Revoluční scéna
Revoluční scéna, bylo české divadlo, které vzniklo v Praze v roce 1920.

Vznik divadla, místo působení 
Divadlo zahájilo činnost dne 3. září 1920. Sídlem souboru byl suterénní sál pražského paláce a hotelu Adria na Václavském náměstí v Praze,. Soubor však také uskutečňoval vystoupení např. v přírodním divadle v Šárce (uvedl zde hru Don Quichot v titulní roli s Vlastou Burianem). Na scéně Revoluční scény zase hostovaly jiné soubory, např. Dědrasbor zde vystoupil 20. prosince 1920 na Večeru Dělnické akademie.

Zaměření divadla 
Divadlo vzniklo ve zrevolucionizované situaci po převratu (vznik republiky v r. 1918) a bylo hodnotným levicovým partnerem pražských popřevratových měšťanských divadel. Zahájilo činnost na základě kabaretní koncese a sledovalo nový kabaretní styl, ze sálu byly odstraněny stoly. Zprvu se zaměřilo na kabaretní a veseloherní repertoár, tíhnoucí k protiměšťácké a protifeudální satiře groteskních poloh, ve druhém roce existence pak přibyly i celovečerní divadelní hry a vážná dramata, zobrazující bídu i mravní převahu vykořisťovaných lidí,. Charakteristickým pro Revoluční scénu byl groteskní a karikaturní humor, satirické skeče. Prostředí divadla bylo levicové, anarchistické a bohémské. K uváděným autorům patřili např. Klicpera, Šamberk, Hašek, Kisch, Olbracht, Nestroy, Machiavelli, Tolstoj, Čechov a Jevrejnov.

Soubor divadla 
Uměleckým vedoucím souboru, šéfem výpravy a režie byl Emil Artur Longen, který přivedl své kolegy z kabaretu Bum, jenž na stejném místě přibližně půl roku předtím existoval. Byli mezi nimi Ferenc Futurista, Eman Fiala, Saša Rašilov, Karel Noll, Vlasta Burian, Rudolf Jílovský a Josef Rovenský. Dále se souborem vystupovala Longenova manželka Xena, Míla Pačová, Rudolf Myzet, Josef Zora a další. Ředitelem divadla se stal na počátku Ferenc Futurista a dramaturgem divadla byl Václav Wasserman. Po náhlém odchodu Ference Futuristy z divadla angažoval Longen od září 1921 do prosince téhož roku Františka Smolíka, který byl nespokojený v divadle Uranie. Spolu s ním přišla i jeho žena Milada Smolíková.

Repertoár divadla, výběr 
 1920 E. A. Longen: V přítmí svatyně
 1920 G. Büchner: Vojcek
 1920 Antonín Macek: Dáma a vrah
 1920 E. A. Longen: Lepší lidé
 1921 J. N. Nestroy: Lumpacivagabundus (v roli ševce vystoupil Vlasta Burian)
 1921 G. S. Bouhélier: Otroci
 1921 Ivan Olbracht: Pátý akt
 1921 L. Šmíd: Batalion
 1921 L. Šmíd: Z pražského zákoutí
 1921 Molière: Létavý lékař
 1921 A. P. Čechov: Na veliké cestě
 1921 A. P. Čechov: Medvěd
 1921 E. A. Longen: Veřejné mínění
 1921 Niccolò Machiavelli: Mandragola
 1921 V. K. Klicpera: Rohovín Čtverrohý
 1921 E. E. Kisch: Nanebevzetí Tonky Šibenice(v titulní roli Xena Longenová)
 1921 E. E. Kisch: Pasáci, pasáci
 1921 F. F. Šamberk: Palackého třída 27
 1921 Jaroslav Hašek, E. A. Longen: Dobrý voják Švejk ve světové válce (v titulní roli Karel Noll)
 1921 Longen, Hašek, Kisch: Z Karlína do Bratislavy parníkem Lanna 8 za 365 dní (poslední premiéra divadla)

Zánik divadla 
Divadlo v roce 1921 převzal podnikatel A. Fencl, který nechal provést úpravy hlediště i jeviště. Další provoz byl pod názvem Divadélko Adria. V únoru roku 1922 divadlo zaniklo. Důvody byly především finanční, plynoucí z nedostatku diváků. Bez Longena a jeho ženy pak Fencl v Adrii uváděl ještě další díly Dobrého vojáka Švejka a expresionistickou grotesku Lva Blatného Kokoko-dák!. Po zániku divadla přešla část souboru (Longen s manželkou, V. Burian, F. Futurista a E. Fiala) do divadélka Rokoko.

Odkazy

Reference

Literatura 
 František Černý: Hraje František Smolík, Melantrich, Praha, 1983, str. 56–8, 70
 František Černý: Kapitoly z dějin českého divadla, Academia, Praha, 2000, str. 263, 270, 
 František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, Praha, 1978, str. 163, 182
 Antonín Dvořák: Saša Rašilov, Orbis, Praha, 1965, str. 30–31
 Igor Inov: Jak to všechno bylo, pane Werichu ?, XYZ, Praha, 2008, str. 24, 
 Kolektiv autorů: Dějiny českého divadla/IV., Academia, Praha, 1983, str. 51–54, 158, 171, 577, 603
 Kolektiv autorů: Česká divadla. Encyklopedie divadelních souborů, Divadelní ústav, Praha, 2000, str. 47, 414–5, 
 Kolektiv autorů: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988, str. 406, 455, 457
 Antonín Král, Petr Král:  Vlasta Burian , Orbis, Praha, 1969, str. 14–5, 101, 212–4
 František Kubr: O divadlo života, Orbis, Praha, 1959, str. 36, 41
 Emil Artur Longen: Král komiků Vlasta Burian, XYZ, Praha, 2008, str. 254, 274–5, 
 Milan Obst, Adolf Scherl: K dějinám české divadelní avantgardy, ČSAV, Praha, 1962, str. 28, 41, 49
 Olga Vlčková: Divadlo a divadelní scény, Edice Zmizelá Praha, Paseka/Národní muzeum, Praha, 2014, str. 116,  (Paseka),  (Národní muzeum)

Externí odkazy 
 Masarykova Univerzita Brno: České avantgardní divadlo: Andrea Jochmanová: Revoluční scéna In: http://www.phil.muni.cz/udim/avantgarda/index.php?pg=revolucni_scena
 Institut umění – Divadelní ústav: http://bibliografie.idu.cz/divatav/katalog/cast/A/skupina/Praha+-+Revolu%25C4%258Dn%25C3%25AD+sc%25C3%25A9na.0;jsessionid=F7F21B0DA71D9898AEA1510F4F2D6363

Organizace založené roku 1920
Organizace zaniklé roku 1922
Zaniklá divadla v Praze