Třída Pietro de Cristofaro
Třída Pietro de Cristofaro byla třída protiponorkových korvet italského námořnictva. Celkem byly postaveny čtyři jednotky této třídy. Po roce 1989 byly upraveny na hlídková plavidla sloužící především k ochraně rybolovu. Vyřazeny byly v letech 1992–1994.

Stavba 
Třída byla postavena v italských loděnicích v letech 1963-1966. Čtveřice plavidel byla do služby přijata v letech 1965-1966.

Jednotky třídy Pietro de Cristofaro:

Konstrukce 
Plavidla byla vybavena vyhledávacím radarem SPQ-2, navigačním radarem BX-732, systémem řízení palby OG-3 se střeleckým radarem RTN-7A a optickým zaměřovacím systémem Mk 51. K vyhledávání ponorek sloužil trupový sonar SQS-36 a dále vlečný sonar s měnitelnou hloubkou ponoru stejného typu.

Hlavňová výzbroj se po dokončení skládala ze dvou 76,2mm kanónů v jednodělových věžích. Protiponorkovou výzbroj tvořil jeden 305mm vrhač raketových hlubinných pum K 113 Menon a dva trojhlavňové 324mm torpédomety. Pohonný systém tvořily dva diesely o výkonu 8400 shp. Nejvyšší rychlost dosahovala 23 uzlů.

Od roku 1989 byla ze všech čtyř jednotek sejmuto protiponorkové vybavení a protiponorková výzbroj. Třída byla reklasifikována na hlídková plavidla a sloužila především k ochraně rybolovu.

Odkazy

Reference

Literatura 
 

Pietro de Cristofaro
Pietro de Cristofaro