Nejvyšší lovčí
Nejvyšší lovčí (latinsky summus venator, německy Oberst-Jägermeister nebo Oberstjägermeister, případně Obrist-Jägermeister), původně jen lovčí patřil k dvorským úřadům (dignitates), které původně měly zabezpečovat hospodářství a chod domácnosti i dvora panovníka. Dalšími dvorskými úřady byl komorník (camerarius), správce knížecích stájí – maršálek (marschalcus, agazo), stolník, číšník (dapifer) a mečník (ensifer). 

V Českém knížectví se lovčí připomíná už v 11. století. Kníže Jaromír (vládl 1003, 1004–1012, 1033–1034) odměnil svého zachránce Hovoru udělením úřadu lovčího s příslušností ke Zbečnu. Ve 12. století se hodnost lovčího změnila ve skutečný, stálý a institucionalizovaný úřad. Lovčí měl dohled nad celkem lesních komplexů, které byly rozděleny na menší lesní úseky dozorované hajnými (forestarii) a které panovnická družina využívala k honitbě. Lovci teoreticky podléhali nejvyššímu lovčímu. Úřad existoval až do konce 18. století. Významný královský lovecký revír se nacházel na Křivoklátsku (přemyslovský hvozd), v nejbližším okolí Prahy panovník a jeho družina lovili v Královské oboře.

V Rakouském arcivévodství se nejvyšší dvorský a zemský lovčí (Obersthof- und Landjägermeister) zdržoval v císařově blízkosti. Navrhoval program císařských lovů a honiteb, nesl zodpovědnost za dostatečné množství lovné zvěře v loveckých revírech, o jejichž stavech musel mít dobrý přehled. Jeho podřízenými byli podlesní, tajemníci, písaři, kaplani, psovodi, kováři, polní bradýři, fořti, lovčí, náhončí a další pomocné síly. Později mu byl podřízen i úřad dvorního sokolníka.

České království

Seznam nejvyšších lovčích Českého království 
 1184–1185 Matyáš 
 1189 Vecel
 1194 Vilém
 1221 Záviš 
 1225 Častolov ze Žitavy
 1227 Radoslav z Ceblovic
 1232–1233, 1239 Slavata a Spytata
 1233 Bohuslav
 1230–1259 Beneda
 1234 Bohobud, Ranožír, Veceň
 1234–1238 Řim
 1238 Zdislav
 1239 Vrch 
 1367–1378 Ctibor z Fuchsberka
 1380–1385 Jíra z Roztok
 1385 Ctibor Tlam z Drastu
 před 1397 Sulek z Chlistova
 1396–1412 Filip Lanta z Dědic
 1417–1419 Janek ze Smilkova a z Kostelce
 1437 Hanuš z Kolowrat na Krašově
 1500 Jan Vratislav z Mitrovic
 1579–1581 Dětřich ze Švendy
 1582–1588 Abundus Šlik
 1594–1603 Jan Vřesovec z Vřesovic na Podsedicích a Libčevsi († 1605)
 1603 (18. 6.) – 1606 Václav Kinský z Vchynic a Tetova na Zásmucích 
 1611 (srpen) – 1628 Vilém Kinský z Vchynic a z Tetova (1574 – 25. 2. 1634 Cheb) 
 1620 Pertold Bohobud z Lipé (1590–1643 Skalica)
 1629–1633 Volf Ilburk z Vřesovic (kolem 1575 Sovinec– 9. 12. 1634 Praha)
 1634 (26. 12.) – 1647 (1. 1.) Vilém mladší Popel z Lobkowicz (asi 1575 – 1. 1. 1647; bílinská linie)
 1647 (11. 2.) – 1659 František Vilém Popel z Lobkowicz (14. 8. 1616 – 26. 2. 1670)
 1659 (3. 4.) – 1664 Rudolf Kounic (1617 – 21. 4. 1664)
 1665 (7. 2.) – 1680 Jan Adam Hrzán z Harasova (1625 Červený hrádek – 23. 2. 1681 Červený hrádek) 
 1681 (4. 3.) – ? Ferdinand Vilém Popel z Lobkowicz (16. 8. 1647 – 24. 1. 1708)
 1696 (6. 10.) – 1712 Oldřich Felix Popel z Lobkowicz (1650 – 4. 8. 1722)
 1723 v době korunovace Karla VI. nebyl úřad obsazen – vacat
 1727–1751 František Karel Clary-Aldringen (1675–1751)
 1751–1760 Leopold Kinský (1713–1760)
 1767–1780 (17. 4.) Josef Jan Maxmilián Kinský (15. 11. 1705 – 17. 4. 1780 Praha)
 1781–1790 (13. 1.) Jan Karel Špork († 13. 1. 1790)
 1790–1816 (2. 6.) Jan Vojtěch Czernin z Chudenic (1746 Praha – 2. 6. 1816 zámek Kozel)

Seznam nejvyšších místolovčích Českého království 
Čestný post dědičného místolovčího Českého království byl v roce 1655 udělen šlechtickému rodu Věžníkům z Věžník.

 ?–1789 František Xaver Věžník (1711 – 14. 9. 1789)

Seznam nejvyšších lovčích Moravského markrabství 
 1203 Blud (Olomouc)
 1203 Slavata
 1210 Milej (Brno)
 1227 Radoslav (Znojmo)
 1230–1239 Beneda (Olomouc)
 1232 Slavata, Spytata (Olomouc)
 1233 Bohuslav
 1234 Bohobud, Beneda, Ranožír (Znojmo)
 1234 Rym (Olomouc)
 1234 Vécen (Olomouc)
 1238 Zdislav
 1238 Rym (Brno)
 1239 Spytata a Vrch (?)
 1251–1259 Beneda
 1259 Ludslav (Brno)
 1278 Vlček
 (80. léta ?) Albert Z Donky
 1306 Rajmund z Lichtenburka (kolem 1265–1329)
 1341 Berchtold z Lipé, Jan z Cimburka

Seznam nejvyšších císařských lovčích 
Úřad císařského nejvyššího lovčího (kaiserlicher Oberstjägermeister) zastávali:
 ?–? (za Matyáše a Ferdinand II.) Bruno III. z Mansfeldu (13. 9. 1576 – 6. 9. 1644 Vídeň)
 ...
 1712–1724 Hartman z Liechtensteinu (1666–1728)
 1724–1746 Jan Julius Hardegg (1676–1746) 
 1746–1758 Karel Antonín Harrach (1692–1758)
 1758–1788 František Václav Clary-Aldringen
 1789–1808 Jan František Hardegg (1741–1808)
 ...
 ?–? (určitě 1811) Jan Ferdinand Hardegg (18. 4 1773 – 2. 5 1818), syn Jana Františka
 ?–? (určitě 1819, 1822) Karel Vilém II. z Auerspergu (5. 10. 1782 Praha – 25. 1. 1827 Vlašim)
 ...
 1831 (určitě už 1823, 1824, 1825, 1826, 1827 Ernest Hoyos)–1849 Jan Arnošt Hoyos (24. 2. 1779 Vídeň – 28. 10. 1849 Horn)
 1849–1874 Rudolf Bruntálský z Vrbna (4. 4. 1801 Vídeň – 12. 2. 1874 Vídeň)
 1874–1897 Hugo Abensperg-Traun (20. 9. 1828 Vídeň – 3. 8. 1904 Maissau, Dolní Rakousy)
 1897–1904 Leopold Gudenus (15. 9. 1843 Mühlbach, Dolní Rakousy – 1. 10. 1913 Ulrichskirchen, Dolní Rakousy)
 1904–1918 Maxmilián Theodor Thun-Hohenstein (24. 7. 1857 Žehušice – 1. 8. 1950 Vídeň)

Rakouské země

Horní Rakousy 
V roce 1705 udělil císař Josef I. úřad jako léno hrabatům z Lambergu, od roku 1707 knížatům z Lambergu v primogeniturní linii. 

 ?–? Wolf Zikmund z Losensteinu (1567 – 19. 3. 1626 Vídeň), úřad zastával v roce 1616 v době korunovace Anny Tyrolské na českou královnu
 ... 
 1705–1711 Leopold Matyáš z Lambergu (20. 2. 1667 Vídeň – 10. 3. 1711 Vídeň), 1. kníže
 1711–1712 František Josef z Lambergu (28. 10. 1638 Vídeň – 2. 11. 1712 Steyr), 2. kníže
 1712–1759 František Antonín z Lambergu (30. 9. 1678 Steyr – 23. 8. 1759 Vídeň), 3. kníže
 1759–1797 Jan Nepomuk z Lambergu (24. 2. 1737 – 15. 12 1797), 4. kníže
 1797–1831 Karel Evžen z Lambergu ( 1. 4. 1764 – 11. 5. 1831), 5. kníže
 ?–1862 Gustav Jáchym z Lambergu (21. 12. 1812 Salcburk – 3. 2. 1862 Mnichov), 6. kníže
 úřad později neudělen

Dolní Rakousy 
V roce 1848 zastával úřad rod hrabat z Baudissin-Zinzendorf-Pottendorfu.

Štýrské vévodství 
Úřad dědičných zemských lovčích ve Štýrsku (Oberst-Erbland-Jägermeister in Steiermark) zastával šlechtický rod Ditrichštejnů (Dietrichsteinů). Jistě i v roce 1848.
 1580 (18. 2.) – 1601 Konrád z Thannhausenu († 14. 6. 1601)
 ...
 ?–1698 Ferdinand Josef z Ditrichštejna (25. 9. 1636 – 28. 11. 1698 Vídeň)
 1698–1708 Leopold Ignác z Ditrichštejna (16. 8. 1660 Eggenberg – 13. 7. 1708 Mikulov) 
 1708–1738 Walter Xaver z Ditrichštejna (18. 9. 1664 Brno – 3. 11. 1738 Mikulov)
 1738–1784 Karel Maxmilián z Ditrichštejna (28. 4. 1702 Brno – 24. 10. 1784 Mikulov)
 ?
 ?–1825 Josef Karel z Ditrichštejna (19. 10. 1763 Vídeň – 17. 9. 1825 Vídeň)

Korutanské vévodství 
V roce 1848 zastával úřad rod hrabat z Platzu.

Kraňsko 
V roce 1848 zastával úřad rod hrabat a pánů z Gallenbergu.

Tyrolsko 
V roce 1848 zastával úřad rod hrabat z Thunu (větev Castel Fondo).

Hrabství Gorice a Gradiška 
V roce 1848 zastával úřad rod hrabat ze Strassolda.

Seznam nejvyšších císařských dvorských sokolníků 
 ?–? (určitě 1723) Albrecht de Saint-Julian

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 
 

 
 SCHEUTZ, Martin: Die Elite der hochadeligen Elite. Sozialgeschichtliche Rahmenbedingungen der obersten Hofämter am Wiener Kaiserhof im 18. Jahrhundert, 195 stran dostupné online

Související články 
 Dvorský úřad
 Zemský úřad

Dějiny správy v Česku
Zaniklé úřady