Emil Ščuka
Emil Ščuka (* 9. září 1957, Poprad) je slovenský právník a romský aktivista. Působil jako prokurátor, později jako politik, předseda Romské občanské iniciativy a prezident International Romani Union. Od roku 2007 působí jako ředitel Mezinárodní konzervatoře Praha – International Conservatory Prague, s.r.o.

Mezi některými Romy je vnímán jako osoba, která vydělává na znevýhodněném postavení Romů v ČR a živí se etnobyznysem, a projekty, na nichž se podílí, mají podle některých kritiků mít nulový výstup pro romské etnikum.

Dětství a dospívání 
Emil Ščuka vyrůstal na východním Slovensku poblíž městečka Svit v početné rodině jako nejmladším z deseti sourozenců. V roce 1977 absolvoval gymnázium v Popradu, v témže roce byl přijat na Právnickou fakultu Masarykovy univerzity v Brně.

Období 1982–1989 
Po ukončení Právnické fakulty nastoupil v roce 1982 do funkce prokurátora v Sokolově. V témže roce založil romský divadelní soubor Romen, ve kterém působilo přes 50 účinkujících. Soubor úspěšně vystupoval v Maďarsku, Polsku a na Slovensku. Pro Romen napsal libreto k muzikálu Amaro drom (Naše cesta), jenž měl premiéru v listopadu 1982.

V roce 1984 založil novou tradici Dnů romské kultury v Sokolově.

V roce 1986 pro Mezinárodní festival Strážnice autorsky připravil a režíroval komponovaný pořad pod názvem "Nane oda lavutaris" (Není takového houslisty). Pořad získal ocenění Laureát festivalu a Emil Ščuka Zvláštní cenu odborné poroty.

Roku 1987 vydal v Sokolově první romský časopis "Ľil" (List).

Roku 1988 se odstěhoval se do Prahy, kde nastoupil jako prokurátor na Městskou prokuraturu. Ani v Praze nezanevřel na divadlo, v Karlíně založil romský divadelní a taneční soubor Amare Roma. Pro něj napsal a režíroval pohádku "S čerty nejsou žerty". Ještě téhož roku se soubor zúčastnil polohraného dokumentu "Av te šunel" (Pojď a poslouchej), k němuž Emil Ščuka napsal scénář, režie se ujal Jiří Chlumský a kamery Martin Kubala. Natáčení probíhalo mimo jiné i v romských osadách, například ve slovenských Letanovcích. Snímek je inspirován životem a hudební tvorbou legendárního romského muzikanta Jožky Feča.

V Archivu bezpečnostích složek je veden s registračním číslem 26024 a krycím jménem Sir jako spolupracovník Státní bezpečnosti.

Období 1989–1990 – Sametová revoluce 
19. listopadu 1989 založil Přípravný výbor Romské občanské iniciativy (ROI) a byl autorem Prohlášení, kterým se o dva dny později ROI přidala k Občanskému fóru. 26. listopadu pak společně s Ladislavem Rusénkem promluvili k účastníkům demonstrace na Letenské pláni. V následujících dnech a týdnech se stal členem Rady OF a předsedou Národnostní komise.

10. března 1990 v kulturním domě Eden byl na ustavujícím sjezdu, jehož se zúčastnilo 600 delegátů, zvolen předsedou Romské občanské iniciativy. 8. a 9. dubna 1990 byl na kongresu International Romani Union zvolen generálním tajemníkem. Emil Ščuka podal návrh uznání 8. dubna Mezinárodním dnem Romů. Kongres ve Varšavě návrh přijal a schválil.

V červnu 1990 se Romská občanská iniciativa účastnila prvních svobodných voleb coby součást Občanského fóra, resp. na Slovensku Verejnosti proti násiliu. Obě politická hnutí ve volbách zvítězila a z kandidátů ROI se do České národní rady dostává JUDr. Milan Tatár, Desider Balog, Ondřej Giňa, Zdeněk Guži a Ing. Karel Holomek. Do Slovenské národní rady to byli Hana Koptová a Dr. Gejza Adam, do Federálního shromáždění pak JUDr. Klára Samková.

V červenci 1990 společně s uměleckou agenturou ROMART pořádal 1. ročník světového festivalu ROMFEST v Brně-Líšni. Na šesti pódiích vystoupilo 2 200 účinkujících a do Líšně dorazilo 25 000 diváků. Festival navštívili i ministři české, slovenské a federální vlády včetně prezidenta Václava Havla.

Období od roku 1991 

Od roku 1991 se podílel na přípravě romského televizního magazínu Romale, od roku 1993 do roku 2000 byl jeho producentem. Roku 1992 začal pracovat jako advokát a zároveň se stal šéfredaktorem romského měsíčníku Amaro lav (Naše slovo).

V roce 1997 založil první rekvalifikační kurzy na obory romský asistent, romský poradce a asistent pedagoga. V návaznosti na rekvalifikační kurzy o rok později, v roce 1998, založil Romskou střední školu v Kolíně.

27. července 2000, na 5. Kongresu International Romani Union v Praze byl Emil Ščuka zvolen prezidentem IRU. Kongres přijal a schválil i dva klíčové dokumenty, který Emil Ščuka vypracoval – Deklaraci romského národa a Chartu IRU. Oba dokumenty jsou revolučním a státoprávním počinem, neboť do té doby Romové usilovali pouze o uznání národnosti. Emil Ščuka prosazoval Deklaraci romského národa na všech úrovních, jak u obyčejných Romů, tak i u premiérů a prezidentů jednotlivých vlád v Evropě. Velkým zadostiučiněním vůči všem kritikům Deklarace bylo uzavření Memoranda vzájemné spolupráce a porozumění mezi Českou republikou a International Romani Union 5. dubna 2001. Česká republika se tímto jednoznačně přihlásila k podpoře a uznání romského národa.

V červnu 2001 Emila Ščuku, jako prezidenta IRU, přijal generální tajemník OSN Kofi Annan. V roce 2004 se vzdal další kandidatury na prezidenta IRU ze zdravotních důvodů.

V roce 2006 založil pobočky Romské střední školy v Praze, Jihlavě, Sokolově, Plzni, Brně a Karviné. V roce 2009 vznikly pobočky v Jablonci na Nisou, Liberci a Hradci Králové.

V roce 2007 založil Mezinárodní konzervatoř Praha – International Conservatory Prague (MKP). Od roku 2012 je součástí Mezinárodní konzervatoře Praha i Divadlo Apollo, které slouží k prezentaci studentů MKP. Obdobně od roku 2019 slouží Kulturní dům Star v Praze Komořanech. Jeho působení na Mezinárodní konzervatoři je z hlediska chování k zaměstnancům velmi nevhodné, ačkoliv se jedná o legální způsob, praktikování schwartzsystému na veškeré pedagogy, kdy jsou najímáni za nízké ceny pouze na smlouvy o dílo, tedy v časech prázdnin, nemocí studentů apod. nejsou placeni, je velmi amorální, zvláště, když mohou býti vyhozeni zcela podle libovůle pana majitele.

V roce 2013 byl Emil Ščuka producentem původního romského muzikálu Superstar Company.

Reference 

Romští aktivisté
Čeští Romové
Narození 9. září
Narození v roce 1957
Narození v Popradu
Žijící lidé
Muži