Tomáš Seidan
Tomáš Seidan (6. září 1830, Praha – 4. prosince 1890, Praha) byl český sochař a pedagog.

Život 
Narodil se v Praze na Starém Městě v rodině rytce Antonína Seidana. Pocházel z devíti sourozenců. Jeho starší bratr Václav Jan Seidan (1817–1870) byl medailérem. V roce 1839 zemřel otec Antonín Seidan.

Tomáš Seidan se vyučil sochařství v dílně bratrů Josefa a Emanuela Maxových a v letech 1843–1845 studoval na Akademii výtvarných umění v Praze u Christiana Rubena. V té době došlo k reformám výuky od strnulého akademismu směrem k realistické malbě. Od roku 1849 Seidan působil jako modelér porcelánky ve Staré Roli a po odchodu Václava Levého do Říma (1854) převzal jeho dílnu.

Po dvacet let působil jako profesor modelování na Pražské technice. Na pražské Akademii nebyl zřízen ateliér sochařství a proto hodiny modelování v ateliéru sochaře Tomáše Seidana navštěvoval Josef Mauder, Ladislav Šaloun a také mladý Myslbek. Myslbek strávil v Seidanově ateliéru dva roky a pak přešel k Václavu Levému. Později se podílel jako Seidanův pomocník na sochařské zakázce ve vídeňském Arsenálu.

Tomáš Seidan byl členem Umělecké besedy, Krasoumné jednoty (1870–1890) a Spolku svatého Lukáše (1871–1890). Zemřel v Praze v prosinci 1890 ve věku 60 let a je pohřben na Olšanských hřbitovech (V. hřbitov, 10. oddělení, hrob 148).

Dílo 
Seidanovo dílo je pozdně klasicistní, ale jeho portréty jsou oproti Maxovým živější a více se zaměřují na detail. Za jeho nejzdařilejší práci je považován pomník J. F. Smetany, který neusiluje o idealizaci, postrádá dobový patos a nejvíce se vzdaluje sochařskému akademismu. Od současníků se Seidan odlišuje realistickým ztvárněním v několika drobných plastikách, které nejvíce vypovídají o jeho výtvarné představivosti a přibližují ho tvorbě následující generace.

Ve velkých plastikách z pozdějšího období chybí fantazie a vzlet, které Seidan nahrazuje plastickou manýrou s prvky klasicismu, novorenesance a realismu. Seidanovy sochy poznamenal živnostenský ráz jeho sochařské dílny, který je řadí k tehdejšímu průměru, s těžko rozeznatelným autorským rukopisem. Jeho návrhy na výzdobu Palackého mostu v Praze i jiné příležitostné práce byly překonány následující generací sochařů v čele s Josefem Václavem Myslbekem a v soutěži neobstály.

Realizovaná díla 

 Vídeňský Arsenal: sochy vojevůdců – Matyáše Gallase, Charlese Josepha de Croix, hraběte de Clerfait a Friedricha sv. pána von Bianchi, vévody di Casalanza
 reliéf na náhrobku Boženy Němcové na Vyšehradě (portrét je od bratra, Václava J. Seidana)
 1872–74 pomník premonstráta dr. Josefa Františka Smetany v Plzni
 1874 socha Komenského v Přerově, spolupracoval Bernard Otto Seeling (dnes před kostelem českobratrské církve v Přerově v ulici Čapky Drahlovského)
 1877 busta cara Petra Velikého na Petrově návrší v Karlových Varech
 busta Jiřího z Poděbrad (mramor), Staroměstská radnice v Praze
 1876 pomník Wolfganga Amadea Mozarta (pískovec),
 busta hraběte Kašpara Šternberka pro knihovnu Českého musea
 1864 pomník Ferdinanda Břetislava Mikovce na hřbitově v Košířích (nyní v osadě Sloup)
 pomník hudebního skladatele Václava Jindřicha Veita v Litoměřicích (zachována busta v muzeu)
 náhrobek německého básníka Uffo Horna, Trutnov
 náhrobní plastika malíře Augusta Bedřicha Piepenhagena (1791–1868) na Olšanských hřbitovech
 alegorie Mírnosti a Trpělivosti, Nová budova vídeňského parlamentu
 alegorie Vody a Ohně ve výklencích rizalitů Národního muzea
 sochy Síly a Víry a Geniové, arcibiskupský palác v Praze
 sochy Raffaela a Carla Marii von Webera, Rudolfinum v Praze
 plastiky generálů Matyáše Gallase a Friedricha Bianchiho v pražské Invalidovně
 Čtyři roční období na zámku Josefův Důl
 Sv. Barbora v kostele Nejsv. Trojice ve Slaném
 pomník Josefa Löschnera v Kyselce
 1890 Busta Galluse Hochbergera, Karlovy Vary

Společné výstavy 
 1884 Krasoumná jednota v Praze (Umělecká výstava na Žofíně), Žofín, Praha
 1988/89 Umělecká beseda k 125. výročí založení, Mánes, Praha

Odkazy

Reference

Literatura 
 Lubomír Sršeň, K autorství náhrobního pomníku Boženy Němcové, Sborník Památníku národního písemnictví. Roč. 34/2002  502 s. 34, (2002,) s. 199–216
 Vojtěch Volavka, Sochařství devatenáctého století, Výtvarný odbor UB, Praha, 1948
 Vladimír Sís, Olšanské hřbitovy, Pražská akciová tiskárna, Praha 1929

Externí odkazy 
 
 Soupis pražského obyvatelstva 1830-1910 (1920), Seidan, Anton *1788 s rodinou
 Pobytové přihlášky pražského policejního ředitelství (konskripce) 1850-1914, Seidan Barbara *1796 s rodinou
 
 Tomáš Seidan, Rozhlas Brno
 19. století, Kdo je kdo: Tomáš Seidan
 Prostor: Tomáš Seidan
 Soupis pražských domovských příslušníků 1830, 1910, Seidan, Thomas 1830

Čeští sochaři 19. století
Narození v roce 1830
Narození v Praze
Úmrtí v roce 1890
Úmrtí v Praze
Muži
Narození 6. září
Úmrtí 4. prosince
Pohřbení na Olšanech