Věra Merhautová
Věra Merhautová (23. února 1921 Praha – 2. prosince 1996) byla česká akademická sochařka, autorka monumentální figurativní tvorby, členka Českého fondu výtvarných umění (ČFVU). Nejznámějším jejím dílem je pomník Jožky Jabůrkové. Vytvořila též několik portrétů. jakož i menší díla zařaditelná do oblasti tzv. komorní plastiky. Je autorkou sochy svaté Zdislavy z Lemberka (postava stojící světice obklopená čtyřmi dětmi). Socha byla vytvořena pro papeže Jana Pavla II., který ji obdržel při své návštěvě České republiky koncem května 1995.

Životopis 

Otec Věry Bezouškové Josef byl kantor, velmi tolerantní člověk, smýšlením sociální demokrat. Silně ovlivnil její levicovou celoživotní orientaci.V jednadvaceti letech (v roce 1942) se Věra Bezoušková provdala za svého prvního muže, Ing. Josef Merhauta, od kterého přijala jméno Merhautová. Jejich manželství trvalo devět let. V roce 1951 se nechala rozvést a o tři roky později (1954) se stala manželkou malíře Jaroslava Baumbrucka., ale ponechala si svoje umělecké jméno Merhautová. Ovdověla v roce 1960. V roce 1985 ve věku 64 let se (po dvacet let trvajícm vztahu) provdala potřetí za Ottu Bermanna.

Měla dva syny. Z prvního manželství Ing. Jana Merhauta, z druhého manželství Michala Baumbrucka.

Studium (1945–1960) 
 Střední průmyslová škola bytové tvorby, Praha
 Akademie výtvarných umění, Praha, Prof. Jan Lauda
 Akademie výtvarných umění, Praha, Prof. Karel Pokorný

Dílo

Tvorba umístěná ve veřejném prostoru 

 1965 – Pomník Jožky Jabůrkové – pomník s bronzovou postavou komunistické novinářky Jožky Jabůrkové v nadživotní velikosti (výška 300 cm) vytvářela Věra Merhautová v letech 1960–1965. V roce 1965 byl pomník slavnostně odhalen v Praze-Košířích v malém parčíku u křižovatky ulic Plzeňská a Podbělohorská. Po roce 1989 byl pozemek restituován a nová majitelka žádala odstranění pomníku. V roce 1992 byl pomník (bez vědomí sochařky) rozebrán a převezen do depozitáře Galerie hlavního města Prahy. Zde setrval až do léta 2002. Jeho znovuodhalení na Olšanských hřbitovech při Čestném vojenském pohřebišti se uskutečnilo v létě 30. července 2002.

 1972 – Hudba (materiál: pískovec, výška 170 cm, umístění: Malešice Praha 3, parčík v ulici Počernická, mezi Limuzskou a Božeckou ulicí)

 1972 – Milenci (někdy označované jako „Dvě sedící postavy”) (materiál: travertin)

 1975 – Mladá rodina (Rožmitál pod Třemšínem, před zdravotním střediskem)

Výstavy 
Věra Merhautová vystavovala na členských výstavách SČSVU (Svazu československých výtvarných umělců), na mezinárodní výstavě mladého umění při příležitosti festivalu mládeže ve Varšavě (1955). V Jiráskovské soutěži získala cenu za plastiku Husitská kazatelka. V soutěži k 15. výročí osvobození (1960) byla odměněna za návrh pomníku Jožky Jabůrkové. V Muzeu Klementa Gottwalda v Praze byly umístěny její plastiky Portrét Antonína Zápotockého a Hornický učeň.

Autorské výstavy 
 1987 – Věra Merhautová: Výběr ze sochařského díla, Galerie Nová síň, Praha

Společné výstavy 
 1952–1953 – Výtvarní umělci na stavbách socialismu, Mánes, Praha
 1956 – Výstava Grekovova studia Sovětské armády a československých výtvarných umělců, Praha
 1967 – 1. pražský salon, Bruselský pavilon, Praha
 1969 – 2. pražský salón (obrazů, soch a grafik), Dům U Hybernů, Praha
 1973 – Výtvarní umělci k 25. výročí Února, Praha
 1974 – Manželství, rodičovství a život našich dětí v obrazech, sochách, grafice a užitém umění. Výsledky tvůrčí úkolové akce, Praha
 1976 – Žena v současné tvorbě, Výsledky výtvarné soutěže k Mezinárodnímu roku ženy, Praha
 1978 – Umění vítězného lidu. Přehlídka současného československého výtvarného umění k 30. výročí Vítězného února, Praha
 1984 – Karel Pokorný a jeho škola, Letohrádek královny Anny (Belveder), Praha
 1985 – Vyznání životu a míru. Přehlídka československého výtvarného umění k 40. výročí osvobození Československa Sovětskou armádou, Praha
 1985 – Vyznání životu a míru. Přehlídka československého výtvarného umění k 40. výročí osvobození Československa Sovětskou armádou, Dom kultúry, Bratislava
 1988 – Salón pražských výtvarných umělců '88, Park kultury a oddechu Julia Fučíka, Praha
 1989 – Z nových zisků Národní galerie v Praze (1987–1988), Národní galerie v Praze

Katalogy

Autorský katalog 
 1987 – Věra Merhautová: Výběr ze sochařského díla

Kolektivní katalogy 
 1952 – Výtvarní umělci na stavbách socialismu
 1956 – Výstava Grekovova studia Sovětské armády a československých výtvarných umělců
 1967 – I. pražský salon
 1969 – 2. pražský salón
 1973 – Výtvarní umělci k 25. výročí Února
 1974 – Manželství, rodičovství a život našich dětí v obrazech, sochách, grafice a užitém umění (Výsledky tvůrčí úkolové akce)
 1976 – Žena v současné tvorbě (Výsledky výtvarné soutěže k Mezinárodnímu roku ženy)
 1978 – Umění vítězného lidu (Přehlídka současného československého výtvarného umění k 30. výročí Vítězného února)
 1983 – Karel Pokorný a jeho škola
 1985 – Vyznání životu a míru (Přehlídka Československého výtvarného umění k 40. Výročí osvobození Československa Sovětskou armádou)
 1988 – Salón pražských výtvarných umělců ’88
 1989 – Z nových zisků Národní galerie v Praze (1987–1988)
Věra Merhautová v seznamech výtvarných umělců
 1984 – Seznam výtvarných umělců evidovaných při Českém fondu výtvarných umění
 1991 – Seznam členů Sdružení Čech, Moravy a Slezska (stav ke 30.11.1991)
Věra Merhautová v encyklopedických slovnících
 1993 – Nový slovník československých výtvarných umělců (II. díl; L – Ž)
 2002 – Slovník českých a slovenských výtvarných umělců 1950 - 2002 (VIII. Man – Miž)

Odkazy

Poznámky

Reference

Literatura

Související články 
 Jožka Jabůrková

Externí odkazy 
 

 Záznam v databázi národních autorit – Věra Merhautová
 Národní knihovna ČR – Jaroslav Baumbruck; Věra Merhautová: Výstava obrazů a plastik: Praha, květen 1961: Katalog. Praha: Svaz čs. výtvarných umělců, 1961. [8] s.
 

Ženy
Narození v roce 1921
Úmrtí v roce 1996
Narození 23. února
Narození v Praze
České sochařky
Úmrtí 2. prosince
Sochaři socialistického realismu