Антим I
Антим I е виден висш български православен духовник, пръв екзарх на самостоятелната Българска екзархия.

Биография

Произход и образование 
Антим е роден през 1816 година в Лозенград, Османска империя, под името Атанас Михайлов Чалъков. Родителите му произхождат от село Татарлар, Лозенградско. Замонашва се в Хилендарския манастир, където приема името Антим (1837). Учи в най-реномираното светско училище в Османската империя – Великата народна школа в цариградския квартал Куручешме (1843 – 1844). Завършва с първия випуск богословското училище на остров Халки, учи в Одеса, завършва Духовната академия в Москва (1856).

Кариера

Духовна дейност 
След завръщането си от Русия става преподавател и ректор (1865 – 1868) на Богословското училище на о. Халки.

През 1861 г. е назначен за Преславски митрополит. В 1862 година е екзарх в Сисанийската и Корчанската епархия, а на 20 декември 1862 година е изпратен в проблемната за Патриаршията Поленинска епископия, управлявана от българина Партений Зографски. През 1868 става Видински митрополит. Същата година подкрепя цариградските българи и отхвърля каноническото подчинение на Вселенската патриаршия. Член е на Привременния синод на Българската екзархия и участва в Църковно-народния събор от 1871 г.

На 16 февруари (28 февруари нов стил) 1872 г. е избран за екзарх на Българската екзархия. Развива активна дейност срещу униатската пропаганда. Играе съществена роля за изграждане на Екзархията и за културно-просветното издигане на българския народ. Под негово ръководство са конструирани епархиите на новата църковна област и са определени техните църковни ръководители. Екзархията полага грижи за учебното дело и за организацията на църковния живот. След Априлското въстание прави всичко възможно, за да бъдат запознати международната общественост и чуждите дипломати в Цариград за извършените от турците произволи и жестокости при потушаването на въстанието.

Политическа дейност 
През април 1877 година по настояване на Високата порта е освободен от поста екзарх и впоследствие е изпратен на заточение в Анкара. Освободен в резултат на обща амнистия (март 1878), поема ръководството на Видинската митрополия. След завръщането си в България е председател на Учредителното събрание и на I велико народно събрание (1879 година).

Сръбско-българската война 
По време на Сръбско – българската война от 1885 година и сръбската обсада на Видинската крепост комендантът на крепостта и видни граждани предлагат на митрополит Антим да потърси убежище на левия бряг на река Дунав, в отсрещния румънски град Калафат. Митрополитът отхвърля предложението с думите:

Антим I почива във Видин на 1 декември 1888 година, Мавзолеят на екзарх Антим I се намира в двора на Видинската митрополия. В негова чест са кръстени селата Антимово в община Видин, Антимово в община Тутракан и Екзарх Антимово в община Карнобат. През 2006 година на него е именуван връх Екзарх Антим I на остров Смит в Антарктика.

Външни препратки 
 Библиография на Антим I  от Тракийско дружество „Антим Първи“, Бургас

Литература 
 Цацов, Борис. Архиереите на Българската православна църква. София, 2003 г.
Кирил патриарх Български. Екзарх Антим (1818-1888). София: Синодално издателство, 1956.
Вера Бонева. Митрополит Антим и движението на българите от Преславска епархия за църковно-народен суверенитет 1861-1868. // Studia in Honoreum Professor Virginiae Paskaleva. Bulgarian Historical Review, 2006, 1-2, 137-150.
Вера Бонева. Екзарх Антим Първи и националноосвободителното движение на българите срещу Османската империя (1872-1877). // Историкии, т. 12. Шуменски университет „Епископ Константин Преславски“, 2019. ISBN 978-619-00-1124-8

Бележки 

Предстоятели и патриарси на Българската православна църква
Български политици (1878 – 1918)
Преславски митрополити
Видински митрополити
Учители в Халкинската семинария
Възпитаници на Великата народна школа
Възпитаници на Халкинската семинария
Починали във Видин
Български духовници от Тракия
Родени в Лозенград
Председатели на Народното събрание на България
Монаси в Хилендарския манастир