Elektrický tok
Elektrický indukční tok, zkráceně též elektrický tok (zastarale dielektrický tok či posuvný tok) je skalární fyzikální veličina používaná pro popis elektrického pole v prostředí.

Značení, definice a jednotky 
 Doporučené značení: Ψ
 Definice:
 Elektrický indukční tok je definován jako tok vektoru elektrické indukce D danou plochou S:
 
 Jednotky:
 Hlavní jednotkou v SI je 1 coulomb, značka 1 C.
 Používanými (dříve normou doporučovanými) násobky a díly jsou
 1 megacoulomb, značka 1 MC,
 1 kilocoulomb, značka 1 kC,
 1 milicoulomb, značka 1 mC.

Vlastnosti a výpočet 
Elektrický indukční tok je číselně roven počtu indukčních čar prostupujících danou plochou (platí-li úmluva, že v homogenním poli počet indukčních čar procházejících plochou 1 m² je roven číselné hodnotě elektrické indukce tohoto pole).

V homogenním poli je elektrický indukční tok rovinnou plochou roven součinu obsahu plochy a složky vektoru elektrické indukce ve směru její normály, respektive součinu skalárně vzaté velikosti elektrické indukce a na ní kolmého průmětu dané plochy:
,
kde α je úhel, který svírá vektor elektrické indukce s normálou plochy.
 
Podle Gaussova zákona platí, že elektrický indukční tok uzavřenou plochou je roven celkovému volnému náboji touto plochou obklopenému (Q), bez ohledu na jeho rozložení:

Tok intenzity elektrického pole 
Jako "elektrický tok" se (na rozdíl od doporučení norem pro veličiny a jednotky) označuje i veličina tok intenzity elektrického pole:
 Užívané značení: Χe, Фe či N
 Definice:
 , kde E značí intenzitu elektrického pole.
 Jednotky:
 Hlavní jednotkou v SI je 1 volt krát metr, značka 1 V·m.

Poznámky

Reference 

Elektrostatika
Tok