Konstantin Pavlovič Ruský
Konstantin Pavlovič (; , Petrohrad – , Vitebsk) byl ruský velkokníže, druhorozený syn Pavla I. a Žofie Doroty Württemberské. Byl ruským cesarevičem  po celou dobu vlády staršího bratra Alexandra I., ale ten jej v roce 1823 tajně zbavil nároku na trůn. Po dvacet pět dnů po smrti Alexandra I. (od  do ) byl titulován , ačkoli nikdy nevládl a na trůn nenastoupil. Nejasnost v nástupnictví se stala bezprostřední příčinou povstání děkabristů.

O Konstantinovi bylo známo, že příliš nedbá na dvorskou etiketu a často se protiví vůli svého bratra Alexandra I. Pavloviče; to mu přinášelo jisté sympatie a v Rusku je vnímán příznivě, avšak ve funkci vrchního velitele a de facto místokrále Kongresového Polska je zapsán jako nelítostný vládce.

Biografie

Mládí 

Konstantin se narodil v Carském Selu 27. dubna 1779 jako syn careviče Pavla a jeho manželky Marie Fjodorovny, dcery Fridricha Evžena II., vévody z Württemberku. Ze všech Pavlových dětí připomínal Konstantin otce nejvíce, a to jak fyzicky tak i duševně.

Konstantinova babička z otcovy strany Kateřina II. Veliká jej pojmenovala po Konstantinu Velikém, zakladateli Byzantské říše. Medaile s antickými postavami vyražená k připomínce jeho narození nese nápis Zpět k Byzanci, který jasně evokuje Kateřinin Řecký plán.

Směr rané Konstantinovy výchovy byl zcela v rukou babičky, císařovny Kateřiny Veliké. Podobně jako u jejího nejstaršího vnuka (pozdějšího panovníka Alexandra I.), určovala každý detail výchovy i tělesné přípravy. Ale podle svých zvyků přenechala péči o vnuky lidem, kteří požívali její důvěry. Kníže Nikolaj Saltykov měl být soukromým učitelem, ale i on přenechal péči jiným a do výchovy zasahoval osobně jen zřídkakdy a neměl žádný vliv na zrání impulzivního, neklidného a svéhlavého chlapce. Jedinou osobou, jejíž vliv se při výchově uplatnil, byl Cesar La Harpe, který vedl výchovu obou carevniných vnuků od roku 1783 do května 1795.

Kateřina, stejně jako staršímu vnukovi Alexandrovi, vybrala i Konstantinovi nevěstu. Stala se jí Juliana Sasko-Kobursko-Saalfeldská; bylo jí 14 a Konstantinovi 16, když se 26. února 1796 brali. Juliana nebyla v manželství šťastná, od roku 1799 žili odděleně a v roce 1801 se natrvalo vrátila do Německa. Konstantin, za napoleonských válek generál (mj. účastník bitvy u Slavkova), se ještě v roce 1814 pokusil získat ji zpět, ale setkal se s rozhodným nesouhlasem. Manželství bylo formálně rozvedeno roku 1820, což mu jako místodržícímu Polska umožnilo ještě téhož roku uzavřít morganatický sňatek s milenkou, neurozenou Joannou Grudzińskou. Právě tento fakt jej později diskvalifikoval v následnictví a carem se po smrti Alexandra I. stal jejich bratr Mikuláš I.

Vývod z předků

Reference

Literatura  
  Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica 7 (11th ed.). Cambridge University Press.
 
 Karnovich's The Cesarevich Constantine Pavlovich (2 vols., St Petersburg, 1899).
 Pienkos, Angela T. (1987): The Imperfect Autocrat. Grand Duke Constantine Pavlovich and the Polish Congress Kingdom, New York.
 Šedivý, Jaroslav. Děkabristé: anatomie nezdařeného převratu. Vyd. 2., rev. Praha: Volvox Globator, 2000. 188 s. .

Externí odkazy 
 

Romanov-Holstein-Gottorp
Ruská velkoknížata
Ruští generálové
Pretendenti ruského trůnu
Rytíři Řádu zlatého rouna
Rytíři Řádu svatého Ondřeje
Lazariáni
Osobnosti napoleonských válek
Narození v roce 1779
Narození 8. května
Narození v Petrohradu
Úmrtí v roce 1831
Úmrtí 27. června
Úmrtí ve Vitebsku
Zemřelí na choleru
Pohřbení v chrámu sv. Petra a Pavla v Petrohradu
Muži