Vyšší dívčí škola v Praze
Vyšší dívčí škola v Praze byla první pokračovací škola pro dívky v českých zemích, založená pražským magistrátem přičiněním purkmistra Františka Václava Pštrosse roku 1863 v Praze na Novém Městě pražském jako tříleté (později čtyřleté) učiliště. V nové budově ve Vodičkově ulici působila v letech 1867–1945, dnes tam sídlí základní škola.

Počátky a sídla 
Byla založena z podnětu emancipačních snah českých obrozenců kolem Vojty Náprstka a Marie Riegrové-Palacké a podle koncepce Viléma Gablera roku 1863 jako první veřejná městská pokračovací škola pro dívky v českých zemích. Předcházela ji tři založení: Spolek svaté Ludmily z roku 1844 a dvě soukromé dívčí školy, založené v 50. letech. Německou Höhere Töchterschule ve Vlašské ulici na Malé Straně vedla Jenny Kirschbaumová, vyučovaly se tam na dvě desítky předmětů v pěti odděleních. Izraelitská dívčí škola sídlila na Starém Městě v Celetné ulici č.1.
 Česká vyšší škola původně sídlila na Novém Městě ve školních prostorách bývalé piaristické koleje v Panské ulici, dále v Hopfenštokové (dnešní Navrátilově) ulici a koncem roku 1867 se přestěhovala do nové novorenesanční budovy čp. 683/II až 684/II na rohu Vodičkovy a Školské ulice, kterou projektoval Vojtěch Ignác Ullmann, alegorickými postavami a sgrafittem ji vyzdobil Josef Scheiwl. Ullmann jako první architekt v Praze uplatnil ve výzdobě fasády sgrafita, která později jako charakteristický prvek české novorenesance používal Antonín Wiehl. Budova ve Vodičkově ulici je chráněna jako kulturní památka.

Vyučování 
Školu navštěvovaly dívky po absolvování pěti ročníků školy obecné; od školního roku 1887–1888 byla otevřena také pětiletá přípravka. Zápisné stálo dva zlaté a výuka se platila pět zlatých měsíčně, bez výjimek.
Škola měla šest ročníků, stejně jako tehdejší gymnázia. Vyučovacím jazykem byla čeština, od 1. ročníku se vyučovala také němčina, od 2. ročníku francouzština, v 5. a 6. ročníku byl výběr z dalších volitelných jazyků: ruského, polského a anglického. Vyučovaly se zde jak praktické ženské předměty (vaření, šití včetně šití na stroji, vyšívání, domácí hospodářství, zdravověda, péče o dítě), tak teoretické: římsko-katolické náboženství, počty, zeměpis, přírodopis, estetika, krasopis, zpěv, hra na klavír a kreslení. Nepovinným předmětem byl tělocvik, který sestával z cvičení prostných, pořadových, na nářadí a z kolektivních her.

Žákyně 
Podle statistiky škola v prvních 25 letech přijímala žákyně z celé střední Evropy, z Balkánu (Bosna, Bulharsko, Srbsko), pět žákyň bylo z Ruska a jedna z Ameriky, v prvním roce trvání jich bylo zapsáno 92 a k roku 1888 již 377.. Žákyně přicházely pouze z rodin středních a vyšších společenských vrstev, protože musely platit školné. Jejich společenský statut vyplývá například z osnov předmětu domácí hospodářství, které zahrnovaly instrukce, jak se chovat k čeledi (služebnictvu)

Filantropická družina 
Absolventky, které se chtěly dále starat o rozvoj svůj i své komunity, vytvořily Filantropickou družinu, která formou sbírek a dobročinných bazarů podporovala sirotky, nemajetné žákyně a absolventky, šířila osvětu formou přednášek, kulturních a společenských setkání. Přidruženými a přispívajícími členy se směli stát i muži, často to byli kněží. Družina od roku 1899 vydávala tiskem výroční zprávy.

Významné absolventky

Pedagogové

Významní ředitelé 
 Vilém Gabler
 Bedřich Frida – bratr Jaroslava Vrchlického
 František Táborský – vyučoval češtinu a němčinu

Učitelé 
 Josef Šolín – vyučoval matematiku
 Adam Královec – katecheta
 ThDr. Eduard Knobloch (1840–1914) – katecheta, farář u Matky Boží před Týnem
 Václav Nykles (1821–1896) – katecheta
 Barbora Markéta Eliášová – vyučovala angličtinu
 Marie Janků-Sandtnerová – vyučovala vaření a základy zdravé výživy
 Petr Mužák – vyučoval krasopis
 prof. Jan Gebauer – vyučoval český jazyk a dějepis
 František Věnceslav Jeřábek – vyučoval český jazyk, dějepis a estetiku
 Otakar Hostinský – vyučoval estetiku a různé předměty
 Soběslav Pinkas – vyučoval kreslení
 Alois Bubák – vyučoval kreslení
 Arch. Otakar Novotný (1912–1914) – vyučoval kreslení
 Josef Kalousek – vyučoval dějepis a zeměpis
 Bedřich Frida – vyučoval dějepis a zeměpis
 Karel Starý (1831–1899) vyučoval přírodopis
 Emanuel Boleslav Tonner (1830–1900) – vyučoval dějepis a zeměpis
 Josef Vítězslav Šimák – vyučoval dějepis
 Ferdinand Heller – vyučoval zpěv
 Josef Leopold Zvonař (1863–1864) – vyučoval zpěv
 Augusta Sladkovská – třídní učitelka
 Ludovika Čelakovská – třídní učitelka

Zdroj:

Odkazy

Reference

Literatura 
 Adressenbuch der königlichen Hauptstadt Prag für das Jahr 1859
 BAHENSKÁ, Marie. Počátky emancipace žen v Čechách: dívčí vzdělávání a ženské spolky v Praze v 19. století. Praha: Libri: Slon, 2005.
 LUŽICKÁ Věncelava, Z mých pamětí, Mladá Boleslav 1928.
 František Drtina, Dívčí školství u nás a jinde, Praha 1909.
 Otakar Kádner, Vývoj a dnešní soustava školství, díl I., Praha 1929.
 Jaroslav Kopáč, Dějiny české školy a pedagogiky v letech 1867-1914, SPN Praha 1968.

Externí odkazy 
 
 
 
 Rejstřík škol a školských zařízení – Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy České republiky
 Rozvoj vzdělávání žen v Čechách, na Moravě a ve Slezsku, článek od Lucie Zormanové a Moniky Drozdové

Feminismus
Vyšší odborné školy v Praze
Kulturní památky na Novém Městě (Praha 1)
Školy na Novém Městě (Praha 1)
Školy založené roku 1863
Stavby Vojtěcha Ignáce Ullmanna