Madona z Veveří
Madona z Veveří je středověký deskový obraz, vystavený v Diecézním muzeu v Brně ve stálé expozici Vita Christi. Malba pochází z vybavení kaple Matky Boží na Veveří, kde byla vystavena v letech 1350 až 1938. Poté, do března roku 2016, byla po většinu doby v nelegalnim, držení Národní galerie v Praze, která ji umístila do výstavních prostor v Anežském klášteře. Od roku 2016 je obraz národní kulturní památkou.

Malba vznikla okolo roku 1350 s největší pravděpodobností na objednávku markraběte Jana Jindřicha Lucemburského v dílně Mistra vyšebrodského oltáře (?) a byla určena pro kapli (původně farní chrám) dnes zaniklé vesnice, tvořící předhradí hradu Veveří. Patří mezi české kultovní mariánské obrazy, které zobrazují výjimečný citový vztah mezi matkou a dítětem. Dvojitá koruna inspirovaná francouzskými motivy povyšuje Pannu Marii na královnu nebes.

Historie obrazu 
Veverská madona je jedním z nejhodnotnějších a nejproslulejších mariánských obrazů na Moravě a v Českých zemích. Obraz plnil funkci patronátního obrazu, tedy vyobrazení patronky v kapli Matky Boží na Veveří. Kaple se nachází poblíž hradu Veveří v jádru zaniklé vesnice Veveří, která tvořila jeho předhradí. Hrad Veveří byl od počátku knížecím, markraběcím a královským hradem (nejprve přemyslovské, později lucemburské domény) – venkovskou panovnickou rezidencí. Panuje předpoklad, že popud vzešel z dvorského prostředí moravského vladaře Jana Jindřicha, bratra Karla IV., či spíše obraz nechal zhotovit markrabě sám. Místo fyzického vzniku obrazu (lokace dílny) je dosud neznámé a není doloženo žádnými indiciemi, je jen předmětem více nebo méně pravděpodobných hypotéz. Madona z Veveří přestála bez úhony několik staletí v místě autentického určení, které opustila jen krátce ke konci 18. století. Kostel byl farním chrámem vesnice, hradu a dalších okolních osad. Kaple uvnitř hradu byla zasvěcena sv. Prokopu a je mladší.

Popis díla 
Obraz je malován temperou na křídovém podkladu, bez znatelné kresby, na desce z borového dřeva oboustranně potažené plátnem (velikost 79,5 × 62,5 cm). Ve srovnání se staršími italsko-byzantskými předlohami jsou potlačeny obrysové kontury a k modelaci objemu malíř užívá lazurovou techniku barevných přechodů v inkarnátech. Madona má prostou, málo nápadnou bílou plachetku (roušku) a červený plášť s modrou podšívkou, zdobený zlatými hvězdami. Plášť, bílá rouška Madony a průhledná košilka dítěte jsou na lemu zdobeny jen jemnou obrubou. Koruna vrcholí kadeřavými listy.
Kompozicí je obraz blízký typu Madony ze Zbraslavi, pozdější Římské Madony nebo Madony Kladské, ale opakuje i některé motivy ze starších mariánských obrazů. Koloritem upomíná na malby Tomassa da Modeny. Motiv Ježíška, přidržujícího rukou při tělíčku stehlíka, byl častý v Lombardii i Venetu a zejména Sieně již z počátku století a objevuje se též v Rajhradském brevíři královny Rejčky. Oproti staršímu italsko-byzantskému typu madony – Hodegetrie, kde matka ukazuje dítě jako předmět uctívání, je v této kompozici znatelný posun ke zlidštění a větší intimitě vztahu matky a dítěte, které více odpovídá představám věřících poloviny 14. století. Také je nepřehlédnutelné, že jsou obnaženy vlasy Marie i tělíčko malého Ježíše, je jen zpola zakryté lehounkou košilkou. Obraz je prodchnut soustavou věroučných (náboženských) symbolů.
Byl podroben důkladnému umělecko-historickému rozboru od Jaroslava Pešiny i hagiografickému a evangelijně symbolickému od Marka Hlávky a odborná pozornost dílu dále se vrůstající intenzitou pokračuje. Prvotní objev a zhodnocení náleží respektovaným historikům umění Dostálovi a Kutalovi.

„Objev“ obrazu 
Po staletí byla malba (pro většinu veřejnosti) pozapomenuta v kapli originálního určení. V roce 1933 vešla v obecnou známost poté, když o ní publikoval profesor dějin umění brněnské Masarykovy university Eugen Dostál. Označil obraz za vzácnější než „Tizian v Kroměříži“. V další návaznosti byla v kontextu ostatních středověkých děl Moravy představena v galerii Moravského muzea v objevné, tematické ale jen dočasné expozici Gotické umění na Moravě a ve Slezsku, od 27. října 1935 do 31. března 1936. Poté byla v roce 1938 z dosud ne zcela objasněných důvodů odvezena do Prahy – „Zemské galerie“ (dříve Státní sbírky starého umění a pozdější Národní galerie) k prohlídce a restaurování. Poměrně dobře zachovalý obraz restauroval ve stejném roce Bohuslav Slánský. V překotném běhu válečných a poválečných událostí a změn se již do původního prostředí nevrátil. Národní galerie v Praze poté obraz vystavila v expozici v Anežském klášteře.

Obraz se stal kulturní památkou. V červenci 2015 rozhodla vláda České republiky o jeho prohlášení za národní kulturní památku s účinností od 1. ledna 2016.

Vlastnictví obrazu 
Farnost Veverská Bítýška připomínala své vlastnictví a hlásila se o něj proti státu, který zastupovala Národní galerie v Praze, kde byl obraz bez právního titulu umístěn; z toho se následně vyvinul soudní spor o ověření a určení vlastnictví. V srpnu 2015 Obvodní soud pro Prahu 1 po obsáhlém dokazování rozsudkem ověřil (potvrdil) vlastnictví obrazu farnosti Veverská Bítýška. Národní galerie proti rozsudku podala odvolání, ale dne 8. prosince 2015 i Městský soud v Praze stvrdil verdikt soudu nižšího stupně a ten tak nabyl právní moci.

Národní galerie neuposlechla rozhodnutí soudu a obraz (jehož vlastnictví ověřil a potvrdil Městský soud v Praze) nevydala vlastníku, a to ani do marného uplynutí lhůty pro výkon rozhodnutí. Většina sdělovacích prostředků o tom přinesla zprávy ve čtvrtek 18. února 2016. Národní galerie stanovila nad rámec výčet podmínek, které nejsou obsahem rozsudku. Vlastník obrazu – Římskokatolická farnost ve Veverské Bítýšce již dříve oznámila, že obraz hodlá zapůjčit a vystavit v odborné instituci – Diecézním muzeu v Brně,  o kterém také dodala, že je kompetentní, plně vybavenou institucí po stránce technické, organizační i personální.
O vydání obrazu a způsob jeho vydání se rozvinul zanícený spor, který měl mimořádně silný veřejný ohlas. V průběhu 3. únorového týdne o něm velmi obsáhle referovaly všechny sdělovací prostředky a ČT mu věnovala i speciální pořad. Obě strany vydaly sérii tiskových zpráv, které reflektují nejenom děj po pravomocném rozhodnutí soudu, ale celou historii a charakter přítomnosti obrazu v Národní galerii od 30. let, i dřívější pokusy o urovnání věci. Situace se postupně zklidnila (zjevně pod vlivem veřejné pozornosti) a byly započaty rozhovory o technických okolnostech a času vydání. Obraz byl specializovanou firmou dopraven v pondělí 7. března 2016 do Diecézního muzea Brně, kde byl umístěn v kontextu dalších středověkých děl ve stálé expozici církevního umění moravské provenience Vita Christi.

Proti rozsudku Městského soudu v Praze podala Národní galerie dovolání, kterému Nejvyšší soud vyhověl a napadený verdikt zrušil. Ne však v samotné podstatě rozhodnutí. Uložil upřesnit argumentaci o splnění podmínky funkčního spojení vydávané movité věci s objektem žalobce, dále uložil napravit chybu soudu prvního stupně: poučit žalovaného, že neprokázal, že stát měl věc v držbě před 25. 2. 1948. Rozsudek z 3. listopadu byl zveřejněn 5. prosince 2016.

Městský soud v Praze 24. března 2017 znovu (po opakovaném řízení) vynesl verdikt z 8. prosince 2015, po opravě procesního nedostatku, pro který byl původní rozsudek Nejvyšším soudem zrušen, a znovu farnosti Veverská Bítýška pravomocně potvrdil trvalé vlastnictví obrazu. Rozhodnutí je patrně konečné.

Výstavy 
 Brno 7. 10 1935 – 31. 3. 1936, Gotické umění na Moravě a ve Slezsku, Galerie Moravského zemského muzea
 Praha 1939, Výstava restaurované madony, Národní galerie Praha
 Paříž 1957, L'art ancien en Tchecoslovaquie, Musée des arts décoratifs, Louvre
 Brusel 1966, Les Primitifs de Bohême, Palais des Beaux-arts de Bruxelles
 Rotterdam 8. 7. – 11. 9. 1966, De Boheemse Primitiven: Gotische kunst in Tsjechoslowakije, Museum Boijmans Van Beuningen
 Kolín nad Rýnem 1987 Schöne Madonnen, Schnütgen Museum
 New York 20. 9.2005 – 3. 2. 2006, Medieval Bohemian Art, Museum of Modern Art
 Praha 1940 – 6. 3. 2016, Stálá výstava Středověké umění v Čechách a střední Evropa 1200–1550, Národní galerie Praha
 Olomouc 13. 2. – 11. 5. 2014, Gotické Madony na lvu - Splendor et Virtus Reginae Coeli, Arcidiecézní muzeum Olomouc
 Brno 7. 3. 2016 – dosud, Stálá výstava Vita Christi, Diecézní muzeum v Brně

Odkazy

Reference

Literatura 
 
 
 
 
 
 
 
 
 MATĚJČEK, Antonín. Brněnská výstava gotického umění na Moravě a ve Slezsku I Deskové malířství 14 a první čtvrtiny 15. století. Umění 9/1936. s. 105

Související články 
 Seznam národních kulturních památek České republiky

Externí odkazy 
 ČT 2012, dokument Madona z Veveří a Madona ze Zbraslavi
 Detailní popis a významová interpretace obrazu na stránkách farnosti
 Diecézní muzeum Brno

České gotické malířství
Gotické obrazy
Vzniklo ve 14. století
Obrazy Madony s dítětem
Movité národní kulturní památky České republiky
Národní kulturní památky v Brně