Zdeněk Sklenář
Zdeněk Sklenář (15. dubna 1910 Leština (okres Šumperk) – 19. dubna 1986 Praha) byl český malíř, grafik a ilustrátor.

Život 
Byl nejstarší ze tří synů učitele Jana Sklenáře a jeho manželky Boženy, rozené Hájkové. Leština, kde se narodil, byla prvním učitelským místem jeho otce. Středoškolská studia začal Zdeněk Sklenář na gymnáziu v Zábřehu, po roce přestoupil pro neshody s učitelem kreslení na reálku v Šumperku; tu v roce 1929 úspěšně ukončil.

Po maturitě studoval na Umělecko-průmyslové škole v Praze u profesora Arnošta Hofbauera. Studium, které přerušil v letech 1935–1937 pro nástup na vojenskou základní službu, dokončil u prof. Zdeňka Kratochvíla roku 1939 s vyznamenáním.

Po ukončení studií si otevřel první ateliér v Ostrovní ulici, v té době žil z podpory svého otce. Jeho ilustrace k románu Bubu z Monparnassu nakladatel Antonín Dědourek nevydal. V roce 1940 přemístil svůj ateliér na Smetanovo nábřeží.

Roku 1943 byl totálně nasazen. V roce 1944 zařadilo protektorátní ministerstvo vnitra Zdeňka Sklenáře, spolu s mnoha dalšími, na seznam českého tzv. zvrhlého umění (Entartete Art) ve skupině zvrhlí malíři – hlavní pracovní činnost. 

Po druhé světové válce byl asistentem na UMPRUM, z této školy byl 1. února 1950 propuštěn spolu s Františkem Tichým, se kterým se zastal Emila Filly a jeho surrealistického smýšlení. 

Tříměsíční pobyt v Číně (1955, hlavní grafik putovní výstavy o československé kultuře) ovlivnil významně jeho další tvorbu. 

Na UMPRUM se vrátil v roce 1968, nejprve jako asistent, téhož roku zde byl jmenován profesorem. Poté, co zemřel Jiří Trnka a do důchdu odešel Karel Svolinský, stal se na této škole vedoucím jejich sloučených ateliérů (ateliér ilustrace a užité grafiky). Pedagogickou činnost ukončil osm let po svém návratu na školu.

V roce 1980, ovlivněn taoistickými mistry, přestal malovat a šest let se věnoval psaní pamětí. Za svého učitele pokory považoval čínského filozofa Lao-c’.

Rodinný život 
Na Silvestra 1943 se Zdeněk Sklenář seznámil v Praze se svou budoucí manželkou Miloslavou, se kterou se po půl roce oženil. Manželé Sklenářovi spolu prožili přes 40 let.
Synovec Zdeněk Sklenář mladší vede uměleckou galerii.

Přátelé Zdeňka Sklenáře 
Na řadu svých přátel, mezi které patřili zejména významní výtvarní umělci dané doby, vzpomínal Zdeněk Sklenář ve své memoárové knize.  Mezi nejbližší patřili zejména jeho spolužáci z Umělecko–průmyslové školy Jiří Trnka a Vojmír Vokolek. Dalšími osobnostmi, se kterými se během studia spřátelil, byli např. Antonín Strnadel či dnes méně známý František Ketzek (1906–1978).

Členství ve výtvarných spolcích 
V letech 1935–1938 byl členem Skupiny surrealistů v ČSR.

Od roku 1943 byl členem Spolku výtvarných umělců Mánes.

Dílo 
Jako grafik byl ovlivněn Janem Zrzavým a Amedeo Modiglianim, později zejména surrealismem, na jeho tvorbu měla velký vliv jeho cesta do Číny v roce 1955 a seznámení s čínskou kaligrafií. Písmo se pak často objevuje v jeho grafikách. Inspirovalo ho též dílo Giuseppe Arcimbolda, se kterým se seznámil v letech 1957 a 1958 ve Vídni a k jehož znovuobjevení významně přispěl. Podle slov historika umění a umělcova přítele Josefa Sůvy tvořil jednotlivá díla dlouho, k některým se vracel i po letech, aby je dokončil. Jeho dílo je kvalitativně vyrovnané proto, že nikdy nepustil z ruky slabší obraz. Byl vynikající kreslíř a snad nejlépe z našich umělců uměl zacházet s barvou.

Sklenář významně ovlivnil celou generaci svých žáků, k nimž patřili například Ladislav Kuklík, Karel Demel nebo Eva Hašková.

Knižní ilustrace a obálky 
Po 2. světové válce a v 50. letech 20. století byl autorem obálek a grafické úpravy publikací (např. Michail Zoščenko: Navrácené mládí; Praha, vydavatelství Cíl, 1946)

Mezi nejvýznamnější ilustrace Zdeňka Sklenáře patří:
 Karel Jaromír Erben: Kytice z pověstí národních (Třebechovice pod Orebem, Ant. Dědourek, 1942)
 Zpěvy staré Číny (překlad B. Mathesius, Praha, Odeon, 1967; Československý spisovatel, 1988; Argo, 2017)
 Pocta Arcimboldovi (5 litografií na ručním papíru, 300 číslovaných výtisků; Mladá fronta, Praha, 1969)
 Příběhy Odysseovy (Praha, Albatros, 1969)
 Eduard Petiška: Staré řecké báje a pověsti (Praha, Albatros, 1969, 1986)
 Opičí král: jak slavný český malíř a Opičí král společně porazili všechny démony (autor Zdeněk Sklenář; Praha, Kancelář generálního komisaře účasti České republiky na Všeobecné světové výstavě Expo, 2010)
 Wu Čcheng-en: Opičí král (upravil Jan Jiráň; Praha, Albatros/Galerie Zdeněk Sklenář, 2016

Knižní obálky (výběr):
 Olga Barényi Píseň lásky (Praha, Českomoravský Kompas, 1942)
 Olga Barényi (Praha, Českomoravský Kompas, 1943)

Obrazy 
Vedle množství ilustrací, knižních obálek atd. vytvořil například obrazy:

Divadlo 
 Bratři Mrštíkové: Maryša (návrh scény a kostýmů, Národní divadlo 1943)
 Heinrich von Kleist: Rozbitý džbán (Národní divadlo, 1944)

Poštovní známky 
Zdeněk Sklenář byl autorem osmi emisí československých poštovních známek včetně obálek prvního dne.

Paměti 
Paměti Zdeňka Sklenáře vyšly pod titulem Vzpomínání (2010, Galerie Zdeněk Sklenář, doslov Jiří Šetlík, ISBN 978-80-904315-9-1)

Výstavy (výběr) 
 1940 – Divadlo D 40 – první výstava Zdeňka Slenáře, vystaveny byly ilustrace k nevydané povídce Charlese Louise Philippa Bubu z Montparnassu
 1940 – Mansarda Melantricha – první veřejná prezentace obrazu Zdeňka Sklenáře (Nábřeží k ránu), spolu s dalšími mladými umělci 
 1946 – Topičův salon
 2009 – Zdeněk Sklenář – Zpěvy staré Číny (Praha, 2009)
 2010 – Deset tisíc věcí – deset tisíc let (vystava maleb ke stému výročí narození, Praha, galerie U Zvonu) 
 2017 – Zdeněk Sklenář – Staré řecké báje a pověsti (Litomyšl)

Ocenění (výběr) 
 1967 – výroční cena nakladatelství Odeon za ilustrace ke Zpěvům staré Číny
 1973 – Zasloužilý umělec

Zajímavost 
Když Václav Havel po zvolení presidentem republiky nechal upravit svou kancelář na Pražském hradě a v Lánech obrazy českých autorů, blízkých jeho cítění, bylo mezi nimi i dílo Zdeňka Sklenáře.

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura 
 Zdeněk Sklenář, Vzpomínání. Praha: Galerie Z. Sklenář 2010
 František Šmejkal, Zdeněk Sklenář, s. 192–197, Praha: Odeon 1984

Související články 
 Vysoká škola uměleckoprůmyslová v Praze

Externí odkazy 
 
 
 KDO je KDO, heslo Sklenář, Zdeněk 
 
 

Čeští grafici
Čeští ilustrátoři
Výtvarníci poštovních známek
Čeští profesoři
Absolventi Vysoké školy uměleckoprůmyslové v Praze
Pedagogové na Vysoké škole uměleckoprůmyslové
Narození v roce 1910
Úmrtí v roce 1986
Muži
Narození 15. dubna
Úmrtí 19. dubna