Edward Gierek
Edward Gierek (6. ledna 1913 Porąbka, dnes Sosnovec, Polsko – 29. července 2001 Cieszyn) byl polský politik. Ve funkci prvního tajemníka vládnoucí PSDS nahradil Władysława Gomułku. Byl zbaven moci po vlně stávek, které vyústily v dohodu mezi představiteli státu a odborovým hnutím Solidarita.

Život 
Narodil se v Porąbce nedaleko Sosnovce ve Slezském vojvodství do hornické rodiny. V útlém věku čtyř let ztratil otce při důlním neštěstí. Matka se znovu vdala a odstěhovala se do severní Francie, kde byl vychován. V roce 1931 vstoupil do Komunistické strany Francie, později byl za organizování stávky z Francie vyhoštěn. Poté, co absolvoval vojenskou službu v haličské Stryji, odešel v roce 1934 do Belgie, kde pracoval jako horník v uhelných dolech ve Waterschei. Aktivním členem Belgické komunistické strany zůstal i během druhé světové války.

Do Polska se vrátil v roce 1948 a ve stranické hierarchii stoupal, až se v roce 1957 stal poslancem Sejmu. Jako první tajemník komunistické strany v Katovickém vojvodství (1957–70) si vybudoval silnou mocenskou základnu a stal se vůdčím představitelem mladých stranických technokratů. Když v roce 1970 propukly v Polsku masové protesty a stávky, nahradil v nejvyšší stranické funkci Władysława Gomułku.

Gierek slíbil ekonomické reformy, spustil program modernizace průmyslu, zvýšil dostupnost spotřebního zboží; to vše za cenu půjček ze zahraničí. Dobré osobní vztahy s politiky Západu, především s Valéry Giscard d'Estaingem a Helmutem Schmidtem, stály na počátku západní pomoci a půjček.

Životní úroveň v Polsku se v sedmdesátých letech výrazně zvýšila a Gierek byl v tom okamžiku oslavován coby strůjce zázraků. Během ropné krize v roce 1973 začala ekonomika stagnovat a v roce 1976 se zvýšení cen ukázalo jako nezbytné. V červnu 1976 propukly nové nepokoje; ačkoli byly násilně potlačeny, k plánovanému zvýšení cen nedošlo.

V roce 1979 Gierek neochotně dovolil návštěvu papeže v Polsku (2.–10. června). Rozhodl se poté, co jej Brežněv ponejprv vyzval, aby návštěvu nedovolil, a pak mu doporučil, aby „nedělal nic, čeho by později mohl litovat“. Velký zahraniční dluh, nedostatek potravin a zastaralá průmyslová základna vyústily v další nutné reformy v roce 1980. Růst cen znovu vyvolal protesty v celé zemi, zvláště v loděnicích v Gdaňsku a ve Štětíně. Gierek byl donucen uznat odborové hnutí Solidarita a zaručit právo na stávku (v Gdaňské dohodě).

Krátce nato, začátkem září 1980, byl Gierek zbaven moci a nahrazen Stanisławem Kaniou. Rudé právo změnu na postu prvního tajemníka ÚV PSDS zdůvodnilo „vážnou nemocí“ s tím, že Gierek byl 5. září ráno postižen srdečním infarktem.

Na počátku výjimečného stavu byla Gierkovi přičtena vina za potíže polské ekonomiky a stal se obětním beránkem, v prosinci 1981 byl uvězněn a ve vězení pobyl rok.

S manželkou Stanisławou Gierek (1918–2007), roz. Jędrusikovou, měl tři syny, a to Adama (* 1938), Zygmunta (* 1940) a Jerzyho (* 1942). Prof. Adam Gierek je poslancem Evropského parlamentu. Edward Gierek zemřel v roce 2001 na plicní chorobu v Těšíně nedaleko jižně položeného horského střediska Ustroń, kde trávil poslední léta. Je pochován po boku svojí manželky na hřbitově 'Cmentarz parafialny przy ul. Zuzanny' v rodném Sosnovci.

Na základě obsáhlých rozhovorů s Gierkem vydal Janusz Rolicki v roce 1990 dvě knihy, které se staly bestsellery ( a ).

Polská společnost je v hodnocení Edwarda Gierka poněkud rozpolcena. Jedni na jeho vládu hrdě vzpomínají jako na období růstu životní úrovně, které Polsko zažilo v sedmdesátých letech dvacátého století. Druzí namítají, že růst byl umožněn nepromyšlenými půjčkami, jež způsobily ekonomickou krizi v osmdesátých letech.

Vyznamenání 
  Zlatý Záslužný kříž – Polsko, 1946
  Pamětní medaile 100. výročí narození Vladimíra Iljiče Lenina – Sovětský svaz, 1969
  velkokříž Řádu čestné legie – Francie, 6. října 1972
  Leninův řád – Sovětský svaz, 6. ledna 1973
  Řád José Martího – Kuba, 1975
  velkokříž s řetězem Řádu prince Jindřicha – Portugalsko, 16. března 1976
  velkokříž Řádu Leopolda – Belgie, 1977
  velkokříž Řádu znovuzrozeného Polska – udělen 1978, odebrán 1981
  Řád Říjnové revoluce – Sovětský svaz, 6. ledna 1978
  Řád jugoslávské hvězdy I. třídy – Jugoslávie
  Řád budovatelů lidového Polska – Polsko
  Řád praporu práce I. třídy – Polsko
  Partyzánský kříž – Polsko

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 
 Český rozhlas Plus: Aparátník, který vedl deset let Polsko. Kdo byl Edward Gierek?

Polští politici
Polští komunisté
Nositelé Leninova řádu
Nositelé Řádu budovatelů lidového Polska
Nositelé Řádu praporu práce
Nositelé Partyzánského kříže
Nositelé velkokříže Řádu čestné legie
Nositelé velkokříže s řetězem Řádu prince Jindřicha
Nositelé velkokříže Řádu Leopolda (Belgie)
Nositelé Řádu José Martího
Nositelé polského Záslužného kříže
Nositelé Řádu Říjnové revoluce
Nositelé Řádu jugoslávské hvězdy
Narození v roce 1913
Narození 6. ledna
Narození v Sosnovci
Úmrtí v roce 2001
Úmrtí 29. července
Úmrtí v Těšíně
Pohřbení v Sosnovci
Muži