Svatý Petr ze Slivice
Socha sv. Petra pochází z kostela sv. Petra ve Slivici, založeného roku 1362 pražským arcibiskupem Janem z Jenštejna. Patří k raným dílům Mistra Krumlovské madony a je vystavena jako zápůjčka ve stálé expozici Národní galerie v Praze.

Popis a zařazení 
Socha z doby kolem roku 1395 je vysoká 91,5 cm. Je zhotovena ze pražské zlaté opuky, se stopami polychromie a zlacení. Postavě chybí obvyklé atributy (např. klíče), ale o identitě sv. Petra svědčí typika tváře i původní umístění sochy v kostele sv. Petra.  Figura je znázorněna v kontrapostu, s bohatou drapérií, která tvoří hluboké příčné záhyby a vertikální řasení a stírá tělesné proporce. Naturalistická stařecká tvář a detaily rukou kontrastují s vlasy a vousy, stylizovanými do šnekovitých záhybů. Individualizace výrazu tváře navazuje na starší náhrobky parléřovské huti, ale v souladu s tendencemi krásného slohu je její výraz idealizovanější a v postoji figury se projevuje odevzdanost. Typově i např. tvarem límce má socha blízko k postavě sv. Bartoloměje na deskovém obraze následovníka Mistra Třeboňského oltáře, Madona mezi sv. Bartolomějem a sv. Markétou (kolem 1400). ,

Socha  sv. Petra reprezentovala české gotické umění na světových výstavách v Paříži a Montrealu. Jde o typickou ukázku krásného slohu, který se vyznačuje napětím mezi idealismem a naturalismem a forma v něm postupně nabývá stejného významu jako obsah.  Za východisko slohu je považována svatovítská parléřovská huť, kde lze shodné znaky nalézt v náhrobcích českých králů, u bust v triforiu katedrály nebo v případě sochy sv. Václava, jejímž autorem je pravděpodobně Jindřich IV. Parléř.
 
Pro pražskou produkci na přelomu 14. a 15. století je charakteristickým materiálem opuka, těžená v lomech na Bílé Hoře a v Přední Kopanině . Tento kámen si krátce po vylomení uchovává vlhkost a měkkost a umožňuje velmi detailní zpracování řezbářskými nástroji. Na základě rozboru materiálu tak lze určit pražskou provenienci četných sochařských děl exportovaných z Čech do Slezska, Rakouska či Porýní. V době slabé vlády Václava IV. se stal hlavním objednavatelem těchto náročných výtvarných děl pražský arcibiskup a také přední šlechtické rody. Sochy krásného slohu byly pro jejich stylizovanou krásu předmětem vzrůstající kritiky reformátorů církve v době před vypuknutím husitských bouří a velká část se stala obětí obrazoborectví.

Příbuzná díla 
 Madona plzeňská
 Madona Krumlovská
 Madona z Halstattu
 Sv. Kateřina z Jihlavy
 Šternberská madona
 Konzola Mojžíše, Toruň
 Parléřovské náhrobky v chrámu sv. Víta 
 Klanění tří králů ve sv. Štěpánu ve Vídni

Reference

Literatura 
 Karl Heinz Clasen: Der Meister der Schönen Madonnen. Herkunft, Entfaltung, Umkreis. Berlin, New York 1974, s. 116, 234, 235
 Albert Kutal, České gotické umění, Obelisk a Artia, Praha 1972
 Jaromír Homolka, K problematice české plastiky 1350-1450, Umění 11, 1963, s. 429
 Albert Kutal, České gotické sochařství 1350-1450, SNKLU Praha, 1962, s. 88
 Antonín Matějček, Jaroslav Pešina, Česká malba gotická, Melantrich, Praha 1950

Externí odkazy 
 ČT, Národní galerie nikdy nezavírá: Socha sv. Petra ze Slivice (2012)
  ČT, Národní galerie nikdy nezavírá: Neznámý autor, Madona z Halstattu (2012)
  Slivice - Farní chrám sv. Petra, Soupis památek, 13. Politický okres příbramský (1901), str. 146–148

 
České gotické sochařství
Sochy v okrese Příbram
Opukové sochy v Česku
Krásný sloh
Sbírka Národní galerie v Praze
Movité národní kulturní památky České republiky
Národní kulturní památky v okrese Příbram
Milín