Nodar Dumbadze
Nodar Dumbadze (gruzínsky ნოდარ დუმბაძე, 14. července 1928 Tbilisi – 19. září 1984 Tbilisi) byl gruzínský spisovatel. Psal především humorně laděné prózy z válečné a poválečné Gruzie.

Život 
Vystudoval právo na univerzitě v Tbilisi, ekonomické fakultě, v roce 1950. V roce 1964 vstoupil do komunistické strany. Mezi lety 1967 a 1972 se podílel na publikování satirického časopisu Niangi. V roce 1972 se stal členem předsednictva svazu sovětských spisovatelů a tajemníkem svazu gruzínských spisovatelů. Za svou tvorbu obdržel Státní cenu Šoty Rustaveliho (1975) a Leninovu cenu (1980).

Dílo 
Dumbadze začal publikovat od 50. let, nejdříve krátké povídky, později delší díla.

Romány 
 Babička, Illiko, Ilarioni a já (1960)
 Vidím Slunce (1962)
 Sluneční noc (1967)
 Neměj strach, matko! (1972)
 Bílé prapory (1973)
 Zákon věčnosti (1978)

Novely 
 Kukarača (1981)

České překlady 
 Vyšetřování: hra o 2 dějstvích. Překlad Jan Pömerl. 1. vyd. Praha: Dilia, 1979. 160 s. cnb000390768.
 Zákon věčnosti. Překlad Václav A. Černý. 3. vydání. Praha: Lidové nakladatelství, 1988. 245 s. cnb000038917.

Odkazy

Reference

Literatura 
 HRALA, Milan, ed. Slovník spisovatelů. Sovětský svaz: literatura ruská, ukrajinská a běloruská, literatury sovětského Pobaltí, literatury Sovětského východu. 1. díl, A–K. 1. vyd. Praha: Odeon, 1977. 639 s. cnb001194425. [Heslo „Dumbadze", str. 347–348.]

Externí odkazy 
 
 

Gruzínští spisovatelé
Narození 14. července
Narození v roce 1928
Narození v Tbilisi
Úmrtí 19. září
Úmrtí v roce 1984
Úmrtí v Tbilisi
Muži