Antonio Di Natale
Antonio Di Natale (13. říjen 1977, Neapol, Itálie) je italský fotbalový trenér a bývalý fotbalový fotbalový útočník.

Dvanáct let hrál za Udinese, kde si vybudoval pozici klubové legendy. Odmítl dokonce přestoupit do věhlasnějších klubů (Juventus, Milán). Je šestým nejlepším střelcem v italské ligy s 209 góly. Dvakrát za sebou v lize vyhrál tabulku střelců (2009/10, 2010/11) a v roce 2010 byl vyhlášen nejlepším italským fotbalistou.

Klubová kariéra 
Od roku 1994 byl v Empoli, kde hrál za mládež. První zápas mezi dospělými odehrál v roce 1996 ve druhé lize. V letech 1997 až 1999 působil na hostování v klubech Iperzola, Varese a Viareggio. Od sezony 1999/00 již hrál opět v Empoli. První tři roky hrál ve druhé lize, ale sezonu 2002/03 již hrál s klubem nejvyšší ligu. Celkem zde odehrál za pět sezon 178 utkání a vstřelil 55 branek.

Když s Empoli v sezoně 2003/04 sestoupil, on odešel hrát do Udinese. V klubu odehrává první zápasy v evropských pohárech (Pohár UEFA 2004/05) a také v lize mistrů (Liga mistrů UEFA 2005/06). V sezoně 2009/10 vstřelil stou branku v nejvyšší lize a získal prvenství v tabulce střelců, když vstřelil 29 branek. V následující sezoně zopakoval prvenství mezi střelci, tentokrát vstřelil 28 branek. V sezoně 2014/15 již měl na kontě 200 branek ve své kariéře. V posledním utkání ve své kariéře v sezoně 2015/16 vstřelil branku. Celkem za Udinese odehrál 446 utkání a vstřelil 227 branek. V klubu drží 4 rekordy. Je fotbalista s nejvyšším počtem utkání v nejvyšší lize (385) i vstřelených branek (191). Také odehrál nejvíce utkání v klubové soutěži UEFA (37) i vstřelených branek (17).

Hráčská statistiky

Reprezentační kariéra 
V A-mužstvu Itálie debutoval 20. listopadu 2002 v přátelském utkání proti Turecku (remíza 1:1). První gól vstřelil v přátelském zápase s Českou republikou 18. února 2004 v Palermu, přispěl k remíze 2:2.

Euro 2008 
Zúčastnil se Mistrovství Evropy ve fotbale 2008 v Rakousku a Švýcarsku, kde Itálie vypadla ve čtvrtfinále se Španělskem až v penaltovém rozstřelu (po prodloužení byl stav 0:0, na penalty 2:4). Di Natale svůj pokus neproměnil.

Mistrovství světa 2010 
Itálie hrála na Mistrovství světa první utkání v základní skupině F proti jihoamerickému mužstvu Paraguaye, které skončilo remízou 1:1. Di Natale nastoupil na hřiště v 72. minutě. I druhý zápas squadry azzury skončil remízou 1:1, tentokrát proti nováčkovi světového šampionátu Novému Zélandu. Di Natale odehrál celý druhý poločas. V rozhodujícím duelu o postup do osmifinále 24. června 2010 proti Slovensku sice vstřelil jednu branku, ale na bodový zisk to nestačilo, Itálie prohrála 2:3 a skončila na posledním čtvrtém místě základní skupiny F.

Euro 2012 
Di Natale se zúčastnil Mistrovství Evropy ve fotbale 2012 konaného v Polsku a na Ukrajině a nastoupil hned v prvním utkání základní skupiny C 10. června 2012 a zároveň šlágru skupiny proti favoritovi celého šampionátu Španělsku (remíza 1:1). V 57. minutě střídal na hřišti Maria Balotelliho a o tři minuty později skóroval.

Ve druhém utkání proti Chorvatsku rovněž střídal Balotelliho, tentokrát v 70. minutě, Chorvaté v 72. minutě vyrovnali na konečných 1:1. V utkání proti Irsku (výhra Itálie 2:0) poprvé nastoupil v základní sestavě a hrál do 74. minuty, poté jej střídal Balotelli. Po závěrečném hvizdu běželi hráči zjišťovat výsledek druhého utkání Španělsko-Chorvatsko (Itálie neměla ještě jistý postup ze základní skupiny a její postup závisel na výsledku tohoto druhého utkání).

Ve čtvrtfinále se střetla Itálie s Anglií a přestože měla většinu zápasu převahu, nedokázali se její hráči střelecky prosadit a utkání dospělo po prodloužení a výsledku 0:0 do penaltového rozstřelu. V tomto utkání Antonio nenastoupil, Itálie nakonec penaltový rozstřel zvládla poměrem 4:2 a postoupila do semifinále Mistrovství Evropy. V semifinále turnaje s Německem opět střídal v 70. minutě Balotelliho, který svými dvěma góly zajistil vítězství 2:1 a postup Itálie do finále. Ve finále Mistrovství Evropy ve fotbale 2012 odehrál proti Španělsku pouze druhý poločas, střelecky se ale neprosadil a jeho tým prohrál 0:4. Získal však stříbrnou medaili.

Statistika na velkých turnajích

Trenérská kariéra 
Po ukončení fotbalové kariéry se začal věnovat trenéřině. Nejprve začal u mládeže ve Spezii v roce 2018. V roce 2020 získal cenu pro nejlepšího trenéra v mládežnickém sektoru. Poté získal trenérskou licenci pro kluby třetí ligy. V dubnu 2021 nahradil u Carrarese odstupujícího Baldiniho. Dokončil sezonu a také dovedl klub na 10. místo v sezoně 2021/22.

Statistika

Úspěchy

Reprezentace 
 1× na MS (2010)
 2× na ME (2008, 2012 - stříbro)

Individuální 
 2x nejlepší střelec italské ligy (2009/10 - 29 branek, 2010/11 - 28 branek)
 All Stars Team italské ligy (2011, 2012, 2013)
 Nejlepší hráč italské ligy (2010)

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 Profil hráče na transfermarkt.de 
 Profil trenéra na transfermarkt.de 
 Profil hráče na National-football-teams.com 
 Životopis hráče na eurofotbal.cz

Související články 
 Seznam italských fotbalových reprezentantů

Italští fotbalisté
Italští fotbaloví reprezentanti
Fotbaloví útočníci
Fotbalisté Empoli FC
Fotbalisté Varese Calcio
Fotbalisté Udinese Calcio
Italští fotbaloví trenéři
Narození 13. října
Narození v roce 1977
Narození v Neapoli
Žijící lidé
Muži
Hráči Mistrovství Evropy ve fotbale 2012
Hráči Mistrovství světa ve fotbale 2010
Hráči Mistrovství Evropy ve fotbale 2008