Bohnický ústavní hřbitov
Bohnický ústavní hřbitov (někdy označovaný jako „hřbitov bláznů“) je bývalý hřbitov nacházející se v severní části Prahy, 700 metrů západně od Psychiatrické nemocnice v Bohnicích. Hřbitov má rozlohu cca 2,5 ha a vstupuje se na něj dvěma branami (hlavní z východu a vedlejší, trvale uzamčená, ze západu). Celkem je zde přibližně 4200 hrobů.

Historie 
Hřbitov byl dokončen a vysvěcen 12. září 1909 jako součást Psychiatrické léčebny v Bohnicích. Jako první zde byl pohřben 24. září 1909 jedenáctiletý pacient František Jankovský postižený hydrocefalem (vodnatelností mozku). Ročně se zde pohřbívalo asi 80 pacientů v léčebně zemřelých. Kromě pacientů zde našli místo odpočinku i jejich ošetřovatelé, řádové sestry, místní dělníci či úředníci. V roce 1916 podlehli epidemii tyfu i italští vojáci z nedalekého zajateckého tábora. Ti jsou zde rovněž pochováni. Za první světové války byli do léčebny přesunuti chovanci psychiatrické léčebny z Tridentu. Bohnický hřbitov se i těm, již zde zemřeli, stal místem posledního odpočinku. Roku 1951 se zde přestalo pohřbívat a zároveň byl zrušen kostel a ústavní duchovní správa. Hřbitov byl 1. ledna 1963 předán Pohřební službě hl. m. Prahy. Ta jej nevyužívala a nechala jej zpustnout. Během let oficiálního provozu hřbitova zde bylo na ploše 2,5 hektaru pohřbeno na 4300 osob. Dominantou hřbitova je kaple s márnicí a také mohyla vystavěná na památku vojákům a obětem první světové války, kteří v průběhu hospitalizace v ústavu zemřeli.

V roce 1984 se v ponurých kulisách bohnického hřbitova filmovalo ukládání W. A. Mozarta do hromadného hrobu (scéna z filmu režiséra Miloše Formana Amadeus). V roce 1989 místní kapličku vypálili vandalové. Po požáru zbylo z kaple pouhé torzo. Panuje oprávněná domněnka, že bohnický hřbitov je místem posledního spočinutí ostatků zavražděné mladé prostitutky Otýlie Vranské nebo těla vraha Gavrila Principa (Poznatek o tom, že byl zde na „hřbitově bláznů“ uložen dne 1. května 1918 do neoznačeného hrobu Gavrilo Princip, zjistilo gestapo v září 1942, když se německým bezpečnostním složkám v Protektorátu Čechy a Morava podařilo rozbít ilegální odbojovou skupinu z Psychiatrické léčebny v Bohnicích. Hrobník Slavata při výslechu uvedl, že byl Gavrilo Princip v seznamech uveden jako demobilizovaný kaprál Karel Chotěšovský od 28. pěšího pluku, který zemřel v bohnické léčebně na „úbytek mozku“.) V roce 1996 nechala Margaret Thatcherová z tohoto hřbitova exhumovat ostatky, údajně patřící jednomu z předků svého manžela Denise Thatchera (1951–2003).

Dne 16. října 1932 byl arcibiskupem pražským, kardinálem Karlem Kašparem za přítomnosti italského velvyslance posvěcen druhý památník Italům, kteří byli roku 1916 evakuováni do Bohnic z ústavu pro choromyslné na Tridentském území. Jednalo se o dvě desky z Kararského mramoru zasazené do zdi u vchodu do hřbitovní kaple. Na deskách byly nápisy v italštině a češtině:

Pod deskami byly umístěny měděné skříňky s prstí z Tridentského hřbitova.

V současné době je hřbitov veřejnosti nepřístupný a velmi zchátralý. Většina bývalých hrobů je obrostlá břečťanem a zbylo zde jen velmi malé množství náhrobků. Bývalá kaple spolu s márnicí je v dezolátním stavu. Vzhledem k atmosféře místa a jeho pohnuté historii se zde občas konají noční komentované prohlídky pro zájemce.

1. listopadu 2014 sloužil P. Jan Kofroň slavnostní requiem za oběti první světové války u příležitostí stého výročí od jejího vypuknutí.

Po jednáních, která započala v březnu 2015, dne 8. srpna 2018 rada hlavního města Prahy schválila bezúplatný převod hřbitova z vlastnictví České republiky na hlavní město Prahu a pod správu městské části Praha 8 na návrh místostarosty Jiřího Vítka . V rámci obnovy mají být stabilizovány obvodové zdi i kaple a zredukovány náletové dřeviny, popínavý břečťan má být na hřbitově kvůli zachování atmosféry ponechán. Hřbitov má zůstat nadále uzavřený, ale městská část v něm plánuje pořádat komentované prohlídky.

Místa v okolí 
V bezprostřední blízkosti hlavní brány se nachází zahrádkářská osada a zvířecí hřbitov (v současné době pietní park), směrem dál na východ pak vlastní areál nemocnice a Staré Bohnice.

Galerie

Reference

Literatura 
 KOVAŘÍK, Petr. Klíč k pražským hřbitovům. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2001. 369 s. . S. 291–292.
 HRUŠKA, Otakar: Pamětní kniha duchovní správy Královského českého zemského ústavu pro choromyslné v Bohnicích (archív PNB).
 TICHÝ, Josef: Historie Bohnické psychiatrie. Galén, 2006.

Externí odkazy 
 
 Orientační plán Prahy a obcí sousedních: mapový list č. 1. Vydáno v lednu 1912. Měřítko 1 : 5000. Reprodukce Unie v Praze. Nákladem obce pražské. Nakreslil Stavební úřad odbor II. Vlastník: Národní technické muzeum.
 Článek v měsíčníku Osmička o hřbitově (str. 34)
 Článek v měsíčníku Osmička o prohlídkách (str. 40)
 Hřbitov chovanců Ústavu pro choromyslné (článek na webu „Praha neznámá“ ze dne 24. dubna 2014)
 Tajemství bohnického hřbitova (článek na novinkách.cz ze dne 26. prosince 2019)
 Hřbitov bláznů přechází pod správu Prahy 8, bude v něm pořádat prohlídky (článek na idnes.cz ze dne 9. srpna 2018)

Zaniklé hřbitovy v Praze
Hřbitovy v Bohnicích
Psychiatrická nemocnice Bohnice