Antonín Pankrác Gallas
Antonín Pankrác, hrabě Gallas, vévoda z Lucery, německy Anton Pancratius, Graf von Gallas, Herzog von Lucera (*1638; † 27. června 1695, Vídeň), byl českým šlechticem a plukovníkem ze známého rodu Gallasů a také zakladatelem slezské větve rodu.

Život a kariéra 
Byl synem známého vojevůdce Matyáše, hraběte Gallase. Stejně jako jeho starší bratr, František Ferdinand, však nedosáhl ani zdaleka otcova věhlasu. Spolu s bratrem ztratil otce v nízkém věku, bylo mu teprve 9 let, a o výchovu bratrů se po více než dva roky starala matka, než se r. 1650 podruhé provdala za knížete Ferdinanda Jana z Lichtenštejna (*1622; † 1666). Poté byli za poručníky mladých hrabat určen Václav Jan, hrabě Michna z Vacínova (*1609; † 1667) a Štěpán, rytíř Rathmüller z Rathmüllu († 1652). V l. 1657-1659 absolvovali oba bratři tzv. kavalírskou cestu do Francie a zemí dnešního Beneluxu. Otcových statků a vojenských pluků se bratři ujali po návratu z cesty. V roce 1661 si rozdělili české statky. Antonín Pankrác se stal skutečným komorníkem bavorského kurfiřta a plukovníkem-majitelem v císařském vojsku. Vlastnictví dragounského jízdního pluku po otci ho však, spolu s nezřízeným životem a touhou po reprezentaci, finančně vyčerpalo, takže své české statky prodal. Musel se zříci i svého vojenského pluku, který císař v rámci vojenské reformy nechal zrušit. Odešel pak do Slezska a usadil se na synových statcích v Kladsku. S rodinou svého bratra však zůstal v pravidelném kontaktu.

Majetkové poměry 
Bratři si po převzetí otcovského dědictví rozdělili podle otcovi závěti jeho pluky, závěť ale zřejmě nedodrželi v tom, že budou panství v Čechách i v Tridentsku držet v nedílu. Panství v Tridentsku prodali hraběti Guiodobaldovi, kardinálu Thun-Hohensteinovi, knížeti-arcibiskupovi salcburskému a knížeti-biskupovi řezenskému (*16. prosince 1616; † 1. června 1668) Ačkoli statky byla r. 1662 oceněny na 114 957 zl., prodejní cena o pět let později činila pouze 70 600 zl., které si oba bratři mezi sebou rozdělili. České statky, na kterých hospodařili si bratři rozdělili rovněž. Antoním Pankrác vlastnil postupně s bratrem i sám tyto statky:

Panství a majetek v Království českém 
 Panství Frýdlant (1659-1661 s bratrem; 1674 prodáno bratrovi)
 Panství Smiřice (1659-1661 s bratrem; prodáno 1685)
 Panství Liberec (1659-1661 s bratrem), bratrův podíl
 Panství Hořiněves (1659-1661 s bratrem), bratrův podíl
 Dům na Novém Městě pražském

Panství a majetek v Tridentském biskupství 
Tridentské statky držel Antonín Pankrác spolu s bratrem ve formě ideálního podílu
 Polovina paláce Gallasů v Trentu (dnešní Thunovský palác) – prodán 1667
 Polovina panství Torre Franca (Freyenthurn) – prodáno 1667
 Polovina panství Matarello – prodáno 1667

19. března 1674 prodal Antonín Pankrác bratrovi svůj sídelní Frýdlant i s panstvím za 390 000 zl., v roce 1685 prodal za 353 000 zlatých také panství Smiřice hraběnce Isabelle Magdaleně z Porcia († 1686), vdově po Janu Norbertovi, hraběti ze Šternberka († 1678). Nemohlo ho to však uchránit od bankrotu, při reformě císařské armády byl pluk "Anton Gallas" zrušen a r. 1689 vyhlásil císař Leopold I. nad Gallasem tříleté moratium pro všechny věřitele, které předznamenávalo exekuci, k níž nejspíš skutečně došlo.

Rodina 
Antonín Pankrác byl mladším synem Matyáše Gallase a jeho druhé ženy, hraběnky Doroty Anny z Lodronu (*1619; † 23. května 1666, Moravský Krumlov). Oženil se se severoitalskou hraběnkou Annou Viktorií z Arco, příbuznou první ženy svého otce. Z jejich manželství vzešli nejméně tři potomci:
 Dorota Viktorie (*1662; † asi červenec 1695), zemřela neprovdaná
 Kateřina (* asi 1664; † 7. prosince 1732, Praha) , zemřela neprovdaná
 Filip František Gallas – pokračovatel slezsko-kladské větve rodu

Pánem na Frýdlantě 
Během své krátké držby nejvýznamnějšího rodového panství propustil Antonín Pankrác roku 1662 tamní leníky z poddanosti vůči sobě a jejich majetek převedl v dědičná léna, rovnající se prakticky alodu, jen s povinností ročního lenního poplatku. Císař to potvrdil a frýdlantská léna byla nadále vedena v Zemských deskách společně se svobodnými statky. 12. srpna 1671 byl konečně dovršen spor vrchnosti s frýdlantskými měšťany o právo várečné, táhnoucí se už od dob Kateřiny z Redernu. Měšťané své právo definitivně ztratili, výměnou za nová privilegia pro město.

Zajímavost 
Antonín Pankrác nechal na vnější straně frýdlantské zámecké věže znázornit erby svůj a své matky, Doroty Anny z Lodronu, spolu s latinským nápisem. Vše se dodnes dochovalo.

Odkazy

Reference 

Gallasové
Čeští šlechtici
Narození v roce 1638
Úmrtí v roce 1695
Slezští šlechtici
Italští šlechtici
Muži