Курганска област
Курганска област е субект на Руската федерация, разположена в Уралския федерален окръг. Площ 71 488 km2 (43-то място по големина в Руската Федерация, 0,42% от нейната територия). Население на 1 януари 2018 г. 845 597 души (59-о място в Руската Федерация, 0,58% от нейното население). Административен център град Курган. Разстояние от Москва до Курган 1973 km.

Историческа справка 
Първите руски градове в областта възникват през ХVІІІ в.: Шадринск (1737 г.), Курган (1782 г.). На 6 февруари 1943 г. с Указ на Президиума на Върховния съвет на СССР е създадена Курганска област, която е отделена от състава на Челябинска област.

Географска характеристика 
Курганска област се намира в югозападната част на Азиатска Русия. На запад граничи с Челябинска област, на северозапад – със Свердловска област, на североизток – с Тюменска област и на юг – с Казахстан. В тези си граници заема площ от 71 488 km2 (43-то място по големина в Руската Федерация, 0,42% от нейната територия). На 1 януари 2017 г. населението на областта възлиза на 845 597 души (59-о място в Руската Федерация, 0,58% от нейното население).

Областта е разположена на границата между планината Урал и Сибир, в югозападната част на Западносибирската равнина, в басейна на средното течение на река Тобол. Повърхността ѝ е почти плоска, леко приповдигната на запад и югозапад (максимална височина около 220 m), с многочислени дълбоки суходолия, полегати гърбици (височина до 10 – 20 m, междугърбични понижения и широки речни долини.

Климатът е рязко континентален, особено на югоизток. Зимата е продължителна и студена. Средна януарска температура -18 °C. Лятото е топло, с периодически повтарящи се засушавания, средна юлска температура 19 °C. Преходните сезони са кратки, а през пролетта духат силни ветрове. Вегетационен период (с минимални денонощни температури над 5 °C) 130 дни. Годишната сума на валежите е около 400 mm, като намалява на югоизток и силно се колебае през годините. Снежната покривка достига до 40 см.

На територията на Курганска област протичат 449 реки (с дължина над 10 km) с обща дължина 5176 km и всички те принадлежат към водосборния басейн на река Об, вливаща се в Карско море. Източната ѝ част попада в безотточната област между реките Тобол и Ишим. Най-голямата река в региона е Тобол (ляв приток на Иртиш, от басейна на Об), която протича през средата на областта, от юг на север. Нейни основни притоци са реките: леви – Уй и Исет (с десния си приток Миас; десни – Убаган. Курганска област се дели на две контрастни зони – богати на водни ресурси северозападни, западни и централни райони и маловодни южни и югоизточни райони. На изток реки практически отсъстват. За повечето от реките в региона са характерни малките наклони и наличието на широки и ниски заливни тераси, наводнявани по време на пълноводие. Подхранването им е смесено с преобладаване на снежното (75 – 90%). Водният им режим се характеризира с кратко пролетно пълноводие, продължително лятно-есенно маловодие, прекъсвано от епизодични прииждания в резултат на поройни дъждове и ясно изразено зимно маловодие. Реките в региона замръзват в края на октомври или началото на ноември, а се размразяват през април.

В Курганска област има над 7 хил. езера с обща площ 2770 km2 (езерност 3,87%). За релефа на областта са характерни множеството понижения, голяма част от които са заети от малки безотточни езера. Широко са разпространени реликтовите езера, разположени по древните долини на реките и по съвременните им долините (крайречни езера – старици). Има множество временни езера, които през летния сезон пресъхват. Най-голямото естествено езеро в региона е безотточното солено Мече езеро (31,3 km2), разположено в крайната източна част на областта. Блатата и заблатените земи заемат 3,87% от територията на Курганска област – 3839 km2.

Преобладават черноземните почви, в т.ч. излужени черноземи над 45%. Около 20 – 22% заемат солончаците (основно по вододелите), 12% – засолените почви. Растителността се характеризира с редуване на брезови гори и участъци с тревиста растителност. Горския фонд заема около 18% от територията на областта, като на север достига до 30 – 40%, а на юг 5 – 8%. Запасите от дървесина са 106 млн.m3, като почти половината от тях са иглолистна борова дървесина. На север в междуречията е развита блатната растителност, където се намират и основните торфени находища. Животинският свят е смесица от степни и горски животни.

Население 
На 1 януари 2018 г. населението на Курганска област е наброявало 845 597 души (59-о място в Руската Федерация, 0,58% от нейното население). Плътност – 11,83 души/km2 (2018 г.). Градски население – 62,4% (2017 г.).

При преброяването на населението през 2010 г. етническия състав е бил следния: руснаци 823 700 души (92,5%), татари 17 000 (1,9%), башкири 12 300 (1,4%), казахи 11 900 (1,3%), украинци 7100 (0,8%).

Административно-териториално деление 
В административно-териториално отношение Курганска област се дели на 2 областни градски окръга, 24 муниципални района, 9 града, в т.ч. 2 града с областно подчинение (Курган и Шадринск) и 7 града с районно подчинение и 6 селища от градски тип.

Промишленост и стопанство

Селско стопанство 
Основно се отглеждат пшеница и ечемик.

Източници

Външни препратки 
 Официален сайт на Администрацията на град Курган
 КУРГАН.RU – Информационен портал на град Курган
 Информация за Курганска област