Tereziánská akademie ve Vídni
Theresianum, neboli Tereziánská akademie ve Vídni, někdy zvaná Nová Favorita, (německy Öffentliche Stiftung der Theresianischen Akademie in Wien / Neue Favorita) je soukromá internátní škola v ulici Favoritenstraße 15 ve 4. vídeňském obvodě Wieden. Školu založila roku 1746 rakouská panovnice Marie Terezie, po níž je pojmenována.

Dějiny

Rané dějiny (do roku 1746) 

V roce 1288 se objevuje první zmínka o dvorním statku Angerfeldhof na místě dnešního Tereziana.

V roce 1614 panující Habsburkové zakoupili hospodářství na samé hranici Vídně, a renovovali je. Favorita, jak nový statek pojmenovali, se stal císařským letním sídlem a vyhlášeným dějištěm představení ve druhé polovině 17. století.

Poté, co byla roku 1683 rezidence vypálena jako následek bitvy u Vídně, byla posléze v dalších desetiletích vystavěna vznosnější barokní Nová Favorita. Tři císaři Svaté říše římské - Leopold I., Josef I. a Karel VI. v rezidenci sídlili. Když v roce 1740 císař Karel VI. v Nové Favoritě zemřel, jeho nejstarší dcera Marie Terezie odmítla více do budovy vstoupit.

Založení a činnost Tereziana (1746–1957) 
V roce 1746 se Marie Terezie rozhodla prodat palác jezuitům za 30 tisíc rakouských zlatých s podmínkou, že zde vybudují vzdělávací instituci, která by vychovávala mladé talentované muže pro civilní službu. Jak bylo stanoveno ve dvou zakládacích listinách, nově ustavená “císařská akademie” pod záštitou Marie Terezie byla založena na principu přísného výběru, nejvyšších pedagogických a vědeckých standardů a výuce “moderních” cizích jazyků.

Po smrti Marie Terezie roku 1773, její syn, císař Josef II., zrušil řád Tovaryšstva Ježíšova a Terezianum bylo dočasně uzavřeno. O více než 20 let později, v roce 1797, císař František II. Terezianum znovu otevřel, tentokrát pod vedením piaristů. Týž panovník také dokončil budovu s dnešní neoklasickou fasádou a vystavěl pomocné budovy včetně bazénu pro plavecký výcvik. Po revoluci v roce 1848 se František Josef I., rozhodl otevřít školu take pro “měšťanské syny” a podřídit ji veřejné správě.

V roce 1883 byla konsulární akademie, nejstarší vzdělávací zařízení v oblasti mezinárodních vztahů na světě (založená Marií Terezií jako Orientální akademie roku 1754 a později přejmenovaná), přemístěna do Nové Favority. Sídlila v samostatném křídle budovy až do roku 1905, kdy se znovu přestěhovala do domu na Boltzmanngasse, kde dnes sídlí Velvyslanectví USA v Rakousku.

Po skončení první světové války byla většina školního majetku v Rakousku, Maďarsku a dalších částech habsburské monarchie rozprodána. V roce 1938, po “anšlusu” Rakouska Nacistickým Německem, bylo Terezianum přeměněno na Národní politický institut vzdělání. Během druhé světové války byla škola poškozena natolik, že mohla být znovu otevřena teprve po celkové rekonstrukci v roce 1957.

Novodobé dějiny (1964–2000) 
V roce 1964 byla v Nové Favoritě obnovena Diplomatická akademie jako nástupce konsulární akademie. Mezi její absolventy patří například někdejší generální tajemník OSN a rakouský prezident Kurt Waldheim, a další evropští ministři a vysocí státní úředníci.

Na Terezianu byla na přelomu 80. a 90. let 20. století zavedena koedukace – první učitelky nastoupily roku 1988, první studentky byly přijaty o rok později, 1989; Roku 1993 byla jmenována první ředitelka školy.

Terezianum dnes

Filosofie 
V souladu se zakládacími listinami Marie Terezie se dnešní Terezianum zaměřuje na výuku a výchovu “sebevědomých Rakušanů a Evropanů se širokým rozhledem”. Osvojením si principů tolerance a lidskosti se škola snaží připravit své absolventy na zastávání “odpovědných úloh ve společnosti.” Principy Tereziana zahrnují vynikající akademické dovednosti, společenskou odpovědnost a mezinárodní úspěch.

Mezinárodní zaměření 
Před první světovou válkou byla povinná výuka vedle němčiny také v maďarštině, kdežto výuka v angličtině, francouzštině, italštině, polštině, češtině, slovinštině, srbochorvatštině a rumunštině byla volitelná. Dnes učební osnovy školy vyžadují, aby se studenti učili třem cizím jazykům (angličtině, francouzštině a ruštině) a také latině. Volitelná je pak výuka ve španělštině, italštině, portugalštině, maďarštině, polštině, japonštině a čínštině, kdy rodilí mluvčí pomáhají při výuce. Studentům jsou k dispozici výměnné jazykové programy. Zahraniční studenti v letech 15 až 18 se na Terezianu mohou ucházet o tří, pěti nebo desetiměsíční studijní programy. Tímto způsobem v roce 2009 studovali žáci ze 27 různých států. Terezianum je členem sítě 18 mezinárodních partnerských škol, mezi nimž jsou:

 Belvedere College, Irsko
 Casterton School for Girls, Anglie
 Colégio Campo de Flores, Portugalsko
 Collége Joffre, Francie
 Ecole Alsacienne, Francie
 Episcopal High School, USA
 Gymnasium Ottobrunn, Německo
 Gymnázium Jána Papánka, Slovensko
 Lancaster Royal Grammar School, Anglie
 Lycée Sainte Agnès, Francie
 Musashi Junior & Senior High School, Japonsko
 Rugby School, Anglie
 Tamagawa School, Japonsko

Mimořádné aktivity 
Terezianum se navíc účastní půlročně pořádaných setkání studentů „Modelový Evropský parlament“ který je má připravit pro budoucí vedoucí role v Evropské unii.

Významní absolventi 

Terezianum často označovaná za jednu z nejvybranějších škol v Rakousku, po více než 260 let ovlivňovala dějiny Rakouska i Evropy. Její absolventi zahrnují nositele Nobelovy ceny, politické osobnosti, ale také spisovatele a myslitele v mnoha disciplínách:

 František Jeroným Colloredo-Waldsee, 1732–1812, biskup gurský a kníže-biskup salcburský
 Vincenc Josef ze Schrattenbachu, 1744–1816, kníže-biskup lavantský a biskup brněnský
 Vilém Florentin ze Salm-Salmu, 1745–1810, biskup z Tournai a arcibiskup pražský
 Jan Prokop ze Schaffgotsche, 1748–1813, světící biskup v Praze a biskup českobudějovický
 František II. Xaver starohrabě ze Salm-Reifferscheidt-Krautheimu, 1749–1822, kníže-biskup gurský, kardinál a organizátor prvovýstupu na Grossglockner
 Franz von Spaun, 1753–1826, rakouský právník, matematik a nekonformní spisovatel
 Ferenc Széchényi, 1754–1820, uherský vědec, zakladatel maďarských národních institucí (Maďarské národní knihovny, Maďarské akademie věd ad.)
 Josef Václav Radecký z Radče, 1766–1858, český šlechtic a polní maršál císařské armády, rytíř Řádu zlatého rouna
 Ignacy Hilary hrabě Ledóchowski, 1789–1870, rakouský a polský generál
 Josip Jelačić z Bužimi, 1801–1859, chorvatský bán a c. k. rakouský důstojník
 Tivadar Puskás, maďarský inženýr a vynálezce
 Karl Lueger, politik, vídeňský primátor
 Olivier Marquis de Bacquehem, rakouský ministr obchodu a vnitra 1847–1917
 Ernest von Koerber, 1850–1919, občansko-liberální politik Rakouska-Uherska
 Wilhelm Carl Gustav von Doderer 1854–1932, rakouský architekt, inženýr a stavitel
 Alfons XII., španělský král, 1857–1885
 Konstantin Jireček, český politik, diplomat, historik a slavista
 Peter Altenberg, rakouský spisovatel
 Vladimír Ledóchowski, polský šlechtic, generál Tovaryšstva Ježíšova, absolvoval 1884
 István hrabě Bethlen z Bethlenu, 1874–1946 (?), maďarský politik předseda vlády
 Clemens von Pirquet, rakouský vědec
 Kazimierz Twardowski, polský filosof
 Franz Baron Nopcsa von Felsöszilvás, maďarský paleontolog, zakladatel paleofyziologie albásnký výzkumník, absolvoval 1892
 Ignaz Edler von Mitis, 1771–1842, rakouský technik a chemik, vynálezce pařížské zeleni
 Mořic baron Ebner z Eschenbachu, 1815–1898, rakouský technik, vynálezce a spisovatel, manžel a mecenáš Marie von Ebner-Eschenbachové
 Alois Jan Pavel Pokorny, svobodný pán z Fürstenschildu, 1811–1876, rakouský polní maršál, polní zbrojmistr, c.k. skutečný tajný rada, absolvoval 1831
 Clemens Peter Freiherr von Pirquet, pediatr, bakteriolog a imunolog, absolvoval 1892
 Friedrich Hasenöhrl, fyzik, absolvoval 1892
 Fritz von Herzmanovsky-Orlando, spisovatel a kreslíř, absolvoval 1896
 Edgar Ernst Leon Calle, 1879–1955, rakouský skladatel a klavírista
 Rudolf Sieczyński, 1879–1952, rakouský skladatel typických vídeňských písní (Wienerlied), spisovatel a úředník
 Ernst August von Hoffmansthal, 1829–1915, německý skladatel vídeňských písní
 Joseph Schumpeter, 1883–1950, ekonom
 Odo Neustädter-Stürmer, politik, absolvoval 1905
 hrabě Richard Mikuláš z Coudenhove-Kalergi, česko-rakouský šlechtic, politik a spisovatel, zakladatel mezinárodní Panevropské unie
 Teddy Kern, 1900–1949, herec
 Egon Brunswik, 1903–1955, rakousko-americký psycholog
 Gottfried Eduard Arnold, 1914–1989, lékař, foniatr, badatel v oblasti poruch řeči a nemocí hlasivek
 Ertuğrul Osman, 1912–2009, hlava osmanské dynastie
 Hans Jaray, herec, spisovatel a režisér
 Ernst Gombrich, kunsthistorik, absolvoval 1927
 Max Ferdinand Perutz, chemik a nositel Nobelovy ceny 1962, absolvoval 1932
 Herbert Hinterleithner, básník a malíř, absolvoval 1934
 Rolf Olsen, herec, režisér a scenárista, 1919–1998
 Hans Hass, rakouský biolog, průkopník potápěčství a filmový dokumentarista, absolvoval 1937
 Peter Zinner, střihač a držitel ceny Oscara za nejlepší střih, absolvoval 1937
 Kurt Schubert, judaista, absolvoval 1941
 Werner Fasslabend, politik a právník, rakouský ministr obrany, absolvoval 1963
 Hans Winkler, rakouský diplomat a státní tajemník, absolvoval 1963
 Alexander Wächter, herec, režisér a intendant, absolvoval 1966
 Thomas Treu, důstojník, velitel záchranářů a ředitel vídeňské zdravotnické školy, absolvoval1968
 Thomas Angyan, tajemník Společnosti přátel hudby ve Vídni (Musikverein), absolvoval1971
 Rudolf Striedinger, důstojník, absolvoval 1979
 Christoph Waltz, herec, vítěz ceny Academy Award
 Ernst H. Gombrich, rakouský kunsthistorik
 Ole Otto Paus, norský generál
 Dimitrios Droutsas, někdejší řecký ministr zahraničí, absolvoval 1986
 Nikolaus Scherak, rakouský poslanec Národní rady, absolvoval 2004

Reference

Externí odkazy 
 
  

Barokní stavby v Rakousku
Paláce ve Vídni
Školy ve Vídni
Školy nazvané po osobách
Objekty nazvané po Marii Terezii za jejího života
Školy založené roku 1746