Libuše (vysílačka)
Libuše byla rádiová vysílací stanice použitá během druhé světové války československým odbojem. V první polovině roku 1942 s ní převážně na Pardubicku operovala skupina Silver A.

Historie 

Do Protektorátu Čechy a Morava zařízení ze Spojeného království dopravil 29. prosince 1941 letoun, jenž spolu s ní přepravoval také příslušníky parašutistických skupin Anthropoid, Silver A a Silver B. O vysílačku se starali členové skupiny Silver A, předně její radista Jiří Potůček. První radiové spojení provedl 15. ledna 1942 ze svého úkrytu v kamenolomu Hluboká u Ležáků. Potůček vysílal z podkroví objektu strojovny, který však byl malý, takže zde musel během vysílání ležet. Následně se z důvodu, aby se předešlo prozrazení, vysílačka stěhovala postupně do rybářské výzkumné stanice v sádkách u Lázní Bohdaneč, dále zpět do Ležáků, tentokrát však do zdejšího Švandova mlýna. 18. 6. 1942 Josef Schejbal, vedoucí S-21-B, požádal horníka Antonína Němečka (* 1905, Bohdašín) o pomoc s převedením radisty Potůčka s vysílačkou z Rosic nad Labem na Bohdašín. Tento převoz byl úspěšný. Dne 28. 6. 1942 opět horník Antonín Němeček převedl radistu Potůčka a vysílačku převezl ze školy na Bohdašíně k hospodáři Antonínu Burdychovi na Končiny.

Provoz vysílačky Libuše 
Stručný provoz radiostanice:
 7. ledna 1942 – zvoleno stanoviště pro umístění vysílačky (lom Hluboká u Ležáků)
 9. ledna 1942 – zahájení vysílání (neúspěšné)
 15. ledna 1942 – zdárné spojení s Vojenskou radiovou ústřednou (VRÚ) v Londýně
 30. března až 13. dubna 1942 – porucha vysílací stanice
 3. června až 16. června 1942 – porucha vysílací stanice
 10. června až 17. června 1942 – Libuše umístěna v ležáckém mlýně
 18. června 1942 – přesun vysílačky na Bohdašín
 noc z 25. na 26. června 1942 – poslední odeslání depeše
 27. června 1942 – gestapo vydává příkaz ke zničení vysílačky
 28. června 1942 – přesun přístroje na Končiny
 30. června 1942 – bez vysílačky prchá její operátor Jiří Potůček

Popis radiostanice 
Podle původních plánů měla být výsadková skupina vybavena dvěma stanicemi, a sice jednou přenosnou a druhou stacionární. Na přelomu měsíců října a listopadu roku 1941 ale došlo k přehodnocení dosavadních představ a výsadek do své výbavy získal kufříkovou stanici typu Mark VI C a záložní komunikační přijímač Hallicrafters Skyrider (SX-17 nebo SX-24). Když se v roce 2017 pořádala v Lázních Bohdaneč vzpomínková akce u příležitosti 75. výročí vysílání Libuše, užili konstruktéři v replice vysílačky přijímač .

Stanici Mark VI C vyvinuli britští konstruktéři na počátku druhé světové války. Vedle jednoduchého dvoustupňového vysílače obsahovala přijímač vybavený třemi elektronkami zapojenými coby zpětnovazební detektor a nízkofrekvenční zesilovač. Celá sestava se nacházela v kufru Mark III o rozměrech 43 × 27,5 × 18 centimetrů a hmotnosti 15 kilogramů. Použitý záložní přijímač Hallicrafters Skyrider měl rozměry 53,5 × 24 × 28 centimetrů a hmotnost 25 kilogramů. Ve své době patřil ke špičkovým přístrojům mezi profesionálními přijímači.

Výkon radiostanice 
Za dobu svého provozu od ledna do června 1942 předala vysílačka úspěšně všech celkem 1098 telegramů.

Odkazy

Reference

Literatura

Související články 
 Sparta (vysílačka)

Československý odboj během druhé světové války
Vyhlazení Ležáků
Vojenství v Pardubickém kraji
Radiotechnika