Adrienne Richová
Adrienne Richová (16. květen 1929 Baltimore – 27. březen 2012 Santa Cruz) byla americká básnířka a feministická aktivistka hlásící se ke své lesbické orientaci. Získala National Book Award za rok 1974. Ve svých textech se zabývala především mateřstvím jako společenskou institucí (zejm. kniha esejů Of Woman Born; Z ženy narozen).

Osobní život 
Byla starší ze dvou dcer protestantské matky, která byla pianistkou a skladatelkou, a židovského otce, uznávaného lékaře a odborníka na tuberkulózu. Jako 24letá si vzala ekonoma Alfreda Conrada a do třicítky s ním měla tři syny. S manželem se však odcizili, zejména pro její nově objevenou náklonnost k ženám, a v roce 1970 se rozešli. Conrad poté spáchal sebevraždu. Richová o sebevraždě manžela až do své smrti odmítala hovořit. Se svou lesbickou partnerkou, spisovatelkou Michelle Cliffovou, poté prožila ve svazku více než třicet let.

Básnictví 
Na dráhu básnířky ji už v dětství navedl její otec. Úspěchy a ocenění ji provázely od mladého věku. Její poezie se však vyvíjela od klasického verše inspirovaného jejími mužskými básnickými vzory k volnému verši a radikálnímu angažovanému obsahu, feministickému i levicovému. Dalším velkým tématem byla láska a sexualita. Po celých Spojených státech ji proslavila zejména její třetí sbírka básní Obrázky ze života nevěsty (Snapshots of a Daughter in Law) z roku 1963. Dílo, které je považováno za vrchol její tvorby, vydala o deset let později: sbírku Potápění do vraku (Diving Into the Wreck). Básnířka a kritička Margaret Atwoodová ji označila za "jednu z mála knih, které vás přinutí zamyslet se nejen nad tím, co si o ní myslíte, ale i nad tím, co si myslíte sami o sobě". Verše o ženských právech z této sbírky jsou často ve feministických kruzích citovány. I přesto Richová s oblibou připomínala, že všichni, kteří ji k básnění inspirovali, byli muži. Během jejího života se prodalo téměř milion výtisků jejích knih.

Politický aktivismus 
Proslavila se též svými politickými gesty. Státní vyznamenání od prezidenta Billa Clintona v roce 1997 odmítla, a to kvůli údajné „cynické politice vlády“. Kritizovala zejména radikální nárůst rozdílů mezi bohatými a chudými v Clintonově éře. Později spolu s dalšími umělci odmítla účast na básnickém sympoziu v Bílém domě na protest proti válce v Iráku. Celonárodní knižní cenu National Book Award v roce 1974 přijala, ale „jménem všech žen“ a na pódium přišla s ostatními nominovanými finalistkami s tím, že cenu dostávají všechny. Politika byla stále více přítomná i v jejích básnických dílech. Podle mnoha kritiků si tím škodila.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Nekrolog v New York Times

Americké spisovatelky 20. století
Americké feministky
Američtí básníci
Narození v roce 1929
Úmrtí v roce 2012
Ženy
Narození 16. května
Úmrtí 27. března
Americké spisovatelky 21. století
Úmrtí v Santa Cruz (Kalifornie)