Petra Oriešková
Petra Oriešková (16. srpna 1941 Praha – 16. října 2022) byla česká malířka a sochařka.

Život 
Petra Oriešková se nejprve vyučila malířkou porcelánu ve Staré Roli u Karlových Varů (1954–1956) a v letech 1957–1960 vystudovala Střední odbornou školu výtvarnou v Praze. Roku 1960 byla přijata ke studiu na Vysokou školu uměleckoprůmyslovou v Praze do sochařského ateliéru prof. Otto Eckerta.

Absolvovala roku 1966 a poprvé vystavovala roku 1969 na společné výstavě mladých výtvarníků v ÚLUV, výstavě Nová figurace v Mánesu a společně s Peterem Orieškem v Galerii mladých.

Ocenění 
 1973 Medaile, 1. mezinárodní výstava kresby a grafiky Del Pomero, Milán
 1976 Čestné uznání MK, za ilustrace v knize Longos: Dafnis a Chloe (soutěž Nejkrásnější knihy)
 1976 V. mezinárodní výstava kresby, Rijeka
 1980 1. mezinárodní výstava kresby, galerie portrétů, Tuzla

Dílo 

Ojedinělou kolekci obrazů Petry Orieškové z roku 1966 shromáždila pro svou výstavu galerie Peron. V katalogu jsou expresionistické portréty a figury, některé zjevně inspirované dílem Francise Bacona (Tvář se psem, 1966), parafráze obrazů starých mistrů (Nahá Maja, 1966) nebo odkazy k surrealismu a pop artu. Autorka je řazena do proudu Nové figurace neboť se zabývá skrytými významy lidské existence a nikoli lidskou figurou jako výtvarným artefaktem nebo konkrétními situacemi.

Pro obrazy z konce 60. let je charakteristické volné nakládání se zobrazením postavy, fragmentace a neukončenost a soustředění na naturalistický detail tváře nebo rukou (Portrét rodiny, 1968, Léto, 1969). Oriešková vytváří hned na počátku své volné tvorby osobitý a jasně rozpoznatelný rukopis – kombinuje různé styly – realistické detaily s abstraktní malbou a obrysovou kresbou, prostorový plán i barevné plochy, reliéfní asambláž, nahé figury zasazené do iluzivního prostoru, pop-artové rekvizity.

V obrazech ze 70. a 80. let se prolíná sen jako ozvěna surrealistické tradice s hyperrealistickou malbou „v alegorické scénické vizi, prostupem, či spíše magickým sjednocením viděného a sněného“. Oriešková vytváří scénické alegorie skutečného života, které se odehrávají v tichu dokonale komponovaného iluzivního prostoru a obsahují snové představy odpoutané od reálného času. Obraz je chápán jako okno do prostoru s renesanční perspektivou, kam malířka umisťuje nahé lidské figury s každodenními dramaty jejich životů (Příběh, 1979) nebo důvěrně známé věci jako svědky minulých dějů (Ráno s helikoptérou, 1975, Ráno, 1984). Ženské figury v obrazech Petry Orieškové jsou vždy mladé a dokonale krásné, ale působí vážně a odcizeně.

„Vyloučení pojmu času akcentuje psychologickou hodnotu zobrazeného okamžiku a připoutává pozornost na hlubší, symbolický nebo osudový význam ustrnulého gesta nebo děje.“

V 90. letech do fiktivní reality obrazu zasazuje autorka nahé postavy jako symboly sexuální touhy, připomíná animální rysy lidského chování (Záměna, 1993), zabývá se problémem vlastní identity a jejího protějšku v obraze (Dvě bytosti, 1994). Realita, se kterou pracuje, se soustřeďuje do jednoho okamžiku a blíží se pojetí reportážní fotografie, ale je konstruovaná jako divadlo (Nářek, 1995). Výtvarný jazyk není není natolik prvořadý a závazný, aby musela pracovat na jeho zjemnění a zdokonalování. Je jen prostředkem, který zkouší zatížit obsahovým sdělením až k maximu.

Ilustrace 
 Meysenburg Malwida, Rolland Romain: Amore pace, texty Faltysová V , Holzknecht V, Sommer P, kniha 101 s., vyd. Supraphon Praha, 1980

Zastoupení ve sbírkách 
 Národní galerie v Praze
 Galerie hlavního města Prahy
 Alšova jihočeská galerie v Hluboké nad Vltavou
 GASK, (České muzeum výtvarných umění, Praha)
 Galerie výtvarného umění v Chebu
 Galerie umění Karlovy Vary
 Městská galerie, Ostrov
 Muzeum umění Olomouc
 Galerie Klatovy/Klenová
 Oblastní galerie v Liberci
 Severočeská galerie výtvarného umění v Litoměřicích
 Západočeská galerie v Plzni
 Galerie Benedikta Rejta, Louny
 Galerie výtvarného umění, Hlinsko
 Galerie H. Liebich, Dachau
 Galerie Schwarz, Milano
 Galerie portrétů, Tuzla,
 Moderní galerie v Rijece
 Soukromé sbírky doma a v zahraničí

Výstavy

Autorské 
 1969 Galerie mladých, Mánes, Praha (s Peterem Orieškem)
 1977 Olomouc, Nové Město nad Metují (s Jindrou Vikovou)
 1979 Galerie Fronta, Praha (s. Jindrou Vikovou)
 1982 Petra Oriešková: Kresby a grafika, Dům kultury ROH, České Budějovice
 1983 Galerie Fronta, Praha (s. Jindrou Vikovou)
 1989 Grafický kabinet, Olomouc (s Peterem Orieškem)
 1991 České kulturní středisko Bratislava (s. Peterem Orieškem), Povážská galéria Žilina
 1997 Galerie Litera, Praha, Univerzitní galerie, Plzeň
 1999 Galerie ve dvoře, Veselí nad Moravou
 2000 Galerie Antik, Slaný, Galerie české kultury, Český Krumlov
 2001 Předtím a potom, obrazy z šedesátých a devadesátých let, galerie Peron, Praha
 2001/02 Petra Oriešková: obrazy – kresby, výběr z tvorby 1966–2001, Wortnerův dům AJG, České Budějovice
 2003 Petra Oriešková: Kresby, Galerie ES, Praha

Společné 
Desítky výstav od roku 1969, podrobně viz Petra Oriešková: obrazy – kresby, výběr z tvorby 1966–2001, Vlastimil Tetiva, Alšova jihočeská galerie, České Budějovice, 2001

Odkazy

Reference

Literatura 
 Petra Oriešková, Peter Oriešek, 1969, 1 list, Galerie mladých, Praha
 Petra Oriešková: Kresby a grafika, 1982, Rulíšek Hynek, kat. 8 s., Dům kultury ROH, České Budějovice
 Petra Oriešková: obrazy, 1983, Kříž Jan, 1 list, vyd. Fronta, Praha
 Petra Oriešková, Předtím a potom, 2000, kat. 28 s., Galerie Peron Praha, 
 Petra Oriešková: obrazy – kresby, výběr z tvorby 1966–2001, Vlastimil Tetiva, Alšova jihočeská galerie, České Budějovice, 2001, 
 Petra Oriešková (Anketa Nová figurace), Výtvarné umění, 20,9-10,1970/05/20,484-484

Externí odkazy 
 
 
 Galerie Maxiart: Petra Oriešková 

České malířky
Narození v roce 1941
Narození 16. srpna
Narození v Praze
Úmrtí v roce 2022
Úmrtí 16. října
Ženy