Továrna dětských vozidel
Továrna dětských vozidel, národní podnik Duchcov (ve zkratce TDV) byl závod vyrábějící dětské kočárky, koloběžky, tříkolky, autíčka, houpačky, školní lavice a podobné zboží. Vznikl ze znárodněného konfiskátu firmy „HIKO-závody” (německy HIKO-Werke), které založil Paul Hirsch v roce 1904. Firmu vedl se svým společníkem bratrem Rudolfem Hirschem. Po smrti Paula Hirsche v roce 1922 vlastnili firmu vdova Irma Hirsch a jeho bratr Rudolf Hirsch.

Firma „Hirsch a spol.” sídlila nejprve v Trnovanech a roku 1907 přesídlila do Duchcova do budovy bývalého cukrovaru (mezi Mosteckou, Havířskou a Bílinskou ulici). Do roku 1938 se firma vypracovala k největšímu československému výrobci dětských kočárků a své výrobky vyvážela do celého světa. Po odstoupení sudetských území Třetí říši byl židovský majetek arizován a přidělen pod varnsdorfský závod „K. J. Prasse, továrna na železné zboží, dětské vozíky a dřevěné zboží”.

V roce 1945 byl konfiskát duchcovské továrny dán pod národní správu. Po únoru 1948 komunisté zřídili národní podnik RADOVAN, do kterého sloučili mimo HIKO-závodů i několik dalších znárodněných podniků s obdobnou výrobou. V roce 1950 byl vydělen národní podnik „Továrna dětských vozidel” s několika pobočnými a odštěpnými závody, který byl nakonec sloučen pod národní podnik „Továrny dětských vozidel” se sídlem v Mělníce. Státní podnik TDV po roce 1989 koupil Josef Konejl a založil soukromou firmu „Josef Konejl - Továrna dětských vozidel Duchcov”. Dědicové továrního areálu po smrti Josefa Konejla v podnikání nepokračovali a továrna postupně chátrá. Analýza rizik prokázala v oblasti továrny plošné znečištění podzemní vody chlorovanými uhlovodíky, chromem, polyaromatickými uhlovodíky.

Hirsch & spol. – HIKO-závody 
Vozíky pro děti byly až do konce 19. století záležitostí aristokratické a majetnější měšťanské vrstvy. Na území rakousko-uherské monarchie se v roce 1900 zabývalo výrobou kočárků 20 firem (Kinderwagen-fabriken). Na severu a západě Čech vznikly postupně tři velké firmy, které výrobu kočárků do svého sortimentu zařadily. V roce 1904 „Hirsch & Co.” v Trnovanech u Teplic, která se stala se svým závodem v Duchcově největším československým výrobcem, další dvě ve Varnsdorfu a Chebu.

Ve Varnsdorfu založil roku 1901 Karl Josef Prasse „Erste Warnsdorfer Drahtwaren, Eisen-, Messingmöbel- u. Kinderwagenfabrik”. Firma K. J. Prasse vyráběla především: kovové postele, kolébky, drátěné matrace, toaletní mycí stolky, věšáky, lahvové regály a kavárenské stolky, stojany na květiny a ptačí klece. Ve 30. letech vyráběla dětské kočárky značky „Mercedes”. Továrna sídlila na adrese Varnsdorf, Horní nábřeží (tehdy na začátku Obere Mandaustraße) čp. 858 a 859 nedaleko nádraží.

V Chebu založili společníci Hillman, Herbert a Cooper v roce 1875 pobočku anglické firmy „Premier Cycle Co. Ltd.” (The Premier Cycle Company z Coventry) na výrobu jízdních kol, od roku 1891 vystupující pod názvem „Premier Works” (Premier-Werke, Premier-závody). „Premiér” strojírna a továrna v Chebu vyráběla nejen jízdní kola, ale od roku 1914 také dětské vozíky. Přizpůsobila se novému životnímu stylu středních vrstev a jejich bydlení ve vyšších patrech činžovních domů a zaměřila se nejprve na výrobu skládacích (Premier-Klappwagen) a sportovních kočárků. V nové republice uspokojovala akciová společnost „Premiér” Praha-Cheb i náročnější klientelu, ve výrobním sortimentu přibyly kočárky promenádní, typy „princes” a podle anglických originálů vyrobené velké vozíky skříňové.

Všechny tři firmy byly po druhé světové válce dány pod národní správu. Po znárodnění v roce 1948 se duchcovské „Hiko-závody” a varnsdorfská továrna „K. J. Prasse” ocitly nejprve sloučeny pod národním podnikem „Radovan”, následně pod národním podnikem „Továrny dětských vozidel”, přičemž varnsdorfská továrna byla nakonec zrušena. Chebské „Premiér-závody” spravovala Česká zbrojovka Strakonice a v roce 1950 byly začleněny do národního podniku Eska Cheb, který sestával v konečné podobě z bývalé továrny „ES-KA”, bývalé továrny „Premiér”, z provozu v Plesné, technického závodu v Chebu-Hájích a závodu Favorit Rokycany.

Období 1904–1918 
Bratři Paul a Rudolf Hirsch se narodili rodičům Samuel a Berta Hirsch. Paul se oženil s Irmou Eisler (* 1883), dcerou Aloise Eislera (1851–1929) a Julie Eisler (1862–1896). Po nejstarší dceři Irmě se rodičům Eislerovým narodil syn Rudolf Eisler († 1943 KT Terezín); dcery Adele Eisler a Sofie Eisler a nejmladší bratr Leo Eisler. Z manželství Paula a Irmy Hirsch pošly děti: Ilse Hirsch (* 1907 Teplice); Julie Gertrude Hirsch (* 1909 Duchcov) a Georg Hirsch (1912 Duchcov – 1994 Los Angeles). Paulův bratr Rudolf Hirsch se oženil s Irminou sestrou Adele Eisler. Společně počali syna Kurta (* 1912 Duchcov).

V roce 1904 založil Paul Hirsch v Trnovanech u Teplic firmu „Hirsch & Comp. Kinderwagen-, Korb- und Holzwarenfabrik” na výrobu kočárků, proutěného a dřevěného zboží, kterou v roce 1907 přeložil do uprázdněného areálu bývalého pivovaru v Duchcově. V roce 1912 továrnu stavebně rozšířil. V noci z 27. na 28. prosince 1915 započal v duchcovské továrně požár, při kterém v krátké době vyhořela hlavní budova s truhlárnou a sklady se zásobami, poškozeny byly také stroje. I když se zbytek továrny podařilo zachránit, škoda na majetku byla pojišťovnou odhadnuta na 5–600 000 korun a 250 dělníků se ocitlo ze dne na den bez zaměstnání. Někdy kolem roku 1916 začal používat ochranou známku „HIKO” (počáteční písmena Hirsch a Kočárky):

Období 1918–1938 
Adresář obchodních společností zapsaných v obchodním rejstříku liberecké obchodní komory uváděl ještě v roce 1922: majitele firmy „Hirsch & Comp.” Kinderwagen-, Korb- und Holzwarenfabrik (Továrna na výrobu dětských vozíků, košíkářského a dřevěného zboží), založené r. 1904, Paula Hirsche. Továrna vyráběla: dětské, promenádní, žebřinové, skládací vozíky, skládací vozíky pro panenky, dětské židličky, dětské soupravy, nábytek pro panenky, školní tabule, tříkolky, sáňky a dětská samopoháněcí vozítka (Kinder-, Promenaden-, Leiter-, Klapp-, Puppen-, Puppenklappwagen, Kindersessel, Kindergarnituren, Puppenmöbel, Schultafeln, Dreiräder, Rodel und Selbstfahrer). V témže roce Paul Hirsch zemřel († 1922) a firmu vedla ovdovělá Irma Hirsch s manželovým bratrem Rudolfem Hirschem.

Obchodní rada Rudolf Hirsch působil aktivně ve „Svazu československých výrobců dětských vozíků”. Svaz byl v roce 1928 ministerstvem obchodu zařazen do seznamu korporací rozhodčích a mohl tak sám vyřizovat cestou smírčího řízení nekalé soutěže. Jako smírčí komisaři byli zvoleni: penzionovaný obchodní rada Rudolf Hirsch, ředitel Holzl (Premier-závody Cheb /Premier-Werke Eger) a Lub. Peča. Na valné hromadě „Svazu československých výrobců dětských vozíků” byl v témže roce zvolen: předsedou generální ředitel Gg. Rotterham (Premiér-závody), jeho náměstkem ing. K. Schulz a členy představenstva obch. rada Rud. Hirsch (Hiko-závody Duchcov), Moriz Gross a Lub. Peča.

Řadu vynálezů si nechaly „Hiko-závody” patentovat; např. od 5. dubna 1927 měly patent na dětský vozík s košem, nastavitelný ve výšce, od 15. prosince 1935 patent na upevnění osy dětského vozíku, od 15. června 1937 patent na sklopný kryt pro dětské kočárky.

V roce 1931 odsoudil okresní úřad města Mělník Antonína Svobodu, výrobce dětských kočárků v Mělníku-Mlazicích za napodobování a prodej dětských kočárků, které svojí konstrukcí a celkovou podobou uváděly zákazníky v omyl, jelikož využil modelu zákonem chráněného vzorku spirálových per pro dětské vozíky, požívajícího vzorkové ochrany podle osvědčení obchodní a živnostenské komory v Liberci ze dne 29. května 1929 na dobu tří let vydaného firmě „Hiko" závody, Hirsch a spol. v Duchcově. Svoboda byl odsouzen k pokutě 500 Kč, v případě nedobytnosti k vězení v trvání 50 dnů se zákazem napodobování a dávání do prodeje zákonem chráněného vzoru. Současné mu bylo soudem nařízeno, aby veškeré nástroje a pomocné prostředky, sloužící výhradně nebo z větší části k napodobování uvedeného chráněného vzoru pro tento účel znehodnotil, uhradil veškeré soudní útraty s řízením spojené a soudní rozhodnutí bylo na jeho útraty uveřejněno v periodických časopisech Národní Politice a Národních Listech.

Patentovanou značku HIKO s kočárky do města i na venkov nabízely na zač. 30. let obchody po celé republice: sportovní kočárek za 80 Kč, s gumovými kolečky za 100 Kč, se střechou za 170 Kč, plně polstrovaný za 270 Kč, s celoželezným podvozkem za 300 Kč, Hiko-kočárek za 350 Kč, celý poniklovaný za 540 Kč, promenádní z pedigu za 700 Kč, tmavé skříňové za 680 Kč, celoželeznou dětskou postýlku za 250 Kč, bíle lakovanou 280 Kč, bíle lakovanou kombinovanou s mosazí za 370 Kč, patentovanou dětskou židličku spojenou se stolečkem na kolečkách za 60 Kč.

Závody HIKO postupně výrobu rozšiřovaly a ve 30. letech 20. století se staly největším výrobcem dětských autíček, tříkolek, koloběžek, dětských kočárků pro panenky, dětského nábytku a později i proutěného zahradního nábytku. Soustavu starých objektů bývalého cukrovaru nechali majitelé opravit a stavebně rozšířit. Hiko-závody měly vlastní pilu, truhlárnu, lisovnu, galvanické oddělení, čalounickou dílnu a lakovnu. Celý areál závodu se rozprostíral na ploše 3,6 ha, z toho 33 % tvořila zastavěná plocha.

V roce 1932 uvedly Hiko-závody na trh novinku pro zimní sporty „sněháky”.

Dne 1. června 1935 se v duchcovské soustružně Hiko-závodů fa Hirsch & Comp. vznítily dřevité odřezky, požár se podařilo uhasit za pomocí dvou zde umístěných hasicích aparátů značky Minimax. Před odstoupením pohraničí zaměstnávaly Hiko-závody přes 700 dělníků a provozovaly své vlastní pily pro zpracování dřeva.

Období 1938–1945 
Na konci března 1938 ohlásili spolumajitelé obchodní společnosti „Hiko-závody” (Hiko-Werke), vdova Irma Hirsch a bratr Rudolf Hirsch, likvidaci dosavadní obchodní společnosti, následně pak v květnu 1938 přípravu k založení nové akciové společnosti: „Hiko-závody”, akc. spol., továrna na železné a dřevěné zboží se sídlem v Praze, s akc. kapitálem 5 mil. Kč ve 12 500 plně splacených akciích po 400 Kč nom, která měla podnik převzít. Po odstoupení pohraničních oblastí nacistickému Německu proběhla arizace židovského majetku. V roce 1939 provedla „Deutsche Revisions- und Treuhand AG Berlin” hospodářskou kontrolu závodu. Následně byl majetek převeden pod varnsdorfskou firmu K. J. Prasse (Karl Josef Prasse, Drahtwaren- und Stahlmöbelfabrik, Warnsdorf 858), jejímž majitelem byl už Franz Beer. Podle adresáře obchodních společností „Compass” (Compass. Kommerzielles Jahrbuch Sudetenland) z let 1940–1944 se dřívější (německá zkratka vorm.) HIKO-závody nacházely začleněné pod firmou K. J. Prasse až do konce války.

Národní správa 1945–1948 
V létě 1945 byly arizované HIKO-závody dány pod národní správu (1945 František Mašek). Podnik se sice vrátil ke svému předválečnému výrobnímu programu, ale nedostatek kovového materiálu a nedostatek zaměstnanců po odsunu německého obyvatelstva bránily plné výrobní obnově. V roce 1945 byla stanovena týdenní výrobní kapacita, která za optimálních podmínek měla činit: 1000 dětských kočárků, 600 loutkových kočárků, 300 dětských zahrádek, 1500 dětských trakařů, 1500 koloběžek, 600 školních tabulí a 1500 dětských postýlek. V roce 1946 si zažádala Irma Hirsch z Palestiny o navrácení svého majetku. Okresní národní výbor v Duchcově opakovaně vystoupil proti navrácení majetku původním majitelům, přičemž neoprávněně šířil tvrzení, že židovská rodina sympatizovala s Velkoněmeckou říší a továrna byla semeništěm nacistů. Na Pražském vzorkovém veletrhu v roce 1947 vystavovala firma pod názvem «K. J. Prasse, dř. Hiko-závody, Duchcov. Továrna na železné zboží, dětské kočárky a dřevěné zboží» a předváděla dětské kočárky (hluboké a sportovní), koloběžky, trojkolky, zahradní lehátka, zahradní stoly, zahradní židle a doplňkový nábytek. Po únoru 1948 byly HIKO-závody znárodněny a začleněny do národního podniku RADOVAN - Mělník.

Radovan, národní podnik Mělník 
Po únoru 1948 byl zřízen v Mělníce národní podnik RADOVAN, závody dětských vozidel a hraček, do kterého byly začleněny znárodněné závody:
 LIBERTA, Svoboda a spol., továrna dětských vozíků, Mělník IV
 Ludmila Čížková, továrna na výrobu dět. vozíků Elastic, Mělník III
 Josef Hořejší, výroba dětských kočárků, Mělník IV
 Karel Josef Prasse, továrna na železné zboží, dětské vozíky (zn. „Mercedes”) a dřevěné zboží, Varnsdorf (založena jako fa Karl Josef Prasse, Erste Warnsdorfer Drahtwaren -, Eisen-, Messingmöbel- und Kinderwagenfabrik, Warnsdorf, Verkaufsstelle: Reichenberg, Wiener Str. 35)
 V. Šíp, továrna na dětské kočárky, Plzeň, Pod Všemi Svatými 17
 Ferronne, továrna na kovové zboží a dětské vozíky, Plzeň-Božkov
 Jakub Hoffe, tov. na kovový nábytek, dětské vozíky a dřevěné zboží, Plzeň, Kotlářova 22
 Bohemia, továrna dětských kočárků, Kašperské Hory
 HIKO-ZÁVODY, tov. na železné zboží, dět. vozíky a dřevěné zboží, Duchcov / K. J. Prasse, továrna na železné zboží, dětské vozíky a dřevěné zboží, Duchcov
 František Noha, výroba kov. nábytku a dětských vozíků, Třebíč, třída dra Edv. Beneše
 MEA M. Urbánková a spol., tov. dětských vozidel, Heřmanův Městec
 BEKAR, bratři Klementové, Roudnice nad Labem

Ústřední prodejna se nacházela v Praze VII (ve Veletržním paláci) a byla pověřena výhradním prodejem dětských kočárků, vyrobených národním podnikem RADOVAN.

Továrny dětských vozidel, národní podnik Mělník 
V 50. letech prováděla vláda KSČ restrukturalizaci obchodních hospodářských podniků, některé původně sdružené v Radovanu, přiřadila k n.p. Kovona se sídlem v Lysé nad Labem a rozčlenila je do čtyř výrobních oblastí:

 Kovona n.p. Lysá nad Labem s pobočnými závody: 03 Brandýs nad Orlicí, Brno, 06 Jinonice, 07 Praha VII, 08 Hostivař
 Kovona n.p. Karviná s pobočnými závody: 05 Bystřice pod Hostýnem, 09 Vysoká nad Kysucou
 Liberta n.p. Mělník s pobočnými závody: 14 Třebíč, 24 Vojkovice, 15 Heřmanův Městec, 11 Litomyšl, 16 Počátky, 33 Malacky
 Továrny dětských vozidel n.p. Duchcov s pobočnými závody: 16 Plzeň, 19 Kašperské hory, 25 Varnsdorf.

V letech 1956–1960 probíhaly další změny, které vedly k vytvoření n.p. Továrny dětských vozidel, Mělník se závody: 010 - Mělník, 020 — Duchcov (Teplice). Základní výrobní program tvořila výroba dětských a loutkových kočárků, koloběžek a tříkolek, ručních vozíků a sedel k jízdním kolům.

 Ředitel: Jaroslav Pačes
 Technický náměstek: Ing. Václav Honzík
 Výrobní náměstek: Vladimír Dvořák
 Obchodní náměstek: Jaroslav Marek
 Ekonomický náměstek: Vladimír Kutílek

V 70. letech nakonec hospodářskou soustavu národního podniku Továrny dětských vozidel, Stráženecká 1518, Mělník–Mlazice tvořily dceřiné závody:

 Továrny dětských vozidel, n.p., Mělník–Pšovka
 Továrny dětských vozidel, n.p., ul. Jiřího z Poděbrad 1992, Mělník–Podolí
 Továrny dětských vozidel, n.p., Duchcov, okres Teplice
 Továrny dětských vozidel, n.p., Jedlka u Benešova nad Ploučnicí, okres Děčín
 Továrny dětských vozidel, n.p., Mšeno, okres Mělník

Pobočné závody n.p. TDV Duchcov v Plzni (tovární prostory bývalé továrny Jakuba Hoffeho využívaly podniky jako sklady), Kašperských Horách a ve Varnsdorfu nahradil odštěpný závod v Jedlce.

Od 1. 7. 1988 byly Továrny dětských vozidel zapsány u Městského soudu v Praze jako státní podnik, jehož předmětem podnikání spočíval ve vývoji, výrobě, prodeji, opravách a servisu drobných dopravních prostředků, dětských vozidel, vozíků pro invalidy, sedadel pro jízdní kola a mopedy, sedaček pro děti do osobních automobilů a jejich dílů. Národní podnik Továrny dětských vozidel Mělník si nechal během svého působení autorizovat 5 ochranných známek:

 29.08.50 Továrny dětských vozidel Mělník
 08.10.60 Továrny dětských vozidel Mělník
 26.11.60 Továrny dětských vozidel Mělník
 30.04.75 Továrny dětských vozidel Mělník
 07.11.85 Továrny dětských vozidel Mělník

Dne 30. dubna 1992 byl státní podnik zapsán ke správě majetku určeného k restituci a bezúplatném převodu na obec, přičemž probíhala výroba a prodej kol a dětských kovových hraček. Dne 18. září 1998 proběhl výmaz státního podniku Továrny dětských vozidel se sídlem v obci Mělník. Členové statutárního orgánu 1992–1998:
 Ing. Miloslav Mencl (Praha)
 Ing. Miroslav Minář (Kralupy nad Vltavou), 1992–1996 člen předsednictva Liberta a.s.
 ing. Vladimír Gruber (Mělník)
 Ing. Miloslav Klinský (Praha)
 Ing. Milan Eichler (Kralupy nad Vltavou), 1992–2012 prokurista ve fa Josef Konejl-Továrna dětských vozidel
 Ing. Petr Beneš (Praha)
 Ing. Vlasta Hašková CSc. (Praha), členka představenstva ve Stavocentral a.s. (majetek SSM), členka dozorčí rady Královopolská a.s.

Dne 30. dubna 1992 byla zapsána akciová společnost LIBERTA a.s. se sídlem Mělník, Strážnická 1518, jejíž předmět podnikání spočíval ve výrobě nástrojů, šití, obchodní činnosti s průmyslovým a spotřebním zbožím, ve vývoji a výrobě drobných motorových a nemotorových prostředků, ve výrobě a opravách zdravotnických potřeb. V dubnu 1996 se stali ministr financí Zemanovy vlády Ivo Svoboda a Ing. Barbora Snopková členy představenstva mělnické firmy Liberta, syn Snopkové Ing. Stanislav Kratochvíl členem dozorčí rady. V prosinci 1997 vyhlásil obchodní soud na Libertu konkurz. Od 23. leden 1998 se nachází akciová společnost LIBERTA v likvidaci. V březnu 2003 odsoudil středočeský krajský soud Ivo Svobodu k pětiletému vězení (výkon trestu 2005–2008), Snopkovou k pěti a půl roku (výkon trestu 2005–2008) a jejího syna potrestal podmínkou.

Josef Konejl - Továrna dětských vozidel Duchcov 
Dne 16. září 1992 zapsal Josef Konejl u Krajského soudu v Ústí nad Labem soukromou firmu „Josef Konejl - Továrna dětských vozidel Duchcov”, se sídlem v Duchcově, Bílinská 36. Dne 13. července 2012 provedl soud výmaz podnikatele Josefa Konejla, bytem Teplice, kpt. Jaroše 1618/6 z obchodního rejstříku, jelikož podle zprávy z Finančního úřadu v Teplicích Josef Konejl zemřel. Vzhledem k tomu, že dědicové (Konejlová Vladimíra, Laurinová Iveta, Lejsková Hana, Plačková Linda) nepokračovali v provozování živnosti, bylo ke dni 26. června 1995 zrušeno živnostenské oprávnění Josefa Konejla k provozování soukromé firmy „Josef Konejl - Továrna dětských vozidel Duchcov”.

Odkazy

Poznámky

Reference

Související články 
 Liberta

Externí odkazy 
 Fotobanka ČTK: Mikuláš na koloběžce 1947
 Fotobanka ČTK: Praha, Týden dětské radosti, závod dětských vozidel, 1947
 Fotobanka ČTK: Praha, Den vítězství, dětský závod, tříkolka a autíčko, 1948
 Fotobanka ČTK: Duchcov, Továrna dětských vozidel, 1954
 Fotobanka ČTK: Mělník - Továrna dětských vozidel n.p. - kočárky Liberta, 1981
 Kdysi slavná továrna na kočárky TDV v Duchcově pustne. Některé budovy spadly
 Zaniklý svět duchcovské kočárkárny

Československé firmy
Nekolejová vozidla
Výrobci
Firmy v okrese Teplice
Organizace v Duchcově
Stavby v Duchcově
Firmy založené roku 1904
Organizace zaniklé ve 20. století