Cesta středu
Cesta středu () je jedna z tzv. Čtyř knih konfucianismu, vydaných filozofem Ču Sim v roce 1190. Kniha se tak stala jedním ze základů pro výuku konfucianismu.

Pro konfuciány nebyla původně výjimečně důležitá, pozornost ji věnovali více buddhisté a taoisté, kteří v ní viděli hluboké sdělení o podstatě vesmíru a jeho vztahu k podstatě člověka. Mezi (neo)konfuciány na ni obrátili pozornost až S’-ma Kuang a Čcheng Chao, k nejdůležitějším konfuciánským textům ji přiřadil Ču Si.

Cesta středu byla původně jednou z kapitol v Knize obřadů, až Ču Si ji osamostatnil a zařadil mezi čtyři základní výukové konfuciánské texty. Tradičně byl za autora považován Konfuciův vnuk C’-s’, už učenec Cchuej Šu (1740–1816) však na základě textového rozboru C’-s’ovo autorství zpochybnil. Přinejmenším části knihy pocházejí až z období Západní Chan (206 př. n. l. – 8 n. l.).

Podle textu je dodržování „čung-jung“ (v překladu: nauka středu, učení o středu, nauka o středu, moderace, přímost v řízení, objektivita, upřímnost, čestnost, pravdomluvnost, vhodnost, rovnováha, nepřítomnost předsudků) hlavním tématem konfuciánského myšlení. Člověk se má držet středu za každých okolností; takové chování odpovídá zákonům přírody. Například přítel by neměl být ani příliš blízký, ani příliš daleký, a člověk by neměl být ani příliš smutný, ani příliš veselý.

Čínský název Čung-jung je, vzhledem k jeho mnohovýznamovosti, převáděn různě: k nejrozšířenějším překladům patří Střední cesta, Doktrína středu či Učení středu; překládán je i jako Středovost a stejnost, Neměnný střed, Střední míra.

Překlady (české)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 Encyklopedie Britannica
 

Konfuciánská literatura
Čouská kultura
Chanská kultura
Sungská kultura