Levhart perský
Levhart perský (Panthera pardus tulliana, Panthera pardus saxicolor nebo Panthera pardus ciscaucasica), zvaný též levhart zakavkazský nebo levhart anatolský je jedním z největších poddruhů levharta skvrnitého. Žije v severním Íránu, východním Turecku, na Kavkaze, jižním Turkmenistánu a západním Afghánistánu. Ve volné přírodě se nachází jen okolo 1000 jedinců a poddruh je podle norem IUCN veden jako ohrožený.

Popis a taxonomie 
Levhart perský je velký poddruh levharta skvrnitého, což odpovídá Bergmannovu pravidlu. Spolu s některými populacemi levhartů afrických, indických a s cejlonskými levharty patří k nejtěžším. Hmotnost samců se v průměru pohybuje okolo 65–70 kg a výjimečně dosahuje až k 90 kg. Samice jsou podstatně menší, většinou okolo 45 kg těžké. Délka těla je 126 až 171 cm, ocas měří 94 až 106 cm. Výška v ramenou dosahuje 50 až 80 cm. Průměrná délka lebky u samců je 20,6 cm, u samic 18,7 cm. Zbarvení je světlé, krémové až šedožluté, s velkými, pravidelně rozmístěnými rozetami. Srst je dlouhá a hustá, především v zimním období.

Dříve bylo rozlišováno více poddruhů levharta – kromě perského byl uváděn zakavkazský (Panthera pardus ciscaucasica) a anatolský levhart (P. p. tulliana), nyní se tyto subspecie neuznávají jako samostatné, resp. jejich uznání není dosud akceptováno. Taxonomie západoasijských levhartů je nicméně stále předmětem bádání.

Populace a rozšíření 

Počet dospělých jedinců je odhadován na 871–1290 (rok 2008). Odhady populací v jednotlivých státech resp. oblastech výskytu jsou následující: 550–850 v Íránu, 200–300 v Afghánistánu, 78–90 v Turkmenistánu, méně než 10–13 v Arménii, méně než 10–13 v Ázerbájdžánu, 3–4 v Náhorním Karabachu, méně než 5 v Gruzii, méně než 10 v ruské části Kavkazu, méně než 5 v Turecku. Írán je jádrovou oblastí a jakousi pevností výskytu a vyživuje malé kavkazské, turecké a turkmenské populace. Pro rozšíření a početnost populace v Afghánistánu existují velmi nespolehlivé údaje. Výskyt v Iráku není v současnosti potvrzen. Pro předpokládané další populace (např. Pákistán), chybějí data.

Život 
Biotop levharta perského je poměrně pestrý – může žít v lesích mírného a subtropického pásu, horských oblastech, polopouštích či lesostepích.

K jeho oblíbené kořisti patří koza bezoárová, džejran, kamzík, zajíc polní, srnec obecný, kozorožec kavkazský, urial, muflon, prase divoké a dikobraz srstnatonosý. Kromě toho je schopen ulovit jakoukoliv kořist až do velikosti koně. Levhart není v současnosti vystaven konkurenci silnějších predátorů, než je on sám, neboť došlo k jejich vyhubení. Jednalo se o tygra kaspického a lva perského. Určitou konkurenci tak představují jen středně velké nebo menší šelmy: rys ostrovid, vlk obecný, hyena žíhaná, karakal a zcela výjimečně i irbis.

Období páření levharta perského probíhá obvykle od poloviny ledna do poloviny února. Samci a samice spolu zůstávají jen krátce a rychle jeden druhého opouštějí. Doba březosti trvá v průměru 90–106 dní. Samice rodí obvykle dvě mláďata, větší počet je spíše vzácný (zaznamenané maximum je čtyři). Levharti pohlavně dospívají po dvou letech a v přírodě se obvykle nedožívají více než 12 let. V zajetí to může být až 16 let.

Ohrožení a ochrana 
Hlavním nebezpečím pro perské levharty je pytláctví, úbytek přirozené kořisti, ztráta přirozeného prostředí a obecně růst lidské populace a jejích aktivit (mj. i vojenského rázu). Poklesem počtu jedinců došlo k výrazné fragmentaci populace, která je tím podstatně méně životaschopná. Přežití těchto koček mimo rezervace je velmi nejisté. Například ze 71 zaznamenaných úmrtí v Íránu v letech 2007–2011 bylo přes 70 % v důsledku odstřelu nebo otravy. 13 levhartů zahynulo kvůli nehodám na silnicích.

Přežití této šelmy může zajistit jen důsledná ochrana, osvětová práce mezi obyvateli a propojení fragmentovaných areálů biokoridory. Je evidentní, že Írán a jeho populace levharta bude muset hrát klíčovou roli. Chovy v zoologických zahradách trpí častým příbuzenským křížením a nejsou tak vhodné pro oživení či doplnění divoké populace. V Čechách a na Moravě je chován v Zoo Dvůr Králové nad Labem a Zoo Jihlava. Na Slovensku je chován v Zoo Bojnice.

Odkazy

Reference

Literatura 
 FARHADINIA, Mohammad S.; MAHDAVI, Alireza; HOSSEINI-ZAVAREI, Fatemeh. "Reproductive ecology of Persian leopard, Panthera pardus saxicolor, in Sarigol National Park, northeastern Iran". Zoology in the Middle East 48, 2009.
 HAMIDI, Amirhossein H. K. Persian Leopard Ecology and Conservation in Bamu National Park, Iran. Cat Project of the Month – March 2008.
 KHOROZYAN, I. Panthera pardus ssp. saxicolor. The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.2. <www.iucnredlist.org>
 MAZÁK, Vratislav. Velké kočky a gepardi. Edice Zvířata celého světa, sv. 7. Praha 1980.
 SANEI, Arezoo. Analysis of leopard (Panthera pardus) status in Iran (No.1). Tehran, Sepehr Publication Center 2007.
 SANEI, A.; Mousavi M.; Mousivand M.; Zakaria M. (2012). "Assessment of the Persian leopard mortality rate in Iran". Proceedings of UMT 11th International Annual Symposium on Sustainability Science and Management: 1458–1462.
 VAŠÁK, Jan. "Levhart perský a jeho odchov v Zoo Jihlava". Živa 3/2006.
 WWF: Strategy for the Conservation of the Leopard in the Caucasus Ecoregion. Strategic Planning Workshop on Leopard Conservation in the Caucasus. Tbilisi, Georgia, 30 May – 1 June 2007.
 ZAKARIA, Mohamed. and SANEI, Arezoo. "Conservation and management prospects of the Persian and Malayan leopards". Asia Life Sciences Supplement 7: 1–5, 2011.

Externí odkazy 
 
 BioLib: Panthera pardus saxicolor
 Asian Leopard Specialist Society: Panthera pardus saxicolor
 Carnivora: Biggest Leopard Sub-species?

Levhart skvrnitý
Fauna Asie