Giovanni Lorenzo Lulier
Giovanni Lorenzo Lulier, zvaný Giovannino nebo Giovannino del Violone (* 1662, Řím – 29. března 1700, Řím) byl italský houslista, violoncellista, trombonista a skladatel.

Život 
Lulier, přezdívaný Giovannino del Violone se narodil v rodině španělského původu. Byl žákem Pietra Simona Agostiniho (1635–1680), skladatele a houslisty ve službách vévody Ranuccia II. z Parmy.

V letech 1676 až 1699 hrál v kostele San Luigi dei Francesi Římě. Dne 13. října 1679 se stal členem Kongregace sv. Cecilie (Congregazione di Santa Cecili). V březnu 1681 vstoupil do služeb kardinála Benedetta Pamphiliho, kde pracoval jako skladatel, písař a houslista. Od roku 1688 působil také jako pozounista v Musici del Campidoglio. Když kardinál Pamphili v roce 1690 opustil Řím, Lulier vstoupil do služeb kardinála Pietra Ottoboniho, kde zůstal až do své smrti. Sám Ottoboni psal libreta k Lulierovým operám a oratoriím. V devadesátých letech 17. století je uváděn také jako violoncellista orchestru řízeného Arcangelem Corellim. Pro Luliersovo oratorium Beatrice d'Este (1689) zkomponoval Corelli úvodní Concerto grosso.

Zemřel náhle v Římě 29. března 1700.

Dílo 
Z Lulierova díla jsou známa výhradně vokální díla i když mnoho z nich je ztraceno. V poslední době však byl objeven violoncellový koncert, který v roce 2009 nahrál violoncellista Klaus-Dieter Brandt a soubor Alte Musik Köln.

Jevištní díla 
 L'Agrippina (dramma per music, libreto G. De Totis, 1691)
 Applauso musicale (serenade, libreto F. M. Paglia, Řím, 1693)
 Serenata a 3 (Tirsi, Daliso, Lisetta) (1694, Řím)
 La S. Genuinda ovvero L'innocenza difesa dall'inganno (dramma sacro, společně s Alessandrem Scarlattim a Carlem F. Pollarolem, libreto Pietro Ottoboni, 1694, Řím)
 Il Clearco in Negroponte (společně s Tommasem Bernardem Gaffim a Carlem Francescem Cesarinim (1695, Řím)
 L'amore eroico fra pastori (favola pastorale pro loutkové divadlo, společně s Cesarinim a Bononcinim, libreto Pietro Ottoboni, 1696, Řím; později přepracoval Alessandro Scarlatti jako La pastorella, opět pro loutkové divadlo (1705 Řím) a Peter Anthony Motteux a Valentino Urbani jako Love's Triumph pro provedení v Londýně v r. 1708)
 Fausta restituita al impero (dramma per musica ,1697, Tordinona)
 Temistocle in bando (dramma per musica spolu s Zianim a Bononcinim, 1698, Capranica)
 Componimento drammatico (libreto G. B. Grapelli, 1700, Řím)

Oratoria 
 S. Vittoria a quattro voci (libreto B. Pamphili, 1685)
 S. Maria Maddalena de' Pazzi a quattro voci, con introduzione a tre voci (libreto B. Pamphili; 1687)
 La Purità trionfante a quattro voci (libreto G. A. Lorenzani, 1688)
 S. Beatrice d'Este a cinque voci (libreto B. Pamphili a G. C. Grazzini, 1689)
 Bethsabeae melodramma (libreto G. F. Rubini, 1692)
 La Bersabea (libreto M. Brugueres, 1692)
 Vánoční oratorium (ve spolupráci s Arcangelo Corellim, libreto Pietro Ottoboni, 1698)
 La fondazione dell'Ordine dei servi di Maria (libreto Ciro Lando, 1699)
 Per la nascita del Redentore (libreto Pietro Ottoboni, 1700)
 Oratorio della Ss. Annunziata (libreto Pietro Ottoboni, 1700)

Externí odkazy 
 Seznam oper
 Životopis (it)
 Historie Vánočního oratoria

Skladatelé klasické hudby
Italští operní skladatelé
Barokní skladatelé
Italští houslisté
Italští violoncellisté
Italští hudební skladatelé
Narození v roce 1662
Úmrtí 29. března
Úmrtí v roce 1700
Narození v Římě
Úmrtí v Římě
Muži
Italští římští katolíci