Motorová vozidla Walter
Motorová vozidla vyráběla strojírenská společnost Walter v letech 1901–1951. Vyráběla motocykly, motorové tříkolky, osobní i nákladní automobily a autobusy, a sice motocykly a tříkolky v letech 1901–1925, automobily v letech 1912–1951. Společnost založil v Praze Josef Walter, který projevoval nadání pro mechaniku v zámečnické dílně svého otce a pak se vyučil nástrojářem ve smíchovské továrně na mlýnské stroje a jízdní kola Jana Kohouta.

Historie 

Vznik dílny zámečníka Josefa Waltra na výrobu a opravu jízdních kol (Josef Walter, mechan. dílna na Smíchově), ke kterým nakupoval součástky od britské firmy BSA, na Smíchově ve Smetanově ulici čp.753 (nyní Kořenského 753/12) se datuje rokem 1898. V roce 1901 se stěhuje do větší dílny v Kinského ulici čp.218 (nyní Štefánikova 218/3). Tato dílna měla již 8 obráběcích strojů a byl zde vyroben první motocykl Walter s jednoválcovým motorem 2 k (1903). V roce 1905 se opět stěhuje do nové provozovny v ulici Na Zatlance čp.1120/6, kde bylo toho roku vyrobeno 30 motocyklů. V roce 1905 to byl první dvouválcový motor 4 k, v roce 1908 motocykl s přívěsným vozíkem a v roce 1910 první motorová tříkolka C2. V roce 1911 zakládá společnost Josef Walter a spol., která úspěšnou výrobu motocyklů a motorových tříkolek postupně rozšířila na výrobu automobilů Walter. V roce 1919 je tato společnost přejmenována na Akciovou továrnu automobilů Josef Walter a spol. a posléze v lednu 1932 se změnil název společnosti na „Akciová společnost Walter, továrna na automobily a letecké motory“. Po II. světové válce se znárodněný podnik jmenoval Letecké závody n.p. a od roku 1949 Motorlet n.p.

Dvojité „W“ bylo znakem továrny Walter v letech 1911–1945. V roce 1949, aby potvrdilo proběhlou společenskou změnu, se otočilo o 180° a bylo z něho „M“ (jako Motorlet). V roce 1995 opět provedlo obrat o 180° a vrátilo se do původní pozice „W“.

Motocykly a tříkolky 
Nejprve se Josef Walter zabýval výrobou jízdních kol, motorových kol a motocyklů. S konstrukcí prvního motorového kola bylo započato v roce 1900, ale dokončeno bylo až v roce 1902 a mělo jednoválcový motor o objemu 299 cm³ a výkon 2 k/1,5 kW. Tento typ získal stříbrnou medaili průmyslové jednoty na Jarní hospodářské výstavě konané v Praze v roce 1903. V roce 1905 firmu přestěhoval do nových dílen v ulici Na Zatlance. Byla zde kovárna, lakovna, moderní stroje a také konstrukční kancelář. Od toho roku (1905) začal "sériově" vyrábět motocykly. Na mezinárodní výstavě aut, motocyklů a kol konané v Praze v Průmyslovém paláci od 23. do 25. dubna 1905 vystavoval Josef Walter 3 stroje jednoválcové, které hned začal prodávat, a 3 stroje dvouválcové, které se dostaly do prodeje v roce 1907.

První byl s jednoválcovým motorem (Walter typ A) s objemem válce 331 cm3 a výkonem 2,5 k/1,8 kW. Typ A z roku 1911 měl objem 427 cm3 a výkon 3 k/2,2 kW. Druhý motocykl (Walter typ B) vyráběl od roku 1905. Byl to silnější dvouválec do V s vidlicovým uspořádáním, kde od roku 1907 nově vyřešil přesnost zapalování použitím excentrických kol rozvodu, o objemu 499 cm³ a měl již výkon 4 k/3 kW. I u tohoto dvouválce motory modernizoval a zvyšoval jejich objem válců a výkon. V roce 1908 byl typ B modernizován – plochý řemen byl nahrazen válečkovým řetězem a přibyla lamelová spojka. V roce 1907 byla vykonána dálková jízda Praha–Terst a zpět se dvěma motocykly Walter B (dvouválec 6 HP) a Walter A (jednoválec 3 HP). Na cestě měřící 1665 km „ani stroje, ani gumy nevolaly po pomoci svých pánů“ – Jozy Papeže a dr. Dittricha. Tyto motory typu B pak začal používat pro stavbu motocyklů se „sajdkákárou“. Silnější dvouválcové motocykly s větším objemem válců a výkonem byly právě vhodné pro provoz s postranním vozíkem, které začal nabízet od roku 1908.

Walter od roku 1910 vyráběl i tříkolky (též byl používán název tricar, cyclecar nebo trimobil), které také úspěšně prodával. První byla dvousedadlová tříkolka Walter C2 s dvouválcovým vzduchem chlazeným motorem o objemu 1020 cm³ a výkonem 7 k/5,1 kW. Později se prodával i dodávkový model CN4 a čtyřsedadlový C4. Tato vozidla měla jedno kolo vpředu a dvě vzadu, dvoustupňovou převodovku a pohon z motoru přenášel řetěz. Druhá tříkolka vyráběná od roku 1912 (typ Walter D) byla vybavena čtyřválcovým motorem o objemu 1,25 l a výkon 12 koní. Tříkolka typu D měla již čtyřstupňovou převodovku navíc se zpáteční rychlostí a pohon z motoru na zadní hnanou nápravu přenášela kardanova hřídel. V období 1910 až 1913 bylo vyrobeno a prodáno téměř 900 tříkolek. Walter vyvážel své motocykly a tříkolky do zemí bývalé rakousko-uherské monarchie, na Balkán (Srbsko) a do carského Ruska.

Motocykly, motocykly s postranním vozíkem a tříkolky Walter byly úspěšné v soutěžích a závodech. Od roku 1906 až do vypuknutí I. světové války pravidelně vítězily v soutěžích Praha–Tábor–Písek–Dobříš, v závodech do vrchu Zbraslav-Jíloviště, na závodech mezi 19. a 23. km na silnici Praha–Dobříš atd. V roce 1913 zaznamenal Walter se svými tříkolkami řadu úspěchů v Dolním Rakousku, mj. ing. Tobek zvítězil 1. června na Riederbergu a dosáhl nejlepšího času mezi cyclecary (2. Hunek), v jízdě kolem Dolních Rakous opět vítězství a řidič Hunek zvítězil v červenci ve třídě cyclecarů v jízdě kolem Semmeringu a získal cenu Vídeňského Nového Města (Wiener Neustadt). Na 4. ročník závodu Zbraslav-Jíloviště (5. dubna 1914) v kategorii motocyklů do 750 cm³ (III. kat., motorová kola) bezpečně zvítězil Novotný na Walteru v čase 4:54,6 min. a stal se i celkovým vítězem kategorie motorových kol. Na 2. místě v III. kategorii skončil na stejném stroji Kratochvíle.

Po I. světové válce prodává Walter licenci k výrobě tříkolek včetně rozpracovaných dílů firmě Šibrava (Jaroslav Šibrava, Praha VII, Vltavská 866). Byly vybaveny dvouválcovým motorem o objemu 1248 cm3 a stavěly se ve dvou- i čtyřsedadlovém provedení vč. nákladní verze. Tříkolky pojmenované Trimobil byly vyráběny nejvíce v nákladní verzi v letech 1921–1925.

Po I. světové válce se na krátký čas vrací výroba motocyklů. Nejprve je to vojenský motocykl ing. Zubatého, Walter 706 cm3 (čtyřdobý vzduchem chlazený zážehový dvouválec SV s protiběžnými písty – boxer, vrtání 75 mm, zdvih 80 mm), který byl vyvíjen za první světové války, avšak licence je krátce po válce prodána firmě Automontage Jos. Janatka ze Smíchova, která měla výrobní závod v Radlicích. Motocykl byl vyráběn pod značkou Itar.

Posledním motocyklem (ing. Josef Plocek) z Jinonic byl typ M 922, vyráběný od roku 1921. Byl to čtyřtaktní dvouválec s hliníkovými písty do V, rozvod OHV, objem válců 750 cm3 (75x85 mm) a výkon 8 k/5,9 kW. Měl v jednom bloku s motorem 3rychlostní převodovku, která byla oddělena od motoru lamelovou spojkou. Stroj měl 2 brzdy (ruční, nožní) a byl vybaven startérem, dynamo-elektrickým osvětlením a tachometrem. Dosahoval maximální rychlosti 90 km/h. Byl dodáván ve velkých počtech československé armádě. Vyráběl se i s postranním vozíkem. S tímto motocyklem v závodní úpravě (výkon 14,7 kW, max. rychlost 150 km/h) dosáhl mnoha úspěchů v závodech začínající závodník Bohumil Turek (1922–1926).

Automobily 
V roce 1913 vyrobil v nové továrně v Praze Jinonicích první osobní automobil. Jednalo se o automobil Walter W-III, po něm rychle následovaly W-II a W-I. Na posledním, předválečném (12.-19. dubna 1914, XI. ročník) mezinárodním automobilovém salonu v Praze vystavovala fa. Josef Walter a spol. 3 varianty vozů s jednotným podvozkem, dvou- a čtyřsedadlové vozy W-I a W-II a šestisedadlový cestovní vůz a luxusní limuzína Walter W-III. Až do první světové války se Waltrovy vozy také úspěšně účastnily motoristických závodů. Zákazníky vozy přesvědčily svou spolehlivostí, rychlostí a jízdní stabilitou. Vyráběly se i počátkem první světové války (1914–5), ale potom jejich výroba byla zastavena.

Během první světové války byly provozy továrny těžce poškozeny, výroba automobilů byla obnovena v roce 1919. Od roku 1919 do roku 1927 byly vyráběny automobily řady Walter WZ („Z“ – konstruktér ing. Zubatý). Od roku 1924 až do roku 1928 byly vyráběny automobily řady Walter P („P“ – konstruktér ing. Plocek).V roce 1928 byla zahájena výroba vozů Walter 4-B a Walter 6-B. („B“ – konstruktér ing. Barvitius). Tyto automobily byly také velmi úspěšné a na jejich základě byly postupně (1930–1932) vyvíjeny typy Walter Standard, Walter Super 6, Walter Regent a luxusní Walter Royal. Posledním automobilem byl sportovní Walter Standard S z roku 1934.

V licenci zde byly později vyráběny (1931–1937) i automobily Fiat, například Fiat 514 (Walter Bijou), Fiat 508 (Walter Junior), Fiat 522C (Walter Princ), Fiat 522L (Walter Lord). Naposledy byly automobily Walter vystaveny na pražském autosalonu v roce 1935 (a to pouze dříve představené modely Regent, Bijou, Princ a Lord), v roce 1936 se jinoničtí autosalonu už nezúčastnili. V průběhu roku 1936 byla v podstatě zastavena výroba a v roce 1937 se jen doprodávaly dříve rozpracované automobily.

V letech 1946 až 1951 se podílela továrna Walter ještě na jednom typu osobního automobilu. Vyráběla kompletní podvozek (šasi a motor) automobilu Aero Minor s dvouválcovým dvoutaktním motorem a pohonem předních kol. Finalizace vozu byla prováděna v Letovu Letňany (nyní Latecoere Czech Republic s.r.o.). Tento typ byl velmi úspěšný a účastnil se závodů 24 hodin Le Mans, Rallye Monte Carlo, Raid Polski, Alpská jízda a Bol d'Or. Krátce po zahájení výroby dochází k paradoxní situaci. Britská firma BSA zahájila jednání o nakoupení licence. Když Josef Walter zahajoval podnikání, nakupoval pro výrobu jízdních kol součástky od britské firmy BSA. O 50 let později tatáž firma má zájem nakoupit licenci k automobilu, na kterém se továrna Walter významnou měrou podílí. Přestože byl zájem ve vývoji tohoto vozu pokračovat (Československý projekt 1946–1948, vozítko Minicar 1948 a modernizovaný Minor III 1951), k naplnění tužeb konstruktéru nedošlo. Od roku 1951 byly v Jinonicích vyráběny už jen letecké motory.

Automobily Walter

Automobily Walter v licenci Fiat

Automobily užitkové (nákladní vozy, dodávky, nástavby a autobusy) 
K výrobě osobních automobilů se záhy připojuje i výroba užitkových automobilů. Z počátku to byly pouze dodávkové a sanitní verze osobních automobilů jako např. WZ, Bijou a Junior v provedení se skříňovou karoserií či jako otevřený valník. Od roku 1924 jsou vyráběny samostatné nákladní vozy, autobusy a další typy užitkových vozidel. Byly vyráběny buď s původními motory z osobních automobilů (Comercial/4B, PN (I-VI serie)/WIZI a P, Universal/Super 6, D-bus a hasičský V-12/Royal) a nebo s originálními motory a podvozky (PN/VII-XVI serie, FN/FNA, Diesel 3t a 5t, Ideal). Samostatnou kapitolu tvoří licenční (Junkers) nákladní automobily s dieselovými motory Walter Diesel 3t a 5t. Po II. světové válce se krátce vyráběly benzínové motory pro nákladní automobily Praga RN (továrna Praga byla v podstatě zlikvidována americkým náletem 6 týdnů před koncem války) a poslední verze úspěšných nákladních vozů vlastní konstrukce PN (XV. a XVI. serie). Užitková vozidla se v Jinonicích vyráběla v letech 1920–1950.

Odkazy

Reference

Literatura 
 Boleslav Hanzelka: „Vozy velkých cen“, SNTL/ALFA, Praha, 1974, 257 s.
 Václav Petřík: Zwölfzylinder aus Prag. In: Automobil und Motorrad Chronik, Heft 4/1975, s. 28 a 29
 Václav Petřík: Walter: Tradition auf zwei, drei und vier Rädern. In: Auto und Motorrad Chronik, Heft 6/1978, s. 22–23 a 40
 Zdeněk Čížek: „Grand Prix Brno“, NADAS, Praha, 1978, 200 s.
 Libor Tošnar: „Sportovní a závodní automobily v historii našeho podniku“ In: Nový Signál – Motorlet, Praha, 1980, 28 s.
 Stanislav Minařík: „Automobily 1885/1940“, NADAS, Praha, 1980, 175 s.
 Libor Tošnar, Bohumil Sommer: „Motocykly, tříkolky a automobily 1901–1951“ In: Nový Signál – Motorlet, Praha, 1981–2
 Miloš Kovařík: „Velké závody – Muž pro Alfu Romeo“, Novinář, Praha, 1982, 256 s.
 Libor Tošnar: „Sportovní a závodní automobily Walter a Aero Minor“, In: Auto-Moto-Sport, Příloha Motoristické současnosti – Za volantem č. 1/1984, Naše vojsko, Praha, s. 74–81
 Graham Macbeth, Milan Jozíf: „Velký obrazový atlas automobilů“, ARTIA, Praha, 1985, 608 s.
 Adolf Kuba: „Automobil v srdci Evropy“, NADAS, Praha, 1986, 312 s.
 Adolf Kuba: „Atlas našich automobilů 2 (1914–1928)“, NADAS, Praha, 1988, 236 s.
 Václav Petřík: Walter – AutoAlbum č.9, 735.ZO Svazarmu při UJEP, Brno, 1988, 64 s.
 Adolf Kuba, Milan Spremo: „Atlas našich automobilů 3 (1929–1936)“, NADAS, Praha, 1989, 249 s.
 Milan Olšanský: „Prvních osm. Masarykův okruh 1930–1949“, AGM-Gomola, Brno, 1995, 100 s., 
 Zdeněk Zavřel, Alena Doskočilová: „Historie automobilových závodů 1930–2000“, Computer Press, Praha, 2001, 150 s., 
 Miroslav Gomola: „Josef Walter – Akciová továrna na automobily a letecké motory“, AGM CZ, s.r.o., Brno, 2002, 232 s., 
 Pavel Hanák a kol.: „75 let Masarykova okruhu ve fotografiích“, Automotodrom Brno, a.s. a AMK Automotodrom Brno, 2005, 176 s.
 Alois Pavlůsek, Ondřej Pavlůsek: „České sportovní automobily“, CP Books, a.s., Brno, 2005, 238 s., 
 Karel Řepa: „Závod do vrchu Zbraslav – Jíloviště“, GT Club – Karel Řepa, Praha, 2008, 240 s., 
 Marián Šuman-Hreblay: „Encyklopedie nákladních automobilů“, Computer Press, a.s., Brno, 2008, 222 s., 
 Hubert Procházka, Jan Martof: „Automobily Aero, Jawa, Walter, Wikov, „Z“ (1905–1946)“, Computer Press, a.s., Brno, 2009, 176 s., 
 Marián Šuman-Hreblay: „Autobusy“, Computer Press, a.s., Brno, 2011, 240 s., 
 Petr Kožíšek: „1000 mil československých“, NTM ve vydavatelství Karel Mráz – Reprom, Praha, 2013, 50 s., EAN 8594171320033
 Marián Šuman-Hreblay: „Dvě století českých automobilů“, CPres v Albatros Media, Brno, 2015, 160 s., 
 Zdeněk Král: „Motorismus v srdci Evropy“, REBO International, Čestlice, 2015, 303 s., 
 Jan Tuček: „Auta první republiky (1918–1938)“, Grada Publishing, a.s., Praha, 2017, 356 s., 
 Marián Šuman-Hreblay: „Hasičská vozidla“, CPress v Albatros Media, Brno, 2017, 216 s.,

Související články 
 Josef Walter
 Waltrovka
 Jindřich Knapp
 Ivan Hodáč
 Antonín Kumpera
 Vítězslav Kumpera
 František Barvitius

Automobily vlastní konstrukce
 Walter W-III, W-II, W-I * Walter WZ, WIZ, WIZI * Walter 0 * Walter P-I, P-II, P-III, P-IV * Walter 4-B * Walter 6-B * Walter Standard 6 * Walter Super 6 * Walter Super 6B * Walter Standard S * Walter Regent * Walter Royal
Automobily v licenci FIAT
 Walter Bijou * Walter Junior * Walter Junior S * Walter Junior SS * Walter Princ * Walter Lord
Automobily užitkové (nákladní, autobusy, sanitky, hasičská vozidla atd.)
 Walter PN * Walter FN/FNA * Walter Comercial * Walter D-Bus * Walter Universal * Walter Diesel * Walter Ideal

Externí odkazy 
 

 Walter Jinonice
 Závod do vrchu Zbraslav – Jíloviště
 Závod do vrchu Ecce Homo
 Závod do vrchu Stožec/Schöber, Schöberbergrennen
 Závod do vrchu Brno – Soběšice
 Závod 1000 mil československých
 Rallye Monte Carlo 1934
 Walter Royal (1931)
 Walter Regent (1932)
 Walter Junior (1932)

 
Zaniklé české automobilky
Rakousko-uherské automobilky
Firmy založené roku 1911
Firmy zaniklé roku 1946
Průmyslové stavby v Jinonicích