Снукър
Сну̀кърът () е игра, разновидност на билярда, популярна във Великобритания и някои части на Азия.

Играе се на маса с размери 12 на 6 фута (приблизително 366 см на 183 см). Масата има шест джоба – по 1 във всеки ъгъл и още 2 по средата на дългите страни.

Играе се с помощта на щека, бяла топка-бияч (т.нар. „кю-бол“), 15 червени и 6 цветни топки (жълта, зелена, кафява, синя, розова и черна). Всяка топка носи различен брой точки: червените носят по 1 точка, а цветните – от 2 до 7 (жълта – 2, зелена – 3, кафява – 4, синя – 5, розова – 6 и черна – 7).

Топките се вкарват в джобовете с помощта на топката бияч в последователност червена – цветна. Всяка цветна има свое място на масата и след като бъде вкарана, се връща на първоначалната си позиция. Червените не се връщат, след като бъдат вкарани. Когато вече няма червени топки на масата, цветните трябва да се вкарат във възходящ ред на точките, които носят (от жълта до черна).

Целта на двамата играчи е да направят по-голям сбор точки от този на противника си. Максималният брой точки, който може да се достигне само от вкараните точки (без фалове) във фрейм, е 147 и се получава при комбинирането на всички червени с черната топка.

История 
Историята на билярдните игри започва още през 15 век, но снукърът като игра се появява доста след това. Предполага се, че снукърът произлиза от вариация на английския билярд, който също се играе на по-голяма маса в сравнение с другите билярдни игри.

Смята се, че за пръв път билярдна игра с топки, близки по брой и начин на подреждане със съвременния снукър, се е появила в Индия, където постепенно е станала много популярна сред британските офицери.

Причина за добавянето на повече топки е прекалено простите разигравания и комбинации при старите версии на английския билярд. Английският билярд се играе на 12-футова маса, на която има само 3 топки – 2 топки-биячи и 1 топка-мишена. Играчите получават 1 точка, когато със своята топка бияч вкарат топката мишена или докоснат със своята топка бияч при един удар топката мишена и топката бияч на противника.

С добавянето на повече топки играта става значително по-сложна. На практика за получаването на играта британците комбинират английския билярд с билярдната игра пирамида. По-късно играта е пренесена във Великобритания.

В началото играта не става популярна, защото подобно на английския билярд масата и приспособленията за игра са прекалено скъпи. Известно време играта остава известна само на аристократите във Великобритания, които са способни да си я позволят. Основен проблем по онова време са билярдните топки, които се произвеждат от слонова кост (в наши дни се използват различни изкуствени материали), защото за направата на един-единствен комплект от топки, са необходими бивни от близо 10 слона.

Играта претърпява много промени за да достигне през 19 век до вид, който е много близък до днешния. За пръв път терминът снукър е използван от британския офицер Невил Чембърлейн през 1875 г. в Индия. Името на играта идва от snookered (в превод затруднен).

Основен принос за популяризирането на снукъра в началото и средата на 20 век имат братята Дейвис – Фред и Джо. Джо Дейвис е инициатор за провеждането на първото Световно първенство през 1927 г., което е и първото истинско състезание по снукър. Джо Дейвис печели това първенство, както и 14-те следващи, а Фред Дейвис печели 8 първенства в средата на века. По онова време няма много добри играчи, защото играта все още не е толкова известна, а и мнозина от големите играчи на билярд се дистанцират от новата игра и се придържат към традиционните разновидности на билярда. Това е и причината никой след това да не успее да достигне постижението на Джо от 15 световни титли.

Интересно е, че по това време джобовете на масите имат съществена разлика от тези, които се използват в наши дни. Тогавашните джобовете, както и днешните са значитеблно по-малки от тези на останалите билярдни игри. Разликата е, че тогавашните джобове не са със заоблени ръбове, така че топките влизат само при директно попадение и пропускането е доста по-лесно. Това е основната причина през 1922 г. най-големият брейк да бъде едва 33 точки. Няколко години по-късно масите вече са със заоблени ръбове на джобовете, което помага на Джо Дейвис да постигне и максимален брейк от 147 точки през 1957 г.

След това настъпва по-слаб период за снукъра, който е прекратен с въвеждането през 1960-те години на състезанието Пот Блек. За разлика от Световното първенство, чиито мачове по това време продължават понякога по повече от 50 фрейма, мачовете в Пот Блек се играят в 1 или 2 – 3 фрейма. Така на публиката се предлага значително по-бърза и динамична игра, което помага за популяризирането на снукъра. Пот Блек е първият турнир от този тип, но през следващите години се появяват за кратко и други демонстрационни състезания. По това време започват да се предлагат и платени маси за снукър в някои заведения във Великобритания, но клиентите за тази игра не са много.

Успехът на снукъра започва през 1970-те години, когато играчи като Рей Риърдън, Джон Спенсър и други превръщат играта в едно от големите зрелища. Рей Риърдън става световен шампион 6 пъти. Снукъра получава голям тласък при появата на цветната телевизия, която прави възможно телевизионното предаване на мачовете. За кратко време играта и големите по това време играчи стават известни на изключително голяма аудитория. По това време безспорно най-големия играч е Стив Дейвис, който става едно от най-добре известните имена във Великобритания. Той печели 6 световни титли, а през 1985 г. губи на финала с резултат 18 на 17 фрейма от Денис Тейлър, където играта е решена от последната черна топка на масата. Този мач се превръща в нарицателно за самата игра през следващите години.

През 1990-те години снукърът вече си е извоювал голяма известност и то не само във Великобритания, но и в Европа, както и в някои части на Азия. През 1990-те години се появяват няколко играчи, които напълно доминират през това десетилетие. На първо място това е Стивън Хендри, който печели 7 световни титли. Друг голям играч по това време е Джими Уайт, който играе 6 финала на световното първенство, но така и не печели световната титла. Сред останалите големи играчи са Джон Хигинс, Марк Уилямс, Рони О'Съливан и др.

Играта

Маса 
Снукър се играе на правоъгълна маса с размери 6 на 12 фута (около 1,83 на 3,66 метра) и 6 отвора (джобове) на масата – 4 в ъглите и 2, разположени в средата на дългите страни на масата. В единия край на масата, наричан боук край ( – „препятствие“), е разположена боук линията, която отстои на 29 инча от късия борд на боук края на масата. Боук линията е очертана върху масите за снукър, както и полуокръжност с радиус 11,5 инча, обърнат към боук края. Другият къс борд е наричан горен борд.

Заради големите размери на стандартната маса за снукър, в някои ситуации, когато пространството за разполагане на масата е по-ограничено, се използват по-малки маси. Съществуват маси за снукър с дължина от 6 фута (половината от стандартната) и съразмерни показатели. При някои от тези маси се намалява и размерът на топките, но при други просто се намалява броя им на масата (само на червените топки).

Топки 
Топките в снукъра, както и в другите билярдни игри, най-често се правят от фенолова смола, но са по-малки от стандартните топки в игри като Осма топка. Стандартната топка за снукър е с диаметър 52,4 мм, въпреки че често има известни отклонения от този размер. За домашните маси с размери намалени на половина се произвеждат и по-малки топки. В играта на снукър участват 15 червени топки, 6 цветни (жълта, зелена, кафява, синя, розова и черна), и една бяла топка-бияч. Въпреки че в официалните правила на играта никоя от топките не е номерирана, цветните топки понякога се обявяват.

В началото на всеки фрейм (игра) топките се подреждат по точно определен начин. За цветните топки има точно определени позиции на масата, на които те се връщат след вкарването им в джобовете. За разлика от тях за червените има само начална позиция и те остават в джобовете след вкарването си. Жълтата, кафявата и зелената топки се подреждат върху боук линията като кафявата се поставя в средата на боук линията, а жълтата и зелената се поставят на пресечените точки на боук линията с полуокръжността, така че гледано от боук края жълтата да е от дясната страна. Позицията на синята топка е точно в средата на масата, на средата на разстоянието между двата средни джоба. Розовата топка се поставя по средата между синята топка и горния борд на масата, а червените се поставят във формата на триъгълник, така че да са максимално близо до розовата без да я докосват. Черната топка се поставя на 12,75 инча от горния борд.

Известни играчи 
С изключение на Джими Уайт всеки от следващите играчи е ставал победител в Световното първенство по снукър. За сметка на това Джими Уайт е достигал до финала на първенството 6 пъти.

Вижте също 
 Най-голям брейк (снукър)

Играчи 
 Световна ранглиста по снукър за 2006/2007
 Световна ранглиста по снукър за 2005/2006
 Световни шампиони по снукър
 Световни първенци по снукър

Състезания 
 Турнири за световната ранглиста по снукър
 Световно първенство по снукър
 Bulgarian Open (2012 – 2015):
 2012
 2013
 2014
 2015

Външни препратки 
  World Snooker

Източници