Gaetano Scirea
Gaetano Scirea (25. květen 1953, Cernusco sul Naviglio, Itálie – 3. září 1989, Babsk, Polsko) byl italský fotbalový obránce.

Svou hrou připomínal Beckenbauerera. Nikdy za svou kariéru nebyl vyloučen, což pro obránce bylo velmi vzácné. Celkem 14 let působil v Juventusu se kterým vyhrál celkem 14 trofejí a nastoupil do 552 utkání, což byl do roku 2008 rekord klubu. V roce 2011 byl uveden do Italské síně slávy italského fotbalu.

V roce 1982 se stal z reprezentací mistrem světa na MS 1982.

Klubová kariéra

Atalanta 
Již od roku 1967 byl hráčem Atalanty, kde hrál od mládežnických kategorií na pravém křídlu v útoku. Až postupem času se vypracoval na post záložníka a jako střední obránce debutoval v nejvyšší lize v zahajovacím utkání sezony 1972/73 proti Cagliari (0:0). V sezoně odehrál 20 utkání, které ale nezachránil od sestupu do druhé ligy. V následující sezoně jej trenér Heriberto Herrera nasazoval do každého utkání ve druhé lize. Jedinou branku za Atalantu vstřelil 12. května 1974 proti Brindisi (1:2). Po celkem 70 odehraných utkání jej koupil Juventus.

Juventus 
Do Juventusu odešel za 700 milionů lir a plus hráči Giorgio Mastropasqua, Gianpietro Marchetti a Giuliano Musiello. Klub jej koupil hlavně kvůli Salvadorimu, který chtěl skončit s fotbalem. Stal se tak stabilním členem obrané pětice:Cuccureddu, Gentile, Spinosi a Morini. Hned v první sezony slavil první titul v kariéře. V sezoně 1976/77 vyhrál s Bianconeri titul i pohár UEFA. V sezoně 1981/82 slavil již pátý titul, ale pro Bianconeri to byl dvacátý celkově a tak mohli mít na dresu dvě zlaté hvězdy.

Další vítězství v evropských pohárech zaznamenal v sezoně 1983/84 když vyhrál pohár PVP a v následující sezoně získal pohár PMEZ. Tak zkompletoval všechny evropské poháry. Ještě se mu podařilo získal Superpohár UEFA 1984 i Interkontinentální pohár 1985. Do fotbalového důchodu odešel ve věku 35 let, na konci sezóny 1987/88, po 377 ligových zápasech a celkem 552 v černobílém dresu. S Bianconeri vyhrál celkem 7 titulů (1974/75, 1976/77, 1977/78, 1980/81, 1981/82, 1983/84, 1985/86), dále dva italské poháry (1978/79, 1982/83) a všechny evropské poháry a stal se tak se spoluhráčem Cabrinim, který vyhrál všechny oficiální klubové fotbalové soutěže.

Po kariéře 
Když ukončil fotbalovou kariéru, začal se věnovat trenéřině. Jakmile získal licenci, v létě 1988 mu Boniperti nabídl roli asistenta trenéra u Bianconeri. Nabídku přijal a zastával funkci až do své předčasné smrti v roce 1989. Dne 3. září byl mu přidělen úkol, že má sledovat příštího soupěře v poháru UEFA Polský klub Górnik Zabrze. Při zpáteční cestě do Varšavy, odkud měl letět do Turína v doprovodu místního řidiče, tlumočníka a manažera Górniku v autě Polski Fiat 125p. Cestou byl jejich automobil zasažen dodávkou poblíž Babska. Obě auta začala, díky přapravě kanystrů benzínu hořet. Z cestujících se zachránil pouze manažer polského týmu, protože seděl na předním sedadle, který po otevření dveří při nárazu zezadu se mu podařilo z vozidla vystoupit. Pro ostatní byl náraz osudný, vzhledem k tomu, že podle výsledků pitvy neutrpěli při nárazu zranění. Gaetano byl zachráněn a převezen do nedaleké nemocnice Rawa Mazowieckaale kvůli hlášeným těžkým popáleninám nemohli lékaři udělat nic jiného, než konstatovat jeho smrt.

Po smrti byly po něm pojmenováno spoustu turnajů a ceny. Město Turín v roce 2008 po něm pojmenovala ulici ve čtvrti Mirafiori Sud. Klub Juventus, jehož byl kapitánem, pokřtili na jeho počest jižní sektor na Stadio delle Alpi. V roce 2011 mu turínský klub věnoval jednu z padesáti pamětních hvězd na chodníku slávy Juventus Stadium. Dne 21. listopadu 2012 přejmenovalo třídu, která vede před hlavním vchodem na stadion na Corso Gaetano Scirea  (dříve Corso Grande Torino).

Hráčská statistika

Reprezentační kariéra

Statistika na velkých turnajích

Hráčské úspěchy

Klubové 
 7× vítěz italské ligy (1974/75, 1976/77, 1977/78, 1980/81, 1981/82, 1983/84, 1985/86)
 2× vítěz italského poháru (1978/79, 1982/83)
 1x vítěz poháru PMEZ (1984/85)
 1x vítěz poháru UEFA (1976/77)
 1x vítěz poháru PVP (1983/84)
 1x vítěz evropského superpoháru (1984)
 1x vítěz interkontinentálního poháru (1985)

Reprezentační 
 3× na MS (1978, 1982 - zlato, 1986)
 1× na ME (1980)

Individuální 
 All Stars team na ME 1980
 člen Síně slávy Italského fotbalu (2011)
 kandidát na Zlatý míč – nejlepší tým (10. místo v roce 2020)

Vyznamenání 
 Zlatý límec za sportovní zásluhy (2017)
 Medaile za atletickou statečnost (1982)
 Medaile za atletickou statečnost (1975)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Profil hráče na Transfermarktu
 Profil hráče na National-football-teams.com

Související články 
 Seznam italských fotbalových reprezentantů

Italští fotbalisté
Italští fotbaloví reprezentanti
Fotbaloví obránci
Fotbalisté Juventusu Turín
Fotbalisté Atalanty Bergamo
Narození v roce 1953
Narození 25. května
Úmrtí v roce 1989
Úmrtí 3. září
Muži
Mistři světa ve fotbale
Oběti silničních dopravních nehod
Vítězové Poháru UEFA
Vítězové Poháru vítězů pohárů
Vítězové Superpoháru UEFA
Vítězové Interkontinentálního poháru
Vítězové Poháru mistrů evropských zemí
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1986
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1982
Hráči Mistrovství Evropy ve fotbale 1980
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1978