Панчатантра
Панчатантра (на деванагари: पञ्चतन्त्र, „Пет принципа“) е санскритски сборник от поучителни истории. Най-вероятно историите в нея са донякъде преразкази от будистки текстове. Предполага се, че творбата е написана от Вишнушарман около 200 пр.н.е. Първоначално е замислена като ръководство за висшестоящи, учейки ги как да водят политика чрез аполози и басни с животни. Разказите са написани най-вече в стихотворна форма.

Книгата се състои от пет подкниги (от където идва и наименованието ѝ: panch – пет, тантра – книга, ето защо се нарича още „Древноиндийското петокнижие“).

Откъси 
Парите при пари отиват,
тъй както слонът търси слон.

Бедняка, осъмнал на пазара,
събужда само своя стон.

От словото се ражда слово,
а името – от имена.

Така и зърното отново,
се ражда от зърна.

Макар и вкъщи да са се родили,
вреда ни носят мишките, и страх.

Към котките оставаме ний мили,
защото полза имаме от тях.

Наука, кон, жена, сребро,
мъж, слово или лютня стара,
донасят зло или добро –
в зависимост от господаря.

Какво е вятърът за вейките зелени?
Щом духне – те се свеждат изведнъж.

А колко дъбове е виждал повалени…
Могъщият се бори само със могъщ!

За болестта е нужен лекар,
съветник – за раздора.

За всяко нещо в тоя свят си има хора.

Каквото през деня човекът
желае, вижда и твори,
такова нещо по привичка
дори насъне го гори.

Щом враговете ти са много,
ще стигнеш трудно до победен вик.

И както да се виела змията,
изгризали я мравките за миг.

За да постигнеш свойта цел,
дела са нужни, не мечти.

Лъвът щом спи, в устата сънна
газелата не ще влети.

Източници 

Индуистки книги
Санскритска литература
Арабска литература
Персийска литература
Сборници
Басни