Tadeusz Boy-Żeleński
Tadeusz Kamil Marcjan Żeleński, alias "Boy" (21. prosince 1874 Varšava – 4. července 1941 Lvov) byl jednou z nejdůležitějších postav polské kultury v posledních letech rakousko-uherské monarchie a v meziválečném období. Patřil do okruhu umělců nazývaný Mladé Polsko.

Život 
Byl synem skladatele Władysława Żeleńskeho (1837–1921) a Wandy Grabowské, bratrem architekta Stanisłava Gabriela Żeleńskeho (1873–1914) a bankovního úředníka Edwarda Narcyza Żeleńskeho (1878–1910). Tadeusz Żeleński v letech 1892-1900 studoval medicínu na Jagellonské univerzitě v Krakově. Brzy vstoupil do prostředí krakovské umělecké bohémy, která se setkávala v lokále „Jama Michalikowa“.

Když v roce 1901 nakonec získal lékařský diplom, stal se pediatrem v nemocnici sv. Ludvíka. V roce 1904 se oženil se Sofií Pareńskou (1886–1956), později se stal otcem budoucího herce Stanisława Żeleńskiho (1905–1981).

Když odjel na stipendium do Paříže, začal se zajímat o francouzskou literaturu a zůstal jí pak věrný po celý zbytek života, překládajíc do polštiny nejdůležitější díla této literatury.

Po návratu do země, od roku 1906, založil kabaret „Zielony Balonik“ (Zelený balónek) v „Michalikové Jamĕ“ a psal pro něj satirické texty. V té době též přijal anglickou přezdívku "Boy". Z těchto kabaretních textů vznikla antologie "Słówka" (Slovíčka).

Během první světové války sloužil jako železniční lékař v rakouské armádě. V roce 1919 opustil práci lékaře a byl zaměstnán jako divadelní recenzent v krakovském časopise Czas. Roku 1922 se usadil ve Varšavě, kde se ujal literárního a dramaturgického vedení v Polském divadle. Boy-Żeleński také psal pravidelně recenze divadelních představení ve Varšavě.

Přeložil asi sto děl klasické francouzské literatury, které vycházely v jeho vlastnim nakladatelství. Mezi jím překládanými francouzskými spisovateli a dramatiky byli mimo jiné Honoré de Balzac, Denis Diderot, Anatole France, Molière, Alfred de Musset, Marcel Proust, Stendhal, François Villon či Voltaire.

Začal též psát publicistiku s levicovými sklony, bojoval za práva žen a proti vlivu katolické církve na státní záležitosti. Z těchto textů byly mj. sestaveny knihy:
 Nasi okupanci (Naši okupanti, o zasahování duchovenstva do státních záležitostí)
 Piekło kobiet (Peklo žen, o kriminalizaci zákazu potratu)
 Dziewice konsystorskie (Konsistořskě panny, o zrušení církevních sňatků)
Po vypuknutí druhé světové války se přestěhoval do Lvova, připojeného k Sovětskému svazu. Zde se stal profesorem francouzské literatury na místní univerzitě.

Po vpádu německé armády do SSSR 22. června 1941 byl zatčen a popraven spolu se skupinou profesorů vysokých škol Lvova.

Odkazy

Literatura 
 Józef Hen, Błazen - wielki mąż : Wydawnictwo Iskry : Warszawa 1998 : 
 Henryk Markiewicz, Boy-Żeleński : wyd. Wydawnictwo Dolnośląskie, 2001, seria A to Polska właśnie : 
 Wojciech Natanson, Boy-Żeleński : Warszawa : Ludowa Spółdzielnia Wydawnicza, 1983 : 
 S. Sterkowicz, Boy (dr Tadeusz Żeleński). Lekarz, pisarz, społecznik : Toruń : Wydawnictwo Adam Marszałek, 2006 : 
 S. Sterkowicz, Po prostu Boy. Kronika życia i twórczości Tadeusza Boya-Żeleńskiego : Toruń : Wydawnictwo Adam Marszałek, 1994 : 
 B. Winklowa, Boy we Lwowie 1939-1941. Warszawa : "Pokolenie" : "Rytm", 1992 :

Externí odkazy 
 
 

Polští divadelní kritici
Polští literární kritici
Polští překladatelé
Polští esejisté
Polští lékaři
Mladé Polsko
Nositelé Řádu znovuzrozeného Polska
Rytíři Řádu čestné legie
Velkodůstojníci Řádu čestné legie
Narození 21. prosince
Narození v roce 1874
Úmrtí 4. července
Úmrtí v roce 1941
Úmrtí ve Lvově
Muži
Překladatelé z francouzštiny
Překladatelé do polštiny
Popravení spisovatelé
Narození ve Varšavě