Textilní strojírenství
Textilní strojírenství je odvětví průmyslu zabývajícího se vývojem, výrobou a odbytem strojního zařízení a součástí strojů k výrobě a konfekci textilií.

Historie výroby textilních strojů 
Textilní stroje byly až do konce 18. století zhotoveny z velké části ze dřeva. Kolovraty, ruční tkalcovské stavy nebo (složitější) filatoria vyráběli převážně truhláři. Z historických pramenů není znám jmenovitě žádný řemeslník, který se zabýval výhradně strojnictvím. Specializovaná výroba většího počtu stejného typu stroje vznikla teprve po vynálezu létajícího člunku, waterframe a spinning mule během průmyslové revoluce v Anglii koncem 18. století.

Jednu z prvních továren tohoto druhu založil Isaac Dobson v roce 1790 v anglickém Boltonu (viz snímek). K průkopníkům patřili také např. C. G. Haubold v Saské Kamenici (1811), a v USA F. C. Lowell a společníci v Bostonu (1813).

Nejstarší české textilní stroje byly asi mechanické stavy vlastní výroby u firmy Herzig v Proseči nad Nisou v roce 1834.

Po počátečním dominantním postavení anglického strojírenství vznikla asi od poloviny 19. století zejména v Německu, USA, Švýcarsku a později v Japonsku řada textilních strojíren.
 V 19. století přispěla k rozvoji textilního strojírenství vedle zdokonalování základních technologií zejména řada vynálezů, které zmechanizovaly dosavadní ruční práci. Např. bobinetový stroj (1808), válcová sušička na tkaniny (1820), prstencový dopřádací stroj (1830), kontinuální napínací rám (1852), jazýčková jehla (1856),plochý pletací stroj (1863) a mnoho jiných.
   
Světová spotřeba textilních vláken se od roku 1800 do začátku 20. století zvýšila ze 460 000 na cca 4 miliony tun, v roce 1900 se vyrábělo více než 90 % textilií strojově.

 Ve 20. století podpořily pokrok v textilním strojírenství obzvlášť nové konstrukce bezčlunkových tkacích strojů (1954-58), všívací stroj na koberce (1943), transferový tisk (1951), proplétací stroj (1949), rotorový dopřádací stroj (1964), zkušební přístroj Classimat (1968), technologie výroby netkaných textilií spunbond (v 70. letech) a airlaid (v 80. letech).

V prvních 70 letech 20. století se zdvojnásobily investice do strojního zařízení na jednoho pracovníka v textilním průmyslu, produktivita při výrobě příze se zvýšila desetinásobně a ve tkalcovnách třicetinásobně.

Textilní strojírenství v 21. století 
Světová spotřeba textilních vláken dosáhla na začátku 21. století (2013) 91 milionů tun. Obchodní obrat textilního strojírenství obnášel v roce 2013 cca 20 miliard USD.

Světová výroba některých důležitých textilních strojů v letech 2003-2012:

Export textilních strojů 
Obchodní obrat prvních deseti vývozců z oboru obnášel v roce 2014 cca 12 miliard eur. Tři největší z nich (Německo, Čína a Japonsko) se na něm podílely skoro 60 %.

Prezentace textilního strojírenství

Veletrh ITMA (Internationale Textilmaschinen Austellung) 
Od roku 1951 pořádá CEMATEX, sdružení asi 600 evropských textilních strojíren každé 4 roky v jednom ze západo- a jihoevropských měst světový veletrh textilního strojírenství. Vystavují se stroje všech výrobních stupňů – od zařízení ke zvlákňování syntetických materiálů až po šicí stroje, příslušenství a pomocné prostředky, zařízení pro recycling textilií, zkušební a kontrolní přístroje atd. Např. veletrhu v roce 2015 v Miláně s 1691 vystavovateli ze 46 států na ploše 108 000 m2 se účastnilo 123 000 návštěvníků ze 147 států.

CEMATEX pořádá ve spolupráci s čínskými výrobci textilních strojů od roku 2008 v Šanghaji každé dva roky podobný veletrh zaměřený na asijskou textilní výrobu.

Reference 

Textilní stroje
Strojírenství