Karla Vobišová-Žáková
Karla Vobišová-Žáková, (21. ledna 1887 Kunžak – 7. června 1961 Praha) byla první česká profesionální sochařka.

Život 
Karla Vobišová se narodila v obci Kunžak u Jindřichova Hradce, jako třetí dítě z celkem třinácti. Byla dcerou Františka Vobiše, mlynáře a krupaře v Kunžaku a jeho manželky Marie. První praktické dovednosti v sochařství získala v ateliérech Břetislava Kafky v Červeném Kostelci. Studovala jako hospitantka v letech 1911–1913 a v roce 1916 na sochařské škole v Hořicích u profesora Quido Kociana. Ve studiu pokračovala v letech 1917–1921 na Umělecko-průmyslové škole v Praze u profesorů Josefa Drahoňovského, Bohumila Kafky, Stanislava Suchardy a Štěpána Zálešáka. V roce 1919 a 1920 pobývala studijně v Mnichově a u prof. Antona Hanáka ve Vídni, v letech 1920-1924 v Paříži u Emila Antoina Bourdella.

Vdala se za svého bývalého spolužáka z hořické školy – sochaře Josefa Žáka (1886–1952); měli spolu dva syny (Přemysl, ̽1924, Karel, ̽1929)

Byla členkou uměleckých sdružení:
 Kruh výtvarných umělkyň (v roce 1933 byla zvolena jeho předsedkyní)
 Brněnský výtvarný spolek Aleš

Zemřela v Praze, je pohřbena na pražském Vyšehradském hřbitově.

Ocenění 
 1928 výroční cena, Výtvarný odbor IV. třídy České akademie věd a umění
 1941 čestné uznání, Výtvarný odbor IV. třídy České akademie věd a umění

Posmrtné uznání 
 Karla Vobišová-Žáková je čestnou občankou rodné obce Kunžak, kde je též umístěna její pamětní deska.
 Ke stému výročí narození byla uspořádána výstava životního díla ve Středočeské galerii (1987-1988)

Dílo 
Díky podpoře Bohumila Kafky získala Vobišová první veřejné zakázky. Je autorkou monumentálního pískovcového Pomníku padlým legionářům v Nové Pace a Památníku padlým v 1. světové válce v Kunžaku se sochou legionáře (1933).

Od roku 1922 vytvořila v bronzu několik menších soch modelovaných sumárně a bez zbytečných detailů, s výraznými gesty rukou (Lotova žena, 1922, Sibyla, 1922, Tatínek se synkem, 1922, Nový život, 1930).
 
Vytvořila pamětní desku s portrétem Elišky Krásnohorské a roku 1929 získala první cenu v soutěži na pomník Elišky Krásnohorské. Za jeho realizaci (1931) obdržela vyznamenání Akademie věd a umění.

Vobišová je autorkou četných sochařských portrétů známých osobností (Otokar Březina, Jaroslav Vrchlický Charlotta Masaryková, Marie Winterová-Mezerová, Bohumil Kafka, Teréza Nováková, Helena Malířová, Marie Pujmanová, Karolína Světlá, Fráňa Šrámek a paní Šrámková, S.K. Neumann a paní Neumannová, Josef Hora, Václav Šolc, Božena Němcová, Karel Hynek Mácha, Minka Podhajská, Renáta Tyršová, Otakar Mařák, Bohuslav Martinů, PhDr J. Václavková, dr. F. Staněk, K. Weinzettl, K. Jonáš) a pamětních desek.

Vobišová často portrétovala děti - své vlastní (Přemysl, 1921, 1925, 1925, Karel, 1931) i jiné (Dášenka, mramor, 1930, Alenka, 1935) nebo děti Tomáše Bati při příležitosti Zlínského salonu. Mimo to tvořila volná portrétní díla (Hlava ženy, javorové dřevo) a ženské akty (Akt, sádra, 1924, Otvírání studánek, mramor, 1935, Léto, bronz, Réva, kararský mramor, Čtenářka, mušlový vápenec, 1937, Dívka s květinou, bronz, Děvčátko, bronz) Na jejím náhrobku na vyšehradském hřbitově je osazena její plastika Sochařka z roku 1950. Kromě toho zde již roku 1920 jako studentka vytvořila pískovcový náhrobek F. Kukly (1920).

Vobišová se sakrálním uměním zabývala soustavně - vytvořila sochu blahoslavené Anežky z polychromovaného lipového dřeva pro hlavní oltář kostela na Spořilově v Praze, polychromovanou sochu blahoslavené Zdislavy pro plzeňské dominikány (1927), sousoší sv. Petra a Pavla pro kostel v Bratislavě, nebo Pietu z bílého mramoru pro kostel ve Velké Belině na Slovensku (kolem 1960).

Posmrtná realizace 
Od dubna 2018 je v pražské katedrále svatého Víta, Václava a Vojtěcha umístěno sousoší svatého Vojtěcha, obklopeného bratrem Radimem a přítelem Radlou. Socha je výsledkem soutěže vypsané v roce 1936. Původní návrh Karly Vobišové-Žákové z roku 1937, který získal v soutěži 2. cenu (první nebyla udělena), představoval pololežícího světce podpíraného dvěma anděly. Během deseti let vytvořila sochařka tři modely v různých velikostech a finální sádrový model byl vystaven v katedrále v roce 1947. K obnovení prací a realizaci sousoší ve stříbře však došlo až po smrti umělkyně, v období 2010–2018.

Výstavy 
 výstavy Kruhu výtvarných umělkyň v Obecním domě v Praze 1922, 1924
 1927 Karla Vobišová jako host Kruhu výtvarných umělkyň, Obecní dům v Praze a 1939
 1959 Sochařka Karla Vobišová českému písemnictví v Památníku národního písemnictví v Praze.
 1987 Výstava životního díla sochařky u příležitosti stého výročí narození ve Středočeské galerii v Praze.
 2018 Výstava Karla Vobišová – Básnířka tváří a kamene, galerie Michal's collection, Praha (spojená s křtem monografie)

Dílo (nejznámější sochy) 
 1919 Pomník padlým v 1. světové válce v Nové Pace
 1927 Pamětní deska Elišky Krásnohorské na domě v Černé ulici v Praze
 1927 Portrétní plastika Renáty Tyršové
 1931 Pomník Elišky Krásnohorské na Karlově náměstí v Praze (odhalen 1937)
 1933 Pomník padlým v 1. světové válce v Kunžaku
 Pamětní deska Fráni Šrámka na rodném domě v Sobotce
 1937 první cena v soutěži na náhrobek sv. Vojtěcha Sousoší Svatý Vojtěch umírá, stříbro, Katedrála svatého Víta, Václava a Vojtěcha (sádrový návrh 1947, odstraněno po komunistickém převratu 1948, odlito ve stříbře 2018)
 1960 socha Réva (Dívka s hrozny), Park Kampa, Praha

Zastoupení ve sbírkách 
 Národní galerie v Praze (Ch. Garrigue Masaryková, mramor, Karolina Světlá, bronz, B. Martinů, bronz)
 Oblastní galerie Vysočiny v Jihlavě (A.M. Tilschová, bronz)
 Severočeská galerie v Litoměřicích (K.H. Mácha, sádra)
 Středočeská galerie - GASK (Javorka, bronz)
 Galerie hlavního města Prahy (Mír dětem celého světa, lípa, 1939)
 Moravská galerie v Brně (portrét babičky, hruška, 1927)
 Sbírka tělesné výchovy a sportu Národního muzea (Renata Tyršová, sádrová patinovaná plastika na podstavci z umělého mramoru)
 Památník národního písemnictví (Josef Hora, bronz)
 Náprstkovo muzeum Praha (F. Plamínková, mramor)
 Jedličkův ústav v Praze (prof. Rudolf Jedlička, mramor)
 Archiv Marie Pujmanové v Praze (M. Pujmanová, bronz)
 Muzeum Terezín (Nepokořeni, bronz, 1955)
 Město Sobotka (Fráňa Šrámek, bronz, mramor, V. Šolc, cín)
 Chodské muzeum Domažlice (J. Vrchlický, bronz)
 Základní škola Kunžak (Božena Němcová, bronz)
 Zbiroh - kino v přírodě (J.V. Sládek, cín)
 Balneologické múzeum Piešťany (L. Winter, růžový vápenec)
 soukromé sbírky (Otakar Ostrčil, Otakar Březina, M. Měřičková, dědeček sochařky)

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 
 Doc. PhDr. Jiří Šetlík CSc.: Vzpomínka na sochařku Karlu Vobišovou 
 Rodopisná revue online, Vobišová Karla
 

České sochařky
Pohřbení na Vyšehradě
Narození v roce 1887
Narození 21. ledna
Narození v Kunžaku
Úmrtí v Praze
Úmrtí v roce 1961
Úmrtí 7. června
Ženy
Absolventi sochařsko-kamenické školy v Hořicích