Kopírovací papír
Kopírovací papír, také uhlový papír, kopírák nebo karbon, je tenký papír nebo fólie, z jedné strany pokrytá černou nebo modrou barvicí vrstvou. Vkládá se mezi dva psací papíry a slouží k tomu, aby na spodním papíru vznikl průpis – kopie toho, co se napíše na svrchní papír. Přenos barvy (propisování) se děje mechanickým tlakem, obvykle úhozy psacího stroje nebo ručním psaním s dostatečným přítlakem. Proto  je potřeba použít např. kuličkové propisovací pero a nikoli běžné plnicí pero.

Průpisový nebo propisovací papír je speciální papír, který umožňuje propisování bez použití kopírovacího papíru. Speciální barevná vrstva je umístěna na rubové straně papíru a je překryta ochrannou vrstvou, proto na rozdíl od kopírovacího papíru při neopatrné manipulaci nezanechává skvrny. 

Kopírovací a propisovací papír má využití zejména pro ručně vyplňované formuláře, dřívější potřebu použití kopírovacího papíru pro další účely nahradily fotokopírky a počítačové tiskárny.

Popis 
Užíval se velice často k vytváření kopií při psaní úředních, obchodních i jiných textů na psacím stroji, kde bylo možno při použití tenkých (tzv. průklepových) papírů vytvořit najednou až deset kopií (průklepů). Tato jednoduchá technika se užívala v tak zvaném samizdatu, při rozmnožování cenzurou zakázaných textů. Nejlepší k tomu byly mechanické psací stroje s elektrickým pohonem, které měly stejnoměrnou sílu úhozu. Kopírovací papír se užíval často i pro faktury, účtenky a jiné psané dokumenty, kde vystavitel potřeboval jejich kopii. 

Pro různé účtenky a drobné doklady se koncem 20. století začaly užívat samokopírovací (bezkarbonové) propisovací papíry, které nemají souvislou barevnou vrstvu, ale jsou na rubové straně pokryty inkoustovými mikrokapslemi, nesmírně jemnými balonky s kapičkami barvy, která se při psaní přenášejí na podložený papír, kde reagují se speciální povrchovou vrstou. Uživatel tedy nemusel nic vkládat a neušpinil si navíc ruce.

Kopírovací papír se používal i při počítačovém zpracování a tisku sestav na jehličkových tiskárnách. Teprve u novějších (neimpaktových) tiskáren (laserové, inkoustové, termografické atd.) se mechanické kopírování nedalo použít a nahradilo se opakovaným tiskem. Kopírovací papír se tak používá už jen pro velmi speciální použití (např, přenos kresby na sklo při výrobě vitráží) a vyrábí jej jen několik firem na světě.

Historie 
První kopírovací papír vynalezl kolem roku 1801 patrně Pellegrino Turri, italský vynálezce jednoho z prvních psacích strojů, který ho ovšem používal místo pozdější barvicí pásky. Patent na kopírovací papír s voskovou barvicí vrstvou získal Angličan Ralph Wedgwood (1766–1837) roku 1806. Zatímco barvicí vrstva se zpočátku nanášela za horka, v polovině 19. století se objevil postup s nanášením rozpuštěného barviva za studena.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Ottův slovník naučný nové doby, heslo Karbonový papír. Sv. 5, str. 389

Související články 
 Psací stroj
 Kopírování

Externí odkazy 
 
Carbon paper na stránkách Made how

Papír
Psací látky