Royal Aircraft Factory B.E.2
Royal Aircraft Factory B.E.2 byl jednomotorový dvoumístný dvojplošník používaný britským Royal Flying Corps před a v průběhu první světové války v roli průzkumného, lehkého bombardovacího, nočního stíhacího, cvičného a hlídkového letounu.

Vznik 
Letoun B.E.2 vznikl jako první stroj navržený ve firmě Royal Balloon Factory (přejmenované na Royal Aircraft Factory v roce 1912). Jeho označení pocházelo ze systému navrženým O'Gormanem, který klasifikoval letadla podle jejich konstrukce. BE tedy znamenal Blériot experimentální, a byl používán pro letadla s vrtulí v tažném uspořádání (i když v případě typů od BE šlo o dvojplošníky oproti, pro Blériot, tak typickým jednoplošníkům).
Náplní práce Balloon Factory byl výzkum v oblasti konstrukce letadel, ale stavba skutečného letadla nebyla oficiálními místy schválena. O'Gorman tento rozpor překonal využitím sekundární role továrny, kterou byla oprava a údržbu letadel Royal Flying Corps. Stávající letadla, která vyžadovala větší opravu, byla formálně rekonstruována, ale fakticky docházelo k transformaci do úplně nových konstrukcí, obecně zachovávajících mimo motor jen velmi málo z původních strojů.

Vývoj 

První dva stroje, B.E.1 a B.E.2, byly zalétány v prosinci 1911 a únoru 1912. Měly na svou dobu pokročilou konstrukci i aerodynamiku. Dolní křídlo bylo kratší než horní a kontrola naklánění probíhala pomocí kroucení křídel. Trup byl obdélníkového profilu vyztužený dráty a potažený plátnem. V dvoumístné kabině měl pilot místo vzadu a pozorovatel vpředu, v místě těžiště. To umožňovalo let bez pasažéra bez dopadu na vyvážení stroje.

Řadový motor s vrtulí v tažném uspořádání byl proti hvězdicovým motorům velmi tichý. Stroj B.E.1 byl původně zalétán s vodou chlazeným motorem Wolseley o výkonu 60 k, ale brzy byl nahrazen vzduchem chlazeným osmiválcem Renault stejného výkonu. Změna měla pozitivní vliv na váhu, odpor a výhled posádky, protože bylo možné odebrat rozměrných chladič motoru.

B.E.2 byl původně jen druhým strojem série s drobnými změnami oproti B.E.1 a motorem Renault již od počátku. V květnu 1912 byl pak motor nahrazen motorem od stejného výrobce, ale s výkonem 70 k. Další prototypy - B.E.5 a B.E.6 - následovaly, ale po zavedení produkce s převzetím typového označení B.E.2 byly B.E.5 a B.E.6 přepracovány na standard B.E.2.

Varianty 
 B.E.1: Prototyp dvojplošníku s vrtulí v tažném uspořádání. První B.E.2 byl identický s výjimkou motoru.
 B.E.5: Prototyp, oficiálně přestavba dvojplošníku Howarda Wrighta. Poháněn motorem o výkonu 45 kW (60 k), jinak podobný původnímu B.E.2. První let 27. června 1912. Přestavěn pro motor Renault a fakticky se stal verzí B.E.2.

 B.E.6: Prototyp, oficiálně přestavba Royal Aircraft Factory S.E.1. Poprvé letěl 5. září 1912, poháněn motorem ENV o výkonu 45 kW (60 k) stejně jako B.E.5, ale vybaven motorem Renault než byl koncem téhož měsíce předán RFC jako B.E.2.
 B.E.2a: Prvotní produkce B.E.2. Postaven v malém počtu od konce roku 1912. Standardním typem na počátku války na podzim 1914.
 B.E.2b: v podstatě stejný jako "a" s vyššími stěnami kokpitu. Později některé kusy používaly křidélka místo ohýbání křídla a představovaly další vlastnosti modelu "c", jako podvozek do "V" a olejová vana v krytu motoru.
 B.E.2c: výrazně přepracovaný a praktický nový typ
 B.E.2d: varinta "c" s dvojitým řízením a velkou spádovou nádrží.
 B.E.2e: konečná podoba s novými křídly. Bylo očekáváno velké zlepšení oproti variantě "c", ale šlo o velké zklamání. Přezdíván "Quirk" (vtípek).
 B.E.2f: B.E.2c s křídly B.E.2e.
 B.E.2g: B.E.2d s křídly B.E.2e.
 B.E.9: B.E.2c s dřevěnou gondolou (zvanou "kazatelna" podobně jakou SPAD A.2) před vrtulí s místem pro pozorovatele/střelce. Vznikl pouze prototyp.
 B.E.12: jednomístný B.E.2c se synchronizovaným kulometem a silnějším motorem. B.E.12a měl křídla z B.E.2e.

Uživatelé 

 Australian Flying Corps

 Belgické letectvo

 Estonské letectvo

 Řecké námořnictvo

 Pouze jeden stroj.

 Norwegian Army Air Service

 South African Air Force
 Dva stroje sériových čísel A3109 a A3110, postavených Wolseley Motors Ltd. a pojmenovaných Rio de Janeiro Britons č. 1 a 2 byly prvními letouny ve službách South African Air Force
 Velká Británie
 Royal Flying Corps
 Royal Naval Air Service

 Americké expediční síly

Dochované exempláře 

 B.E.2c, sériové číslo 2699, pobočka Imperial War Museum v Duxfordu
 B.E.2, sériové číslo 687, Royal Air Force Museum v Hendonu
 B.E.2, sériové číslo 5878 s díly z 4112, Kanadské letecké a vesmírné muzeu v Ottawě
 BE.2f, sériové číslo 2560, Musée de l'Air et de l'Espace, Paříž
 B.E.2, sériové číslo 2881, Militaire Luchtvaartmuseum, Soesterberg, Nizozemsko
 B.E.2c, sériové číslo 1780, United States Army Aviation Museum, USA
 B.E.2e, sériové číslo 1380, Norwegian Armed Forces Aircraft Collection na letišti Oslo - Gardermoen v Norsku

Repliky:
 B.E.2c, sériové číslo 471 na  http://www.biggles-biplane.com/ s vysvětlení původu nespravné imatrikulace '347'  https://web.archive.org/web/20141129032635/http://www.raf.mod.uk/news/archive/the-true-first-aircraft-in-france-revealed-05082014
 B.E.2  http://thevintageaviator.co.nz/projects/be2

Specifikace

Technické údaje (B.E.2c - RAF s motorem 1a) 
 Osádka: 2
 Délka: 8,31 m
 Rozpětí křídla: 11,29 m
 Výška na zemi: 3,99 m
 Nosná plocha: 34,8 m²
 Hmotnost prázdného letounu: 623 kg
 Vzletová hmotnost : 1 068 kg
 Plošné zatížení křídla: 125 kg/m²
 Pohonná jednotka : 1 × RAF 1a vzduchem chlazený vidlicový osmiválec o výkonu 67 kW (90 k)
 Poměr tahu a hmotnosti: 0.16 kW/kg

Výkony 
 Maximální rychlost: 116 km/h ve výšce 1 980 m
 Vytrvalost: 3 h 5 min.
 Dostup: 3 050 m

Výzbroj 
 Střelné: 1 × 7.7mm kulomet Lewis pro pozorovatele
 Pumy: 100 kg (s plnou náloží obvykle létal jako jednomístný bez kulometu)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
  Royal Aircraft Factory B.E.2 - část 1
  Royal Aircraft Factory B.E.2 - část 2
  Kamufláže letounu B.E.2 

Britská průzkumná letadla
B.E.2
Dvouplošníky