Svícník rozšířený
Svícník rozšířený (Ceropegia ampliata) je mimo dobu kvetení nenápadná, keřovitá rostlina. Tento sukulentní druh z rodu svícník pochází z jihoafrických regionů Kapsko, Natal a Transvaal, vyskytuje se také v Tanzanii a na Madagaskaru. Byl objeven teprve roku 1830 německým botanikem J. F. Drège.

Ekologie 
Svícník rozšířený je původním druhem na velkém území, nevyskytuje se však nikde ve velkém počtu. Roste na kamenitých svazích a v suchých údolích v teplých a bezvodých savanách. Velmi často je obklopen jinou, stejné životní podmínky preferující vegetací, která jeho nepevné stonky podpírá. V době, kdy nemá květy, bývá běžně přehlížen.

Roste v polostínu ostatních rostlin na půdě, která je dobře odvodněná a na místech, kde neklesá noční teplota pod +10 °C, vysoká teplota rostlinám nevadí, snese i +45 °C. Vyskytuje se v místech, kde v období hlavní vegetace od března do srpna pršívá pravidelně a od srpna deště ubývá a v lednu a únoru neprší vůbec.

Popis 
Vytrvalá rostlina s tenkými a slabými stonky, které se opírají o okolní vegetaci nebo polehávají. Vyrůstají z trsu ztlustlých kořenů nebo ztlustlé hlízy. Dužnaté, lysé, v uzlinách se rozvětvující stonky jsou až 2 m dlouhé a polehnuté; z uzlin mohou též vypustit kořínky. Na čerstvě vyrostlých, vztyčených stoncích vyrůstají drobné, kopinaté nebo srdčité, asi 3 mm dlouhé listy, jež brzy opadávají. Fotosyntézu zajišťují hlavně chlorofylem vybavené stonky.

Pětičetné, oboupohlavné květy na stopkách vyrůstají z uzlin po dvou až čtyřech. Rozkvétají však postupně, obvykle mezi prosincem a březnem. Drobný kalich má jen 3 mm dlouhé špičaté plátky. Koruna má tvar vespod rozšířené, 5 až 7 cm dlouhé a 2 cm široké trubky, jejíž plátky jsou na vrcholu špičkami srostlé a vytvářející klec; na vnitřní straně je porostlá chloupky směřujícími dolů. Trubka je světle zelená nebo bílá, s podélnými zelenými proužky. V rozšířené části je dvojitá pakorunka s pěti vnějšími, hluboce dělenými plátky vytvářejícími pohárek s deseti vrcholy a pěti vnitřními, šídlovitými plátky, které se dotýkají prašníků. Nitky tyčinek jsou srostlé do kratičké trubky a nesou prašníky s pylem v brylkách, naspodu trubky je hlavičkovitá blizna.

Rozmnožování 
Květy v domovině postupně rozkvétají od prosince do března a opylují je mouchy lákané na vůni, pro lidi dost nelibou. Po vstupu do ústí trubky je moucha nucena postupovat po směru tuhých chloupků dolů a nemůže se vrátit zpět. V rozšířené základně trubky je navedena nejdříve k prašníkům, o které se otře a nasbírá brylky pylu na své ochlupené tělo, které pak přenese společně s přineseným pylem na bliznu vespod trubky. Po několika dnech začne květ vadnout, jeho chloupky se skloní a hmyz může květ opustit a část pylu přenést do jiného květu. Opylování zajišťují především mouchy rodů Muscidae, Lauxaniidae, Tachinidae a Sarcophagidae, které odměnou dostávají malé množství řídkého nektaru.

Plodem jsou dva míšky (často se vyvine jen jeden), které bývají podlouhlé, vřetenovité nebo cylindrické a po dozrání vyschnou a prasknou. Obsahují řadu semen s bílým chmýrem napomáhajícím při šíření větrem.

Kromě semen se svícník rozšířený rozmnožuje také vegetativně, když polehnuté stonky dotýkající se půdy v uzlinách zakoření. Lze jej také dobře množit stonkovými řízky.

Využití 
Rostlina je občas v tropech či subtropech využívána jako ozdobná liána pnoucí se po částečně přistíněné konstrukci, pěstuje se někdy i na zastřešených terasách a balkonech bytů. Její květy navzdory své kráse vydávají nepříjemnou vůni, proto se využívá jen řídce.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 
 

Toješťovité
Flóra jižní Afriky 
Flóra jižní tropické Afriky 
Flóra východní tropické Afriky 
Flóra západního Indického oceánu