Autonomní morálka
Autonomní morálka je pojem používaný v morální filosofii Immanuela Kanta. Její pravidla si člověk určuje nebo přijímá sám na základě rozumu a svědomí, na rozdíl od morálky heteronomní, určené nějakým účelem nebo stanovené a případně i vymáhané cizí autoritou. Kant se tím vymezoval hlavně proti účelovému zdůvodnění morálky, jak ji v jeho době chápal zejména hédonismus (účelem morálky je individuální blaho a příjemný život) nebo utilitarismus, podle něhož je účelem morálky co největší štěstí pro co největší počet lidí. Morálka podle Kanta je autonomní v tom, že jednak nemá žádný vnější účel, jednak že je založena pouze na tom, k čemu všechny lidi nutí jejich společný praktický rozum. Kant ovšem zároveň považoval autoritu státu jako záruky bezpečí, svobody a práva za rozumově nutnou, takže stát není jen výsledek společenské smlouvy, ale každý člověk je naopak povinen být řádným občanem svého státu, proti němuž se nemůže nikdy postavit.

Reference 

Immanuel Kant
Etika