Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Osek, okres Teplice)
Opatský kostel Nanebevzetí Panny Marie v Oseku u Duchcova je součástí areálu tamního cisterciáckého kláštera. Původní románská trojlodní basilika byla barokně přestavěna a bohatě vyzdobena v letech 1712-1719. Památkově chráněný areál kláštera byl roku 1995 prohlášen národní kulturní památkou.

Historie 
Cisterciáci přišli do Oseka z mateřského kláštera ve Waldsassen koncem 12. století (v letech 1197-1197) a usadili se při pravděpodobně již existujícím románském kostelíku, který stával na místě kostela dnešního. V letech 1207-1220 byla postavena první trojlodní bazilika, kterou v letech 1421 a 1429 poničili husité. Za opata Scipia, který zastával úřad v letech 1650-1691, byla zahájena barokizace celého zpustlého klášterního areálu, dokončená za jeho nástupců, Benedikta Littweriga a Jeronýma Besneckera. Architektem přestavby kostela byl Octavio Broggio z Litoměřic, který zachoval původní půdorys (a patrně i základové zdivo), kostel zaklenul a vyzdobil barokními sochami a štuky. Osecký klášterní kostel vykazuje stylovou příbuznost s jinými realizacemi tohoto architekta (například s litoměřickým kostelem sv. Václava).

Architektura 
Opatský kostel má podobu mohutné trojlodní baziliky s vnějšími opěráky a s trojosým, konkávně zvlněným průčelím s plasticky vyloženými římsami a s pětiosým portikem. Zdobí je celkem 13 soch, které jsou uspořádány do čtyř etáží. Po stranách vchodu to jsou sochy evangelistů Matouše, Marka, Jana a Lukáše. Na atticeː po stranách stojí sochy apoštolů Petra a Pavla s popiskami, v popředí Církevní otcovéː sv. Augustin v biskupském oděvu s mitrou (nesprávně označovaný za Tomáše Akvinského) a sv. Jeroným (v cárech poustevníka a se lvem u nohou). Nad nimi ve výklenku patron celého kláštera sv. Jan Křtitel a po stranách štítu svatí Ambrož s úlem a sv. Řehoř Veliký. Autorem všech soch je František Antonín Kuen (1714-1716).

Kostel v souladu s cisterciáckými zvyklostmi nemá velkou věž. Nad křížením lodi a transeptu je vztyčena pouze malá sanktusová vížka se zvonem.

Interiér  
Bazilika má hlavní loď zaklenutou osmi poli stlačených valených kleneb s výsečemi, zdobených žebry křížové klenby a štukaturami, se dvěma výrazně nižšími bočními loděmi, oddělenými mohutnými pilíři a zakončenými vysokou příčnou lodí (transeptem) a obdélným závěrem se třemi klenebními poli. Nad křížením je zdvižena kupole s lucernou. Boční lodi pokračují kolem chóru a na východě končí nízkými válcovými věžemi s kupolemi.  Chór a boční lodi jsou zaklenuty tzv. českými plackami. 

Fresky na klenbě hlavní lodi znázorňují ambroziánský hymnus Te Deum laudamus a k němu příslušné typologické scény ze Starého zákona, dále Seslání Ducha svatého; namaloval je Jan Jakub Stevens ze Steinfelsu v letech 1713-1714, Klenby mají bohatou štukovou výzdobu, která byla nově restaurována. Štukatury na klenbách i na stěnách vytvořil Giacomo Antonio Corbellini v letech 1713-1718. 

Fresky v chóru, transeptu, bočních lodích a v sakristii zpodobují Umučení apoštolů sv. Ondřeje a Jakuba, sv. Petra jako trůnícího papeže, alegorické a biblické výjevy; namalovali je Václav Vavřinec Reiner v letech 1714 a 1719, Jan Petr Molitor a Josef Kramolín. 

Chórová část kostela s presbytářem je od ostatních prostor oddělena chórovou přepažkou se železnou kovanou mříží (tzv. lettnerem).

Hlavní oltář 
Obraz Nanebevzetí Panny Marie je dílem Jana Kryštofa Lišky z roku 1696, sochy vytvořil G. A. Corbellini.

Boční oltáře 
 Mučednictví sv. Mořice, 1702; Mučednictví sv. Šebestiána, obrazy Michael Leopold Willmannː 
 Mučednictví sv. Petra a sv. Pavla, obrazy Jan Kryštof Liška, 1702 
 Vidění sv. Bernarda z Clairvaux - obraz na oltáři u chórových lavic, Václav Vavřinec Reiner, 1719
 Zázrak  sv. Benedikta - obraz na oltáři u chórových lavic, Václav Vavřinec Reiner, 1719
 Antonín Kernː sv. Jan Evangelista na Patmu, sv. Křtitel, sv. Prokop. 
Predely těchto oltářů vyzdobil pestrobarevnou plochou ornamentální výzdobou, zvanou scagliola, malíř a mramorář Jan Vilém Hennevogel. 
 Kruchta - v transeptu je vložena malá kruchta s varhanami z roku 1715 a s malovanvýzdobou od Benedikta Kerna.

Lavice   
 Chórové lavice řeholníků (stally) se sochami andělů jsou cenným dílem Františka Antonína Kuena z let 1714-1716.jsou vyzdobeny oválnými obrazy světců a blahoslavených řádu cisterciákůː sv. Vilém, sv. Robert, bl. Evžen, bl. Konrád 
 Řadové lavice v hlavní lodi mají dřevořezby s iniciálami B.L. opata Benedikta Littweriga z roku 1694.

Kazatelna  
Pochází z roku 1715 a má bohatou sochařskou výzdobu se skupinou Kristova křtu na stříšce, všechny sochy pocházejí z dílny Františka Antonína Kuena.  
V západní části hlavní lodi je velká kruchta s většími varhanami.

Figurální náhrobky  
Kenotaf zakladatele kláštera Slavka z rodu Hrabišiců vytvořil Giacomo Antonio Corbellini roku 1717. Má podobu sarkofágu s obeliskem a dvěma alegorickými postavamiː okřídleného boha času Chróna, který se v žalu sklání na sarkofág, a sedící truchlící ženu- alegorii Času, která v pravici drží lebku. 
Protějškový kenotaf patří vnukovi zakladatele, opatu Slavkovi II. z rodu Hrabišiců.

Klášter 
Budovy konventu s křížovou chodbou a kapitulní síní a prelatura ke kostelu přiléhají z jižní strany. Na rozhraní presbytáře a chóru je v podlaze vstup do někdejší opatské hrobky, kde je od roku 2010 pohřben zatím poslední osecký opat, Jindřich Bernhard Thebes (opatem 1990-2010, který v klášteře žil v letech 1991-2007). Další náhrobní deska opata se dochovala v rajském dvoře.

Program záchrany architektonického dědictví 
V rámci Programu záchrany architektonického dědictví bylo v letech 1997–2014 na opravu památky čerpáno 21 453 000 Kč.

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura 
 HORYNA Mojmír (ed.), Oktavián Broggio 1670-1742. Katalog výstavy Severočeské galerie výtvarného umění v Litoměřicích, 11. 6. 1992 - 13. 9. 1992. Praha 1992
 KUČA Karel, Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku IV. díl, Ml - Pan. Praha 2000
 POCHE Emanuel (ed.), Umělecké památky Čech 2. Praha: Academia 1978
  PREISS Pavel, Václav Vavřinec Reiner: Dílo, život a doba malíře českého baroka. Praha 2013, s. 133-165
 STEHLÍKOVÁ Dana (ed.), 800 let kláštera v Oseku (1196- 1996). Katalog výstavy Opatství cisterciáků v Oseku, konané 25. 5. 1996-20. 10. 1996. Unicornis Praha 1996
 TYLOVÁ Kateřina. Kulturně historické dědictví kláštera cisterciáků v Oseku (bakalářská práce na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy v Praze). Osek 2013
 VLČEK Pavel, SOMMER Petr, FOLTÝN Dušan (eds.), Encyklopedie českých klášterů. Libri Praha 1998, s. 403-406

Související články 
 Klášter Osek
 Seznam opatů cisterciáckého kláštera v Oseku
 Octavio Broggio
 Jan Kryštof Liška
 Římskokatolická farnost-děkanství Osek u Duchcova

Externí odkazy 
 
 Pořad bohoslužeb v klášterním kostele Nanebevzetí Panny Marie, Osek u Duchcova (katalog biskupství litoměřického)
 Průvodce klášterem v Oseku

Nanebevzetí Panny Marie Osek
Nanebevzetí Panny Marie Osek
Osek
Národní kulturní památky v okrese Teplice
Stavby v Oseku (okres Teplice)
Náboženství v Oseku (okres Teplice)