Reifikace
Reifikace je proces zvěcnění či zpředmětnění. Během reifikace se ideálnímu objektu nebo procesu připisuje materiální existence. V souvislosti s ekonomickou analýzou raného kapitalismu tento jev popsal Karl Marx.

Marxovo pojetí reifikace 
Reifikace odráží proces oddělování lidí od jejich mezilidských vztahů – nepochopení, že některé věcné formy vyjadřují společenské vztahy. Věcné vztahy jsou vnímány jako oddělené od mezilidských vztahů, jsou nadány vnější utlačivou silou s tím, že jsou schopny vyvíjet na lidi tlak. V neposlední řadě se vymykají kontrole. Příkladem reifikace v tomto smyslu jsou například prostředky mediální komunikace. Přestože jsou lidským vynálezem a jsou tvořeny lidmi, jsou vnímány jako samostatné síly, které stojí mimo lidskou kontrolu – jejich formativní vědomí je vyšší než vědomí lidí, že média jsou lidskými produkty.

Lukácsovo pojetí reifikace 
Vedle Marxe, který reifikaci do značné míry chápe totožně jako komodifikaci, existuje také pojetí Georga Lukácse. Ten vnímal reifikaci také jako zvěcnění a proces, při němž jsou abstraktní hodnoty zastupovány materiálními náhražkami. Na rozdíl od Marxe se však zaměřil nejen na odcizování v mezilidských vztazích a vztahu k práci, ale také na kulturní obsahy.
Lukács se tomuto pojmu věnuje v knize Geschichte und Klassenbewusstein: Studien über marxistische Dialektik z roku 1923 napsané na základě studování Marxe.
Typickým příkladem reifikace v kulturních obsazích může být reklama, která zdánlivě propaguje ideály a imateriální hodnoty (krásu, zdraví, apod.), cestu k jejich dosažení však reifikuje – tedy převádí na konkrétní obchodovatelné výrobky a služby. V Lukácsově pojetí se tak víceméně jedná o převod Marxova konceptu zbožního fetišismu na společnost spotřeby.

Reference 

Marxismus
Reklama