Peter Oriešek
Peter Oriešek (28. srpna 1941, Dolná Súča – 18. října 2015, Praha) byl český sochař, medailér, malíř a pedagog Akademie výtvarných umění v Praze.

Život 
Peter Oriešek studoval na Stredné škole uměleckého priemyslu v Bratislavě (prof. Ľudovít Korkoš) a v letech 1960–1966 na Vysoké škole uměleckoprůmyslové v Praze, v sochařských ateliérech prof. Jana Kavana a Josefa Malejovského.

Po absolvování školy byl sochařem ve svobodném povolání. Vystavoval samostatně poprvé roku 1969 a poté až od konce 80. let. Sochařská i kreslířská tvorba Petera Orieška přinesla do podoby české výtvarné scény zcela novou a neopakovatelnou polohu. Jeho originální výtvarný výraz, který velmi ostře interpretuje situaci člověka uprostřed světa, má původ i v nepříznivé společenské atmosféře v zemi okupované po dvacet let sovětskými vojsky. "Krutost pravdy" není v jeho dílech samoúčelná, ale navrací formě její původní a v historickém kontextu zákonitý smysl zpřítomnění, zviditelnění a zpředmětnění. Vyjadřuje senzibilitu, existenciální úzkost a iracionální životní situaci.

Od roku 1995 působil jako pedagog na Akademii výtvarných umění v Praze, a od roku 1999 také na VŠUP.

Byl členem Asociace umělců medailérů, zakládajícím členem skupin Tolerance a Lipany (1989), členem SVU Mánes (1990) a občanského sdružení Figurama (2001). Zemřel v Praze 18. října 2015. Jeho žena Petra Oriešková byla významná česká akademická malířka.

Dílo

Sochařská tvorba 
Peter Oriešek ukončil studia v době, kdy se na domácí scéně projevil odklon od abstraktního umění a otevřel se prostor pro brilantní kreslíře, kteří vstřebávali podněty pop-artu, hyperrealismu a zejména širokého proudu nové figurace spojeného s obnoveným zájmem o tělesnost. V jeho ranných sochařských dílech je zřejmá expresivní nadsázka (Mužská postava, 1965, Mrtvý kůň, 70. léta), ale v pozdější tvorbě se přes drsnost výrazu přidržuje realistické modelace. Naprostá věcnost lidských i zvířecích figur, vitálnější než skutečný odlitek těla, je často znejasňována fantaskní polychromií (Figura, 164 cm, 1969). Sochy odlité v transparentní umělé pryskyřici nabízejí vhled do nitra s expresivní barevnou změtí vnitřností (Figura, v. 166 cm, 1968, Polštářek, 1968-1969, Zrození, 1969). Existenciální téma zhnusení, které prošlo zcizující lekcí pop-artu, je v nich posunuto až do ironizující polohy. 

Jeho zásadními díly z počátku 70. let je několik variant Anatomie ticha (1970, sbírka GASK), vytvořených jako polychromovaní asambláž biomorfních abstraktních tvarů z umělé pryskyřice, na desce s ženskou hlavou.

Na počátku 70. let, inspirován cestou do Řecka, vytvářel sochařské kompozice volně odkazující k mínojské kultuře a bájnému Mínótaurovi. Způsob, jakým Oriešek připomíná řecké mytické vnímání světa, uložené v základech evropské civilizace, však ukazuje na cesty, kterými byla tato tradice přenesena během renesance a manýrismu. Kromě antického sochařství ho nejvíce ovlivnili Michelangelo, Giambologna a Adrian de Vries.
 
Jeho suverénní modelace lidské postavy je patrná i z plastik, které vystavil na počátku 70. let (Ve vaně, sádra, 1975),) nebo realizoval jako sochy ve veřejném prostoru (Matka s dítětem).

Těžištěm jeho tvorby jsou však plastiky, které vycházejí ze světa vnitřních představ a snových vizí. Podobně jako některé sochy Karla Pauzera, jsou Orieškovi fantaskní tvorové metaforickým zobrazením animální podstaty člověka (Zvířata, 1987–89). Těla s napjatou muskulaturou jsou pod šokujícím obnaženým povrchem plná fyziologických procesů. Zvířecí figury vzbuzují hrůzu svou exaltovaností a připomínají klamnou proměnlivost světa ovládaného agresí, hněvem, psychickým nátlakem a bezmocným vzdorem. Orieškovy scény vášně a destrukce vtahují diváka svou narativností, zobrazují příběhy, které se podobají snovým obrazům. Autor jimi chtěl vyjádřit své počínající odcizení od okolí a absurditu existencialistického pojetí bytí nebo úzkost živenou vnitřní sklíčeností. (Anatomie ticha, 1970, GASK)

Plastiky jsou modelované s důrazem na detail, kombinace lidských a zvířecích figur vyjadřují vybičované emoce, strach nebo násilí a jsou zachyceny v dynamických polohách. Napětí je obsaženo i v kontrastu realistické modelace figury ve vypjaté póze s plochami obsahujícími statický reliéf nebo s prvky symbolizujícími smrt a rozpad (Zánik, 1979-85). Pokud je hlavním sochařovým záměrem vyjádření dynamiky, je sousoší pojato jako rozvinutí pohybových fází jedné figury kráčející se schodů, která se rukama v závěru vzpíná vstříc přicházející naději.(Cesta za světlem, 1992).

Sochy jsou primárně určené k odlití do bronzu nebo pryskyřice, ale některá komorní díla zůstala jako modely v původním materiálu - směsi včelího vosku, asfaltu a kalafuny a jsou polychromována. Keramická díla vznikla ve spolupráci s Jindrou Vikovou (Fontána, Atrium Žižkov, Figurální reliéf pro stanici metra (nerealizováno). Peter Oriešek se zabýval rovněž  medailérskou a reliéfní tvorbou, která byla vydána i jako slepotisk (Faust, 1987), Adam a Eva (1988).

Kresba a malba 
Obrat ke kresbě časově souvisí s Orieškovými úvahami o vícefigurových sochařských kompozicích, ale od přelomu 70. a 80. let se kresby staly zcela svébytnou součástí jeho tvorby a stejně jako sochy zobrazují mezní životní situaci. Orieškovy kresby propojují technicky brilantním způsobem ryzí klasicismus a barbarskou magii a sugestivně ilustrují jak blízko má k sobě krása a zlo. Zachycují s neobyčejnou přesností mezilidské vztahy jako epicko-fantaskní scény. Jemnou a do detailu propracovanou modelaci šrafovaných tužkových kreseb později nahradil užitím techniky airbrush. Hyperbolická bizarnost jeho kresebných kompozic má přímý protějšek v některých sochách.

Expresivní pojetí, sochařská kresba nahých figur a dramatické scény plné emocí a vášní jsou charakteristické i pro kompozice rozměrných obrazů, které Oriešek maluje americkou retuší (airbrush). Mistrovské ovládnutí této techniky umožňuje malíři vytvořit dokonalou iluzi hlubokého prostoru nebo zrcadlení, sépiová barva připomíná staré kresby. Všechny obrazy jsou naplněny skrytými významy. Ženská těla jsou formálně dokonale krásná a smyslná i ve vypjatých konfliktních scénách, mužské a zvířecí figury působí jako anatomické studie renesančního malíře. Lidské a zvířecí je prolnuto navzájem v jedno chimérické tělo, mohutné svaly a šlachy jsou obnažené, žíly naplněné k prasknutí, jako memento mori z figur trčí části jejich vlastních skeletů.

Fantaskní svět malířovy imaginace je přenesen do reálného prostoru sochařského ateliéru. V kontrastu k hyperrealistickým figurám jsou do obrazu komponovány prvky sochařského instrumentáře jako sokly, sloupy, sochařské výztuže a podpěry nahrazující části těl, nebo podivné houbovité útvary, klubka šňůr nebo trubic, připomínající, že součástí tohoto světa je naše technické civilizace.
 
Peter Oriešek patří k předním představitelům současné generace české moderní malby a sochařství, která prostřednictvím nové figurace odhaluje vnitřní složitost člověka s jeho úzkostmi i ztajenou agresivitou a zároveň navazuje na tradice iluzivní malby.

Podle Ivana Neumanna si Oriešek zvolil výtvarné prostředky na pohled tradiční, které dávají najevo vědomí nezbytné kontinuity. Věcnost, tedy reálnost jeho tvarosloví, je zdrcující. Ne však pro dramatičnost příběhu, který dojímá, nebo pro čáru nebo formu, které udivují jistotou, ale spíše pro záhadnost a tajemnost vyvstávajících, jakoby samozřejmých tvarů, věcí světa, které zároveň ukazuje i skrývá.

Příležitostně se věnoval ilustracím (Přistání na Řípu, 1988). Roku 2013 byly vydány známky a obálka prvního dne vydání s kresbami Petera Orieška.

Realizace 
Peter Oriešek je autorem několika figurálních soch ve veřejném prostoru a také významných pamětních desek. Deska s heslem "Kdy – když ne teď?, Kdo – když ne my?“, 17. 11. 1989 byla odhalena 16. listopadu 2006 na Albertově, odkud 17. listopadu 1989 vyšel průvod studentů, který byl počátkem Sametové revoluce. Na domě, kde bydlela disidentská rodina Bendů, je instalována Orieškova deska s bustou Václava Bendy.
 Keramická mozaika na zadní fasádě Staroměstské radnice (Jindra Viková, Peter Oriešek, 1975)
 Matka s dítětem (1982), umělý kámen, Praha - Strašnice
 Fotograf a model (1995), Praha, ÚVN, Praha
 Dívka s klecí (1989), bronz, Fontána v parku nemocnice Na Homolce, 1991 
 Busta Václava Bendy, Karlovo náměstí v Praze

Zastoupení ve sbírkách 
 Národní galerie Praha
 Slovenská národní galerie Bratislava
 Moravská galerie v Brně
 Galerie Středočeského kraje (GASK), Kutná Hora
 Alšova jihočeská galerie Hluboká nad Vltavou
 Galerie výtvarného umění v Chebu
 Galerie Klatovy/Klenová
 Muzeum umění Olomouc
 Slovácké muzeum Uh. Hradiště

Výstavy

Autorské 
 1969 Galerie mladých, Mánes, Praha (s Petrou Orieškovou)
 1986 Dům kultury ROH, České Budějovice
 1989 Grafický kabinet, Olomouc (s Petrou Orieškovou)
 1991 České kulturní středisko, Bratislava
 1992 Oblastná galéria Žilina
 1993 Galerie U prstenu (s Oldřichem Kulhánkem)
 1994 Peter Oriešek – Hřích a trest – kresby, Galerie Litera, Praha
 1995 Galerie Lazarská, Praha, Univerzitní galerie, Plzeň
 1996 Ostravská Univerzita, Galerie Student, Bratislava, České kulturní středisko, Praha,
 1996 Peter Oriešek – Kresby, Galerie Litera, Praha
 1997 Galerie Zámek, Český Krumlov
 1998 Galerie Ateliér Kateřiny Dostálové, Olomouc
 1998 Peter Oriešek, Krutost pravdy, Galerie u prstenu, Praha
 1999 Peter Oriešek Kresby a plastiky, Ratres (Rakousko)
 1999 Peter Oriešek – výběr z tvorby, Městské muzeum a galerie, Hranice
 2001 Peter Oriešek – Kresby a plastiky, Galerie Navrátil, Praha
 2009 Peter Oriešek, sochy, Jan Stoss, obrazy, Galerie Diamant, Praha
 2014 Peter Oriešek – Kresby a plastiky, Galerie U lávky, Praha
 2014 Peter Oriešek – Súkromná mytológia, Galéria M.A. Bazovského v Trenčíně
 2015 Peter Oriešek - sochy, kresby, Galerie Slováckého muzea, Uherské Hradiště
 2020/2021 Soma sema (Peter Oriešek, Kryštof Hošek), Museum Kampa, Praha

Kolektivní (výběr) 
 1969 Výstava mladých '69, Výstavní síň ÚLUV, Praha, Nová figurace, Mánes, Praha, 2. pražský salón (obrazů, soch a grafik), Dům U Hybernů, Praha, Artisti di Praga, Galerie Schwarz, Milano, Die Künstler aus Prag, Galerie H. Leibich, Dachau
 1970 Nová figurace, Dům umění Brno, Sodobna češkoslovaška umetnost, Ljubljana, Piran, Zagreb
 1971 České umění 20. století, Alšova jihočeská galerie Hluboká nad Vltavou
 1972/73 Výstava mladých 72, Galerie Fronta, Praha, Česká medaile, Paříž
 1975 Česká medaile, Nová síň Praha, FIDEM, Helsinki
 1976 	Soudobá česká plastika, medaile a sochařská kresba, ze sbírek Galerie výtvarného umění v Olomouci
 1977 14. biennale Antwerpy, Mezinárodní sochařské bienále Middelheim, FIDEM Kraków
 1979 České umění 1945-1975, Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou
 1981	České malířství a sochařství 1900–1980, Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou
 1986 Výzva 1986, Dům umění, Brno
 1987 	Obrazy a sochy. Výstava pražských členů SČVU, Mánes, Praha
 1987 	Současná česká medaile a plaketa, Mánes, Praha, Berlín
 1988 12/15, Jeden starší, jeden mladší, KD Vysočany, Praha
 1989	Z nových zisků Národní galerie v Praze (1987–1988), Národní galerie v Praze
 1989 České sochařství 1948/1988, Oblastní galerie umění, KVM Olomouc
 1990 	Volné sdružení Tolerance, Galerie Československý spisovatel, Praha
 1990 Dialog '90 Paris-Praha
 1991 	Lipany poprvé: Kresby, grafika, drobná plastika, Galerie Fronta, Praha
 1991	Proti zdi, Galerie Fronta, Praha
 1992 Barok a dnešek (pocta Octavianu Broggiovi), Litoměřice
 1993 	Skutečnost a iluze, Zámek Hluboká nad Vltavou,
 1993/94 Nová figurace, Severočeská galerie výtvarného umění v Litoměřicích, Východočeská galerie v Pardubicích, Moravská galerie v Brně, Dům umění v Opavě, Oblastní galerie Vysočiny v Jihlavě,
 1996 	Česká medaile 1987/1996, Pražský hrad, Starý královský palác
 1996/97 Umění zastaveného času / Art when time stood still, Česká výtvarná scéna 1969–1985, Praha, Brno, Cheb
 1998 	Podoby fantaskna v českém výtvarném umění 20. století, Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou
 1999/2000 Umění zrychleného času. Česká výtvarná scéna 1958–1968, Praha, Cheb
 2002/2004 Současný akvarel / Contemporary watercolour painting, Galerie Navrátil, Praha, Galerie Caesar, Olomouc, České Budějovice, Oblastní galerie v Liberci, Brno
 2004 	La boîte en valise - oder Die Neue Welt liegt mitten in Europa, Kunstverein, Weiden, Galerie AVU, Praha, Akademie der Bildenden Künste, Norimberk
 2006 	Šedesátá / The sixties ze sbírky Galerie Zlatá husa v Praze, Galerie umění Karlovy Vary
 2009	Figurama 09, Univerzita Tomáše Bati ve Zlíně, Centrum Kultury Zamek, Poznaň, Zlatý dům evropské kultury, České Budějovice, Berlaymont building, Brussels, Staroměstská radnice, Praha
 2009 	Spolek výtvarných umělců Mánes (1887–2009) / Verein Bildender Künstler Manes (1887–2009), Galerie Palais am Festungsgraben, Berlin
 2011 Jubilanti Mánesa, Galerie Diamant, Praha
 2012/2013 Od Tiziana po Warhola: Muzeum umění Olomouc 1951–2011

Reference

Literatura

Autorské katalogy 
 Peter Oriešek, Petra Oriešková, Galerie mladých (U Řečických), Praha 1969 
 Peter Oriešek: Kresby, Dům kultury ROH, České Budějovice, AJG Hluboká nad Vltavou (H. Rulíšek) 1986  
 Petra Oriešková, Peter Oriešek, kresby, plastiky, text Simeona Hošková, Grafický kabinet Olomouc 1989 
 Petra Oriešková: obrazy, Peter Oriešek: plastiky, text I. Neumann, Bratislava, Povážska Galéria, Žilina 1991 
 Peter Oriešek: Kresby, Galerie Litera, text I. Neumann, Praha 1992 
 Peter Oriešek: Hřích a trest, Galerie Litera, Praha 1994 
 Peter Oriešek: Krutost pravdy, text Vlastimil Tetiva, Nadace Věry Procházkové, Strakonice 1998 
 Peter Oriešek: Zdrcující věcnost / Crushing matter-of-factness, text by Ivan Neumann, Municipal Museum and Gallery, Hranice 1999 
 Soma Sema (Peter Oriešek, Kryštof Hošek), text Ivan Neumann, 88 p., Museum Kampa – Foundation of Jan and Meda Mládek, Prague 2021, ISBN 978-80-270-9706-7

Souborné publikace (výběr) 
 Holub Karel, Mladí čeští sochaři, Odeon Praha, 1978
 Konečný Dušan, Umění a doba, Odeon Praha, 1980
 Hošková Vomočilová Simeona, Mladá kresba, Odeon Praha, 1984
 Jiří Kotalík, Volné sdružení "Tolerance", Art Jan Bernat, 1989
 Jiří Sozanský, Proti zdi, s podporou Galerie Litera, Praha 1991
 Barok a dnešek, Symposion 1994 
 Podoby fantaskna v českém výtvarném umění 20. století, 1998, Tetiva Vlastimil, kat. 94 s., Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou
 Akademie výtvarných umění v Praze / Academy of Fine Arts in Prague, almanach 70 s., nakl. KANT, Praha 2004
 České umění XX. století: 1970–2007, 2007, Tetiva Vlastimil, kat. 326 s., Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou, 
 Figurama 09, Hološka Ľ a kol. , 2009, kat. 528 s., Typos, tiskařské závody, a.s., Plzeň,

Encyklopedie 
 Kdo je kdo Česká republika, Federální orgány ČSFR 91/92 (II. díl N-Ž) 1991, ISBN  80-901103-0-4
 Horová A (ed.), Nová encyklopedie českého výtvarného umění N-Ž, Academia, Praha 1995, ISBN 80-200-0522-6
 Slovník českých a slovenských výtvarných umělců 1950–2002, X. Nov – Pat, Výtvarné centrum Chagall, Ostrava 2002
 Polana Bregantová, Rostislav Švácha, Marie Platovská, (eds.), Dějiny českého výtvarného umění VI/I (1958-2000), 526 s., Academia, Praha 2007, ISBN 978-80-200-1487-0

Externí odkazy 
 
 
 Galerie Navrátil: Peter Oriešek
 ES galerie: Peter Oriešek
 Mezinárodní medailérské sympozium v Uherském Hradišti 1992: Peter Oriešek 
 Vetřelci a volavky: Peter Oriešek
 Figurama: Peter Oriešek
 Vltavotýnské dvorky: Peter Oriešek
 Galéria M.A. Bazovského: Peter Oriešek
 Livebid: Peter Oriešek

Čeští sochaři
Čeští medailéři
Čeští malíři 20. století
Slovenští sochaři
Slovenští malíři
Narození v roce 1941
Narození 28. srpna
Narození v Dolné Súče
Muži
Úmrtí v roce 2015
Úmrtí 18. října
Úmrtí v Praze
Čeští malíři 21. století