Mládí (film)
Mládí (v anglickém originále Youth, italsky La giovinezza) je filmové komediální drama z roku 2015, natočené italským režisérem Paolem Sorrentinem. Snímek představuje jeho druhý anglickojazyčný projekt. 

V hlavních rolích nejlepších celoživotních přátel se představili Michael Caine a Harvey Keitel, kteří tráví ozdravný rekreační pobyt ve Švýcarských Alpách. Příběh pojednává o věčném sváru mezi mládím a stářím, minulostí a budoucností, životem a smrtí, věrností a proradností. Ve vedlejších postavách se objevili Rachel Weisz, Paul Dano a Jane Fondová. 

Světová premiéra proběhla na Filmovém festivalu v Cannes během druhé poloviny května 2015, kde film soutěžil o hlavní ocenění Zlatou palmu a získal kladné kritiky. Na 28. ročníku Evropských filmových cen vyhrál v kategoriích nejlepší film, nejlepší režisér a Caine obdržel ocenění pro nejlepšího herce. Do 88. ročníku udílení Oscarů vstupoval s jednou nominací v kategorii nejlepší píseň za původní skladbu „Simple Song č. 3“ od Davida Langa. Také na 73. ročníku udílení Zlatých glóbů byl nominován hudební skladatel Lang společně s Jane Fondovou, jež se ucházela o vítězství v kategorii nejlepší herečka ve vedlejší roli.

Děj 

Sedmdesátníci a nejlepší celoživotní kamarádi Fred Ballinger a Mick Boyle tráví čas ve Švýcarských Alpách na každoročním ozdravném pobytu v luxusním zařízení u Wiesenu. Fred je bývalý anglický skladatel vážné hudby, kterého přijíždí přemlouvat emisar královny Alžběty II., aby dirigoval své nejpopulárnější dílo „Simple Songs“ na narozeninovém koncertu jejího manžela prince Philipa. Ten však rezolutně odmítá. Mick je filmař, jenž se spolupracovníky dokončuje scénář k připravovanému snímku Testament (Závěť). 

Rekreantem je také herec Jimmy Tree připravující se na novou roli a zažívající frustraci nad tím, že si jej všichni pamatují jen v souvislosti s postavou robota. Mezi osazenstvo honosného hotelu se řadí několik výstředních individualit včetně mladé masérky, obtloustlého Diega Maradony se zádovým tetováním Karla Marxe, nemluvné manželské dvojice a symbolu mládí – vnadné vítězky Miss Universe.

Fred a Mick rekapitulují vlastní životy s vědomím slábnoucích vzpomínek a bez další vize budoucnosti. Fredova dcera a jeho asistentka Lena je vdaná za Mickova syna, jenž ji však před plánovým odletem na dovolenou opouští kvůli popové hvězdičce Palomě Faith. Lena se vrací do hotelu a frustraci ventiluje kritikou otce za jeho odcizení během dětství. Také emisar se znovu objevuje, aby splnil královnino přání. Fredovo sdělení, že dirigovat nemůže, protože sopránový part v „Simple Songs“  patřil pouze jeho ženě a žádné jiné, rozpláče za ním sedící Lenu. Ta ztrátu manžela tiší sexuální zkušeností s horolezcem Lucou Moroderem. 

Spokojenému Mickovi se daří dokončit scénář. Hlavní úloha byla napsána na tělo hvězdě za zenitem Brendě Morelové, jež se objevila v jedenácti jeho filmech. Z koupání v bazénku s nahou Miss Universe vytrhne kmety zpráva o její přítomnosti v hale. Brenda filmaře zdrtí odmítnutím role, když upřednostnila finančně lepší nabídku v seriálu; film je podle ní minulost a poslední Mickovy snímky byly velmi slabé. Režisér ví, že bez klíčové postavy projekt nenatočí a před zraky svého přítele nakonec skáče z pokojového balkonu. 

Fred se po dlouhé době rozhoduje navštívit senilní manželku Melanii, která žije v pečovatelském domě v Benátkách. Ta ho však již nepoznává a proto se vrací do Londýna, kde před královským párem diriguje své skladby za doprovodu korejské sopranistky Sumi Jo. 

Do filmu jsou zasazeny surrealistické sekvence levitujícího buddhistického mnicha, chůze Freda a missky po lávce na vodní hladině večerního náměstí svatého Marka, bláznivě „hříšný“ videoklip Palomy Faith, Jimmyho stylizace do postavy Adolfa Hitlera, Fredovo dirigování symfonie kravských zvonců na švýcarské pastvině, či Mickovo vidění jeho padesáti představitelek hlavních rolí na travnatém svahu, včetně nové seriálové postavy Brendy.

Obsazení

Produkce 
Film se stal druhým anglickojazyčným snímkem italského režiséra Paola Sorrentina, jímž navázal na Oscarem ověnčené komediální drama Velká nádhera z roku 2013. Natáčení Mládí začalo v květnu 2014 ve švýcarském Flimsu. Výchozí lokací se stal luxusní pětihvězdičkový Hotel Waldhaus s lázněmi, postavený v devatenáctém století, v němž byl během filmování ubytován štáb s herci. Některé scény vznikly v  davoském hotelu Schatzalp, kde se také odehrával román Thomase Manna Kouzelný vrch. Mezi další místa natáčení se zařadily Řím a Benátky. 

Komediální drama nasnímal Sorrentinův dvorní kameraman Luca Bigazzi. Hudbu složil americký skladatel David Lang, včetně skladby „Simple Song č. 3“, kterou v závěru příběhu zazpívala před královským párem korejská sopranistka Sumi Jo. Na pódiu ji doprovodily houslistka Viktoria Mullovová, Koncertní orchestr BBC (BBC Concert Orchestra) a Berlínský rozhlasový sbor (Rundfunkchor Berlin).

Promítání 

Světová premiéra se uskutečnila 20. května 2015 na Filmovém festivalu v Cannes, kde film soutěžil o hlavní ocenění Zlatou palmu. O den později byl představen v Itálii. Ve zvláštní promítací sekci byl uveden na Torontském mezinárodním filmovém festivalu. 

Krátce po účasti v Cannes získala distribuční práva pro území Spojených států společnost Fox Searchlight. Tamní premiéra proběhla 4. prosince 2015 a promítání bylo omezeno na vybrané kinosály. V České republice drama distribuovala firma Aerofilms, s premiérou 8. října 2015. Předtím již  drama obdrželo Cenu diváků na karlovarském filmovém festivalu. Ve Spojeném království jej pak návštěvníci mohli zhlédnout od 29. ledna 2016, zprostředkovaný společností StudioCanal. Do poloviny dubna 2016 celosvětové tržby dosáhly výše 14 860 768 dolarů.

Recenze 
Kenneth Turan v deníku Los Angeles Times uvedl, že „Mládí je film jdoucí svou vlastní cestou. Donkichotský, výstřední, lehce natočený, jenž představuje filmovou esej tak moc, jako cokoli jiného, meditaci nad zázraky i spletitost života.“ 

Todd McCarthy na stránkách The Hollywood Reporter snímek nazval „požitkářskou hostinou, úplným ponorem do smyslových rozkoší,“ a vyzdvihl výkony Caina i Keitela. Jay Weissberg z týdeníku Variety film charakterizoval jako Sorrentinův „nejněžnější snímek dosavadní tvorby, emocionálně bohatý v rozjímání nad dosažením, ztrátou a uvědoměním si životní moudrosti“.  Robbie Collin z britského Telegraphu drama přijal se smíšenými pocity, ambivalentně „oslňující ale studené“, a dodal, že „nikdy zcela neuchopilo stěžejní motiv“. 

Mirka Spáčilová na stránkách iDNES.cz shrnula, že film není možné převyprávět, jen ho lze nazvat jedním slovem „překrásný“. Režisér podle jejího vyjádření příběh plynule napojil na předešlý snímek Velká nádhera a pokračoval v rozdávání krásy a hlubokých prožitků. Nenápadným vzkazem bylo pak zjištění, „že vztahy jevící se v očích dětí tak složitě jsou ve skutečnosti prosté, čisté a věčné“. Hodnotila jej 80 %. Kateřina Nechvílová v měsíčníku Literární noviny uvedla, že film měl intimnější a současně ješitnější charakter, než Velká nádhera, a přestože bylo drama „podmanivě krásné, [tak] ale [také] velmi egoistické, domýšlivé, a proto nesympatické“.

Ocenění

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 

Britské filmové komedie
Francouzské filmové komedie
Italské filmové komedie
Švýcarské filmové komedie
Britské dramatické filmy
Francouzské dramatické filmy
Italské dramatické filmy
Švýcarské dramatické filmy
Filmy odehrávající se ve Švýcarsku
Filmy o hudbě a hudebnících
Filmy Paola Sorrentina
Filmy z roku 2015
Filmy odehrávající se v Benátkách