Rituály ve výchově
Rituály ve výchově představují neustále opakující se vzorec chování. Jedná se o rutinní praktiku, u níž často smysl činností není součástí vědomí o činnosti. Rituály působí v tomto celoživotním procesu ovlivněné převážně rodinou, která připravuje člověka pro osobní i společenský život. A tato činnost buduje řadu zautomatizovaných způsobů chování, tedy rituálů, které spojují kulturní společnost.

Funkce rituálů z různých hledisek 
Celý život nás provází mnoho nenadálých situací a změn, abychom zachovali v životě řád uchylujeme se k rituálům. Rituály jsou však spíše záležitostí dospělých, děti pouze přebírají vzorce chování. Uvádí to i Kaščák: „Konečným cílem výchovy je vštípit dětem mýtus, jenž stmeluje identitu určité kultury nebo civilizace." Působí na nás však rituály nejen vytvořené námi, ale i realizované prostředím, například školou či rodinou.

a.	Rituály ve škole:
Pro uklidnění žáků ve třídě nebo uvolnění atmosféry zahrnují vyučující do výuky rituály. Řadíme sem například zpívání písniček na začátku hodiny, posezení v kroužku nebo vztyk, když vejde vyučující do třídy.

b.	Rituály v rodině:
Sem řadíme ty činnosti, které mají pro členy rodiny takovou hodnotu, že je chtějí opakovat. Jsou to tedy tradice v rodině. Patří sem například ukládání dítěte do postýlky, čtení před spaním, společný nedělní oběd apod.

Přechodové rituály se prolínají mezi rodinou a školu a zahrnují narození, společenské dospívání, sňatek, otcovství, třídní postup, specializace, zaměstnání a smrt.

Přínosy rituálů 
Rituály obecně navozují příjemný pocit – slučují zkušenosti a oproti předcházejícím stavům či situacím navozují individuální i sociální změny. Problematické jsou jen v případě, že přecházejí ve zlozvyky.

Přínosy:

 slouží k začleňování jedinců do skupiny
 uspořádání dne
 orientace v čase
 upevňování rodinných vztahů
 poskytnutí pocitu bezpečí (přes všechny změny jsme to stále my)
 vytvoření prostoru pro individuální tvořivost a volný čas (každý tráví určitý čas svými koníčky)
 posilování pocitu vlastní hodnoty
 posilování pocitu sounáležitosti k většímu celku
 postupné odpoutávání od nejbližších osob
 nacházení nových kontaktních osob
 lepší zvládání strachu
 přizpůsobení se skupině vrstevníků
 rozvoji vnímání reality, nezbytné pro školu
 rozvoji pozitivního vnímání své identity

Dva typy rituálů 
Obecně lze rozdělit rituály na dvě kategorie:

a. Události pravidelné (měsíční, roční,…) situace, kdy se projeví zažitý stereotyp chování. Tyto rituály nám pomohou ke skupinové integraci, kdy předem daný způsob chování usnadňuje sociální začlenění.

Příklady: oslava narozenin, pohřeb, zapálení svíce při bohoslužbě, besídka, jarmark, advent,…

b. Opakované chování. Rutinní opakování určitého vzorce chování ve specifických situacích je rituálem, který nám pomáhá zvládat situace v běžném životě. Tento způsob chování má vliv na lidskou psychiku a zároveň jde o uspořádání dne do jasného celku

Příklady: společná snídaně, polibek na uvítanou, čtení před spaním,…

Zvláštní podkategorií jsou krizové rituály, které by měly pomoci překonat strach z nové situace, připustit a zpracovat strach, umožnit novou orientaci/nastavení na novou situaci a tím tedy dodat sílu k překonání krize.

Rituály ve výchově podle věku 

Předškolní věk

Existující řád umožňuje dítěti orientaci v čase, tedy má jasno v tom, co se bude dít. V mateřských školách jsou rituály realizovány na základě rytmu roku (a prázdnin). Dítě ve věku od 3 do 6 let má přirozenou potřebu střídat: spánek – bdění a klid – aktivita. Proto jsou rituály v předškolní výchově specifické.

Školní věk

Pro zvládnutí dne je pro dítě (obzvlášť mladšího školního věku) důležité rozdělení dne na školu, přípravu do školy a hraní si. Tento návyk učí dítě hospodaření s časem a posiluje jeho samostatnost.
 
Puberta

Velká změna, kterou přechod z dítěte v dospělého bezesporu je, může být pro jedince snadnější s pomocí ritualizovaného chování. To pomůže zvládnout situace jako je změna vzhledu, hlasu nebo první menstruace. Díky předem danému vzorci chování má adolescent možnost více upevnit svou identitu a naučit se překonávat strach.

Reference

Literatura 
 FULGHUM, Robert. Od začátku do konce: naše životní rituály. Vyd. 2. Praha: Argo, 2010, 191 s., [19] s. text. příl. .
 KAŠČÁK, Ondrej. Deti v kultúre – kultúry detí. Prešov: Rokus, 2009, 145 s. .
 KAŠČÁK, O. Význam výročných a situačných rituálov v školskom prostredí. Acta Fac. Paed. Univ. Tyrnaviensis [online]. Ser. D, 2008, roč. 12, s. 12–19. Dostupné na: http://pdfweb.truni.sk/down/ACTAFP/2008/2008d.pdf
 KOPŘIVA, Pavel. Respektovat a být respektován. 3. vyd. Kroměříž: Spirála, 2008, 286 s. .
 KUNZE, Petra a Catharina SALAMANDER. Malé děti potřebují rituály. Vyd. 1. Brno: Computer Press, 2011, 126 s. .
 MATOUŠEK, Oldřich. Rodina jako instituce a vztahová síť. 2., rozš. a přeprac. vyd. Praha: Sociologické nakladatelství, 1997, 144 s. Studijní texty (Sociologické nakladatelství). .
 RATCLIFF, D. Rituals in a School Hallway: Evidence of a Latent Spirituality of Children. In Annual Meeting of University of Georgia’s Qualitative Interest Group (QUIG), Athens: Georgia, 2001, s. 3–23.

Pedagogika
Rituály