Kuštanovická skupina
Kuštanovická skupina nebo kuštanovická kultura nebo kuštanovický typ (severopotiská halštatská skupina) byla kultura v halštatské době na východním Slovensku, v severovýchodním Maďarsku a v Zakarpatské oblasti na Ukrajině. Někdy v novější literatuře bývá považována za součást vekerzugské kultury.

Pojmenoval ji Jaroslav Böhm podle mohylníku v Kuštanovicích ( Куштановиця – Kuštanovicia), který koncem 19. století objevil Tivadar Lehoczky a později J. Böhm v letech 1919–1931. Mohyly obsahovaly vždy několik urnových hrobů, zpravidla pod úrovní tehdejšího terénu.

Kuštanovická skupina patřila do nomádské kulturní sféry. Spolu se sedmihradskou skupinou / kulturou a vekerzugskou skupinou / kulturou patří mezi tzv. thrácko-skytské skupiny. Z etnického hlediska šlo asi o severothrácké kmeny, dříve se skupina připisovala Skytům. 

Kuštanovická skupina je nomádská, ale zahrnuje i vlivy předchozí lokální kultury - gávské kultury (somotorský typ). 

Nálezy této kultury jsou slabě zkoumány (Nižná Myšľa, Michalovce, Rada). Sídliště se dosud nenašla, našla se však mohylová pohřebiště (Stanovo, Bilka, Dorobratovo). V mohylách byly hroby jednotlivců a skupinové hroby, vždy žárové. Našla se i keramika, vzácné jsou nádoby vyrobené již na hrnčířském kruhu (Michalovce, Kolodno).

Na Slovensku trvala od počátku halštatské doby asi až zhruba do roku 300 př. Kr. (starší doba laténská).

Reference 

Kultury doby železné
Archeologické kultury v Maďarsku
Archeologické kultury na Slovensku
Archeologické kultury na Ukrajině