Блек Сабат
„Блек Сабат“ () е английска рок група, създадена в Бирмингам през 1968 г. от китариста Тони Айоми, барабаниста Бил Уорд, басиста Гийзър Бътлър и певеца Ози Озбърн. Те често са цитирани като едни пионерите в хевиметъл музиката. Творчеството на „Блек Сабат“ включва студийни албуми като Black Sabbath (1970), Paranoid (1970) и Master of Reality (1971), които определят жанра. Групата има множество промени в състава след напускането на Ози Озбърн през 1979 г., като Тони Айоми е единственият постоянен член през цялата ѝ история.

В ранните си години, групата носи имената „Полка Тълк Блус Бенд“ и „Ърт“, преди да се спре на „Блек Сабат“ за постоянно през 1969 г. През ноември 1969 г. групата подписва договор с „Филипс Рекърдс“ и през януари 1970 г., издават първия си сингъл Evil Woman. Техният дебютен албум, Black Sabbath, е издаден следващия месец. Въпреки че получава отрицателни оценки от критиците, албумът постига търговски успех, което води до следващ запис, този на Paranoid, по-късно същата година. Популярността на групата расте и до Sabbath Bloody Sabbath от 1973 г. критиците започват да реагират по благосклонно.

Прекомерната злоупотреба с вещества на Ози Озбърн довежда до уволнението му през 1979 г. Той е заменен от бившия певец на „Рейнбоу“ Рони Джеймс Дио. След два албума с Рони Джеймс Дио, „Блек Сабат“ претърпяват много промени в състава си през 1980-те и 1990-те години, които включват певците Иън Гилън, Глен Хюз, Рей Гилън и Тони Мартин, както и няколко барабанисти и басисти. Тони Мартин, който заменя Иън Гилън през 1987 г., е вторият най-дълго използван певец в групата, той записва три албума с „Блек Сабат“ преди уволнението си през 1991 г. През същата година Тони Айоми и Гийзър Бътлър се присъединяват отново към групата и заедно с Рони Джеймс Дио и барабаниста Вини Апис записват Dehumanizer (1992). След още два студийни албума с Тони Мартин, който заменя Рони Джеймс Дио през 1993 г., оригиналният състав на групата се събира отново през 1997 г. и издава през следващата година записания на живо албум Reunion; те продължават да правят турнета от време на време до 2005 г. С изключение на преиздаване на различни сборни албуми, съставът от ерата на Mob Rules, обединен отново като „Хевън енд Хел“, не се изявява под името „Блек Сабат“ в продължение на шест години. Групата се събира отново през 2011 г. и издават последния си студиен албум 13 (2013), който включва всички оригинални членове с изключение на Бил Уорд. По време на прощалното си турне, групата изнася последния си концерт в родния си град Бирмингам на 4 февруари 2017 г. Оттогава на периодични частични събирания, Ози Озбърн и Тони Айоми свирят заедно, като последно излизат на една сцена на церемонията по закриването на Игрите на Британската общност през 2022 г. в Бирмингам.

„Блек Сабат“ имат продадени над 70 милиона записа по целия свят към 2013 г., което ги прави една от най-успешните хевиметъл групи. „Блек Сабат“, заедно с „Дийп Пърпъл“ и „Лед Зепелин“, са определени като „нечестивата троица на британския хардрок и хевиметъл от началото до средата на 1970-те години“. Те са определени от „Ем Ти Ви“ като „Най-великата метъл група на всички времена“ и поставени на второ място в списъка на „Ви Ейч Уан“ „100-те най-велики артисти на хардрока“. Списание „Ролинг Стоун“ класира групата под номер 85 в своите „100-те най-велики изпълнители на всички времена“. „Блек Сабат“ са включени в Залата на славата на музиката в Обединеното кралство през 2005 г. и в Залата на славата на рокендрола през 2006 г. Те също така печелят две награди „Грами“ за най-добро метъл изпълнение, а през 2019 г. групата получава награда „Грами“ за цялостно творчество.

История

Началото (1969 – 1970) 
Групата е създадена от четирима приятели, родени в квартала Астън на Бирмингам – Антъни „Тони“ Айоми (китари), Уилиам „Бил“ Уорд (барабани), Джон „Ози“ Озбърн (вокали) и Терънс „Гийзър“ Бътлър (бас китара). Първите двама се подвизават известно време в успешната по това време ъндърграунд група Mythology и след нейното разпадане решават да сформират своя собствена, като за целта канят свирещия в групата Rare Breed Гийзър Бътлър, където пее и Ози. Бътлър предлага приятеля си за вокалист на бъдещата група, което се приема единодушно. Първоначално момчетата кръщават групата „Polka Tulk Blues Band“ (или просто „Polka Tulk“), като определят стила си като „джаз-блус“.

Името хрумва на вокалиста Ози, който го вижда на опаковка от талкова пудра. Освен Ози, Айоми, Бътлър и Уорд по това време в групата свирят още саксофонистът Алан Кларк и втори китарист на име Джим Филипс. Не след дълго последните двама напускат поради несъвпадане на идеите и стиловите предпочитания. Малко след това името е сменено на Earth и групата започва да изнася концерти не само в Англия, но и в цяла Европа. Оказва се обаче, че е често бъркана с друга, носеща същото име, затова е взето решение да бъде прекръстена.

По това време басистът Бътлър, повлиян от новелите на писателя Денис Уийтли, които са с главно окултна и магьосническа тематика, написва песента „Блек Сабат“ („Черна събота“), чието заглавие е единодушно избрано за ново име на групата. Тази песен води до поредица други парчета с мрачна и окултна тематика, до идеята за която се стига малко случайно, след като, гледайки италианския филм на ужасите „Black Sabbath“ (оригинално озаглавен „I Tre volti della paura“) Бътлър се обръща към останалите членове на бандата с думите: „Щом хората си плащат да гледат страшни филми, защо да не си плащат да слушат и страшна музика“.

Периодът с Ози (1970 – 1979) 
През 1970 г. Блек Сабат издава първия си сингъл „Evil Woman (Don't Play Your Games With Me)“, който представлява кавър версия на станалата хит по това време песен на американската група Crow. Месец по-късно е издаден и дебютният едноименен албум на групата – „Black Sabbath“, който достига до Топ 10 в музикалните класации на Острова. Същата година на пазара се появява и вторият студиен албум – „Paranoid“, който жъне успех в Европа и Америка, достигайки до номер 1 в британските класации.

Едноименната песен, която е написана за съвсем кратко време (за което свидетелства изкючително простата ѝ структура) и е замислена просто като „пълнеж“ на албума, се превръща в тотален хит и един от символите на Сабат.

Мнозинството от песни в двата албума са c окултна тематика и тежък саунд. Текстовете са написани главно от басиста Бътлър. Плахи заигравки с подобни теми се забелязват още при Led Zeppelin, Rolling Stones и The Doors, но никоя група дотогава не засяга окултизма и тъмните сили толкова директно и открито, колкото Блек Сабат. В албумите все пак присъстват и някои композиции с типичен рок-характер и мелодика.

През 1971 г. Блек Сабат издава третия си албум, озаглавен „Master of Reality“. Музиката в него е значително по-сложна от тази в предшествениците му, обогатена с множество акустични моменти, включително соло на флейта, изпълнено от китариста Айоми. В следващия си албум, „Black Sabbath, Vol. 4“(1972), групата отчасти изоставя окултния си имидж, заменяйки го с хардрок и прогресив влияния. Към саунда са добавени клавири, а вокалите все повече изпъкват.

През 1973 г. излиза „Sabbath Bloody Sabbath“, петият албум на групата, който затвърждава новата стилова ориентация към по-мелодичен, прогресив хардрок, но някои песни, особено едноименната, все още съдържат много музикални елементи, напомнящи за първите две студийни творби. В албума взима участие кийбордистът на лондонската прогресив рок група Yes Рик Уейкман.

Мениджърски и вътрешни проблеми отлагат издаването на планувания за 1974 г. шести албум, но той все пак бива издаден година по-късно под името „Sabotage“. Последвалият през 1976 г. „Technical Ecstasy“ става причина за разпра в групата относно стиловата насока, като китаристът Тони Айоми настоява за обогатяване на звука с различни непривични за рока инструменти, за разлика от вокалиста Ози Озбърн, апелиращ към придържане към досегашната формула. Двамата музиканти не намират консенсус помежду си, което довежда до напускането на Ози през 1979 г.

Години на промяна (1980 – 1995) 
На негово място е привикан вокалистът на Rainbow Рони Джеймс Дио, с който групата записва деветия си студиен албум „Heaven and Hell“, превърнал се може би в най-големия комерсиален успех на Сабат в цялата им историята. Малко преди записването на следващия албум, „Mob Rules“, дългогодишният барабанист Бил Уорд напуска групата поради лични причини и бива заменен от Вини Епис. Скоро след издаването на албума двамата с Дио също напускат и се захващат с проект, наречен на името на вокалиста („Dio“). На барабаните се завръща Уорд, а новият вокалист става напусналият Deep Purple Иън Гилън. С новите попълнения групата записва албума „Born Again“, след което Уорд повторно се разделя с Блек Сабат и бива заменен с барабаниста на Electric Light Orchestra Бев Бивън. Албумът достига до номер 4 в британските класации, което не пречи на Гилън на свой ред да напусне групата, само година след като се е присъединил, за да се върне отново в Deep Purple. Празнотата запълва Дейвъд Донато през 1984 г., който бива печално бързо отстранен, след като дава интервю в британско списание, посрещнато с огромно негодувание от останалите членове. Към групата за пореден път се присъединява и барабанистът Уорд.

Непрестанните промени в състава на Блек Сабат изнервят атмосферата в групата и довеждат до множесто конфликти. Паралелно с това успешната солова кариера на бившия вокалист Ози Озбърн кара все повече музикални критици да поставят групата в негова сянка. Вследствие на всичко това напуска басистът Бътлър, като основава своя група на име „Geezer Butler Band“, която обаче така и не записва албум. Китаристът Тони Айоми решава да запише соло албум, като на помощ вика кийбордиста Джеф Никълс (обявен междувременно за официален член на Блек Сабат) и Глен Хюз за вокалист. Следващият албум „Seventh Star“ e издаден 1986 г., като на обложката фигурира пояснението „Black Sabbath featuring Tony Iommi“. Албумът е замислен като солов проект на Айоми, но звукозаписната компания принуждава китариста да използва името на групата. Стилът в него се различава от останалите творби на Сабат, както музикално, така и най-вече текстово.

По време на промоционалното турне на албума вокалистът Глен Хюз получава нараняване на гласните струни след юмручен бой, вследствие на което загубва гласа си и бива заменен от никому неизвестния американски певец Рей Гилън. В следващите години групата претърпява безброй промени в състава си до 1988 г., когато задълго остава вокалистът Тони Мартин, а към групата се присъединява екс-барабанистът на Rainbow, Whitesnake и Emerson, Lake and Powell – Кози Пауъл. Бившият член и основател на групата Бътлър избира да свири за Ози Озбърн и отхвърля предложението да се завърне в Сабат. Така през 1989 г. се появява албумът „Headless Cross“, песен от който се сдобива с видеоклип и висок процент на излъчване по MTV.

През 1990 г. излиза албумът „Tyr“, който е последван от първия „реюниън“. През 1992 г. в групата се завръща дългогодишният басист Гийзър Бътлър, последван от Рони Джеймс Дио и Вини Епис на барабаните, като заедно с Айоми записват албума „Dehumanizer“. Последвалото турне съвпада с това на соловия проект на Ози Озбърн, който предлага на Блек Сабат ролята на откриваща група. Всички са съгласни, с изключение на Дио, който твърди, че група като Сабат не бива да бъде откриваща на никого. Останалите членове все пак обявяват, че ще свирят на концертите на Ози, надявайки се Дио да промени решението си. Вокалистът започва турнето с групата, но впоследствие се отказва и се връща към соловия си проект. По спешност е извикан вокалът на Judas Priest Роб Халфорд, който довършва турнето. Ози обявява желанието си да се завърне в групата, като дори подписва договор и работата по нов албум е започната. В последния момент обаче Озбърн се отказва от тази идея и в групата отново идва Тони Мартин, а на барабаните застава пореден бивш член на Rainbow Боби Рондинели. През 1994 г. е записан албумът „Cross Purposes“.

Промените в състава на групата така и не престават, след като новодошлият барабанист Рондинели е заменен от за кой ли път завръщащият се Бил Уорд, за да си тръгне отново същата година заедно с Бътлър. Кози Пауъл се завръща през 1995 г., но скоро е заменен от Рондинели. През 1998 г. Пауъл загива в автомобилна катастрофа.

През 1995 г. е и предпоследният студиен албум на Сабат, озаглавен „Forbidden“, участие като гост-музикант в който взима фронтменът на Bodycount Айс Ти.

Последни години (1997 – 2017) 
През 1997 г. групата се събира в оригиналния си състав – Айоми, Озбърн, Бътлър и Уорд за пръв път от 18 години, за да издаде концертен албум, в който присъстват и няколко новозаписани песни.

Групата се съсредоточава обаче предимно към концертни изяви, като така и не записва нов албум, идея за какъвто се появява през 2001 г., когато членовете обявяват официално, че започват записи на нов материал, но по различни причини така и не удържат на обещанието си.

След години на затишие и участия в различни проекти през 2006 г. членовете на Black Sabbath Вини Апис, Рони Джеймс Дио, Тони Айоми и Гийзър Бътлър решават да се съберат отново заедно под името на първия си албум – Heaven and Hell (1980 г.). Името е избрано с цел да се прави разлика между Black Sabbath с Ози Озбърн и формацията на групата през 80-те и 90-те с Дио. Освен това групата се събира с намерението да свири само материал от 3-те албума с Рони Джеймс Дио.

След невероятния си успех по целия свят първоначалният замисъл за едногодишно турне прераства в дългосрочна ангажираност. Heaven and Hell (Black Sabbath) записват 3 нови песни и издават концертно DVD през 2007 г. Следващата година е отново година на турне (заедно с Джудас Прийст и Моторхед) и подготовка и записи за изцяло нов албум, който излиза през 2009 г. Heaven and Hell прекратява съществуването си поради смъртта на Дио през 2010 г.

На 11 ноември 2011 г. те отново се събират и през 2013 г. издават дългоочаквания си албум „13“, записан 35 години след последния издаден албум на групата с оригиналния ѝ вокалист Ози Озбърн. През 2014 г. групата печели „Грами“ за най-добро метъл изпълнение.

На 3 септември 2015 г. е обявено прощално турне, което ще сложи край на групата – „The End“. То се провежда през 2016 – 2017 г. Веднага са потвърдени дати в САЩ, Канада, Европа, Австралия и Нова Зеландия. Последните концерти в историята на Black Sabbath се провеждат в родния град на групата Бирмингам на 2 и 4 февруари 2017 г.

Състав

Името 
В буквален превод „Black Sabbath“ означава „черна събота“. Думата „Sabbath“ (сабат, шабат) е от еврейски произход, като обозначава деня, почитан като почивен в еврейската вяра (еквивалент на нашата неделя).

Дискография 
Виж пълната Дискография на Black Sabbath

Студийни албуми

Блек Сабат в България 
На 23 юни 2005 г. Блек Сабат в пълния си класически състав изнасят единствения си концерт в България. Събитието се провежда на стадион Локомотив, София в рамките на фестивала „Арена Музика 2005“. Преди легендарната четворка на сцената излиза китаристът Зак Уайлд с групата си Блек Лейбъл Сосайъти. В по-ранните часове публиката е подгрявана и от българската група Ахат.

 2005 София – Стадион „Локомотив“
 Състав:
 Ози Озбърн – вокал
 Тони Айоми – китара
 Гийзър Бътлър – бас
 Бил Уорд – барабани

Вижте също 
 Ози Озбърн
 Тони Айоми
 Рони Джеймс Дио
 Led Zeppelin
 Deep Purple
 Rainbow
 Metallica

Източници

Използвана литература

Външни препратки 

 Официален сайт на групата
 Ози Озбърн & Блек Сабат – „She's Gone“
  Black Sabbath в Encyclopaedia Metallum
 Текстове на песни на Black Sabbath
 Black Sabbath Online
 Английски сайт за книгата, посветена на Black Sabbath: „How black was our Sabbath“
 Интервю с басиста Гийзър Бътлър относно Black Sabbath 

 
Носители на награда „Грами“
Носители на Грами за цялостно творчество
Основани във Великобритания през 1968 година