Štěpán z Tetína
Štěpán z Tetína (před 1290 – 1338) byl český šlechtic, zemský notář, nejvyšší písař Království českého za vlády Jana Lucemburského. Byl pravděpodobně bratr Jana Volka (ze strany matky Anežky), nemanželského syna českého krále Václava II.. Od Štěpána z Tetína odvozuje svůj původ rod pánů z Tetína.

Majetek 
Dne 24. června 1321 založil emfyteutickým právem vsi Dušníky, Dubenec, Rosovice, Kytín, Dobříš, Knín a Libčice a toto založení osvědčil dvěma listinami, vydanými na jeho sídelním hradě Tetíně. V letech 1321 až 1337 držel Březovou Lhotu spolu s Tetínem, Mníškem a Dobříší ve svém vlastnictví k tomu si 15. března 1322 pronajal od vyšehradské kapituly bývalý špitál při kostele Panny Marie před Týnem. 7. listopadu 1326 společně s prvorozeným synem, mělnickým proboštem Jindřichem, slíbili vyšehradské kapitule roční plat ze zboží v Zahrádkách a zaručili se za dluh probošta Jana Volka. Počínaje touto listinou přestává Štěpán používat přídomku z Tetína a dále se tituluje pouze jako notarius terrae. v roce 1326 konkrétně 10. listopadu probošt Jan zastavil Štěpánovi na deset let vesnici a tvrz Tatce, přičemž ho v příslušné listině nazývá nepotem nostrum. V roce 1331 se Štěpán v královské listině připomíná jako purkrabí významného hradu Lichtenburka. O pět let později, v roce 1336 se s některými dalšími českými pány zúčastnil výpravy markraběte Karla do Tyrolska.
a 12. března 1338 směnil s křížovníky háj Mořiny u Dobřichovic za háj Roblín, přičemž na pečeti přivěšené k této listině je predikát „z Děvína“, vážící se k hradu Děvín nad Zlíchovem, který Štěpán nedlouho předtím vystavěl.
V roce 1338 je v zachovalém zlomku pohořelých zemských desk zaznamenáno, že zemřelý zemský notář Štěpán daroval klášteru Sv. Tomáše na Malé Straně ves Březovou čili Lhotku. V klášteře Sv. Tomáše na Malé Straně založil kapli sv. Filipa a Jakuba v jehož ambitu byl pohřben.

Erb
Erbovní figurou Štěpána z Tetína a jeho potomků byl býk či spíše vůl, černý na stříbrném štítu. U pánů z Ronovce pak na modrém štítu černý býk se zlatou zbrojí (rohy a kopyta).

Potomci Štěpána z Tetína
 Jindřich (kolem roku 1300 - † 1348), prvorozený syn Štěpána z Tetína
 Poprvé zmiňován v listině z 8. července 1320 jako probošt mělnický.
 1338 převzal úřad nejvyššího zemského písaře.
 10. června 1340 se připomíná jako zemský notář, probošt mělnický.
 V letech 1341 až 1343 vykonával navíc funkci kancléře markraběte Karla.
 Na podzim roku 1341 byl zvolen proboštem pražským 
 V roce 1342 potvrdili Jindřich, Jan a Mikuláš směnu háje Mořiny u Dobřichovic za háj Roblín z roku 1338
 Před rokem 1348 prodal spolu s bratry tetínské zboží Karlovi IV., který je přičlenil k nově vytvořenému dominiu karlštejnskému.
 Naposledy se připomíná v královských listinách z 27. srpna 1348.
  Markéta, dcera Štěpána z Tetína, pohřbená v ambitu svatotomášského kostela.
  Jan (Ješek) († mezi 1393–1397) (z Tetína, Makotřas, Zlíchova, Ronovce) 
 v roce 1342 potvrdili Jindřich, Jan a Mikuláš směnu háje Mořiny u Dobřichovic za háj Roblín z roku 1338
 V roce 1351 Jan ze Zlenic zastavil hrad Zlenice bratrům Štěpánovi a Ješkovi z Tetína.
 21. července 1356, Štěpán, kanovník pražský a zemský notář a jeho bratr Ješek, používající v tomto případě predikátu "z Makotřas" prodali pražskému měšťanu Zejdlinovi plat na Zlíchově a Makotřasích. Zároveň oba vykonávali podací právo v blízkých Lidicích.
 Mezi lety 1361 - 1376 prodali bratři Štěpán a Ješek hrad Děvín kartouzskému klášteru na Újezdě.  
 1. prosince 1362 udělil Janovi nejvyšší maršálek Čeněk z Lipé a jeho syn Jindřich jako léno hrad Ronovec ve východních Čechách, od té doby se píše z Ronovce.
 20. července 1364 vykonával podací právo v kostele v Dolní Krupé.
 Jan vlastnil i některé drobné středočeské reality, patrně součást otcovského dědictví. Šlo zejména o ves Bynice u Říčan, k níž se váže zajímavý zápis ve vizitačním protokole Pavla z Janovic: "Tomáš a Mořic, obyvatelé a radní ve vsi Čestlice vypověděli, že vznešený pan Jan z Ronovce, ačkoli má legitimní choť, vystřídal mnoho milenek, z nichž poslední Elišku řečenou Beznoska si drží jako hospodyni ve svém bynickém dvoře, jezdí za ní a má s ní dospělého syna. Kromě toho prý umístil v Bynicích i další svou milenku Kunhutu, jež s ním dříve žila na Ronovci. Další svědek, čestlický farář Jakub k tomu podotkl, že Eliška řečená Beznoska je navíc vdaná a její manžel rovněž žije v Bynicích.  
 V roce 1382 vystoupil proti královské odúmrti ve Vysočanech, kde jeho zemřelý bratr Štěpán vlastnil nějaký majetek, jménem pozůstalé vdovy Kateřiny a jejího syna Jana, kteří jsou v této souvislosti uvedeni s predikátem z Přítočna. 
 V roce 1383 obhajoval Jan z Ronovce jménem svým i Kateřiny a Jana z Přítočna prodej ročního platu v Hospozíně. 
 Naposledy se připomíná v roce 1393, kdy vystupuje společně se svým stejnojmenným synem Janem jako patron kostela v Dolní Krupé. 
  Mikuláš († po roce 1342)
 v roce 1342 potvrdili Jindřich, Jan a Mikuláš směnu háje Mořiny u Dobřichovic za háj Roblín z roku 1338. Tato listina je poslední zmínkou o Mikulášovi, který patrně záhy po tomto datu zemřel.
 Štěpán († 2. 7. 1382)
 17. března 1351 poprvé připomínán jako vykonavatel úřadu zemského písaře (po Jindřichově smrti), uváděn jako pražský kanovník. 
 V roce 1351 Jan ze Zlenic zastavil hrad Zlenice bratrům Štěpánovi a Ješkovi z Tetína. 
 3. dubna 1352 se v papežské listině připomíná jako farář v moravských Jaroměřicích. 
 21. července 1356, Štěpán, kanovník pražský a zemský notář, a jeho bratr Ješek, používající v tomto případě predikátu z Makotřas prodali pražskému měšťanu Zejdlinovi plat na Zlíchově a Makotřasích Zároveň oba vykonávali podací právo v blízkých Lidicích. 
 Mezi lety 1361 - 1376 prodali bratři Štěpán a Ješek hrad Děvín kartouzskému klášteru na Újezdě.
 V roce 1367 držel prebendu ve Ctiněvsi, Zátvoře a Sobíně..
 V roce 1371 držel obedience v Auněticích
 Ve vizitačním protokole pražského arcijáhna Pavla z Janovic, vzniklém v letech 1379 - 1382 uvádí unhošťský farář Jakub, že zemský notář Štěpán si ve Velkém Přítočně drží konkubínu Kateřinu, jíž často navštěvuje a s níž má tři nebo čtyři děti.
 Naposledy se připomíná mezi dalšími zemskými úředníky v roce 1382. 
 Manželka Kateřina se jako vdova po Štěpánovi naposledy připomíná v roce 1391.

Další členové rodu
 Jan z Ronovce, syn Jana z Ronovce 
 V květnu 1397 vystupuje jako patron kostela v Dolní Krupé jako „Johannis de Ronowicz alias de Sunnenburg“. 
 Po smrti Jindřicha z Lipé na počátku 15. století během dědických sporů z Ronovce vypuzen a dále žil jako člen bojových šlechtických družin, nezřídka se zabývajících i loupežnictvím
 Petr z Ronovce, syn Jana z Ronovce 
 Po smrti Jindřicha z Lipé na počátku 15. století během dědických sporů z Ronovce vypuzen a dále žil jako člen bojových šlechtických družin, nezřídka se zabývajících i loupežnictvím.
 Jan z Přítočna, syn Štěpána a Kateřiny
 1380 uváděn jako student pražské univerzity.
 Naposledy se připomíná v roce 1405

Poznámky

Reference

Externí odkazy 
 Mgr. Marek Starý - Zemský písař Štěpán z Tetína, jeho původ a potomstvo
 Západočeská univerzita v Plzni, publikační činnost

Čeští šlechtici
Narození ve 13. století
Úmrtí ve 14. století
Čeští nejvyšší písaři
Muži
Lidé z Tetína (okres Beroun)