Vesnické křížové procesí na Velikonoce
Vesnické křížové procesí na Velikonoce () je název obrazu ruského realistického malíře Vasilije Grigorijevič Perova z roku 1861.

VG Perov byl umělec-demokrat, bojující za ideové, realistické umění. Jeho tvorba, gradující v šedesátých letech, naplno odrážela sociálně-psychologické aspekty života prostého lidu. Ovlivněn revolučním odkazem ruských demokratů, usilujících zbavit zemi jha zaostalosti, bídy a útlaku, jeho díla odrážely nejtypičtější myšlenky té doby. Jednou z nich byl bezútěšný obraz ruské vesnice. Tuto tematiku nechal naplno vyniknout na malbě Vesnická křížová procesí na Velikonoce.

Okolnosti vzniku díla 
První Perovovo významné dílo mělo původně vzniknout jako soutěžní práce. V roce 1861 získal Perov jako student Moskevské školy malířství, sochařství a architektury za malbu Kázání na venkově zlatou medaili. Potěšen tímto úspěchem, rozhodl se zúčastnit další umělecké soutěži vyhlášené Akademií umění. Skica tužkou s názvem Vesnická křížová procesí na Velikonoce však byla odbornou komisí odmítnuta.

Navzdory tomuto neúspěchu ještě v témže roce (mezitím dokončil obraz Kázání na venkově) namaloval obraz se stejným názvem i námětem. Dílo se svým satirickým obsahem stalo "nejrevolučnějším" uměleckým projevem autora v celé jeho dosavadní tvorbě.

Námět a kompozice 
Perov podává ve svém díle obraz zastrčené ruské vesnice poloviny 19. století. Zachycuje velikonoční průvod, ale dojem z něj není ani zdaleka sváteční. Na pozadí pochmurného jarního dne se zataženou větrnou oblohou vychází z domu na okraji vesnice nevelké procesí slavící svátek Kristova zmrtvýchvstání. Pochmurnost dotvářejí i kaluže vody na rozbahněné cestě.

V centru kompozice je postava opilého popa, který stojí na verandě domu. Jelikož se sotva drží na nohou, opírá se o sloup verandy, aby udržel své tučné tělo na nohou a zachoval tak jakous takous důstojnost. Při popových nohou leží stejně opilý starý ministrant s kadidlem. Při pádu mu do bláta padla i modlitební knížka. Skupinu duchovních, která je středobodem Perovovy satiry, doplňují osoby s druhořadým významem: žena polévající muže, který se opil do němoty, a opilý vesničan, válící se v blátě vpravo pod verandou. Perov dále děj rozvíjí a diváka provází chaotickým pochodem sedláků nesoucích ikony. Důležitou postavou kompozice je stařec, který obrátil ikonu hlavou dolů a nevšiml si, že se onuce vláčečí v blátě.

Vesnické procesí je považováno za dosavadní nejvýznamnější Perovovo dílo. Obraz se vyznačuje nejen ostrým až zesměšňující výrazem, kterým umělec kritizoval tehdejší společenské a sociální poměry v zemi, alkoholismus a bídu, ale i svou výpravností, která umožnila výtvarnými prostředky věcně a poutavě vyprávět děj. Nezanedbatelným výrazovým prostředkem díla je země, která pomohla malíři naplno zhmotnit jeho tvůrčí záměr.

Perov se obrazem obrátil na prostého člověka s poukazem na nešvary ve společnosti. Vzhledem k tomu bylo od počátku jasné, že kritika dílo odmítne.

Další osud díla 
Obraz se v následujícím roce objevil na stálé výstavě Společnosti pro podporu umění v Petrohradě a okamžitě upoutal pozornost obrovského počtu diváků. Zaujalo jejich smělé a nemilosrdné usvědčení duchovenstva téměř neznámým umělcem. Brzy však následoval příkaz obraz, ... "jehož odpuzující obsah si nárokoval odhalovat nemravné", z výstavy odstranit a zákaz reprodukovat ho v tisku. Perov obraz odnesl. Téměř vzápětí ho pro svou rodící se galerii koupil významný sběratel umění Pavel Michajlovič Tretiakov.

Odkazy

Reference

Literatura 
 AI Archangeľskaja, Perov, Tvar, výtvarné nakladatelství, Bratislava, 1952
 Vl. Fiala, Ruské malířství XIX. století, Tvar - výtvarné nakladatelství, Bratislava, 1952

Vasilij Grigorjevič Perov
Treťjakovská galerie
Obrazy Vasilije Perova