Andrej Bělocvětov
Andrej Bělocvětov, původním jménem Andres Belotsvetov – Theakston (8. října 1923 Praha – 19. dubna 1997 Praha) byl český malíř a grafik.

Biografie 
Pocházel z rodiny bohatého podnikatele a klavírní virtuózky, kteří se seznámili v Argentině. Druhé příjmení Theakston zdědil po babičce, britské šlechtičně. Andrej se narodil v Praze, kam jeho rodiče odjeli na delší studijní a pracovní pobyt. Po třech letech se však rozešli a otec se vrátil do USA, odkud ještě nějakou dobu rodinu finančně podporoval.

Andrej Bělocvětov navštěvoval ruské gymnázium v Praze, kde se seznámil s Grigorijem Musatovem, současně studoval soukromě malbu u Nechlebova, žáka Nikolaje Bakulina, a v letech 1938–40 na grafické škole v Praze u prof. J. Solara a také G. Musatova.

Roku 1941 se seznámil s fotografem Josefem Sudkem, se kterým ho pak spojovalo celoživotní přátelství. Sudek byl také předním sběratelem Bělocvětovových obrazů. Díla mladého umělce obdivovali kromě Sudka také malíř Jan Zrzavý a sochař Karel Lidický. Na jejich doporučení se Bělocvětov v letech 1943–48 každoročně účastnil výstav Umělecké besedy. Za války se stýkal s okruhem Spořilovských surrealistů a v květnu 1945 se zapojil do pražského povstání. Hned po válce byl bez zkoušek přijat na AVU a stal se žákem Vlastimila Rady a Emila Mináře, po roce ji však sám opustil, protože zjistil, že pro jeho další umělecký vývoj už není akademie žádným přínosem.
 
Roku 1949 se seznámil se Stanislavou Pavlíkovou a následujícího roku se jim narodila dcera Andrea (Gradiva). Již před válkou odmítli Bělocvětov a jeho matka optovat pro argentinský fašistický režim, proto byli zbaveni argentinského státního občanství – válku přečkali s Nansenovým pasem. Po válce se Bělocvětov opakovaně a marně pokoušel získat české státní občanství. Nejenom, že mu úřady tuto žádost zamítly, ale později mu, jako cizinci, odmítly dát i povolení k sňatku (toto povolení on a Stanislava získali až o mnoho let později). Roku 1952 získal ateliér v domě sousedícím s ateliérem Hany Wichterlové. Přes ulici se nacházel ateliér Josefa Sudka, kam Bělocvětov často docházel na návštěvu i na Sudkovy hudební úterky.
 
Koncem 50. let se stal členem skupiny Máj 57 a vystavoval s ní do roku 1965. V 70. letech byl čestným předsedou Žižkovské avantgardy. Vlivem svých občanských i uměleckých postojů, především neochotě ke kompromisům, se ocitl v izolaci a nesměl samostatně vystavovat. Přestože se téma smrti vyskytuje v celé malířově tvorbě, jeho obrazy se v posledních letech života (celá 90. léta) vyznačují neobyčejnou mírou vitality. Zemřel v době, kdy jeho dílo začínalo být oceňováno.

Dílo 
Bělocvětov byl nadaným malířem a již roku 1942 vystavil s Uměleckou besedou Autoportrét, který vytvořil jako sedmnáctiletý. Za války si vydělával portréty na zakázku. Po své matce zdědil absolutní sluch a tento talent se projevil i v jeho malířské tvorbě jako synestezie (barevné slyšení).

Kontinuita vývoje umělcovy tvorby je dobře patrná z následujícího rozdělení na období a styly:
 V průběhu 40. let se věnoval hlavně zátiší a portrétu, ale maloval i krajinu – jsou patrné vlivy impresionismu, expresionismu a kubismu.
 Na přelomu 40. a 50. let vstoupil do období magického realismu a surrealismu, maloval velkoplošná novoklasicistní plátna i kubizující portréty.
 Na konci 50. let a v 60. letech se začal zabývat gestickou malbou, abstraktním expresionismem – je inspirován Pollockovou technikou drippingu, které dodává vlastní figurativní obsah.
 V 70. letech začal s velkou postmoderní syntézou dosavadních stylů, dával jim stále novou formu, tato tendence pokračovala v dalších letech s invencí, které léty neubývalo, naopak byla stále originálnější a objevnější.
 V 80. letech po nějakou dobu z různých důvodů téměř nepracoval. Zhoršil se jeho zdravotní stav, upadl do hluboké deprese, vrátil se však s novou silou a tvořil veliké cykly – jeho tvorba vynikala maximální úsporností a blížila se ke svému vrcholu.
 V období 90. let maloval obrazy plné poezie, rozmanitě stylizovaných tvarů a zářivých barev s lehkou hravostí a bravurou, ke které dospěl dlouholetou usilovnou prací, nevyhýbající se experimentu. Na tomto základě dokázal zúročit svůj mimořádný talent a vytvořit nové, svébytně smysluplné hodnoty.

Zastoupení ve sbírkách 
 Národní galerie v Praze
 Galerie Středočeského kraje v Kutné Hoře (GASK)
 Severočeská galerie výtvarného umění v Litoměřicích
 Galerie moderního umění v Roudnici nad Labem
 Galerie umění Karlovy Vary
 Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou
 Galerie Klatovy / Klenová
 Galerie výtvarného umění v Ostravě
 Muzeum umění Olomouc
 Krajská galerie výtvarného umění ve Zlíně
 Oblastní galerie Vysočiny v Jihlavě
 Galerie výtvarného umění v Hodoníně
 Oblastní galerie v Liberci
 Galerie výtvarného umění v Náchodě

Výstavy

Autorské 
 1958 Galerie U Řečických Praha
 1965 Galerie Nová síň Praha
 1984 ÚKDŽ (Národní dům, Praha) – práce z let 1980–84, po 19letém zákazu samostatných výstav, další samostatná výstava
 1986 Galerie bratří Čapků Praha
 1986 Okresní muzeum Jindřichův Hradec
 1987 Okresní muzeum a galerie Jičín
 1991 Galerie bratří Čapků Praha
 1996 Lichtenštejnský palác Praha
 1997 Galerie bratří Čapků Praha
 1997 Galerie umění Karlovy Vary
 1998 České centrum Bratislava
 1999 Galerie U prstenu Praha
 2001 Galerie 9 Praha
 2006 Galerie kritiků Praha
 2008/2009 Galerie Masné krámy, Plzeň (retrospektivní výstava 1939–1997)
 2011 Nadhledy A. Bělocvětova, Komorní Hrádek
 2012 Galerie U Betlemské kaple, Praha
 2012 Dvořákova síň, Rudolfinum, Praha
 2014 Obrazárna Špejchar, Želeč
 2016 Topičův salon, Praha - křest knihy "Hudba absolutna"
 2019 Galerie 9, opětovná prezentace knihy "Hudba absolutna"

Skupinové 
 1943–48 každoročně Umělecká beseda Praha
 1957, 1958, 1963 Skupina Máj 57 Praha
 1967 České moderní malířství, zámek Nelahozeves
 1967 1. pražský salon, Bruselský pavilon Praha
 1974 České malířství XX. století, Oblastní galerie Liberec
 1985 Vyznání života a míru, Praha a Bratislava
 1988 Salon pražských výtvarných umělců, Park kultury a oddechu J. Fučíka Praha
 1989 Jan Sudek, sběratel českého moderního umění, Galerie moderního umění Roudnice nad Labem (stejná výstava v témže roce ve Východočeské galerii Pardubice a galerii výtvarného umění Most.
 1991 český informel, Galerie V. Špály Praha
 1999 Umění zrychleného času, Praha a Galerie výtvarného umění Cheb
 2003 Umění je abstrakce, Jízdárna Pražského hradu, Uměleckoprůmyslové muzeum Brno a Salon Kabinet Olomouc
 2007 Moderní a poválečné umění, Galerie Louvre, Praha

Odkazy

Reference

Katalogy (výběr) 
 Andrej Bělocvětov: Obrazy a kresby, Toman Prokop Hugo, kat. 12 s., ČFVU Praha, 1958
 Bělocvětov, Pondělíček I, kat. 4 s., Galerie Nová síň Praha, 1965
 Obrazy Andreje Bělocvětova: Průřez tvorbou za 45 let, Kořán I, kat. 20 s., Okresní muzeum Jindřichův Hradec, 1986
 Andrej Bělocvětov: Pomník vůle a úzkosti, Franz V, Svoboda P, kat. 28 s., Státní galerie výtvarného umění, Most, 1996
 Andrej Bělocvětov, Knížák M, Šimon P, kat. 130 s., Galerie kritiků Praha, 2006
 Andrej Bělocvětov 1923 - 1997: I. obrazy, Brozman D, Klusák J, kat. 169+5 s., Zámek Týnec, 2008
 Andrej Bělocvětov 1923 - 1997: II. kresby, Brozman D, Pospiszyl T, Šrejma J, kat. 115+7 s., Zámek Týnec, 2008
 Nadhledy Andreje Bělocvětova, Pilařová A, Šmidrkal P, Vobůrka P, Zgustová M, kat. 88 s., Komorní hrádek Chocerady, 2011
 Osamělá pouť Andreje Bělocvětova, Pilařová A, Šmidrkal P, kat. 24 s., Špejchar Želeč, muzeum a obrazárna, 2014
 RevueArt-2017/č.2_(s42-49) Portrét Andreje Bělocvětova, A. Pilařová Belotsvetová
 RevueArt-2017/č.3_(s19-21) Portrét Andreje Bělocvětova (druhá část), Kritické vědomí o ideálu, A. Pilařová Belotsvetová

Literatura 
 Andrea Pilařová Belotsvetová: Bělocvětov - Hudba absolutna (A. Bělocvětov: obrazy, kresby, deníky, Sudkovy fotografie, Stanislava Belotsvetová: básně, A. Pilařová Belotsvetová: text knihy) 2016
 Brozman D: Andrej Bělocvětov 1923–1997: I. obrazy
 Pospiszyl T: Andrej Bělocvětov 1923–1997: II. kresby
 Josef Šrejma, Andrej Bělocvětov - Theakston 1923–1997, Diplomová práce, Ústav pro dějiny umění, Filozofická fakulta Univerzity Karlovy v Praze, 2009
 Mahulena Nešlehová: Poselství jiného výrazu, Artefakt Praha 1997
 Marie Klimešová: Roky ve dnech, Galerie hl. města Prahy 2010
 Nová encyklopedie českého výtvarného umění, Academia Praha 1995
 Nový slovník čs. výtvarného umění
 Slovník českých a slovenských výtvarných umělců 1950–1997 Chagall Ostrava

Externí odkazy 
 
 Stránky malíře Andreje Bělocvětova - obsahují mj. postupně vytvářený soupis děl
 Videozáznam přednášky: Eukarpia 2018 - O díle a duchovních principech tvorby Andreje Bělocvětova
 
 
 Sophistica Gallery: Andrej Bělocvětov

Čeští malíři 20. století
Narození v roce 1923
Úmrtí v roce 1997
Narození v Praze
Úmrtí v Praze
Muži