Dějiny pedagogiky a školství
Dějiny pedagogiky se řadí do systému pedagogických věd a jsou jednou ze základních disciplín pedagogiky. Zabývají se teorií i praxí výchovy, vzdělávání a vyučování. Snaží se nám podat obraz o dějinném vývoji v pedagogické oblasti a objektivně studují zákonitosti pedagogického vývoje. Zabývají se vývojem pedagogických principů, idejí, typů škol, studují jednotlivé myslitele a zkoumají minulost lidstva, zejména ty oblasti, které se týkají činností lidí v oblasti vzdělávání a výchovy.

Dějiny pedagogiky jako vědy 
Jako věda se dějiny pedagogiky koncipovaly poměrně pozdě. První pokus o sepsání didaktiky máme z poreformační doby 17. století od D. G. Morhofa (1639–1691). V roce 1675 ve Francii Claude Fleury napsal pojednání O volbě a metodě studií, které popisuje vývoj výchovy od antiky až po 17. století. V 18. století jsou psány další podrobnější popisy vývoje školství v různých zemích.

Za zakladatele moderních dějin je podle Štveráka považován Friedrich Heinrich Christian Schwarz, který sepsal přehled vývoje školství od nejstarších dob až do začátku 19. století.

V Čechách na počátku 20. století napsal podrobnou historickou analýzu pedagogické problematiky F. Drtina. Také O. Kádner psal o historii českého školství a napsal dva ojedinělé rozsáhlé spisy o tomto tématu.

Prameny 
Poznatky o vzdělávání a výchově v historii můžeme zjišťovat z několika zdrojů:
 archivních materiálů výchovných a vzdělávacích institucí (fotky, kroniky aj.)
 starších literárních památek, které se váží na výchovu a vzdělávání
 dokumentů, zákonů a směrnic školské správy
 programů politických stran
 učebnic a učebních pomůcek
 učebních osnov a dokumentů škol
 spisů a statí odborníků a pedagogů
 kronik
 a dalších.

Dělení 
Dějiny pedagogiky můžeme dělit na dějiny pedagogické teorie a dějiny školství.

Další rozdělení je na dějiny výchovy, všeobecné dějiny, národní dějiny a dějiny školství (všeobecné i národní).

Dějiny pedagogiky můžeme také dělit podle historických období - dějiny vzdělávání a výchovy ve starověku, středověku, novověku...

Vývoj dějin napříč historií

Vzdělávání a výchova ve starověku 
Tato část dějin pedagogiky se zabývá výchovou a vzděláváním ve starověkých civilizacích. Zajímá se o výchovné systémy v přední Asii v okolí Eufratu a Tigridu. Zkoumá vědní obory v Babylonii, Persii, Asýrii a Egyptě. Zkoumá také vznik písma, psaní knih a zjišťuje, jak se v té době vyučovalo a jak se předávaly vědomosti dalším generacím. Také se snaží popsat výchovný systém ve Spartě, Athénách i v Římě. Zabývá se starověkými mysliteli, kterým byl například Pythagoras, Démokritos, Epikúros, Sokrates, Platón, Aristoteles nebo Marcus Fabius Quintilianus.

Vzdělávání a výchova ve středověku 
Tato část dějin pedagogiky se zaměřuje na vznik středověkých škol, zejména farních, klášterních a katedrálních. Zabývá se počátky výchovy a vzdělanosti v českých zemích, rytířskou výchovou a výchovou lidu ve středověku. Do této doby spadá také věk Karla IV. a s ním spojený rozvoj, který se odráží i ve vzdělávání, mj. tu vznikají univerzity. Významnou osobností v této doby je Tomáš Akvinský, který se zabýval filozofií i výchovou a vzděláváním.

Vzdělávání a výchova v novověku 
Do tohoto období se řadí renesanční pedagogika a významní pedagogové a myslitelé, např. Thomas More, Erasmus Rotterdamský nebo Vittorino da Feltre.

Dějiny pedagogiky zkoumají také vliv reformace na výchovu a vzdělávání v českých zemích a také se zabývají vznikem a vývojem městských škol a jejich organizací. Významným reformačním pedagogem byl Jan Hus, Martin Luther nebo Johannes Sturm. Proti reformaci byl naopak Ignác z Loyoly.

Významnou osobností 17. století je Jan Amos Komenský, v dějinách vzdělávání se na něj zaměřuje velké množství knih a mnoho dalších autorů a pedagogů z něj vychází a odvolává se k němu. Dějiny vzdělávání se zabývají mnoha díly Komenského, jeho názory a didaktickými principy. Dalším známým a významným pedagogem je John Locke, Descartes, Rousseau a Kant.

Vzdělávání a výchova v 19. a 20. století 
Dějiny pedagogiky v tomto období mj. zkoumají názory a teorie Pestalozziho, Comta, Herbarta a mnoha dalších.

V 19. a 20. století se pedagogika rozvíjí, přibývá pedagogů, pedagogických principů, teorií, proudů, druhů škol a názorů na výchovu, vzdělávání a výuku. Je zde velice mnoho věcí a osobností, které se dají zkoumat.

Odkazy

Reference

Literatura 
 DRÁVECKÝ, J. Dejiny pedagogiky, študijné texty. Poprad, 2006.
 JŮVA, Vladimír. Stručné dějiny pedagogiky. Brno: Paido, 1994. Edice pedagogické literatury. .
 KASPER, Tomáš a Dana KASPEROVÁ. Dějiny pedagogiky. Praha: Grada, 2008. Pedagogika. .
 KASPER, Tomáš. Výchova či politika?: úskalí německého reformně pedagogického hnutí v Československu v letech 1918-1933. V Praze: Karolinum, 2007. .
 PRŮCHA, J. Moderní pedagogika. Praha : Portál, 1997.
 SINGULE, F. Pedagogické směry 20. století v kapitalistických zemích. Praha, 1966.
 ŠTVERÁK, V. Dějiny pedagogiky I. Praha : Státní pedagogické nakladatelství, 1991..
 ŠTVERÁK, Vladimír a Milada ČADSKÁ. Stručný průvodce dějinami pedagogiky. Praha: Karolinum, 1997. .
 ŠTVERÁK, Vladimír a Zdeněk KUČERA. Chrestomatie z dějin pedagogiky. V Praze: Karolinum, 1999. .
 ZOUNEK, Jiří, Michal ŠIMÁNĚ a Dana KNOTOVÁ, Cesta k učitelství v socialistickém Československu pohledem pamětníků. DOI: 10.5817/SP2016-3-7.
 ZOUNEK, Jiří, Michal ŠIMÁNĚ a Dana KNOTOVÁ. Normální život v nenormální době: základní školy a jejich učitelé (nejen) v období normalizace. Praha: Wolters Kluwer, 2017. .
 ZOUNEK, Jiří, Michal ŠIMÁNĚ a Dana KNOTOVÁ. Socialistická základní škola pohledem pamětníků: sonda do života učitelů v Jihomoravském kraji. Praha: Wolters Kluwer, 2017. .

Související články 
 Pedagogika
 Vzdělávání
 Výchova
 Výuka

Externí odkazy 
 
 http://www.upss.cz/products/dejiny-pedagogiky-on-line/ 
 http://www.fi.muni.cz/~qprokes/pedagogika/dejiny.html

 
Pedagogika
Pedagogika
Školství