Panikadilo
Panikadilo,  паникадило (z řeckého πολυκάνδηλον / polykandilon – poly = mnoho, kandilon = svíčka) je v pravoslavném chrámu hlavní lustr, svítidlo s velkým množstvím svic či žárovek.

Podle církevního řádu se při nedělních a svátečních bohoslužbách rozsvěcejí všechna světla, a taktéž panikadilo, jež symbolizuje přítomnost Božího světla, které osvěcuje věřící v Království nebeské. Množstvím svých světel panikadilo symbilizuje Nebeský Chrám jako souhvězdí, shromáždění lidí, osvícených dobrotou Svatého Ducha, planoucího ohněm lásky k Bohu.

Etymologie 
Výraz pochází z řeckého πολυκάνδηλον (polykandilon), byl však zkomolen, přičemž jeho první část je podle mínění etymologů (Fasmer) сблизилась slovu "panychida" a druhá část s výrazem „kadidlo“ (кадило).

Panikadilo v literatuře 

Na nebi svítí panikadila, 
A dole… tma. 
Chodila jsi za ním, či nechodila? 
Pověz sama! 

На небесах горят паникадила,
А снизу — тьма.
Ходила ты к нему иль не ходила?
Скажи сама!

Vladimír Solovjov, 1895

U I. S. Turgeněva v povídce "Král Lear ze stepi", citace:
Kněz se oblékl do prastarého roucha. Dědoušek, který se sotva držel na nohou, vyšel z kuchyňky a s námahou rozfoukával ladon ve starém měděném panikadilu. Potom začala bohoslužba.
Spisovatel zde zjevně zaměnil panikadilo s kadidlem.

Reference

Literatura 
 Настольная книга священнослужителей, т. 4, М., 1983.

Externí odkazy 
 
 První lustry  článek (rusky)
 Panikadilo // E. V. Gladyševová, L. V. Něrsesjan Словарь-указатель имен и понятий по древнерусскому искусству

Liturgické předměty
Pravoslaví