Eurovision Song Contest 2012
Eurovision Song Contest 2012 byl 57. ročník každoroční soutěže. Po vítězství ázerbájdžánských reprezentantů, dua Ell & Nikki s písní "Running Scared"" na Eurovizi 2011 v Düsseldorfu byla soutěž uspořádána v Baku.
 
Vítězkou se stala švédská zástupkyně Loreen s písní "Euphoria", která obdržela 372 bodů, druhé nejvyšší skóre v historii (po Alexanderu Rybakovi. Zároveň získala nejvíce dvanáctibododových ohodnocení - celkem jí první místo přisoudilo 18 zemí. Druhé místo obsadila ruská formace Buranovskije Babuški s písní "Party For Everybody" s 259 body a třetí místo srbský zpěvák Željko Joksimović s baladou "Nije ljubav stvar" s 214 body. Na čtvrté pozici se umístil hostící Ázerbájdžán a na páté Albánie, která tak dosáhla svého zatím nejlepšího výsledku.Do nejlepší desítky se dostali tři zástupci tzv. "Velké pětky", Německo, Itálie a Španělsko (8., 9. a 10. místo).
Švédsko vyhrálo soutěž popáté v historii a následně hostilo Eurovision Song Contest 2013 v Malmö.

Ze soutěže odstoupilo Polsko z důvodu finanční vytíženosti vysílatele TVP, který pořádal Mistrovství Evropy ve fotbale 2012, a Arménie z důvodu extrémně špatných vztahů s hostícím Ázerbájdžánem a obavám o bezpečnost své delegace. Do soutěže se navrátila Černá Hora. Celkem se zúčastnili interpreti z 42 zemí.

Průběh soutěže poznamenaly kontroverze ohledně současného stavu porušování lidských práv v Ázerbájdžánu – proti pořádání protestovali zástupci několika organizací, o politické situaci se vyjádřila také vítězka ročníku Loreen.

Místo konání 

Ázerbájdžán, účastnící se soutěže od roku 2008, zvítězil poprvé na Eurovizi. Pořadatelským městem byla zvolena metropole Baku, rozprostřená na jihu Apšeronského poloostrova v Kaspickém moři. Město obývají zhruba 2 miliony obyvatel, přibližně čtvrtina ázerbájdžánké populace.

Krátce po ustanovení pořádání byla smluvena výstavba nové arény Baku Crystal Hall o kapacitě 23 tisíc míst nedaleko Náměstí vlajky, kde byl průběh akce zamýšlen. Dalšími kandidáty bylo Tofiq Bahramov Stadium (37 tisíc míst) a Heydar Aliyev Sports and Exhibition Complex (7,800 míst). Počátkem srpna 2011 společnost Alpine Bau Deutschland AG získala kontrakt na výstavbu Baku Crystal Hall, na níž ázerbájdžánská vláda uvolnila šest milionů manat. Pořádání v této aréně bylo potvrzeno 25. ledna 2012.
Každého večera se i přes nahlášenou kapacitu nakonec mohlo účastnit pouze 16 000 diváků.

Formát 

Systém hlasování neprodělal žádné výraznější změny – hlasy diváků každé země byly v poměru 50:50 přičteny k hlasům odborných národních porot. Na rozdíl od předchozích dvou ročníků, kdy mohli diváci pro své favority hlasovat již od počátku večera, se však pořadatelé navrátili k předchozímu systému, kdy bylo pro hlasující po představení všech soutěžních písní otevřeno patnáctiminutové hlasovací okénko – tato změna byla smluvena referenční skupinou EBU na zasedání 29. června 2011.

Každou národní porotu tvořilo pět profesionálních zástupců z oblasti hudby.

Počet finalistů byl podle nových pravidel 24. listopadu 2011 navýšen na 26 – účastníky finále nyní tvoří deset postupujících z každého semifinále, pořadatel soutěže a tzv. "Velká pětka", složená ze zemí, které z největší části přispívají na projekty EBU – Francie, Spojené království, Itálie, Německo a Španělsko. Šestadvacet zástupců se finále účastnilo podruhé v historii – poprvé tomu tak bylo v roce 2003.

Rozlosování 

Rozlosování určující kolo, v němž každý z 36 semifinalistů vystoupí, proběhlo 25. ledna 2012 v paláci Buta v Baku. Semifinalisté byli roztříděni do šesti skupin (košů) podle geopolitické příslušnosti – polovina z každé skupiny byla následně náhodně vylosována pro účast v prvním semifinále. Zbývají státy byly zařazeny do druhého semifinále. Současně bylo rozhodnuto, do kterého semifinále bude hlasovat který automatický finalista – Ázerbájdžánu, Španělsku a Itálii bylo losem přisouzeno hlasovací právo do prvního semifinále, Francie, Německo a Spojené království obdrželi právo hlasovat v druhém semifinále. Zvolené semifinále byli vysílatelé z těchto zemí povinni uvést v přímém přenosu, vysílání druhého semifinále bylo ponecháno jejich volbě.

 * Veřejnoprávní vysílatel Arménie se dostatečně rychle nevyjádřil ohledně své účasti, s kterou se spíše počítalo. Ze soutěže odstoupil více než měsíc po rozlosování semifinálových kol.

Design 
Mottem ročníku byl slogan "Light Your Fire!" (doslova "Zažehni svůj oheň") podle přízviska Ázerbájdžánu, "Land of Fire" ("Země ohně").

Medailonky před každým soutěžním vystoupením zahrnovaly vystupující v přímém přenosu před vstupem na pódium, následovala vlajka a název země, kterou zastupují, a různorodé záběry z Ázerbájdžánu s popiskem "Ázerbájdžán, země..." s různými zakončeními ("...jazzu", "...v pohybu" a podobně). Medailonky končily aktuálním záběrem na arénu Crystal Hall (zvenčí), která se díky masivním LED světlům měnila do vlajkových barev země, jejíž interpret následně vystoupil.

Grafický design (bannery, grafika bodování,…) byl od roku 2011 pouze mírně upraven. Při vyhlašování výsledků byly nižší body (1-7) zvýrazněny červeně, tři nejvyšší ohodnocení (8,10 a 12) byly zvýrazněny oranžově.

Vysílatel 
Pořadatelem akce byl ázerbájdžánský veřejnoprávní vysílatel İctimai Television (İTV), který je členem Evropské vysílací unie. Azercell, největší ázerbájdžánský operátor, byl oznámen coby oficiální partner. Coby oficiální produkční partner byla vybrána společnost Brainpool, která spolupracovala již na předchozím ročníku.

Kontroverze

Porušování lidských práv 
Západní média již před uspořádáním ročníku komentovala vysoký finanční vklad a důraz na propagaci Ázerbájdžánu jako pokus "zakrýt nefunkční demokracii a porušování práv občanů". Aktivista Elnur Majidli, který byl uvězněn po účasti na povstání v roce 2011, byl náhle propuštěn, což zahraniční média označila za snahu zmírnit kritiku země těsně před tím, než se dostane do celosvětového mediálního hledáčku. V ázerbájdžánských věznicích však zůstala řada dalších politických vězňů, v mnoha případech "novináři, kteří veřejně kritizovali Alijevův systém". Stav lidských práv za žalostný označila mimo jiné Amnesty International. V zorném poli vlády se podle ní i jiných mezinárodních organizací ocitají převážně opoziční aktivisté. Situaci v zemi zmínila také řada českých médií.

Nejčastěji zmiňovanou kauzou ve spojení s pořádáním soutěže v Ázerbájdžánu bylo údajné násilné vystěhovávání obyvatel oblasti, kde měla být postavena aréna Baku Crystal Hall a její zázemí.

S aktivisty bojujícími za zlepšení lidských práv v zemi se během soutěže setkala vítězka Loreen – jakožto jediná ze soutěžících. Následně v médiích prohlásila, že "lidská práva jsou v Ázerbájdžánu denně porušována. Je třeba se proti takovým věcem vyslovit." Mluvčí vlády následně její výrok kritizoval s tím, že soutěž Eurovize by neměla "být politizována" a doporučil EBU, aby následně podobná setkání zakázala. Švédská delegace následně vydala prohlášení, podle něhož se zpěvačka ani nikdo jiný nedopustil porušení pravidel soutěže.

26. května, v den finále, uspořádali odpůrci vlády v Baku protestní akci, kterou policie hbitě rozpustila. Aktivisté v médiích vyjádřili obavu, že budou odsouzeni k tvrdému trestu, jakmile svět po skončení soutěže spustí Ázerbájdžán z dohledu. Během finálového večera následně moderátorka Eurovize 2011 Anke Engelke, která vyhlašovala výsledky Německa, v přímém přenosu prohlásila: "''Dnes nikdo nemohl hlasovat pro svoji zemi. Je však dobré mít možnost hlasovat, je dobré mít možnost volby. Hodně štěstí na tvé cestě, Ázerbájdžáne. Evropa tě sleduje."

Politické napětí v Íránu 
Íránské úřady se veřejně postavily proti pořádání Eurovize v Ázerbájdžánu. Vedoucí duchovní ájatolláh Mohammad Mojtahed Shabestari a ájatolláh Ja'far Sobhani pořádání odsoudili coby "proti-islámské chování" s tvrzením, že země hodlá hostit Gay Pride. Tento výrok vedl k protestnímu shromáždění před íránskou ambasádou v Baku. Ali Hasanov, vedoucí Oddělení veřejných a politických záležitostí státní administrativy, prohlásil, že tato tvrzení jsou mylná a Írán by se neměl plést do věcí Ázerbájdžánu. Zároveň Ázerbájdžán požádal o oficiální omluvu íránské strany. Ázerbájdžán i Írán následně z příslušných ambasád v sousedské zemi stáhl svého velvyslance.

30. května Ministerstvo národní bezpečnosti Ázerbájdžánu oznámilo odhalení řady plánovaných teroristických útoků v době konání soutěže. Ty měly být namířeny na Baku Crystal Hall a hotely Marriott a Hilton. 22. srpna deník The Daily Telegraph zveřejnil domněnku informační služby, podle níž měl nejvyšší íránský vůdce Sajjid Alí Chameneí vést tajnou složku jednotky Quds ke spáchání teroristických útoků proti "Západu a jeho spojencům" včetně Ázerbájdžánu.

Navrátivší se umělci

Seznam účastníků 
Semifinále se zúčastnilo celkem 36 interpretů. Rozlosování zemí do semifinálových kol proběhlo 25. ledna 2012.

První semifinále 
 První semifinálové kolo proběhlo 22. května 2012 ve 21:00 Středoevropského času (CET).
 Automatičtí finalisté Ázerbájdžán, Itálie a Španělsko obdrželi hlasovací právo do tohoto semifinále.
 Kvůli zprostředkování zpráv o autobusové tragédii v Qafa e Vishës albánský vysílatel RTSH nevysílal první semifinále živě a použil pouze hlasy národní poroty.

Druhé semifinále 

 První semifinálové kolo proběhlo 24. května 2012 ve 21:00 Středoevropského času (CET).
 Automatičtí finalisté Francie, Německo a Spojené království obdrželi hlasovací právo do tohoto semifinále.
 Původně se druhého semifinále měl účastnit zástupce Arménie, tamější vysílatel však z důvodu obav o bezpečnost své delegace v Ázerbájdžánu odvolal svoji účast.

Finále 

Finalisté:
 Velká pětka (Německo, Francie, Španělsko, Spojené království, Itálie)
 Pořadatel (Ázerbájdžán)
 Deset postupujících z prvního semifinále
 Deset postupujících z druhého semifinále
Finále proběhlo 26. května 2013 v Baku ve 21:00 Středoevropského času (CET). Vítězem se stalo Švédsko.

Tabulky 
Společnosti EBU a PwC zkontrolovaly a ověřily správnost výsledků porot i diváckého hlasování, z nichž byly následně vytvořeny společné výsledky. 18. června 2012 EBU vydala dělené výsledky.

Semifinále 1

Semifinále 2

Finále

Dvanáctibodová ocenění 
V následující tabulce je přehled dvanáctibodových ocenění, které jednotlivé země ve finále přisoudili soutěžícím:

Neúčastnící se země 
  Andorra – 19. října 2011 andorrský vysílatel RTVA oznámil, že z důvodu finanční vytíženosti neplánuje účast na Eurovizi 2012, dokonce měl v plánu zcela opustit EBU.
  Arménie – 7. března 2012 EBU oznámila, že arménský vysílatel ARMTV se rozhodl neúčastnit se. Toto rozhodnutí padlo poté, co ázerbájdžánský prezident Ilham Alijev prohlásil: "Našimi nepřáteli jsou Arméni všude na světě a pokrytečtí a zkorumpovaní politici pod jejich nadvládou." Z důvodu pozdního odhlášení byl arménský vysílatel potrestán pokutou. Od roku 1994 je Arménie ve vleklém konfliktu o území Náhorní Karabach.
  Česko – 24. listopadu 2011 bylo po uvolnění vysílacího programu České televize zveřejněno, že se Eurovize nebude účastnit.
  Lichtenštejnsko – 26. listopadu 2011 byly nejdříve zveřejněny dokumenty EBU, v nichž byl vysílatel 1FLTV zmíněn coby aktivní člen EBU, díky čemuž se může účastnit Eurovize. O tři dny později byla tato informace dementována coby editační chyba.
  Lucembursko – 31. prosince 2011 vysílatel RTL Luxembourg potvrdil, že se Eurovize nebude účastnit.
  Monako – 23. listopadu 2011 bylo na zasedání EBU v Ženevě oznámeno, že monacký vysílatel Télé Monte Carlo uvažuje o návratu do soutěže. 3. prosince však bývalý vedoucí lucemburské delegace Phil Bosco potvrdil, že kvůli finanční vytíženosti se Monako v nejbližší budoucnosti účastnit nebude.
  Maroko – Zástupci francouzské delegace v rozhovoru prohlásili, že Maroko je na dobré cestě k návratu do soutěže s novým vysílatelem 2M TV. Dohady o účasti země, která se účastnila pouze v roce 1980, se však nepotvrdily být pravdivými.
  Polsko – 16. prosince 2011 polský vysílatel TVP na své oficiální stránce na Facebooku oznámil odstoupení ze soutěže. Později bylo potvrzeno, že Polská televize se v roce 2012 hodlá věnovat výhradně pořádání Mistrovství Evropy ve fotbale 2012 a odvysílání letních olympijských her v Londýně. Návrat v budoucnu však nebyl vyloučen.

Jiná ocenění

Marcel Bezençon Awards 
Ceny Marcela Bezençona, nazvané podle zakladatele soutěže Eurovize, se předávají již od roku 2002. Vyhlášeny jsou tři kategorie – Press Award (cena tisku), Artistic Award (cena umělců) a Composer Award (cena skladatelů). V roce 2012 byly ceny předány těmto soutěžícím:

OGAE 
Organisation Générale des Amateurs de l'Eurovision (známější jako OGAE) je mezinárodní organizace založená roku 1984 ve Finsku. Skládá se ze 40 fanklubů soutěže Eurovize, a každoroční tradicí v rámci těchto klubů je uspořádat vlastní hlasování. Nejúspěšněji si v anketě v roce 2012 vedlo těchto pět soutěžních příspěvků:

Hlasování 
Pořadí, v němž zástupci jednotlivých zemí vyhlašovali body, bylo určeno podle výsledků poroty z generální zkoušky před finále.

  Albánie (Andri Xhahu)
  Černá Hora (Marija Marković)
  Rumunsko (Paula Seling)
  Rakousko (Kati Bellowitsch)
  Ukrajina (Oleksij Matias)
  Bělorusko (Dmitrij Koldun)
  Belgie (Peter Van de Veire)
  Ázerbájdžán (Safura Alizadeh)
  Malta (Keith Demicoli)
  San Marino (Monica Fabbri)
  Francie (Amaury Vassili)
  Spojené království (Scott Mills)
  Turecko (Ömer Önder)
  Řecko (Adriana Magania)
  Bosna a Hercegovina (Elvir Laković Laka)
  Moldavsko (Olivia Fortuna)
  Bulharsko (Anna Angelova)
  Švýcarsko (Sara Hildebrand)
  Slovinsko (Lorella Flego)
  Kypr (Loucas Hamatsos)
  Chorvatsko (Nevena Rendeli)
  Slovensko (Mária Pietrová)
  Makedonie (Kristina Talevska)
  Nizozemsko (Viviënne van den Assem)
  Portugalsko (Joana Teles)
  Island (Matthías Matthíasson)
  Švédsko (Sarah Dawn Finer)
  Norsko (Nadia Hasnaoui)
  Litva (Ignas Krupavičius)
  Estonsko (Getter Jaani)
  Dánsko (Louise Wolff)
  Lotyšsko (Valters Frīdenbergs)
  Španělsko (Elena S. Sánchez)
  Finsko (Mr. Lordi)
  Gruzie (Sopho Toroshelidze)
  Itálie (Ivan Bacchi)
  Srbsko (Maja Nikolić)
  Německo (Anke Engelke)
  Rusko (Oxana Fedorova)
  Maďarsko (Éva Novodomszky)
  Izrael (Ofer Nachshon)
  Irsko (Gráinne Seoige)

Poznámky
Irsko mělo původně vyhlašovat výsledky jako 32. v pořadí, kvůli technickým potížím však hlasovalo až jako poslední.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Vítězné vystoupení (YouTube)

 
Události roku 2012
2012 v hudbě
Ázerbájdžán v roce 2012
Hudební události v Ázerbájdžánu
Kultura v Baku
Události v Baku