Ruská avantgarda
Jako ruská avantgarda se označuje umělecká epocha v Rusku, která se vyvinula mezi lety 1905-1934. Patří do ní výtvarné umění, literatura, hudba a scénografie, figurální a plakátová tvorba. Podle ruského zdroje avantgarda v Rusku vznikla v roce 1900 a její představitelé tvořili přibližně do roku 1930, vrcholná etapa se datuje do období 1914-1922.
 
Hlavními směry a vedoucími představiteli ruské avantgardy jsou:
 Abstrakcionismus, představitel: Vasilij Kandinskij
 Suprematismus, představitel: Kazimir Malevič
 Konstruktivismus, představitel: Vladimir Tatlin
 Kubofuturismus (kubismus, futurismus), představitel: Vladimir Majakovskij
 Organický směr, představitel: Michail Matjušin

Působení žánru 
Ruská avantgarda byl proces revoluce a obnovy ve všech odvětvích umění v Rusku. Na jedné straně se orientovala na nejnovější francouzské umělecké objevy, se kterými se identifikovala velmi úzce, společně s ruskou výtvarnou tradicí. Všichni umělci této epochy sjednotili své úsilí do syntézy folklórních prvků, moderních směrů a aktuálních tendencí abstrakce a vytvořili jeden směr. S abstraktním uměním zkoušeli provázat technické výdobytky tehdejší doby. Ze západních vlivů a východních tradic tak povstalo suverénní umění.

Z tohoto těžila celá řada uměleckých proudů jako neoprimitivismus, kubofuturismus, rajonismus, konstruktivismus a analytické umění, projekcionismus a kosmismus. Jedním z nejdůležitějších událostí této epochy byla výstava „Karo-Bube“ od prosince 1910 do ledna 1911 instalovaná členy stejnojmenné umělecké skupiny. Výstava vznikla díky umělcům jako Aristarch Lentulov, Michail Larionov, Kazimir Malevič a Natálie Gončarovová.

V roce 1912 následovala výstava avantgardistů „Oslův ocas“.

Tento umělecký proud byl zpočátku bolševickou kulturní politikou podporován. Suprematismus, Malevičův objev, se stal krátce po Říjnové revoluci v roce 1917 prostředkem masové agitace. Malevič a El Lisickij byli povoláni na učitelská místa na Moskevské vysokou školu uměleckou. Ruští avantgardisté sestávali z nové komunistické „elity“.
 

3. dubna 1921 bylo v Petrohradě otevřeno „Muzeum pro uměleckou kulturu“, kde bylo publiku představeno 257 prací 69 umělců. Jeho organizační záměr sestával z toho, co nakonec darovali sami umělci muzeu. Podle jejich návrhů měla být utvořena novelizace dějin umění. Všechny vedoucí postavy petrohradské avantgardy se tohoto experimentu účastnily: Vasilij Kandinskij, Vladimir Tatlin, Malevič, Filonov, Matjušin. K nim patří teoretici, kunsthistorici a spisovatelé v čele s Nikolajem Nikolajevičem Puninem. V roce 1924 bylo muzeum po vášnivých roztržkách integrováno do Institutu pro uměleckou kulturu (InchUK). O rok později získal tento institut status státního institutu (GINChUK).

Vliv ruské avantgardy na mladší vývoj západního umění je dnes považován za nesporný. Bez obrazu Černý čtverec na bílém pozadí (1915) Kazimira Maleviče, jeho pozdně suprematické kompozice Bílá na bílé nebo série Černý obraz (1917/18) od Rodčenka a jeho Triptychonu se základními barvami (1921) by byl vývoj umění bez protikladů od Yvese Kleina, Barnetta Newmana nebo Ada Reinhardta nemyslitelný. Také práce amerického Minimal Artu od Donalda Judda a Carla Andreho, které se navrátily k podstatnosti a funkcionalitě dřívějších soch Tatlinových a Rodčenkových.

Po Stalinově nástupu k moci se teoretické kořeny avantgardistů s politickou podporou funkčního umění neslučovaly. Malevič dostal zákaz výstav a publikování. Skladatelé mohli pokračovat jen sbíráním lidové hudby etnik Sovětského svazu. Další umělci odcestovali na Západ. Následovalo centrálně řízené agitační umění, které se označovalo také jako socialistický realismus.

Výtvarné umění 
Nejznámějšími představiteli jsou Marc Chagall, Kandinskij, Rodčenko, Popova a Kazimir Malevič. Během toho, jak Kandinskij hledal duchovno v abstraktním umění, byl Malevič se svou geometrickou formální řečí obrácen spíše k suprematismu. Oba sjednocovalo úsilí vnést jednotu světa v souznění duše a kosmu do díla. Myšlenky teosofie hlavně od Rudolfa Steinera ovlivnily hlavně snažení Kandinského.

Umění ruské avantgardy bylo v časech stalinismu zavrženo, sami umělci se distancovali od jejich dřívějších děl. George Costakis začal od 1946 cíleně díla této epochy ruského umění sbírat. Mnohá díla tak byla zachráněna, část jeho sbírky se nachází ve státní Treťjakovské galerii. Costakis tak učinil ruskou avantgardu známou i na Západě.

Nejznámější zástupci 

 Alexander Archipenko
 Vladimir Baranov-Rossin
 Alexander Bogomazov
 David Burljuk
 Vladimir Burljuk
 Marc Chagall
 Ilja Čašnik
 Aleksandra Ekster
 Robert Falk
 Mojsej Fejgin
 Pavel Filonov
 Artur Fonvizin
 Nina Genke-Meller
 Natalia Gončarovová
 Elena Guro
 Vasilij Kandinskij
 Lazar Chidekel
 Ivan Kliun
 Gustav Klucis
 Pjotr Končalovskij
 Alexander Kuprin
 Sergej Arksentevič Koljada
 Michail Larionov
 Aristarch Lentulov
 El Lisickij
 Kazimir Malevič
 Paul Mansurov
 Ilja Maškov
 Michail Matjušin
 Vadim Meller
 Adolf Milman
 Solomon Nikritin
 Alexander Osmerkin
 Ljubov Popova
 Ivan Puni
 Kliment Redko
 Alexej Remizov
 Alexandr Rodčenko
 Olga Rozanová
 Léopold Survage
 Varvara Stěpanovová
 bratři Georgij a Vladimir Stenbergovi
 Vladimir Tatlin
 Vasilij Jermilov
 Nadežda Udalcova
 Ilja Zdanevič
 Alexandr Ždanov

Literatura 
K nejdůležitějším literárním autorům patří Andrej Bělyj. Ovlivněn Vladimirem Solovjovem a Nietzchem patří mezi zakladatele symbolismu.

Externí odkazy

Film 
K ruské avantgardě jsou řazeni i filmoví tvůrci jako Dziga Vertov
 Grigorij Aleksandrov
 Boris Barnet
 Alexandr Dovženko
 Sergej Ejzenštejn
 Lev Kulešov
 Jakov Protazanov
 Vsevolod Pudovkin

Architektura 
 Jakov Černichov
 Moisei Ginzburg
 Ilja Golosov
 Ivan Leonidov
 Konstantin Melnikov
 Vladimir Šuchov
 Alexander Vesnin

Hudba 
 Arsenij Michajlovič Avraamov
 Michail Vasiljevič Matjušin
 Samuil Fejnberg
 Arthur Lourié
 Mikhail Matjušin
 Nikolai Metner
 Alexander Mosolov
 Nikolai Mjaskovskij
 Nikolaj Borisovič Obuchov
 Gavriil Popov
 Sergej Prokofjev
 Nikolaj Roslavec
 Leonid Sabanejev
 Alexandr Skrjabin
 Visarion Šebalin
 Dmitrij Šostakovič

Odkazy

Reference

Literatura 
 Hans-Peter Riese: Von der Avantgarde in den Untergrund. Texte zur russischen Kunst 1968–2006. Wienand Verlag, Köln 2009, .
 Jewgeni Kowtun: Russische Avantgarde. Sirocco, London 2007, .
 G. F. Kovalenko (Hrsg.): The Russian Avant-Garde of 1910–1920 and Issues of Expressionism. Nauka, Moskau 2003, .
 Uwe M. Schneede (Hrsg.): Chagall, Kandinsky, Malewitsch und die russische Avantgarde. Hatje, Ostfildern, 1998, .
 Susanne Anna (Hrsg.): Russische Avantgarde. Daco-Verlag Günter Bläse, Stuttgart 1995, .

Externí odkazy 
 

Ruská kultura
Umělecké směry