Světová rada míru
Světová rada míru (, WPC) je mezinárodní organizace, založená z popudu Sovětského svazu a za jeho financování na druhém světovém mírovém kongresu ve Varšavě v listopadu 1950 a nahradila od roku 1949 existující Stálý výbor pro světový mír. Dnes jde o malé antiimperialistické, demokratické, nezávislé a nezúčastněné mezinárodní hnutí hromadné působnosti. Je součástí světového mírového hnutí a působí ve spolupráci s jinými mezinárodními a národními hnutími. Jako nevládní organizace a člen Spojených národů, spolupracuje s UNESCO, UNCTAD, UNIDO, ILO a jinými specializovanými agenturami Spojených národů, speciálními komitéty a odděleními. Spolupracuje s Hnutím nezúčastněných zemí, Africkou unií, Ligou arabských států a jinými mezivládními orgány.

Cílem organizace má být koordinace činnosti mírových hnutí různých zemí, boj proti nebezpečí světové války, boj proti imperialistické agresi a úsilí o všeobecné odzbrojení a národní nezávislost. Za vynikající výsledky v boji za mír SRM oceňuje jednotlivce a organizace na světě Zlatou medailí Joliota-Curie.

SRM vytrvale kritizovala agresivní chování USA včetně války ve Vietnamu a početné americké intervence v Latinské Americe, ale nikdy nevystoupila proti intervencím SSSR a jeho satelitů (Československo, Afghánistán). Po sovětsko-čínské roztržce se dalším stálým cílem kritiky stala Čína, jejíž představitelé v roce 1966 oficiálně opustili SRM.

Rozpad Sovětského svazu a téměř úplná ztráta finančních zdrojů přivodily faktické zhroucení SRM. Sídlo vedení se přesunulo do Řecka a SRM se stala nepočetnou organizací se zanedbatelným politickým vlivem.

Prezidenti SRM 
  Frédéric Joliot-Curie (1950—1959)
  John Desmond Bernal (1959—1965)
  Isabelle Blume (1965—1969)
  Lázaro Cárdenas del Río (1969—1970)
  Romeš Čandra (generální sekretář (1966—1977), předseda (1977—1990))
  Evangelos Macheras (1990—1993)
  Albertina Sisulu (1993—2002)
  Orlando Fundora López (2002—2008)
  Socorro Gomes (zvolena 11. dubna 2008)

Reference

Externí odkazy 
 
 World Peace Council

 
Pacifismus