Zdenka Švarcová
Zdenka Švarcová (* 3. února 1942, Kroměříž) je česká japanoložka, vysokoškolská pedagožka a překladatelka z japonštiny.  Roku 2010 jí byl japonským císařem propůjčen Řád vycházejícího slunce se zlatými paprsky na stuze.

Život 
V letech 1956–1960 vystudovala Průmyslovou školu filmovou v Čimelicích u Písku a do roku 1967 pracovala jako asistentka režie ve Filmovém studiu Barrandov. Poté začala studovat angličtinu a japonštinu na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy, a studium úspěšně ukončila roku 1972. V letech 1972–1976 pracovala jako tlumočnice u obchodní společnosti ITOH CO. LTD., pak do roku 1990 vyučovala angličtinu a japonštinu na Státní jazykové škole v Praze. Roku 1986 úspěšně absolvovala kurz pro zahraniční učitele japonštiny, pořádaný Japonskou nadací pro mezinárodní výměnu v Tokiu. Od roku 1990 pracuje v Ústavu Dálného východu Filozofické fakulty Univerzity Karlovy v oboru japanologie. Roku 1993 získala obhajobou rigorózní práce Výklad původního semiotického modelu a ukázky jeho použití na vzorku veršů z klasické japonské poezie titul PhDr. (doktor filozofie). V letech 1993–1994 absolvovala tříměsíční stáž na Kjótské univerzitě. Roku 2001 obhájila habilitační práci, byla jmenována docentkou a roku 2007 profesorkou lingvistiky japonského jazyka.

Zabývá se především sémantickými a sémiologickými aspekty literárních textů v japonské literatuře. Podílela se na tvorbě učebnic japonštiny, napsala monografii o dějinách japonské literatury. Píše odborné studie a články do domácího i zahraničního odborného tisku, publikuje také v časopisech pro širokou veřejnost. Překládá japonskou poezii i prózu. Je členkou Evropské asociace pro japonská studia, Obce překladatelů a Česko-japonské společnosti.

Vyznamenání 
  Řád vycházejícího slunce se zlatými paprsky na stuze – Japonsko, 2010

Dílo

Vlastní knihy 
 Encyklopédia literárnych diel (1989), asi osmdesát hesel klasické a moderní japonské literatury.
 Učební osnovy pro jazykové školy, C-japonský jazyk (1989).
 Česko-japonská konverzace (1992–1993), tři díly, společně s Hiroko Macumijovou.
 Japonština pro samouky (1995–1996), spoluautor, dva díly.
 Vesmír v nás (1999), inspirace a útěcha v japonském jazyce a literatuře.
 Velká všeobecná encyklopedie Diderot (2000–2001), hesla o japonské literatuře.
 Japonská literatura 712–1868 (2005), dějiny klasické japonské literatury.
 Japonština pro samouky (2006), spoluautor.

Překlady 
 Haruo Umezaki: Bláznivý drak (1982), překlad novely Třešňový ostrov.
 Jasunari Kawabata: Příběh z dolního města na řece (1984).
 Kunio Cudži: Letní pevnost (1985).
 Osamu Dazai: Člověk ve stínu (1996), vzpomínky, zápisky, zpovědi.
 Jošihisa Okamacu: Rozsévání (1996), společně s Janem Sýkorou.
 Minoru Watanabe: O podstatě japonského jazyka (2000).
 Izumi Šikibu: Závoje mlhy (2002), deník a verše dvorní dámy.
 Issa Kobajaši: Můj Nový rok (2004).
 Izumi Šikibu: Čtvero ročních dob (2994).
 Issa Kobajaši: Boží člověk Issa, předmluva a překlad několika básní.
 Ono no Komači: Do slov má láska odívá se (2011), společně se se Zdeňkem Gerychem.
 Saigjó Hóši: Odstíny smutku (2013), sto starojaponských básní, společně se se Zdeňkem Gerychem.
 Šótecu: Podoben mraku život plyne... (2015), sto středověkých japonských básní, společně se se Zdeňkem Gerychem.

Odkazy

Reference

Externí odkazy 
 

Čeští japanologové
Čeští překladatelé
Čeští profesoři
Absolventi Filozofické fakulty Univerzity Karlovy
Nositelé Řádu vycházejícího slunce III. třídy
Narození 3. února
Narození v roce 1942
Narození v Kroměříži
Žijící lidé
Ženy