Rudolf Chorý
Rudolf Chorý (17. dubna 1929, Nemilany – 10. října 2007, Olomouc) byl český sochař.

Život 
Rudolf Chorý pocházel z rodiny telegrafního montéra a za války se vyučil elektrikářem v Baťových závodech ve Zlíně a Frenštátu. Roku 1948 se stal studentem Baťovy Školy umění ve Zlíně. Jeho učiteli sochařství byli postupně Jan Kavan, Miloš Axman, Alois Sopr, Stanislav Mikuláštík a Jan Habarta. Po absolvování školy byl přijat roku 1952 na Akademii výtvarných umění v Praze do ateliéru Jana Laudy.
Spolužáky Rudolfa Chorého byli Jan Koblasa, Karel Nepraš, František Pacík, Josef Klimeš, Stanislav Hanzík nebo Valerián Karoušek.

Po absolvování AVU roku 1958 se Chorý vrátil na Moravu a působil nejprve v Šumperku a od roku 1962 v Olomouci. V letech 1962-1990 byl členem SČVU Olomouc, roku 1965 zvolen předsedou. Stál u zrodu pravidelných přehlídek Sochařská bilance Olomouc. V 60. letech podnikl studijní cesty do Egypta, Německa, Rakouska, později navštívil také Indii (1972) a Francii (1982). V letech 1970-1983 byl členem krajské umělecké komise pro spolupráci s architekty.

Ocenění 
 1956 ateliérová cena AVU
 1960, 1965 cena v celostátní soutěži (15. a 20. výročí osvobození)
 1962 1. cena v celostátní soutěži (plastika před nádražím v Olomouci)
 1967 čestné uznání KNV Ostrava za sochařskou tvorbu
 1996 Cena Masarykovy Akademie umění za uměleckou činnost

Dílo 
Základům sochařské práce se Rudolf Chorý naučil již během středoškolských studií ve Zlíně, kde modeloval portréty (Chopin, M. Ketman, 1950), figurální studie (Brankářka - hráčka házené, sádra, kámen, 1951) a ženské akty podle živého modelu. Měl zde také možnost sekat v kameni (reliéf Emil Zátopek, dolomit, náhrobní plastika Portrét letce, pískovec, 1951).

Jako student AVU Chorý modeloval zvířata (Velbloud, 1953, Sova pálená, 1954), vytvořil sérii postav starých lidí (Starý pár, sádra, 1956, Pražská babička I-III, bronz, sádra, 1956) a jako absolventskou práci odevzdal studie Žokej (1957) a rozměrný reliéf na téma Dostihy. Podílel se na některých zakázkách Jana Laudy (Fontána s čápem, pomník J. A. Komenského). Po absolvování školy se nejprve věnoval portrétu (Antonín Dvořák, 1958, Julius Fučík, 1959, Jan Lauda, 1960) a figurální tvorbě (Mateřství, hadec, 1960).

Práce pro architekturu Chorému umožnily odpoutat se od realistické modelace a zvolit volné sochařské pojetí abstraktních témat. Roku 1962 uspěl v soutěži s plastikou Matka země (mramor, 1960), kde uzavřený tvar vyzdvihuje strukturu dřeva (Matka země, jilm, 1962). Od poloviny 60. let následovala série soch ve dřevě, komponovaných jako vertikální organický útvar sestávající z rytmického střídání konvexních a konkávních ploch (Fénix, ořechové dřevo, 1965, mramor, 1965, Tání, jasan, 1965). Další plastiky, v nichž se kompaktní objem otevírá sérií perforací, připomínají abstraktní sousoší (Protiválečná kompozice, jalovec, 1966, hruška, 1967). Volná tvorba Rudolfa Chorého se vyvíjí ke stále komplikovanějším tvarům a vrcholí v soše Podzim (dub, 1967), kde prázdný objem hraje stejně významnou roli jako soustava plných tvarů, které vytvářejí dynamickou soustavu zaoblených ploch. K abstraktním sochám ve dřevě se Chorý vrátil znovu v 80. letech (Fénix II, jasan, 1980, Hnízdo, jasan, 1982).

Kompaktní tvar monumentální plastiky Rašení (mramor, 1969) je abstraktní ideou přírodního procesu odvozenou od reálné organické struktury. Na podobné téma vytvořil později kamenné plastiky Květ (mramor, 1976) a Olomoucká Flora (pískovec, 1981).

Přechod k abstrakci ovlivnil i nové pojetí figurální tvorby Rudolfa Chorého v redukci detailů a prolnutí základních tvarů (Dobytí vesmíru, slivenecký mramor, 1962, Milenci, žula, 1965). V některých dřevěných sochách je figura pouze naznačena (Sloup, ořech, 1968, Léto, lípa, 1969), ale v pozdější tvorbě se Chorý k figuře opakovaně vrací (Mateřství, 1975, Zrození Venuše, pískovec, 1980, Eva, ořech, 1980, Splynutí, jilm, 1984).

V 70. letech začal Chorý pracovat s kovem a vytvořil několik geometrických kompozic do veřejného prostoru z chromniklové oceli (Vnitřní stavba kovu, 1972-73, Elektron, 1979, Ražba mincí, 1982). Jiné kovové plastiky kombinují geometrické a organické tvary (Kapka rosy, 1975-6, Ptačí napajedlo, 1975, Zrcadlení, 1975).

Vložení lidské figury do jakési krystalické drůzy v soše Signály z vesmíru (bronz a žula, 1974) nebo přímé citace archeologických nálezů v abstraktním reliéfu Přes překážky ke hvězdám (sádra, 1975) a pomníku Sonda do pravěku (travertin, 1987) svým pojetím vybočují z Chorého díla a jako symbolická architektura  patrně souvisejí se zadáním.

Chorý se průběžně věnoval také portrétu (Mateřství, sádra, 1975, V. I. Lenin, sádra, 1976, N. V. Gogol, bronz, 1978, J. A. Komenský, bronz, 1986), zvířecí plastice (Kocour, diorit, 1980, Noc, diorit, 1982) a medailérské tvorbě (Plaketa pro MNV v Šumperku, 1960, Plaketa pro ZŠ v Nemilanech, 1970).

V díle Rudolfa Chorého je patrná inspirace barokní kulturou Olomouce a proto přirozenou cestou inklinoval k organickému tvarosloví a expresivnímu principu skladu hmoty. V jeho tvorbě proto nemohlo dojít k abstrakci ve smyslu čistě formálního řádu.

Realizace 

 1957-58 Výr (kašna), pískovec, Šumperk
 1959 Fontána s tučnákem, umělý kámen, Smetanovy sady, Olomouc, odstraněno 2015-2016
 1959-60 Matka země, slivenecký mramor, Olomouc (hotelový dům)
 1961-63 Dobytí vesmíru, bronz, Olomouc (nádraží)
 1965 Fénix, slezský mramor, krematorium v Olomouci
 1969 Rašení, mramor, Olomouc (sídliště)
 1972 Květ, chromniklová ocel, žula, Nový Jičín
 1972-73 Vnitřní stavba kovu, chromniklová ocel, mramor, Dobrá (VÚHŽ)
 1972-74 Signály vesmíru, bronz, žula, Přerov (sídliště)
 1973-74 Sloup, chromniklová ocel, žula, Vsetín (nákup. středisko)
 1974-75 Dar země, pískovec, ZŠ Šumperk
 1975 Květ, bulharský mramor, Rožnov pod Radhoštěm
 1975-76 Kapka rosy ve slunečním svitu, chromniklová ocel, Ostrožská Nová Ves (úpravna vody)
 1978 busta N.V. Gogola, bronz, Jeseník
 1979 Elektron, chromniklová ocel, Topolná (vysílač)
 1979-80 Zrození Venuše (kašna), pískovec, Olomouc (sídliště)
 1980-81 Eva, jugoslávský mramor, Lázně Jeseník
 1981-82 Olomoucká Flora, Olomouc, hotel Flora
 1982 Ražba mincí, chromniklová ocel, Olomouc, banka
 1985 Hnízdo, jugoslávský travertin, ulice Dlouhá v Olomouci
 1988 Haná, jugoslávský travertin, ulice Lipenská v Olomouci

Zastoupení ve sbírkách 
 Magistrát města Ostravy
 Muzeum umění Olomouc

Galerie

Odkazy

Reference

Literatura

Publikace 
 František Dvořák: Rudolf Chorý, nakl. Profil Ostrava, 1989, 
 Rudolf Chorý: Sochařské dílo, 1990, Lauda Jan, Soukup Michal, aut. kat. 39 s., Oblastní galerie výtvarného umění v Olomouci
 Sochařství v Olomouckém kraji 1900 - 2012, Daněk L a kol., Agentura Galia, Olomouc 2012,

Články 
 Jiří Šetlík, Bilance československého sochařství (Problémy vývoje československého výtvarného umění v dvaceti letech osvobozené vlasti), Výtvarné umění, 15,4-5,1965, s. 145-167
 Jiří Šetlík, Vědomí souvislosti, Výtvarné umění 16, 1966, s. 282-285
 Petr Wittlich, Elementarismus v současném sochařství, Výtvarné umění 16, 1966, s. 341-344

Externí odkazy 
 
 
 
 Vetřelci a volavky: Rudolf Chorý
 UVU Olomouc: Rudolf Chorý
 Šumpersko: Chorý Rudolf
 Nemilany: Chorý Rudolf
 Zpráva o úmrtí R CH, 2007
 Databáze Národní knihovny ČR - Chorý, Rudolf, 1929-2007

Čeští sochaři 20. století
Narození v roce 1929
Úmrtí v roce 2007
Muži
Úmrtí 10. října