Travankúr
Travankúr, také Tiruvitánkúr (malajálamsky തിരുവിതാംകൂർ, anglicky Travancore) byl knížecí stát ležící na Malabarském pobřeží v jižní Indii. Měl rozlohu 19 844 km² a žilo v něm 6 070 018 obyvatel (údaj ze sčítání z roku 1941), hlavním městem byl Tiruvanantapuram. Platidlem byla travankúrská rupie. Panovník měl právo na pozdrav devatenácti dělovými výstřely. Vlajka státu byla červená s bíle vyobrazenou mušlí vázovky indické.

Území Travankúru patřilo původně říši Čérů a Vidžajanagaru, od 17. století rostla moc království Venad. Jeho panovník Marthanda Varma k němu připojil další území a vytvořil roku 1729 nový stát nazvaný Travankúr. Podařilo se mu odrazit pokus Nizozemské Východoindické společnosti o invazi, když ji porazil roku 1741 v bitvě u Kolačalu. Do zajetí padl nizozemský admirál Eustachius De Lannoy, který byl později pověřen velením travankúrské armády. V další válce s Maisúrským královstvím pomáhala Travankúru Britská východoindická společnost, což vyústilo v roce 1795 v podpis dohody o britské ochraně. Proti rostoucímu britskému vlivu vystoupil předseda vlády (dewan) Velu Thampi Dalawa, který v letech 1808 až 1809 se svými stoupenci zahájil ozbrojené povstání, to však bylo potlačeno a britská nadvláda se upevnila.

Ideologicky stálo království na kultu Padmanabhy, Višnuova avatára, kterému byl zasvěcen velký chrám Padmanabhaswamy v hlavním městě. V 19. století se objevilo náboženské hnutí ayyavali, bojující za odstranění kastovní segregace. Roku 1855 bylo zrušeno otroctví, v roce 1936 byl dovolen vstup do chrámu všem obyvatelům bez ohledu na kastovní příslušnost. Travankúr patřil ke státům s nejvyšší životní úrovní v Indii. Těžil z rozvinutého zemědělství a pro obchod příhodné polohy na špici indického poloostrova. Místní panovníci neutráceli tolik pro osobní potřebu jako jiní indičtí mahárádžové a investovali do ekonomiky a infrastruktury: stát měl na poměry tehdejší Indie kvalitní školství a zdravotnictví, provozoval poštovní služby, pro které vydával vlastní známky. Ženy měly přístup ke vzdělání, směly se rozvádět i dědit majetek. Stát byl také znám svojí náboženskou snášenlivostí.

Poté, co byl roku 1947 schválen Zákon o nezávislosti Indie, objevily se snahy o vyhlášení nezávislosti Travankúru, ale ministr vnitra Sardár Vallabhbháí Patél vyjednal jeho integraci do nové republiky. V ní spolu se severním sousedem Kóčinem vytvořil roku 1949 svazový stát Travankúr-Kóčin, král Chithira Thirunal Balarama Varma byl jeho formální hlavou s titulem radžpramuk. V roce 1956 došlo ke změně vnitřních indických hranic podle etnického klíče: okres Kannijákumari, kde žijí převážně Tamilové, byl připojen k Madráskému státu (od roku 1968 Tamilnádu) a zbytek státu dostal nové jméno Kérala.

Seznam vladařů 

 Marthanda Varma (1729–1758)
 Karthika Thirunal Rama Varma (1758–1798)
 Balarama Varma I. (1798–1810)
 Gowri Lakshmi Bayi (1810–1815)
 Gowri Parvati Bayi (1815–1829) jako regentka za nezletilého krále
 Swathi Thirunal Rama Varma II. (1813–1846)
 Uthradom Thirunal Marthanda Varma II. (1846–1860)
 Ayilyam Thirunal Rama Varma III. (1860–1880)
 Visakham Thirunal Rama Varma IV. (1880–1885)
 Mulam Thirunal Rama Varma V. (1885–1924)
 Sethu Lakshmi Bayi (1924–1931) jako regentka
 Chithira Thirunal Balarama Varma II. (1924–1949)

Reference

Externí odkazy 
 
 http://www.royalark.net/India/trava.htm
 http://www.britannica.com/place/Travancore
 http://histclo.com/country/other/india/hist/raj/prince/bep-trav.html

Zaniklé státy Asie
Dějiny Indie
Kérala
Vzniklo 1729
Zaniklo 1949