William Lawes
William Lawes (duben 1602 – 24. září 1645) byl anglický skladatel a hudebník.

Život a kariéra 
Lawes se narodil v Salisbury, Wiltshire, a byl pokřtěn 1. května 1602. Byl synem Thomase Lawese, faráře v Salisburské katedrále, a bratrem Henryho Lawese, který byl sám velice úspěšným skladatelem.

Jeho mecenáš, Edward Seymour, hrabě z Hertfordu, ho dal do učení ke skladateli Johnu Coprariovi, což pravděpodobně přivedlo Lawese do styku s Karlem, princem z Walesu, již v raném věku. William i jeho starší bratr Henry byli po nástupu Karla na trůn jakožto Karla I. jmenováni do dvora. William byl roku 1635 jmenován na místo „stálého hudebníka pro loutny a hlasy“, avšak hudbu pro královský dvůr skládal již před tím.

Lawes strávil celý svůj dospělý život v Karlových službách. Skládal světskou hudbu a skladby pro dvorní plesy (a nepochybně v nich také účinkoval), ale i duchovní chvalozpěvy a motety pro Karlovy soukromé mše. Dnes je nejvíce vzpomínán pro své překrásné violové suity pro soubor tří až šesti hráčů a svou hudbu pro lyrovou violu. Jeho užívání kontrapunktu a fugy společně s tendencemi ke skládání bizarních, dechberoucích námětů vedle těch duchovních způsobilo úpadek jeho tvorby v nemilost, a to na celá staletí po jeho smrti. Jeho díla byla zpřístupněna široké veřejnosti teprve nedávno.

Když Karlův spor s parlamentem vedl k vypuknutí občanské války, přidal se Lawes ke královské armádě a byl mu udělen post v královské gardě. To proto, aby byl udržen mimo nebezpečí. Navzdory tomu byl 24. září 1645 „omylem zastřelen“ poslancem parlamentu při ústupu královské armády v Rowton Heath, poblíž Chesteru. Ačkoliv král truchlil pro svého příbuzného Bernarda Stuarta (zabitého v témž boji), vyhlásil za Lawese speciální smutek, přičemž ho prý vyznamenal titulem „Otec hudby“. Autor jeho epitafu, Thomas Jordan, jej ukončil smutnou slovní hříčkou o skutečnosti, že Lawes zemřel v rukou těch, kteří popírali božská práva krále:

Lawesovo tělo bylo ztraceno či zničeno a místo jeho hrobu není známo.

Diskografie 
 For ye violls: Consort setts in 5 & 6 parts
Fretwork & Paul Nicholson; Virgin Classics 91187-2; 1991
 Sonatas for violin, bass viol and organ
London Baroque; Harmonia Mundi HMA 1901493; 1994
 Fantasia Suites for two violins, bass viol and organ
The Purcell Quartet; Chandos CHAN0552, 1994
 Royall Consort Suites
The Purcell Quartet with Nigel North & Paul O'Dette; Chandos CHAN0584/5, 1995
 Consort Music for Viols, Lutes and Theorbos
the Rose Consort of Viols, Timothy Roberts, Jacob Heringman & David Miller; Naxos 8.550601; 1995
 Royall Consort Suites vol 1
The Greate Consort; Gaudeamus CD GAU146, 1995
 Concord is conquer'd: Consort setts for 5 & 6 viols. 4 Herrick songs. Pieces for lyra viol
Fretwork, Catherine Bott, Richard Boothby & Paul Nicholson; Virgin Classics 5451472; 1995
 Royall Consort Suites vol 2
The Greate Consort; CD GAU147, 1997
 The Royal Consort & lute songs
René Jacobs, Sigiswald Kuijken, Lucy van Dael, Wieland Kuijken, Toyohiko Satoh, Edward Witsenbug, Gustav Leonhardt; Sony Classical 1997
 Fantazia suites for violin, bass viol and organ
Music's Re-creation; Centaur CRC 2385; 1998
 Suites pour une et trois lyra-violes
Jonathan Dunford, Sylvia Abramowicz & Sylvia Moquet; Adès 465 607–2; 1998
 Consorts in four and five parts
Phantasm & Sarah Cunningham; Channel Classics CCS 15698; 2000
 Consorts in six parts
Phantasm, Susanne Braumann & Varpu Haavisto; Channel Classics CCS 17498; 2002
 Consort Sets in Five & Six Parts, Jordi Savall – Hespèrion XXI – Alia Vox 9823 A+B 
 Consort sets in five & six parts,
Hespèrion XXI, Alia Vox AV9823A, AV9823B; 2002
 Knock'd on the head: William Lawes, music for viols
Concordia, Metronome MET CD 1045; 2002
 William Lawes: In loving memory. Musica Oscura 070972-2
 Harp Consorts
 Maxine Eilander et Les Voix Humaines; ATMA Classique ACD22372; 2008
 The Royall Consorts
Les Voix Humaines; ATMA Classique ACD22373; 2012
 The Royal Consort
Phantasm & Laurence Dreyfus; Linn CKD470; 2015

V populární kultuře 
Ve filmu Jima Jarmusche z roku 2013 Přežijí jen milenci postava Adama obdrží kytaru značky Supro, kterou se rozhodne pojmenovat William Lawes na počest právě tohoto skladatele. Zároveň ho pak okomentuje slovy „… jen nějaký starý chlápek ze 17. století z Anglie, který psal vážně skvělou pohřební hudbu…“.

O Williamu Lawesovi se také hovoří v románu Quentina Canterela „The Jolly Coroner“ při porovnávání se skladatelem Carlem Gesualdem.

Reference

Literatura 
 D. Pinto, For ye violls: The consort and dance music of William Lawes Fretwork 1995; 
 Popis položek uveden v diskografii.
 Extract of Murray Lefkowitz's 1960 biography of Lawes 
  (anglicky)
  (anglicky)

Externí odkazy 
 
 William Lawes by Brian Robins http://www.earlymusicworld.com/#!william-lawes/rcahl (anglicky)
 
 WILLIAM LAWES, Goldberg, Composers (anglicky)
 Lawes, William at oxforddnb.com (anglicky)

Angličtí hudební skladatelé
Barokní skladatelé
Narození v roce 1602
Úmrtí v roce 1645
Muži
Narození v Salisbury