Pseudolingvistika
Jako pseudolingvistika bývá označováno pseudovědecké bádání jazyka. Typické jsou pro ni neznalost či rovnou odmítání lingvistické metodologie a obtížná či nemožná verifikace hypotéz. Vzhledem k tomu, že jazyk bývá jedním z určujících faktorů národní identity, nezřídka jsou pseudolingvistické konstrukty provázány také s nacionalismem a nacionalistickou propagandou. Příkladem je vnímání vlastního jazyka, a přeneseně tedy i národa, jako nadřazeného (starobylejšího, bohatšího, rozvinutějšího, logičtějšího, čistšího apod.) jazykům ostatním, byť ne každé dílčí tvrzení o větší či menší míře rozvinutosti či zastoupení konkrétních jazykových prostředků, kterými se zabývá mimo jiné i jazykové typologie, musí být nutně pseudovědecké. V českém kontextu bývá inspirací pseudolingvistického bádání zejména čeština v kontrastu k němčině či obecněji slovanské jazyky v protikladu k jazykům germánským, ale také například k romštině, vietnamštině či jiným minoritním jazykům.

Historická lingvistika 

Jedním z nejčastějších cílů pseudolingvistických aktivit bývá doména, jíž se věnuje historická lingvistika. Je to motivováno snahou o alternativní výklad dějin, který by pomohl pozvednout prestiž vlastního národa nebo legitimizovat jeho územní či jiné nároky. Příkladem je dílo Antonína Horáka O Slovanech úplně jinak. V něm autor, někdejší kameraman režiséra Karla Zemana, objevuje "ryzí archaickou slovanštinu" v nápisech prakticky všech písem světa, včetně lineárního B, A, etruského, čínského, japonského, korejského, majského a dalších. Na základě toho pak dochází k přesvědčení, že Slované již po mnoho tisíciletí byli nositeli vzdělanosti a písemnictví, které rozšířili do celého světa; byli však podle Horáka zotročeni a "nepohodlná pravda" o jejich vysoké kulturnosti vymazána spiknutím mocných z dějinných záznamů. Vzhledem k diachronnímu rozměru se podobné pseudovědecké počiny nezřídka překrývají a doplňují s pseudoarcheologií, zároveň bývají jako v tomto případě podobné konstrukty součástí širších konspiračních teorií, jež mívají množství stoupenců a obhajovatelů.

Reference 

Pseudověda
Lingvistika