Fjodor Tolbuchin
Fjodor Ivanovič Tolbuchin (16. červen 1894 – 17. říjen 1949, Moskva) byl sovětský vojevůdce ruského původu v období druhé světové války, maršál Sovětského svazu (1944). Velkou část své kariéry působil v různých štábních funkcích.

Život 
Pocházel z ruské rolnické rodiny. V roce 1912 ukončil studium na obchodní akademii v Petrohradě a začal pracovat jako účetní. Po vypuknutí první světové války sloužil krátce v motocyklové jednotce, později byl vyslán na poddůstojnický kurz. V roce 1915 pověřen velením roty na jihozápadním frontě. Vyznamenán řádem svaté Anny a svatého Stanislava. Na sklonku války sloužil jako štábní důstojník. V roce 1918 byl demobilizován. Už v srpnu téhož roku vstoupil do Rudé armády. Absolvoval štábní důstojnický kurz a následně působil ve štábních funkcích ve střeleckých divizích na severním a severozápadním frontu. Podílel se na potlačení Kronštadtské vzpoury. V roce 1931 dokončil studium na Vojenské akademii M. V. Frunzeho. V následujícím období působil jako štábní důstojník a náčelník štábů řady jednotek o velikosti divize a sboru. V říjnu 1937 se stal velitelem 72. střelecké divize.

Druhá světová válka 
Od července 1938 velel štábu zakavkazského vojenského okruhu. V této funkci setrval i po operaci Barbarossa do prosince 1941. Od prosince 1941 do ledna 1942 působil jako náčelník štábu Kavkazského frontu. Od ledna 1942 do března 1942 jako náčelník štábu Krymského frontu. V této funkci připravil plán Kerčsko-feodosijské operace, ale v průběhu její realizace byl na podnět L. Mechlise odvolán z funkce. Od května do července 1942 pak působil jako poradce velitele stalingradského vojenského okruhu. Následně byl pověřen velením 57. armády nasazené v bojích o Stalingrad. Jeho nadřízený velitel Stalingradského frontu generálplukovník Andrej Jeremenko vysoce hodnotil Tolbuchinovy vojenské a organizační schopnosti. Po skončení bojů byl povýšen do hodnosti generálporučíka a krátce velel 68. armádě jihozápadního fronty. Zanedlouho byl znovu povýšen – v dubnu mu byla udělena hodnost generálplukovníka. V téže době byl pověřen velením jižního frontu. Dne 20. září 1943 byl front přejmenován a dostal označení 4. ukrajinský front. Následujícího dne byl Tolbuchin povýšen do hodnosti armádního generála. Jeho jednotky se podílely na bojích při přechodu Dněpru na Ukrajině. V květnu 1944 přebral po Rodionu Malinovském velení 3. ukrajinského frontu. Dne 12. září 1944 získal hodnost Maršál Sovětského svazu. Následně se podílel na dobytí Rumunska, Bulharska, Maďarska, Jugoslávie a Rakouska.

Tolbuchin byl považován za jednoho z nejlepších sovětských velitelů druhé světové války. Je označován jako pečlivý, pozorný, a ne příliš ambiciózní na rozdíl od jiných sovětských velitelů. Byl respektovaný mezi svými kolegy, sympatie svých podřízených si získal i proto, že dbal na nízkou míru ztrát svých jednotek.

Poválečné období 
Po válce velel Tolbuchin Jižní skupině vojsk, která kontrolovala oblast Balkánu. V lednu 1947 byl jmenován velitelem Zakavkazského vojenského okruhu, tuto funkci zastával až do své smrti. Zemřel dne 17. října 1949 v Moskvě v důsledku diabetických komplikací. Byl zpopelněn a urna s jeho popelem byla uložena do Kremelské stěny v Moskvě. Dne 7. května 1965 mu byl posmrtně udělen titul Hrdina Sovětského svazu.

Vyznamenání

Sovětská vyznamenání 
  Hrdina Sovětského svazu in memoriam – 7. května 1965
  Leninův řád – 19. března 1944, 21. února 1945 a 7. května 1965
  Řád vítězství č. 9 – 26. dubna 1945
  Řád rudého praporu – 18. října 1922, 18. října 1943 a 3. listopadu 1944
  Řád Suvorova I. třídy – 28. ledna 1943 a 16. května 1944
  Řád Kutuzova I. třídy – 17. září 1943
  Řád rudé hvězdy – 22. února 1938
  Řád svaté Anny
  Medaile za vítězství nad Německem ve Velké vlastenecké válce 1941–1945
  Medaile Za dobytí Budapešti
  Medaile Za dobytí Vídně
  Medaile Za osvobození Bělehradu
  Medaile Za obranu Sevastopolu
  Medaile Za obranu Stalingradu
  Medaile Za obranu Kavkazu
  Pamětní medaile 800. výročí Moskvy
  Medaile 30. výročí sovětské armády a námořnictva

Zahraniční vyznamenání 
  Řád Georgiho Dimitrova – Bulharsko, 1981
  velkodůstojník Řádu čestné legie – Francie
  Croix de guerra 1939–1945 s palmou – Francie
  Řád národního hrdiny – Jugoslávie, 31. května 1945

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Ruští válečníci
Maršálové SSSR
Sovětští velitelé druhé světové války
Hrdinové Sovětského svazu
Nositelé Leninova řádu
Nositelé Řádu rudého praporu
Nositelé Řádu rudé hvězdy (SSSR)
Nositelé Řádu Suvorova
Nositelé Řádu Kutuzova
Velkodůstojníci Řádu čestné legie
Nositelé Řádu Georgiho Dimitrova
Nositelé Řádu svatého Stanislava
Nositelé Medaile za vítězství nad Německem ve Velké vlastenecké válce
Nositelé Řádu národního hrdiny
Nositelé Medaile Za dobytí Budapešti
Nositelé Řádu vítězství
Nositelé Medaile Za dobytí Vídně
Nositelé Medaile Za obranu Sevastopolu
Nositelé Medaile Za obranu Stalingradu
Nositelé Medaile Za osvobození Bělehradu
Nositelé Medaile Za obranu Kavkazu
Nositelé Pamětní medaile 800. výročí Moskvy
Nositelé Válečného kříže 1939–1945
Nositelé Medaile 30. výročí sovětské armády a námořnictva
Nositelé Řádu svaté Anny
Osobnosti na sovětských poštovních známkách
Narození v roce 1894
Narození 16. června
Narození v Jaroslavli
Úmrtí v roce 1949
Úmrtí 17. října
Úmrtí v Moskvě
Pohřbení u Kremelské zdi
Zemřelí na diabetes mellitus
Muži