Liptovský Hrádok (hrad)
Hrad Liptovský Hrádok (též Hrádok nebo Nový hrad) je zřícenina vodního hradu na území Slovenska. Nachází se na malé vápencové skále u řeky Belá v severní části města Liptovský Hrádok. První písemná zmínka o hradu Wywar pochází z roku 1341. Stavebně je propojen se zámečkem a v současnosti rekonstruovaná památka je v soukromém vlastnictví.

Počátky Hradu 
Gotický kamenný hrad dal na horním Liptově postavit tehdejší zvolenský župan Donč po roce 1314. Skála, na které hrad stojí, byla obklopená vodním příkopem a jeho úkolem bylo střežit důležitou křižovatku cest Spišské cesty a cesty Magna via, neboli Jantarové cesty. Původně královský hrad dal v roce 1399 král Zikmund Lucemburský do zprávy M. Gorjanskému, ale již v roce 1433 ho obsadili husité, po nich Jiskrovi vojáci a od té doby již často měnil majitele. Dlouho byl hrad v rozvalinách, dokud ho nezískal Valentýn Balaša se svým bratrem.

Velké rekonstrukce hradu 
Hrad měl původně jen jedno křídlo orientované ve směru západ–východ. Typický příklad dvouvěžové dispozice hradu. Za hlavní věží typu donjon bylo přistavěno v polovině 15. století nové křídlo, které bylo ještě v letech 1774–1775 kryto stylovou mansardovou střechou. V letech 1574–1579 probíhala velká rekonstrukce hradu za vlády Valentýna a Zikmunda Balašy. Hrad přestavěli od základů a dostavěli mnohé hospodářské budovy. Z doby jejich panování pochází první zmínka o Romech v panství. Vyráběli železné výrobky pro potřeby panství.

17.–18. století 
V roce 1600 hrad získala Magdaléna Zaiová, která přestavěla hrad a dostavěla renesanční zámek. Zámek měl dvě křídla a v místě staršího paláce se spojoval s hradem. Po smrti Mikuláše Šándorfiho přestavěla i hrad v renesančním stylu. Během protihabsburského povstání zde byla uložena svatoštěpánská královská koruna, z čehož plyne, že hrad byl dobře chráněným a bezpečným místem. V tomto období tvořil důležitý opěrný bod císařského vojska. Po bitvě s povstalci v roce 1709 zůstal silně poškozen, zejména jeho stará část. V roce 1721 Hrádok získal rod Lichtenštejnů, kteří se výstavbou mlýna, pivovaru, solného skladu i vodní pily zasloužili o rozvoj areálu i okolí. Posledním soukromým majitelem byl Emanuel z Lichtenštejna, který hrad prodal královské komoře.

Pozdní romantismus a moderní doba 
Na počátku 19. století hrad postihla katastrofa, když v roce 1803 vyhořel. Shořel celý téměř do základů. Od té doby byl v ruinách. Královská komora opravila jen zámek u hradu, který postavila M. Zaiová v roce 1603. Byl zde zřízen i okresní soud a věznice. Ty zde byly až do roku 1930. Později, když byl zrušen soud, věznice zde zůstala a byla umístěna v bývalém hradním sklepě a mučírně, kterou také postavila M. Zaiová v roce 1603 při velké přestavbě hradu.

V roce 1932 byly některé části hradu konzervovány. V roce 1960 bylo v prostorách zámku zřízeno národopisné muzeum, které mělo nainstalovaných pouze dvanáct místností. V roce 1990 bylo muzeum přestěhováno do bývalého Solného skladu Uherské královské komory poblíž řeky Váhu a zámek zůstal neobydlený. V roce 2001 hrad i zámek od města a státu koupila Dagmar Machová, která v zámku zřídila luxusní hotel a v současnosti zdárně renovuje a revitalizuje i hradní zříceninu.

Odkazy

Reference

Související články 
 Seznam hradů na Slovensku

Externí odkazy 
 
 Hrad a kaštieľ 

Liptovský hrádok
Stavby v okrese Liptovský Mikuláš
Hrady založené ve 14. století