Manuel Valls
Manuel Carlos Valls Galfetti (* 13. srpna 1962 Barcelona) je francouzský politik katalánského původu, od 1. dubna 2014 do 6. prosince 2016 premiér Francie.

Rodina 
Vallsův dědeček z otcovy strany byl ve Španělsku šéfredaktorem novin katolického a republikánského zaměření. Během španělské občanské války ukrýval ve svém domě kněží pronásledované trockisty a anarchisty. Po vítězství Francisca Franca byl přinucen se své práce redaktora vzdát. Vallsův otec byl katalánský malíř Xavier Valls (1923 – 2006), který odešel z Barcelony do Paříže. Matka Manuela Vallse, rozená Luisangela Galfetti, byla původem z kantonu Ticino ve Švýcarsku.

Valls, po otci katalánského původu, získal francouzské občanství teprve ve svých 20 letech. Poprvé se oženil v roce 1987, kdy si vzal Nathalii Soulié, s níž má čtyři děti. Manželství pak ale bylo rozvedeno. V červenci 2010 se Valls oženil podruhé, a to s houslovou virtuózkou Anne Gravoinovou.

Politická činnost 
Od března 2001 do roku 2012 byl Valls starostou města Évry v blízkosti Paříže. Od května 2012 do 31. března 2014 zastával funkci ministra vnitra, ve které si získal značnou popularitu mj. tím, že netoleroval ilegální sídliště Romů a podpořil jejich nucený návrat do Rumunska.

V následnosti na slabé výsledky Socialistické strany při obecních volbách v březnu 2014 provedl prezident François Hollande očekávanou reorganizaci francouzské vlády. Dne 1. dubna 2014 jmenoval Manuela Vallse novým předsedou vlády. V této funkci nahradil Valls dosavadního předsedu vlády Jeana-Marca Ayraulta, který 31. března podal demisi. V pátek 4. dubna svolal Valls první schůzi svého kabinetu ve svém úředním sídle, paláci zvaném Hôtel Matignon. Nová vláda sestává již jen ze 16 ministrů místo dosavadního počtu 38 ministrů. Několik důležitých politiků ovšem ve vládě zůstalo, jako např. ministr zahraničních věcí Laurent Fabius. Dosavadní ministr práce Michel Sapin převzal ministerstvo financí. Staronovou ministryní se po delší době stala Ségolène Royalová, která má nyní na starosti velký resort pro životní prostředí a energetiku. Kvůli rozporům se socialisty ohledně těchto důležitých politických oblastí opustili francouzští Zelení pod vedením své předsedkyně, dosavadní ministryně pro bytovou výstavbu Cécile Duflot, vládu. V Národním shromáždění (Assemblé nationale) má Vallsova vláda formálně většinu jen jednoho hlasu, avšak strana Zelených ji má v úmyslu ve všech otázkách s výjimkou zmíněných dvou oblastí podporovat.

Dne 5. prosince 2016 rezignoval na funkci ministerského předsedy, aby mohl kandidovat v nadcházejících francouzských prezidentských volbách. Ve funkci jej nahradil dosavadní ministr vnitra Bernard Cazeneuve. Valls se prezidentských voleb nakonec nezúčastnil, protože v socialistických primárkách ho porazil Benoît Hamon.

V roce 2018 oznámil odchod z francouzského politického života a svou kandidaturu na starostu Barcelony.

Příznivec FC Barcelona 
Valls je velkým příznivcem fotbalového klubu FC Barcelona ze svého rodného města. Rád vykládá, že klubovou hymnu složil Manuel Valls, což je ovšem stejnojmenný bratranec jeho otce. U příležitosti finále Champions League dne 8. června 2015 v Berlíně mezi „jeho“ týmem a Juventus FC z Itálie nechal dopravit do německého hlavního města a zpět vládním letadlem na státní náklady (asi 20 000 eur), aby se mohl tohoto zápasu společně se svými dvěma syny zúčastnit. To způsobilo ve Francii silnou vlnu kritiky na Vallsovu adresu.

Vyznamenání 
  komtur Řádu Ouissam Alaouite – Maroko, 2011
  komtur Řádu za zásluhy Pobřeží slonoviny – Pobřeží slonoviny, 2013
  rytíř Národního řádu lva – Senegal, 2013
  velkokříž Řádu za občanské zásluhy – Španělsko, 23. prosince 2013
  čestný rytíř velkokříže Řádu svatého Michala a svatého Jiří – Spojené království, 2014
  komtur Národního řádu Mali – Mali, 2015
  velkokříž Řádu Isabely Katolické – Španělsko, 23. března 2015
  velkokříž Řádu za zásluhy – Senegal, 2016
  velkodůstojník Řádu čestné legie – Francie, 31. března 2016
  velkokříž Národního řádu za zásluhy – Francie, 3. října 2016

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 

Premiéři Francie
Francouzští ministři
Ministři vnitra Francie
Členové Parti socialiste (Francie)
Čestní rytíři velkokříže Řádu sv. Michala a sv. Jiří
Rytíři velkokříže Řádu Isabely Katolické
Nositelé velkokříže Řádu za občanské zásluhy
Nositelé Řádu za zásluhy (Senegal)
Nositelé Řádu Ouissam Alaouite
Nositelé Řádu za zásluhy Pobřeží slonoviny
Nositelé Národního řádu lva
Nositelé Národního řádu Mali
Nositelé Velkokříže Řádu za zásluhy
Velkodůstojníci Řádu čestné legie
Narození v roce 1962
Narození 13. srpna
Narození v Barceloně
Žijící lidé
Muži