Яхиново
Яхиново е село в Западна България. То се намира в община Дупница, област Кюстендил. Яхиново не се води квартал на град Дупница, и  има собствен кмет.

География 
В района на селото са открити находища на глина. Селото се намира на 2 километра от Дупница. Намира се между планините Верила и Рила, по поречието на река Джубрена. Броят на жителите към 2022 са  2010 души, То е  1-во по големина село  в община Дупница и най-голямо в Кюстендилска област. Макар че е село, то е по-голямо от градове като Бобошево, Ахтопол, Плиска, Обзор, Бяла (Варненска област), Земен и други. 

Край селото минава стар римски път от първия голям завой между Аракчикския мост и отклонението за Големо село, през с. Пиперево, Ширинта, Могилата над глинената кариера, покрай Яхинските гробища, Зла бара, моста в началото на село Червен брег („хубав мост“-Евлия Челеби), покрай Джубрена и Верила над с. Крайници, кръстопътя Яребковица-Самоков и от него покрай Трънава могила (срещу Бончук) за „големия и хубав“ град Германа.

История 
Името си село Яхиново получава, докато България е била под османска власт. Според легендата, тогава е имало турчин, който се е казвал Яхин бей. Той защитавал населението на селото – бил мъдър и справедлив. Хората го уважавали за тези му качества. Затова след години името на селото станало Яхиново – в памет на този човек.

Има и друга версия. Селото е известно с животновъдство и производство на млечни продукти. А ехинос на гръцки значи мляко, масло. Възможно е това да е залегнало в името на Яхиново.

Няма сведедения за съществувало селище преди османската власт, но от легенди се знае, че е имало поселение на няколко километра на север от селото, в местността „Царако“. Открити са следи от жилища. Село Яхиново непосредствено преди Освобождението от османска власт е било едно почти напълно българско село. От 85 къщи, 81 са били български – християнски и само 4 са били турски. Населението е брояло около 500 души.

Имало е един турски чифлик и метохска земя на Рилския манастир. Основният поминък, както и навсякъде тогава е бил земеделието и скотовъдството. Повечето от хората са имали собствена земя, но някои са работили и в чифлика. Децата са учили в българско училище. Няма сведения за участието на хора от селото в Априлското въстание от 1876 г.

В селото има черква – „Света Петка“, построена през 1883 год, която е действаща.

Десетки яхиновци участват във войните и много от тях дават живота си. Няма сведения за участие на хора от Яхиново в юнското и септемврийските въстания през 1923 година. През партизанското движение няма регистрирани партизани, а също и ятаци. През 1956/57 г. е кооперирана земята на селото. Имало е репресии срещу несъгласните, но няма факти за жертви. През 1942 – 1944 г., селото е електифицирано, а през 1965/66 е водоснабдено. Дотогава за питейни нужди са използвани само две чешми от местен водоизточник. Впоследствие (60-те и 70-те години на 20. век) селото се разраства, като в него се заселват много хора от други села и в края на 80-те години на 20. век достига до над 3000 души.

През 1967 е построено ново училище, в което са учили над 300 деца. 2015 г. в село Яхиново има под 2000 души. Стотици хора от селото отиват гурбетчии в Италия, САЩ, Германия, Испания, Гърция. Яхиново е от селата, в които има и училище и детска градина.

Поминък 
В местността „Долни ливади“ и част от „Средни ливади“ днес е разположен крупен химико-фармацевтичен комбинат, който дава основния поминък на населението от селото.

Религии 
Жителите на селото изповядват православно християнство. В черквата „Света Петка“ има лековит кладенец, чиято вода помага за различни заболявания на очите. Заради тази вода в селото се стичат хора от цяла България.

Обществени институции и инфраструктура 
 През селото минава жп линията Дупница – София, на жп спирката в Яхиново спират всички пътнически влакове. От селото водят пътища и до Сапарева баня и Самоков.
 Покрай селото минава Европейски път Е79, свързващ Кулата със София.
 Основно училище „Св. св. Кирил и Методий“.

Редовни събития 
 Съборът на селото е на 14 октомври –празникът на Света Петка (Петковден).

Личности 
 Здравка Момчилова – народна певица
 д-р Мирчо Иванов Боцев – медицински директор на Районна болница Дупница
 инж. Йордан Иванов Боцев – Директор на Кремиковци, зам. министър на промишлеността в правителството на Любен Беров
 Емил Гущеров – депутат в народното събрание от партия ГЕРБ
 подполковник Венцислав Георгиев Грънчаров – изтъкнат български артилерист
 Генерал-майор Иван Томов (1942 – 2021) – Началник Първа армия на Република България, съветник по националната сигурност на президента Желю Желев
 Иван Бантутов (1931 – 1996), български офицер, генерал-майор

Източници

Външни препратки 

Села в област Кюстендил
Населени места в община Дупница