Javier de Burgos
Francisco Javier de Burgos y del Olmo (22. října 1778, Motril – 22. ledna 1848, Madrid) byl španělským právníkem, politikem, novinářem a překladatelem.

Narodil se v chudé urozené rodině a byl určen pro církevní kariéru, ale studií v Granadě záhy zanechal. Odjel do Madridu, kde začal studovat práva. Když vpadla do Španělska napoleonská vojska (1808-1814), Burgos, jako jeden z afrancesados (stoupenci krále Josefa Bonaparta) se stal správním úředníkem v Andalusii. Jeho vůle ke spolupráci s Francouzi z něj učinila nepřítele domu Bourbonů, a přinutila jej r. 1812 odjet do Paříže.

Ve Francii Burgos dokončil studia a začal překládat díla Horatiova do kastilštiny (jeho překlad zevrubně rozebral Andrés Bello, který nazval Burgose „chabým překladatelem, ale vynikajícím komentátorem"). V pozdější době (1844), Burgos vydal revidovanou versi, která – ač má stále vady – zůstala standardním překladem. Je oceňována pro užití sapfické strofy s volným veršem.

Význam 
Po návratu do Madridu 1819 byl r. 1822 jmenován editorem El Imparcial (list, zastávající stanoviska umírněných liberálů/Moderados a afrancesados). Ve stejné době se ukázal být schopným autorem, když napsal mnohosvazkové dílo nazvané Biografía universal. Byl zařazen do bourbonské státní správy za vlády Ferdinanda VII. Byl jmenován státním podsekretářem v ministerstvu Francisca Cey Bermúdeze. Za regentství Marie Christiny byl iniciátorem správní reformy 1833. Využil svého vlivu na přebudování dosavadního správního systému na provinční a zastával se potřeby centralizované vlády. Ale tento systém brzy narazil na dosavadní samosprávný status baskických okresů, zvláště Navarry, která byla samostatným královstvím. jeho návrh byl schválen na přelomu listopadu a prosince 1833, a téhož roku byl jmenován ministrem vnitra.

Za vlády umírněných liberálů byl senátorem (za panování Isabelly II.), královským rádcem a ministrem vnitra v první vládě Ramóna Maríi Narváez y Campos, vévody z Valencie. Jeho ministerský úřad posléze převzal Narváezův nástupce, Francisco Javier Istúriz.

Psal také básně na aktuální události, jako smrt Maríe Isabel de Braganza a svatbu Ferdinanda VII. a Marie Christiny, a také pozoruhodnou báseň Oda a la Razón/Óda na rozum.

Bibliografie 
 Biografía universal (3 díly, 1823)
 Los tres iguales (1827)
 El baile de máscaras (1832)
 Oda a la razón
 El porvenir
 La primavera
 Historia del reinado de Isabel II (6 dílů, 1850–51)

Externí odkazy 
 

Španělští politici
Španělští novináři
Španělští překladatelé
Narození v roce 1778
Úmrtí v roce 1848
Muži