PZL TS-8 Bies
PZL TS-8 Bies byl polský dvoumístný celokovový jednomotorový cvičný dolnoplošník s příďovým zatahovacím podvozkem.

Vznik 

Konstruktér Tadeusz Soltyk v letech 1949 a 1950 navrhl ve vývojových dílnách LWD v Lodži pokračovací cvičný letoun Bies s řadovým motorem Argus As 10C. Stroj nebyl nikdy postaven z důvodu nedostatku trofejních Argusů na větší sérii, navíc byly lodžské vývojové dílny v roce 1950 zrušeny.

V projektových pracích Soltyk pokračoval v Instytutu Lotnictva, kde částečně navázal na původní návrh. Podle zadání polského vojenského letectva měl nový cvičný typ nahradit méně ekonomické stroje Jakovlev Jak-11. Konstrukce, stavba prototypu a statické zkoušky zabraly dva roky.

Vývoj 

První prototyp TS-8 Bies (imatrikulace SP-GLF) zalétal zkušební pilot ing. A.
Ablamowicz 23. července 1955. Letoun poháněl nový motor polské konstrukce ing. W. Narkiewicze, hvězdicový sedmiválec WN-3 o výkonu 239 kW s dvoulistou, prozatím nestavitelnou vrtulí.
Krátce nato vznikly další dva prototypy SP-GLH a SP-GLG, které v létech 1955 až 1957 prošly podnikovými a státními zkouškami. Testy neprobíhaly hladce, například během zkušebního letu zalétávacího pilota ing. Ludwika Natkaniece se utrhly žaluzie ve vstupní části motorového krytu typu NACA, které těžce poškodily vrtuli. Během nastalých silných vibrací se pohonná jednotka utrhla z motorového lože a dopadla na zem v těsné blízkosti letiště. Pilot okamžitě vysunul podvozek, čímž se pomocí příďového kola posunulo těžiště více vpřed a Bies tak přistál bez dalšího poškození.
Druhý prototyp TS-8 absolvoval v létě 1957 Pařížský aerosalon, kam doletěl z Varšavy po mezipřistání v Berlíně. Již v prosinci 1956 získal Ablamowicz s prvním Biesem výškový rekord 7 084 m v kategorii letadel o váze 1 000 až 1 750 kg. 14. května pak výkonem 2884 km utvořil dálkový rekord na uzavřené trati v hmotností kategorii 1 750 až 3 000 kg. Natkaniec navíc získal s TS-8 řadu národních rekordů.

Desetikusová ověřovací série označená TS-8B-I se stavěla v dílnách PZL na letišti Okęcie ve Varšavě, vlastní sériová výroba probíhala v závodech v Mielci. Zde vyprodukované stroje nesly označení TS-8B-II.

Deset strojů s vylepšenou avionikou bylo označeno TS-8B-III.

Polsko se pokoušelo proniknout s Biesem na trh do Indonésie, kde se dva exempláře TS-8 zkoušely. Jeden čas se uvažovalo také o licenční výrobě, která se však neuskutečnila.

Varianty 
 TS-8 – 3 prototypy
 TS-8BI – první experimentální série, vyrobeno 10 ks
 TS-8BII – hlavní produkční verze, založená na vylepšení TS-8BI, postaveno 229 kusů
 TS-8BIII – verze s lepší avionikou, vyrobeno 10 kusů

Muzejní exponáty a památníky 
Jeden letoun slouží jako památník v obci Witkowo, v okresu Hnězdno v Polsku.

Specifikace 
Údaje dle

Hlavní technické údaje 
 Rozpětí: 10,50 m
 Délka: 8,55 m
 Výška: 3,00 m
 Nosná plocha: 19,10 m
 Prázdná hmotnost: 1 245 kg
 Maximální vzletová hmotnost: 1 630 kg

Výkony 
 Maximální rychlost: 310 km/h
 Cestovní rychlost: 270 km/h
 Přistávací rychlost: 115 km/h
 Maximální přípustná rychlost: 450 km/h
 Počáteční stoupavost: 6,3 m/s
 Dostup: 6 000 m
 Dolet: 750 km
 Rozjezd: 330 m
 Dojezd: 455 m

Odkazy

Reference

Literatura

Externí odkazy 
 
 Kamufláže letounu TS-8 Bies 
 Fotogalerie letounu TS-8 Bies

Polská cvičná letadla
TS-8