Třída Gato
Třída Gato byla třída oceánských dieselelektrických ponorek námořnictva Spojených států amerických. Jednalo se o hromadně vyráběný typ intenzivně nasazený za druhé světové války, na který navázaly modifikované ponorky třídy Balao a Tench. Tyto velké ponorky, určené k operacím v rozlehlých oblastech Pacifiku, se vyznačovaly vysokou rychlostí plavby na hladině, velkým dosahem a velkou zásobou torpéd. Po válce byla část ponorek modernizována v rámci programu GUPPY. Řadu ponorek třídy Gato od USA získali zahraniční uživatelé.

Stavba 

V letech 1940–1944 bylo postaveno celkem 77 ponorek této třídy. Na jejich stavbě se podílely celkem čtyři loděnice – Electric Boat Company v Grotonu ve státě Connecticut (41 kusů), Portsmouth Naval Shipyard v Kittery ve státě Maine (13 kusů), Mare Island Naval Shipyard poblíž San Francisca (9 kusů) a Manitowoc Shipbuilding Company v Manitowocu ve státě Wisconsin (14 kusů). Zajímavostí je, že posledně jmenovaná loděnice se nacházela 1600 kilometrů v americkém vnitrozemí na břehu Michiganského jezera a hotové ponorky byly na moře přepravovány po řece Mississippi.

Konstrukce 

Trup ponorek byl vyroben svařováním. Ponorky byly vybaveny různými typy radarů, sonarů a komunikačních prostředků. Výzbroj a vybavení jednotlivých ponorek se lišilo a bylo během služby měněno. Základní vybavení představoval kanon ráže 76,2 mm, jeden protiletadlový kulomet ráže 12,7 mm a deset torpédometů 533 mm (šest na přídi a čtyři na zádi). Později byla tato výzbroj zesilována, hlavní kanón byl ráže 127 mm a doplňovalo ho několik protiletadlových kanónů ráže 20 mm či 40 mm. Později ovšem byla dělostřelecká výzbroj zcela odstraněna. Ponorka měla zásobu 24 torpéd. Pohonný systém tvořily čtyři diesely a dva elektromotory. Diesely mohly být typu Fairbanks-Morse, General Motors nebo Hooven-Owens-Rentschler a elektromotory typu General Electric, Elliot Company nebo Allis-Chalmers. Nejvyšší rychlost na hladině dosahovala 20,25 uzlu a pod hladinou 8,75 uzlu. Hloubkový dostup činil 91 metrů.

Operační služba 

Americké ponorky třídy Gato byly nasazeny za druhé světové války a významně se podílely na porážce japonského námořnictva a zničení japonského obchodního loďstva. Ve válce jich bylo 18 potopeno v boji a jedna kvůli konstrukční závadě. Válku přečkalo 54 ponorek, z nichž většina byla modernizována v rámci programu GUPPY 1, jehož cílem bylo zlepšení jejich výkonů při plavbě pod hladinou. Odstraněny byly hlavňové zbraně, různé výstupky na trupech ponorek, velitelská věž dostala proudnicový tvar a instalovány byly také lehčí a výkonnější akumulátory. Ponorky byly rovněž upravovány pro plnění speciálních úkolů – šest jednotek bylo například upraveno na radarové ponorky a USS Tunny byla přestavěna na nosič dvou letounových střel Regulus I.

Postavené ponorky

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy