Marc Wilmots
Marc Robert Wilmots (* 22. února 1969, Dongelberg, Belgie) je bývalý belgický fotbalový záložník či útočník a reprezentant, a současný fotbalový trenér. V letech 2012–2016 vedl belgický národní tým. Od roku 2019 vede fotbalovou reprezentaci Íránu.

Účastník čtyř světových šampionátů jako hráč (1990, 1994, 1998 a 2002) a jednoho jako trenér (2014).

Po ukončení hráčské kariéry vstoupil záhy i do politiky. Byl zvolen v roce 2003 do belgického senátu za liberální stranu Mouvement réformateur. Strávil zde dva roky. Poté se orientoval opět na trenéřinu.

Klubová kariéra 
Wilmots hrál nejprve v Belgii profesionálně za kluby K. Sint-Truidense, KV Mechelen a Standard Lutych. V letech 1996–2003 hrál v německém FC Schalke 04 s výjimkou sezony 2000/01, kdy působil ve francouzském Girondins Bordeaux.

S KV Mechelen vyhrál v roce 1988 Superpohár UEFA po celkové výhře nad nizozemským PSV Eindhoven. a v sezoně 1988/89 domácí ligový titul. Se Standardem Lutych získal v sezoně 1992/93 prvenství v belgickém poháru po finálové výhře 2:0 nad R. Charleroi SC. Úspěchy zažil i se Schalke 04, vyhrál s ním Pohár UEFA 1996/97 a v sezoně 2001/02 DFB-Pokal.

Reprezentační kariéra 
Marc Wilmots působil v mládežnických reprezentacích Belgie U19 a U21.

V A-mužstvu Belgie debutoval 26. května 1990 v utkání proti národnímu týmu Rumunska (remíza 2:2). Celkem odehrál v národním týmu 70 utkání a vstřelil 29 gólů dle Belgické fotbalové asociace. Fotbalové databáze (např. National Football Teams nebo Footballdatabase.eu evidují pouze 28 gólů, rozdíl je v utkání 2. června 2001 proti Lotyšsku, kde padl jeden vlastní gól Lotyšů, který Belgická fotbalová asociace připisuje Wilmotsovi.

Zúčastnil se čtyř světových šampionátů - MS 1990 v Itálii (nevyužitý náhradník), 1994 v USA, 1998 ve Francii a 2002 v Japonsku a Jižní Koreji.

Hrál i na EURU 2000, které Belgie pořádala společně s Nizozemskem.

Trenérská kariéra 
S trenéřinou začal v roce 2002 jako dočasný kouč FC Schalke 04. Poté vedl belgický K. Sint-Truidense VV. V letech 2009–2012 byl asistentem u belgického A-mužstva.

Belgický národní tým převzal v květnu 2012. Belgii vyrostla silná generace hráčů (např. Eden Hazard, Jan Vertonghen, Vincent Kompany, Romelu Lukaku, Kevin Mirallas a další) a Wilmotsovi se podařilo dovést je na Mistrovství světa 2014 v Brazílii z prvního místa evropské kvalifikační skupiny A. S mundialem se Belgie rozloučila čtvrtfinálovou porážkou 0:1 s Argentinou.

Pobřeží slonoviny 
V roce 2017, v březnu, byl jmenován trenérem reprezentace Pobřeží slonoviny. Podepsal dvouletý kontrakt, přičemž jeho cílem bylo dovést africký tým na světový šampionát v roce 2018.
To se mu nepodařilo, což vedlo k jeho odvolání v listopadu 2017.

Íránská reprezentace 
V květnu 2019 se stal koučem reprezentace Íránu, podepsal smlouvu na tři roky.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Profil hráče na Transfermarkt.com 
 Profil hráče na National-football-teams.com 

Belgičtí fotbalisté
Belgičtí fotbaloví reprezentanti
Belgičtí fotbaloví trenéři
Narození v roce 1969
Žijící lidé
Muži
Fotbaloví záložníci
Fotbaloví útočníci
Fotbalisté K. Sint-Truidense VV
Fotbalisté KV Mechelen
Fotbalisté Standardu Lutych
Fotbalisté Schalke 04
Fotbalisté Girondins Bordeaux
Belgičtí politici
Vítězové Poháru UEFA
Trenéři FC Schalke 04
Narození 22. února
Trenéři belgické fotbalové reprezentace
Trenéři fotbalové reprezentace Pobřeží slonoviny
Trenéři íránské fotbalové reprezentace
Narození ve Valonském regionu
Belgičané německého původu
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 2002
Hráči Mistrovství Evropy ve fotbale 2000
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1998
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1994
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 1990