Ferdinand von Richthofen
Ferdinand von Richthofen (5. května 1833 Carlsruhe Pruské Slezsko – 6. října 1905 Berlín) byl německý geograf, kartograf a cestovatel, který je znám prosazením termínů ,  (hedvábná stezka), jež prvně použil v roce 1877. Standardizoval také postupy chorografie (regionální zeměpis) a chorologie (popis vztahů mezi geografickými entitami). Jeho synovcem byl Manfred von Richthofen, známý též jako Rudý baron, nejúspěšnější stíhač první světové války.

Životopis 
Vystudoval medicínu na Vratislavské univerzitě a na berlínské Univerzitě Fridricha Viléma. V roce 1860 se připojil k diplomatické expedici po východní a jihovýchodní Asii vedené Friedrichem Albrechtem zu Eulenburg, s níž během následujících dvou let navštívil Srí Lanku, Japonsko, Tchaj-wan, Sulawesi, Jávu, Filipíny, Thajsko a Barmu. Do Číny se kvůli probíhajícímu povstání tchaj-pchingů nedostali, Richthofena však země zaujala a plánoval se sem jednou vrátit. Mezi roky 1862 a 1868 pracoval v Kalifornii jako geolog na hledání nalezišť zlata po opadnutí tamější zlaté horečky. Poté podnikl několik výprav do Číny, kde se mu podařilo objevit vysušené dno jezera Lobnor, do Japonska, Barmy a na Jávu. Své geografické, geologické, etnografické a ekonomické nálezy publikoval v letech 1877–85 v díle o třech svazcích China: Ergebnisse eigner Reisen und darauf gegründeter Studien (volně přeloženo Čína: Výsledky vlastních cest a na nich založených studií).

Již roku 1875 byl jmenován profesorem na Univerzitě v Bonnu, ale vzhledem k zaneprázdnění svými cestami se svým profesorským povinnostem věnoval teprve o čtyři roky později. Roku 1883 se stal profesorem geografie na Lipské univerzitě, roku 1886 pak na své alma mater, Univerzitě Fridricha Viléma v Berlíně, kde pracoval až do své smrti. Jeho přednášky inspirovaly řadu studentů, z nichž se později stali význační zeměpisci; jedním z jeho nejproslulejších studentů byl švédský topograf a cestovatel Sven Hedin. Roku 1901 se Richthofen stal zakládajícím ředitelem berlínského Oceánografického muzea (), dále byl několik let prezidentem Německé geografické společnosti, v letech 1903 a 1904 pak působil na Univerzitě Fridricha Viléma i jako její rektor. Zemřel roku 1905 v Berlíně.

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 

Ferdinand
Baroni
Němečtí geologové
Němečtí cestovatelé
Vulkanologové
Němečtí geografové
Geografové 19. století
Geografové 20. století
Hedvábná stezka
Osobnosti Slezska
Absolventi Humboldtovy univerzity
Absolventi Vratislavské univerzity
Pedagogové na Lipské univerzitě
Rektoři Humboldtovy univerzity
Členové Göttingenské akademie věd
Členové Královské společnosti
Členové Německé akademie věd Leopoldina
Členové Národní akademie věd USA
Nositelé Maxmiliánova řádu za vědu a umění
Nositelé Wollastonovy medaile
Narození 5. května
Narození v roce 1833
Narození v Opolském vojvodství
Úmrtí 6. října
Úmrtí v roce 1905
Úmrtí v Berlíně
Muži
Držitelé čestných doktorátů Univerzity Heidelberg
Pedagogové na Univerzitě v Bonnu