Hana Žantovská
Hana Žantovská (4. května 1921, Praha – 17. srpna 2004, Praha), rozená Eislerová, byla česká redaktorka, spisovatelka a především překladatelka z angličtiny a němčiny. Jejím synem je překladatel a politik Michael Žantovský.

Život 
Po maturitě složila státní zkoušku z angličtiny, němčiny a francouzštiny. V letech 1945–1949 pracovala jako úřednice v publikačním odboru ministerstva informací. Poté působila do roku 1951 jako lektorka Filmového studia Barrandov. Po roce 1952 byla pravidelnou externí spolupracovnicí dětského rozhlasového vysílání Československého rozhlasu a také přispívala prozaickými texty a verši do dětských časopisů (například Mateřídouška nebo Ohníček). V letech 1956–1979 působila jako redaktorka v nakladatelství Mladá fronta.

V roce 1964 navštívila Londýn a seznámila se zde s významnými britskými spisovateli. Roku 1966 absolvovala kurs anglické literatury v Cambridgi. I ona se na počátku sedmdesátých let 20. století stala načas nepohodlná komunistickému režimu a byla postižena zákazem činnosti, takže její překlad románu Grahama Greena Vlak do Istanbulu musel roku 1973 pokrýt svým jménem Jan Zábrana. Po roce 1990 byla spolupracovnicí rozhlasové stanice Vltava v oblasti anglické a německé poezie a v letech 1994–1997 byla místopředsedkyní českého PEN klubu.

Její překladatelské dílo je neobyčejně rozsáhlé a patří do zlatého fondu české překladové literatury. Editorsky si připravila většinu výborů z překládaných básníků a k řadě publikací napsala i doslovy.

Kromě překladatelské činnosti se věnovala i vlastní tvorbě. Pod pseudonymem Hana Marková vydala roku 1942 básnickou sbírku Černá hodina, je autorkou próz pro děti Pohádka o neposlušném kominíčkovi (1962), Pohádky ze dvou klubíček (1962) a O statečném vozítku (1964) a také psychologického románu Boží údolí (1968).

Ocenění 
 Roku 1978 obdržela od nakladatelstvím Mladá fronta literární cenu za překlady veršů Johna Keatse.
 Roku 2005 byla zřízena nadace Tvůrčí stipendium Hany Žantovské, jejímž vyhlašovatelem je občanské sdružení Obec překladatelů.

Nejvýznamnější překlady

Překlady z angličtiny 
 Margaret Atwoodová: Ublížení na těle, 1989.
 Elizabeth Barrettová-Browningová: Portugalské sonety, 1946.
 Elizabeth Barrettová-Browningová – Robert Browning: Milý pane Browningu (korespondence), 1984
 George Gordon Byron: Lyrika, 1959.
 George Gordon Byron: Poutník z Albionu, 1981.
 Joseph Conrad: Vyhnanec z ostrovů, 1979.
 Joseph Conrad: Záchrana, 1984.
 Robert Creeley: Variace, 1979.
 Robert Creeley: Zahrady paměti, 1999.
 John Donne: Extáze, 1967.
 John Erskine: Nezbedný mistr baladí, 1975.
 John Fowles: Francouzova milenka, 1969.
 John Fowles: Věž z ebenu, 1997, společně s Rudolfem Chalupským a Martinem Machovcem.
 Robert Frost: Na sever od Bostonu, 1964
 Robert Frost: Hvězda v kamenném člunu, 1983.
 John Galsworthy: Forsytovo nanebevzetí, 1988.
 Graham Greene: Moc a sláva, 1947.
 Graham Greene: Brightonský špalek, 1971.
 Graham Greene: Vlak do Istanbulu, 1973, z politických důvodů vyšel překlad pod jménem Jana Zábrany.
 Graham Greene: Konec dobrodružství, 1986.
 Graham Greene: Doktor Fischer ze Ženevy, 1987.
 Graham Greene: Lidský faktor, 1995.
 Arthur Hailey: Hotel, 1977, společně s Michaelem Žantovským.
 Gilbert Keith Chesterton: Návrat Dona Quiota, 1985.
 Gilbert Keith Chesterton: Anarchista Čtvrtek, 1987.
 Gilbert Keith Chesterton: Klub podivných živností, 1987.
 Christopher Isherwood: Fialka z Prátru, 1997
 John Keats: Obrys krásy, 1977.
 John Keats: Déšť z plané růže, 1994.
 William Somerset Maugham: Odsouzen k útěku, 1976.
 Brian Moore: Osamělá vášeň slečny Hearnové, 1969.
 Toni Morrisonová: Milovaná, 1996.
 Toni Morrisonová: Šalamounova píseň, 2002.
 Irwin Shaw: Chléb na vodách, 1985.
 Leon Uris: Exodus, 1991, společně s Štefanií Lorandovou.
 Derek Walcott: Jiný život, 1982, v časopise Světová literatura.
 Virginia Woolfová: Flush, 1994.

Překlady z němčiny 
 Ingeborg Bachmannová: V hlavní roli žena, 1982.
 Ingeborg Bachmannová: Tři cesty k jezeru, 1982, společně s Josefem Čermákem.
 Hermann Hesse: Stupně, 1964.
 Ernst Theodor Amadeus Hoffmann: Mistr Blecha, 1976, společně s Vladimírem Procházkou a Erikem A. Saudkem, výbor z povídek.
 Hugo von Hofmannsthal: Píseň na cestu, 1979.
 Franz Kafka: Dopisy Mileně, 1968, rozšířené vydání 1993.
 Franz Kafka – Max Brod: Přátelství (korespondence), 1998.
 Erich Kästner: Luisa a Lotka, 1978.
 Lev Kopelev: Rusko – obtížná vlast, 1997.
 Renate Krügerová: Dobrodružství pernikářského tovaryše, 1989.
 James Krüss: Hosté na Humřím útesu, 1984.
 Friedrich Rückert: Nekonečná píseň, 1988.
 Else Lasker-Schülerová: Klaviatura srdce, 1970.
 Nelly Sachsová: Nejtemnější je barva stesku, 1967, v časopise Světová literatura
 Nelly Sachsová: Noční hlídka, 1969.
 Franz Werfel: Přítel světa, 1965.
 Franz Werfel: V domě dětství, 1990.

Antologie 
 Kéž hoří popel můj, 1967, kolektiv překladatelů, výbor z poezie evropského baroka.
 Moderní anglická poezie, 1964, společně s Jiřinou Haukovou, Janem Zábranou a Jiřím Valjou,
 Poezie přelomu století, 1984, společně s Jiřím Pecharem, Barbarou Köpplovou a Jiřím Honzíkem.

Vlastní díla 
 Černá hodina (1942), básnická sbírka vydaná pod pseudonymem Hana Marková.
 Elizabeth Barrett Browningová (1948), biografie.
 Pohádka o neposlušném kominíčkovi (1949), próza pro děti.
 Pohádky ze dvou klubíček (1962), próza pro děti.
 O statečném vozítku (1964), próza pro děti.
 Boží údolí (1968), psychologický román z prostředí kláštera a vojenského lazaretu v odlehlém údolí bavorských Alp v prvních týdnech po skončení druhé světové války.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 ̈
 Hana Žantovská na webu Databáze českého uměleckého překladu
 Hana Žantovská na webu Obce překladatelů

Čeští překladatelé
Čeští spisovatelé
Čeští spisovatelé knížek pro děti
Ženy
Narození v roce 1921
Úmrtí v roce 2004
Narození v Praze
Úmrtí v Praze