Nellie Melba
Nellie Melba, vlastním jménem Helen Porter Mitchellová (16. května 1861 – 23. února 1931) byla australská operní pěvkyně, představitelka lyrického sopránu. Její pseudonym byl vytvořen zkrácením názvu města Melbourne.

Její otec David Mitchell, skotský přistěhovalec, byl zámožným stavitelem a umožnil jí studium hudby. V roce 1886 odešla do Evropy, kde byla žákyní Mathilde Marchesi a úspěšně vystupovala v bruselském La Monnaie, londýnském Royal Opera House, pařížské Opeře a Metropolitní opeře v New Yorku. 

Patřila k nejvýznamnějším pěvkyním své doby. Byla také jednou z prvních, jejichž hlas byl zaznamenán na fonograf (fonografické válečky se zachovaly). Také mezi prvními spolu s Enricem Carusem podepsala s Berlinerovou firmou The Gramophone Company smlouvu, že bude k záznamu zpěvu používat právě jeho gramofonové desky. První nahrávka je z roku 1904. A byla vůbec první, jejíž vystoupení přenášelo rádio (Guglielmo Marconi v roce 1920). 

Její známé role byly Nedda v Komediantech, Desdemona v Othellovi, Mimi v Bohémě, Markétka ve Faustovi a titulní role v Aidě. V roce 1918 jí byl udělen Řád Britského impéria. Po ukončení pěvecké kariéry vyučovala na melbournské konzervatoři, která dnes nese její jméno.

Jejím nejoblíbenějším pěveckým partnerem byl Enrico Caruso. Když v letech 1913–1914 podnikala turné po šedesáti severoamerických městech, doprovázel ji slavný český houslový virtuos Jan Kubelík. V roce 1900 vystoupila na scéně Nového německého divadla v Praze ve Verdiho La Traviatě.

Šéfkuchař v londýnském hotelu Savoy a její velký obdivovatel Auguste Escoffier podle ní a na její počest pojmenoval svůj proslulý dezert „Peach Melba“ čili broskev Melba.

Nellie Melba a vtipálek Caruso 
Slavná, ale vysoce náladová operní diva používala často ke zvlhčení hrdla speciální žvýkací smotek z lístků eukalyptu. Mívala ho nachystaný v zákulisí v poháru  připraveném pro tento účel. Jejího zvyku si všiml věčný šprýmař Enrico Caruso a při společném vystoupení nahradil eukalypt podobným smotkem silného žvýkacího tabáku. Když si ho Nellie bezmyšlenkovitě vložila do úst, dobře se bavil jejím šklebem, pliváním a patrně i klením.

Odkazy

Reference

Literatura 
 DAVIDSON, Jim. Melba, Dame Nellie (1861–1931). In: Australian Dictionary of Biography [online]. Published first in hardcopy 1986 [cit. 15. 1. 2023]. Dostupné z: https://adb.anu.edu.au/biography/melba-dame-nellie-7551
 ZAKŠEVICKÁ, Eva. Australský slavík Nellie Melba (1). Opera plus [online]. 15. 6. 2012 [cit. 15. 1. 2023]. ISSN 1805-0433. Dostupné z: https://operaplus.cz/australsky-slavik-nellie-melba-1/
 ZAKŠEVICKÁ, Eva. Australský slavík Nellie Melba (2). Opera plus [online]. 16. 6. 2012 [cit. 15. 1. 2023]. ISSN 1805-0433. Dostupné z: https://operaplus.cz/australsky-slavik-nellie-melba-2/

Externí odkazy 
 
 Enrico Caruso, jeden z prvních umělců nahrávajících gramodesky
 https://web.archive.org/web/20150626223403/http://www.melbaoperatrust.com.au/about-the-trust/dame-nellie-melba/
 https://web.archive.org/web/20150626213217/http://operaplus.cz/australsky-slavik-nellie-melba-1/

Australské zpěvačky
Sopranisté a sopranistky
Dámy velkokříže Řádu britského impéria
Narození v roce 1861
Narození 19. května
Narození v Melbourne
Úmrtí v roce 1931
Úmrtí 23. února
Ženy