Svatý rok 1350
Svatý rok 1350 (Jubilejní rok 1350) byl v pořadí 2. svatým rokem vyhlášený papežskou bulou Unigenitus Dei Filii Klementa VI. a konal se v návaznosti na úmysl papeže Bonifáce VIII., který však Svaté roky zamýšlel slavit pouze jednou za sto let.

Průběh 
Před polovinou 14. století řada tehdejších významných osobností, mj. sv. Brigita Švédská či básník Francesco Petrarca, vyzývalo papeže Klementa VI., který tehdy sídlil v Avignonu, aby se toto výročí slavilo dříve než jednou za sto let. Klement VI. souhlasil s těmi názory a vyhlásil o sedm let dopředu rok 1350 jako jubilejní. Ačkoliv se sám papež z Avignonu do Říma nevrátil, delegoval svého zástupce kardinála Gaetani Ceccana, aby jej v Římě zastupoval.

Pro získání odpustků bylo nařízeno, aby poutníci, kromě baziliky sv. Petra a Pavla za hradbami (Basilica di San Paolo fuori le mura), každý den navštívili také baziliku sv. Jana v Lateránu (Basilica di San Giovanni in Laterano). Povinná návštěva baziliky Panny Marie Sněžné (Santa Maria Maggiore) byla do seznamu přidána až o Svatém roce 1390. Návštěva čtyř hlavních římských bazilik (později i byla přidána i svatopetrská bazilika) zůstala jako podmínka pro získání plnomocných odpustků až do současnosti, tedy platí i ve 21. století.

Odkazy

Reference

Literatura

Studie a články

Související články 
 Svatý rok

1350