministra při tanci domluví s Hanou Jelínkovou, a nechá poslat podniku MARS hudební nástroje pro třicetičlenný závodní orchestr. Při vykládáni zásilky nástrojů, je přítomna i televize, což jim vynese mediální ohlas, neboť záběry byly použity ve filmovém týdeníku. Také díky tomu, a na prosebné naléhání Václava Řeháka, vznikne při výjimečném zasedání závodní orchestr. V podstatě nikdo moc neumí na nic hrát, ale ze strachu z možné ostudy pilně trénují pod taktovkou Jana Tomana. Po pár dnech napíše Hana Jelínková dopis Svazu hudebních skladatelů s prosbou, zda by neposlali patrona pro nově vzniklý orchestr. Je jí vyhověno, a na scéně se objevuje skladatel Jiří Karas (Oldřich Nový). Přichází přímo do probíhající zkoušky orchestru, a se slovy „Co to je? Hudba z Marsu?“ prchá, následován Hanou Jelínkovou, která ho posléze přemluví, a Jiří Karas se uvolí k vedení orchestru. Po pár dnech cvičení a rámusu po celém městě, se zvedne vlna odporu, především z řad spolubydlících, v čele s Šimáčkovou (Stella Zázvorková), a jdou si stěžovat k Václavovi Řehákovi. Po této a dalších stížnostech i u ředitele závodu (Bohuš Záhorský) mimořádně zasedá závodní rada, kde vznese výborný nápad Jiří Karas, a celý soubor se vydá na podnikovou zotavenou. Hned při první zastávce v lázních Studená Teplá (Mariánské lázně) se setkají s nedorozuměním a jsou nuceni vystoupit před diváky. Vystoupení natáčí rozhlas, a díky hudební grotesce Z pekla štěstí, ve které zahráli v podstatě jen hudební škály, se stanou slavnými a žádanými po celé republice. Po odehrání skladby úprkem mizí, a azyl nalézají v JZD, kde je hodný předseda (Jaroslav Vojta) schovává před novináři. V podniku MARS, se zatím množí žádosti o vystoupení orchestru, a na to konto se je Hana Jelínková vydá hledat. Nalézá je v již zmiňovaném JZD, kde zrovna probíhá poslední generální zkouška vinařské polky. S touto skladbou se chystají přivítat náměstka ministra, který přijíždí na prohlídku místních vinic, ovšem netuší, že na parníku spolu s náměstkem přijíždí i Orchestr lidové tvořivosti. Ten začne hrát, závodní orchestr z MARSU se rozuteče, a cestou domů v se autobuse rozhodne o jeho ukončení, a orchestr se rozpadá. Ovšem po příjezdu do rodného města jsou mile přivítáni spoluobčany, kteří jim předají pozvánku na přehlídku nejlepších závodních orchestrů. Ani to však nepřinutí členy k jeho znovuobnovení. Až po naléhání Hany Jelínkové a Jiřího Karase, kvůli zahrání svatebního pochodu, se Václav Řehák i ostatní rozhodnou o znovuobnovení orchestru, a vydají se na zmiňovanou přehlídku nejlepších závodních orchestrů. Po příchodu však nejsou vpuštěni do Valdštejnské zahrady, jsou vyhoštěni předsedou SPKPL (Lubomír Lipský), a za doprovodu strážníka odcházejí. Cestou na strážnici však potkají plačící dítě, zahrají mu uspávanku, a poté je strážník opouští. Když to zjistí, nabídne se dědeček plačícího dítěte (Stanislav Neumann), že je do Valdštejnské zahrady zavede kanalizací a vydají se na cestu. Dojdou až pod fontánu, vycházejí otvorem ven, ale zjišťují, že se ocitli pod pódiem, na kterém již probíhá program. Ten se blíží ke konci, když v tom bubeník Karel Kalousek (Oldřich Dědek), podá Janu Tomanovi pilu. Proříznou si cestu ven, vstupují na jeviště s písní Milion, se kterou vyhrávají přehlídku nejlepších závodních orchestrů, a náměstek ministra jim osobně předává cenu vítězů.
V ději celého filmu je vykreslen i milostný příběh Hany Jelínkové a Jana Tomana, kteří se chtějí vzít, ovšem Jan Toman se zaváže, že dokud nebude orchestr schopen zahrát jim na svatbě, tak se neožení. Tento milostný příběh je však narušen příchodem Jiřího Karase, a Jan Toman se domnívá, že si něco začal s Hanou Jelínkovou, ale ke konci se vše vysvětlí.

Obsazení 
U jednotlivých rolí je uveden i hudební nástroj, na který hráli coby členové závodního orchestru.

Tvůrci 
 Námět: Ján Kadár, Elmar Klos, Vratislav Blažek
 Režie: Ján Kadár, Elmar Klos
 Scénář: Ján Kadár, Elmar Klos, Vratislav Blažek
 Hudba: Jan Rychlík, Jiří Sternwald, Dalibor C. Vačkář, Tibor Andrašovan, Jaroslav Moravec, Julius Fučík
 Kamera: Rudolf Milič
 Architekt: Karel Lier
 Kostýmy: Marie Malá, Fernand Vácha
 Zvuk: Josef Vlček
 Střih: Josef Dobřichovský
 Dramaturgie: Vladimír Bor
 Vedoucí produkce: Zdeněk Reimann
 Masky: Vladimír Černý
 Zástupce vedoucího výroby: Antonín Kubový
 Asistenti režie: Vladimír Zelenka, Jana Pokorná
 Pomocná režie: Jindřich Polák
 Choreografie: Štefan Nosáľ

Technická Specifikace 
Technické vlastnosti filmu.
Celkový čas: 1 h, 45 min (105 min)
Zvukové kanály: 1, Mono
Obraz: RGB, barevný (Agfacolor)
Poměr stran: 4:3 (1,37:1) 
Délka filmové pásky: 3 058 metrů
Formát negativu: 35 mm

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 
 
 

České filmové komedie
České filmové muzikály
Filmy z roku 1955
Filmy Jána Kadára a Elmara Klose