Каракал
Каракалът (Caracal caracal) е хищник от семейство Коткови подобен на риса, но малко по-дребен от него. Въпреки че традиционното име на каракала е персийски рис, египетски рис и африкански рис, той вече не се счита за рис, а по-скоро като близък до африканската златна котка и сервала. Каракалът е класифициран като малка котка, но е една от най-тежките и най-бързите в групата си.

Физическа характеристика 
Каракалът има стройно, високопоставено тяло с дълги крака и къса опашка. Дължината на тялото е от 60 до 105 cm, а опашката е почти една трета от тялото – от 23 до 35 cm. Височината при холката е от 43 до 51 cm. Теглото на мъжките е 13 – 20 kg, а на женските около 11 kg. Женските са значително по-дребни на ръст. И двата пола изглеждат едни и същи. В сравнение с рисовете, каракалите имат по-дълги крака и са по-слаби. Във връзка с полупустинния начин на живот лапите му са широки и окосмени отдолу, за да го предпазват от горещината на пясъка и от потъване в него. Козината е къса, оцветена от сиво-жълтеникаво до червеникаво-кафяво, като надолу изсветлява. В природата могат да се намерят и черни каракали. Има много характерен облик с изумрудено зелени очи и черни уши с дълги пискюлчета на края (каракал на турски, karakulak, означава черноух).

Разпространение 
Разпространен е в Северна и Източна Африка и Югозападна Азия (от Средиземно море до Източна Индия и от Узбекистан до Арабския полуостров).

Начин на живот и хранене 
Каракалът, наричан още пустинен рис, обитава степни и пустинни местности (савани, обрасли с храсти, пясъчни пустини, предпланински степи). Активен е през нощта и рядко ловува денем. Основната му плячка са птици, гризачи, зайци, рядко малки антилопи и други. Каракалът е специалист в издебването и сграбчването с един скок – с лекота улавя излитащи птици, скачайки до 3 метра на височина. Освен това е и отличен катерач.

Размножаване 
Размножителният период на каракала е в началото на пролетта. След около 2 месеца бременност женската ражда в изоставени дупки или пещери 2 – 4 малки. Те са тъмни, червеникаво-кафяви на цвят, който постепенно изсветлява и добива цвета на пустинята.

Подвидове 
 Caracal caracal caracal – източна, централна и южна Африка.
 Caracal caracal algira – Северна Африка
 Caracal caracal damarensis – Намибия
 Caracal caracal limpopoensis – Ботсвана
 Caracal caracal lucani – Габон
 Caracal caracal michaelis – Узбекистан, Туркменистан (подвидът е застрашен)
 Caracal caracal nubica – Етиопия, Судан
 Caracal caracal poecilotis – Западна Африка
 Caracal caracal schmitzi – Израел, Западна Африка, Иран, Арабски полуостров, Пакистан, Индия

Допълнителни сведения 
Каракалът се поддава на опитомяване. В древността е бил използван от перси и индуси, а по-късно и от араби за лов на птици, газели, зайци, лисици. В някои области на Иран се ловува с опитомени каракали.

Природозащитен статус 
Каракалът е вписан в Червения списък на световнозастрашените видове на IUCN като незастрашен вид.

Галерия

Бележки

Външни препратки 
 Каракалът в ITIS 

Мъркащи котки
Фауна на Афротропическата област
Фауна на Палеарктика
Фауна на Индо-Малайската област