Helena Emingerová
Helena Emingerová (17. srpna 1858, Praha-Nové Město – 4. srpna 1943, Praha) byla ilustrátorka, grafička a malířka, pseudonym A. Holanová.

Život 
Narodila se v rodině JUDr. Johanna Emingera (1826–1876) a jeho manželky Julie, rozené Mužíkové (1828). Měla tři sourozence: profesorku pražské konzervatoře Kateřinu (1856–1934), profesorku francouzštiny Julii (1860) a Prokopa (1864), který po dokončení studia práv zemřel na tuberkulózu.

Na doporučení Amálie Mánesové studovala soukromě u Karla Javůrka a v c. k. všeobecné kreslířské škole v Praze u Emila Reyniera (1882). Pokračovala studiem kresby u Wilhelma Dürra v r. 1890 a rok poté navštěvovala kursy Gustava Courtoise na Colarossiho akademii v Paříži. V technice leptu se zdokonalila u prof. M. Dasia v Mnichově v r. 1896. Podnikla i studijní cestu do Itálie (1891) a často jezdila do Mnichova za polskou malířkou Olgou Boznańskou a do Paříže za Františkem Bílkem a Zdenkou Braunerovou. 

Během studií kopírovala obrazy v drážďanské galerii (1882) a v mnichovské Pinakotéce (1884). Zabývala se figurální a portrétní tvorbou a patřila k zakladatelské generaci moderní české grafiky. Její oblíbenou technikou byl pastel a lept. Pod vlivem Fr. Bílka vznikají i sochařské pokusy, vč. dřevořezby Kristovy hlavy.

Díky své sestře Kateřině, která se jako klavíristka a profesorka konzervatoře pohybovala v aristokratických rodinách, měla Helena možnost živit se jako malířka portrétů. Postupně (přibližně po dobu dvaceti let) působila v aristokratických rodinách nejenom v Čechách, Polsku, Rakousku a Uhersku, ale i ve Francii, Německu a Rusku. Důležitou součástí jejího díla byla také sociální tematika.

V Praze III, bydlela na adrese Všehrdova 5. Poslední léta života strávila v Kostelci nad Černými lesy, kde vytvořila i několik kreseb a pláten s městskými motivy. Do Kostelce jezdila nejdříve do Diakonie (Lázeňská 462), později pobývala v domku č. p. 567 v Ruské ulici.

Zemřela roku 1943 a byla pohřbena v rodinném hrobě na Olšanských hřbitovech.

Dílo 
Tvorba Heleny Emingrové je v počátečním období spojována zejména s technikou pastelu. Arne Novák (1902) poukazuje na šířku její citlivé portrétní tvorby šlechtičen, umělkyň, malířek, hudebnic, spisovatelek a zejména dětí. Zároveň zmiňuje její význam v oblasti grafiky: "Její lepty po čistě technické stránce stojí v první řadě českých umělců, ovládajících toto moderní umění - mají sílu reliéfu a působivost plastiky." Portrétní tvorbě Heleny Emingrové se věnuje i Růžena Jesenská (1916): "Nalezneme na jejích cestách uměleckých tu a tam s láskou načrtnutou krajinu, jako v mlze kus řeky, milý kout města, ale hlavní doména její jest portrét." A dále píše "Helena Emingrová má užasnou paměť, a nejen podoba, ale i určitá vybádaná zajímavost nitra neztrácí se jí snadno a odnáší si ji i s možností reprodukce z koncertů, společnosti, ulice ..." Arthur Novák (1939) z časového hlediska řadí Helenu Emingrovou mezi zakladatele moderní české grafiky. Její první pokusy jsou datovány obdobím 1896 až 1898. Postupně tvoří v technikách suché jehly, liniového leptu a litografie. Její soupis grafického díla obsahuje 46 položek.

Přestože hlavní doménou malířské tvorby Heleny Emingrové byl portrét, její drobná krajinářská privatissima dosahují vysoké úrovně citlivosti a odrážejí impresionistické (oleje V zahradě a V přístavu) a secesní (pastel U potůčku) dobové tendence, které můžeme pozorovat u předních žáků Mařákovy školy. 
 
Helena Emingerová je autorkou ilustrovaných národních pořekadel a přísloví Příroda a děti (nakl. Grosman a Svoboda). Pro mateřské školy připravila ilustrovanou naučnou knihu s názvem Pekaři.  Dále ilustruje Učebnici francouzského jazyka pro školy občanské, jejíž autorkou je její sestra Julie Emingerová. Václav Neubert vydává v r. 1946 reprodukce jejích kreseb na šesti pohlednicích s názvem Děti z opatrovny.

Významný soubor jejích portrétních kreseb a grafických listů je ve sbírce Památníku národního písemnictví. Rovněž Česká Diakonie byla vlastníkem vetšího počtu olejů, kreseb a pastelů z pozůstalosti autorky, které v roce 2022 byly draženy (přibližně 70) pražskou aukční společností OriginalArte.

Členství ve spolcích 
Již v roce 1879 ve svých jednadvaceti letech debutovala na umělecké výstavě Krasoumné jednoty v Praze. Členkou Spolku výtvarných umělců Mánes byla v letech 1898–1905. Patřila k zakladatelské generaci Jednoty umělců výtvarných, se kterou vystavovala v letech 1898-1943. Dále patřila mezi významné členy Sdružení českých umělců grafiků Hollar a vystavovala s Kruhem výtvarných umělkyň.

Zastoupení ve sbírkách 
 Národní galerie v Praze, např. obraz Děvčátko ze siročince a soubor kreseb
 Národní muzeum v Praze, např. obraz Podobizna dr. Albína Bráfa a Podobizna Václava Bráfa
 Galerie Středočeského kraje v Kutné Hoře, např. obrazy Matka s dítětem a Holandská dívka
 Oblastní galerie Liberec, např. obrazy Portrét malíře Zavřilého a Podobizna malíře Karla Javůrka
 Galerie výtvarného umění v Hodoníně, např. obraz Portrét stařeny
 Památník národního písemnictví, soubor kreseb a grafiky
 Lobkowiczké sbírky, např. obrazy Princezna Wilhelmina Lobkowicz a Princezna Gabriela Lobkowicz

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura 
 Novák, Arne: Helena Emingerová. Ženský svět, 1902, roč. VI, č. 14, s. 166-66.
 Kalvoda, Alois: Helena Emingerová. Dílo, 1911, roč. IX, s. 181-182.
 Jesenská, Růžena: Portréty Heleny Emingrové. Ženský svět, 1916, roč. XX, č. 3, s. 60-62.
 Novák, Arthur: Grafické práce malířky Heleny Emingrové. Hollar, 1939, roč. XV, s. 152-161.
 Kavinová, Anna: Helena Emingerová. Žena a domov, 1943, roč. XXII, s. 154-155.
 Bužgová, Eva: Helena Emingerová. Výtvarná práce, roč. VI, č. 16, 15. 9. 1958.
 Hubičková, Libuše: Život plný obrázků a odříkání. Naše rodina, roč. 12, č. 2, s. 13, 10. 1. 1979. 
 Birnbaumová, Alžběta: Helena Emingerová (1858–1943) (katalog, 8 s). Praha: Kruh výtvarných umělkyň (Tempo), 1950.
 Mrázová, Marcela: Helena Emingerová 1858–1943, výběr z díla (katalog, 32 s.). Praha: Galerie hlavního města Prahy, 1982.
 Orltová, Jana: Helena Emingerová. Praha: FFUK v Praze, 1959. Diplomová práce.
 Vágnerová, Sylvie: Hledání vlastního osudu. Helena Emingerová a její místo ve společnosti. České Budějovice: Filozofická fakulta JCU, 2004. Diplomová práce.

Související články 
 České a moravské malířky portrétů

Externí odkazy 
 
 
 Středočeská vědecká knihovna v Kladně: Emingerová, Helena, 1858–1943
 Soupis pražského obyvatelstva 1830–1910 (1920), rodina Johanna Emingera *1826

České malířství 19. století
Členové SVU Mánes
Členové JUV
České malířky
Čeští ilustrátoři
České grafičky
Narození v roce 1758
Narození 17. srpna
Úmrtí v roce 1943
Úmrtí 4. srpna
Narození v Praze
Úmrtí v Praze
Ženy
Pohřbení na Olšanech