Komise pro podmíněné propuštění
Komise pro podmíněné propuštění (dále také KPP) byl společný projekt Probační a mediační služby ČR, Vězeňské služby ČR a Českého helsinského výboru. Základní myšlenkou bylo přenesení části pravomocí orgánů činných v trestním řízení na parolové rady, aby bylo možné posuzovat v rámci podmínečného propouštění nejen minulost odsouzeného a chování ve věznici, ale také sociální kontext jeho života po propuštění (návrat do práce, do rodiny, možnosti resocializace).

Historie projektu 
V době první republiky existovaly komise pro podmíněné propuštění z trestu. Ty rozhodovaly na návrh ředitele věznice nebo na návrh odsouzeného. Podmínky byly přísnější než dnes, pro podmínečné propuštění bylo nutné mít schopnost vést řádný život a odpykat dvě třetiny trestu, nejméně však 1 rok.

V době platnosti komunistické úpravy z roku 1950 (zákon č. 86/1950 Sb., trestní zákon, a zákon č. 87/1950 Sb., trestní řád) se stalo klíčovým kritériem pro podmíněné propuštění polepšení odsouzeného doložené řádným výkonem trestu vedoucím k řádnému životu a řádné práci. Bylo nutno vykonat alespoň polovinu trestu. O propuštění rozhodovaly opět komise na návrh pouze krajského prokurátora.

Po novelizaci roku 1956 bylo toto právo přeneseno na soud a odsouzenému vráceno právo podávat žádost o podmínečné propuštění. To zůstalo zachováno i za platnosti nového trestního zákona a trestního řádu z roku 1961 (zákon č. 140/1961 Sb., trestní zákon, a zákon č. 141/1961 Sb., trestní řád).

Za platnosti současného trestního zákoníku z roku 2009 je pro většinu trestných činů nutno odpykat polovinu trestu, pouze u velmi závažných trestných činů dvě třetiny. Podmínkou je také prokázané polepšení, posuzované především dle chování ve věznici, včasný nástup k trestu odnětí svobody, míra náhrady škody, placení výživného apod. Vliv má i společenská záruka zájmového sdružení občanů pomoc při návratu do společenského života. O podmínečném propuštění rozhoduje v současnosti soud, v jehož obvodu se věznice nachází.

Projekt komisí pro podmíněné propuštění vznikl na základě kulatých stolů odborníků pořádaných v roce 2007 Českým helsinským výborem v rámci snahy zavádět více restorativních prvků do české justice. V roce 2008 byl spuštěn ve třech pilotních věznicích: ve Vazební věznici Praha - Ruzyně a ve věznicích Stráž pod Ralskem a později i Opava.

V letech 2012 až 2015 na něj navázal projekt Křehká šance, spolufinancovaný Evropským sociálním fondem, který upravil rozsah parolových rad a rozšířil počet spolupracujících věznic na devět.

Zahraniční inspirace 
Projekt českých institucí byl inspirován praxí parolových rad Kanady, Velké Británie a Chorvatska. Parolové rady v těchto státech rozhodují o podmínečném propuštění odsouzeného, a to nejen z hlediska historie jeho trestné činnosti, ale také se zájmem o blízkou budoucnost po propuštění z výkonu trestu. V uvedených státech mají parolové rady rozhodovací pravomoc.

Český projekt 
Trestně právní předpisy a Ústava ČR parolovým radám rozhodovací pravomoc nesvěřují. Rozhodnutí o propuštění odsouzeného je v ČR v rukou soudu. Proto komise pro podmínečné propuštění v ČR soudu předkládají pouze své stanovisko. To vydávají na základě projednaných písemných podkladů ode všech zúčastněných (věznice, Probační a mediační služby, asistenta oběti, sociálních pracovníků, kurátorů apod.) a na základě parolového slyšení.

Komise pro podmínečné propuštění byla v rámci pilotního projektu modelově pětičlenná (2 pracovníci věznice, 1 probační úředník a dva odborníci z oblasti sociální). Členové komise byli jmenováni ředitelem věznice, ve které odsouzený vykonával trest.

Kritéria výběru odsouzených 
Kritéria výběru odsouzených v projektu Komise pro podmínečné propuštění:
 umístění ve věznici, kde projekt probíhá,
 splnění zákonných předpokladů pro podání žádosti o podmíněné propuštění,
 včasná žádost svědčící o zájmu odsouzeného a
 souhlas se svým zařazením do projektu.
Další kritéria výběru (kvůli omezené kapacitě komisí):
 odsouzení za závažnější trestný čin, zejména násilný, nebo s fyzickými následky (včetně nedbalostních) a
 odpykání alespoň 1 roku trestu.
O zařazení případu do projektu rozhodovala sama komise pro podmínečné propuštění.

Parolové slyšení 
Parolového slyšení se účastní:
 komise pro podmínečné propuštění,
 odsouzený a jeho podporovatel,
 asistent oběti, případně oběť sama, nebo její pozůstalí (mají-li zájem),
 vychovatel pracující ve věznici s odsouzeným a
 další přizvané osoby.
V parolovém slyšení se po úvodním představení případu vyjádří nejprve odsouzený, poté oběť, nebo její asistent (případně se čtou podklady z jejich slyšení), kmenový vychovatel a další přizvané osoby (upřesní písemné podklady). Pak následují upřesňující otázky na odsouzeného a jeho závěrečná řeč. Po poradě seznámí komise přítomné se svým závěrečným stanoviskem.

Následné případné písemné vyjádření odsouzeného a oběti ke stanovisku se k němu přiloží a stanovisko komise se pak předá řediteli věznice a odesílá trestnímu sodu konajícímu řízení o podmínečném propuštění.

Význam a dopady projektu 
Plánovaný význam projektu byl především v posílení prvků restorativní justice v oblasti podmínečných propuštění. Jmenovitě šlo o:
 významnější participaci pachatele v projednání jeho návratu do společnosti,
 posílení odpovědnosti pachatele za řešení následků spáchaného trestného činu vůči (asistentu) oběti,
 možnost spolupráce s obětí či pozůstalými ve smyslu nápravy či smíření a
 posílení angažovanosti společnosti zastoupené v komisích, a tím i větší ochrany komunity před další kriminalitou.
Zájem vězňů byl dán možností získání podpory komise pro podmínečné propouštění jako významného argumentu při rozhodování soudu.

Výsledky projektu 
Do pilotního projektu bylo celkem zařazeno 41 případů odsouzených (34 mužů, 7 žen). S 30 z nich proběhlo parolové slyšení. Jejich průměrný věk byl 26 let. Celkem 63 % pachatelů bylo ve věznici již poněkolikáté.

Parolová slyšení se konala přímo ve věznicích a jejich cílem bylo posoudit připravenost odsouzeného na propuštění, aktuální situaci oběti a stavu plnění náhrady škod, které odsouzený svým činem způsobil. Parolových slyšení se jako přizvané osoby účastnili asistenti oběti, jedenkrát přímo pozůstalí, terapeuti, psychologové, případně vězeňský kaplan.

Shoda mezi návrhem komise a rozhodnutím soudu o podmínečném propuštění byla 73%, propuštěno soudem bylo 24 osob. Všem byl uložen dohled Probační a mediační službou. Soudci a státní zástupci oceňovali zvláště multidisciplinární přístupy návrhů komisí.

Navazující projekt: Křehká šance 
Na projekt komisí pro podmíněné propuštění navázal projekt Křehká šance, který probíhá v letech 2012 až 2015 (v jeho rámci pokračují v činnosti komise v 9 věznicích).

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
Články z projektů:
 Článek o realizaci pilotního projektu "Komise pro podmínečné propuštění" ve Vazební věznici Praha-Ruzyně a Věznici Stráž pod Ralskem
 Zahájení projektu Křehká šance ve Věznici Karviná
 Pokračování projektu Křehká šance ve Věznici Stráž pod Rálskem
 Zahájení projektu Křehká šance ve Věznici Rýnovice
 Představení projektu Křehká šance ve Věznici Liberec
 Adéla Paulík Lichková, členka komise PP - rozhovor o centru drogových služeb ve vězení

Trestní právo
Trestní právo procesní