Акация
Акациите (Acacia) или салкъмите са род храсти и дървета от семейство Бобови Fabaceae, описани за пръв път в Африка от Линей през 1773 година.

Външен вид 

Акацията обикновено расте по слънчеви места. Издръжлива е на ниски и високи температури, понася добре замърсения въздух в градовете. Развива се най-добре върху плодородните почви. Ако почвата е варовита, дървото заболява и се развива лошо. Използва се за укрепване на стръмни откоси.

Акацията расте много бързо. Достига на височина до 25 m, а на възраст до 100 години. С помощта на силно разрасналите си и дълбоки корени тя черпи храна от почвата. Корените на акацията притежават голяма способност да дават издънки, ако стъблото се отсече. Дървесината гние трудно, като на открито издържа до 80 години.

Листа 
Листата са овални и са подредени до 21 на една дръжка, обикновено с нечетен брой. В основата на всяка дръжка има по два бодливи шипа, които предпазват дървото от животните.

Цвят 
Цветовете на акацията са бели и имат приятен аромат.

Плод 

Плодовете, плоски шушулки подобни на тези на фасула, узряват в края на лятото. В тях се съдържат тъмнокафяви семена, до 14 на брой. Цъфтежът на акацията започва след петгодишна възраст.

Симбиоза с мравки 
При видът Acacia drepanolobium, мравките се заселват в раздутите и специални кухи тръни, дълбаят дупки в тях. Когато вятърът духа в дупките, направени от мравките, тръните се превръщат в свирки, които плашат животните.

Акациев мед 
Акацията е ценен медоносен вид. От нея през месеците май-юни пчелите събират нектар от който правят акациев мед. Повече мед се получава от по-стари дървета. Това е така, защото и в по-сухо време развитата и дълбоко достигаща коренова система на акацията достига до по-влажни слоеве на почвата и така се секретират по-големи количества нектар. Растежът на акацията е бърз.

Характерно за акациевия мед е, че не кристализира дълго време – до 2 години. Прозрачен и бледо-зеленикав на цвят е един от първите медове, които се добиват през годината в много региони на страната. Особено много акациеви насаждения има в Северна България и по поречието на р. Дунав. Отделянето на нектара от акациевите дървета не е константно. То зависи от температурата, като оптималната е 24 градуса и наличието на валежи, които измиват нектара. Особено неблагоприятно на цъфтежа на акацията се отразява често наблюдаваното застудяване на времето след първоначално затопляне. В много от районите, където има акация се наблюдават и слани, които повреждат цветовете.

Източници 

 В първоначалния текст е използван материал на Българския Зоопортал

 
Дървета
Отровни и силно действащи лечебни растения