Роджър Зелазни
Роджър Джоузеф Зелазни () е американски автор на научна фантастика, фентъзи и стихове роден на 13 май 1937 г. Юклид, Охайо, и починал 14 юни 1995 г. в Санта Фе, Ню Мексико.

Зелазни е една от най-значимите фигури в съвременния фентъзи жанр и научна фантастика. В началото на 60-те години на XX век печели бърза слава на един от най-добрите представители на Новата вълна на фантастиката. Носител е на наградите Небюла три пъти и Хюго шест пъти, включително за романите си Господарят на светлината (1968) и ...And Call Me Conrad (1966) (по-късно публикуван като This Immortal).

Писателят има изключителен талант в измислянето и изобразяването на светове с правдоподобни магически системи, сили и свръхестествени същества. Впечатляващите описания на детайли от приложната магия в измислените от него светове го отличават от останалите автори в областта. Научната фантастика на Зелазни е силно повлияна от митология и поезия, включително френската, британската и американската класика от късния 19 век и ранния 20 век. Честа тема са богове или хора, превърнали се в богове. Романите и късите разкази на Зелазни обичайно включват образи от класическата митология, вписани в модерния свят.

Кратка биография 
Роджър Джоузеф Зелазни е роден в Юклид, Охайо, през 1937 г. като единствено дете на Джоузефин Суит и Джоузеф Франк Зелазни (Желязни). Баща му е полски емигрант. В гимназията Зелазни е редактор на училищния вестник и участвал в тамошния писателски клуб. През есента на 1955 г. той е приет в университета Уестърн Ризърв, където получава бакалавърска степен по английски език през 1959 г. Продължава обучението си в Колумбийския университет в Ню Йорк. Там завършил магистратура в специалност драма.

На 25 г. публикува първия си разказ – Мистерия. Оттогава той издава над 150 разказа и 50 романа. Удостоен е с редица престижни награди за фантастика. На 33 г. пише първата книга от поредицата за Амбър – Деветимата принцове на Амбър. Амбър е място намиращо се в по-висше измерение в сравнение със Земята, в която живее богоподобна раса. Поредицата за Амбър печели огромна популярност. Историите са адаптирани за комикси и компютърни видеоигри.

Зелазни издава и 3 стихосбирки. Един от романите му е филмиран. На 38-годишна възраст се заселва с Санта Фе, където живее до смъртта си.

Библиография

Хрониките на Амбър (The Chronicles of Amber)

Разкази за Амбър 
 „Амбър завинаги“ (2003 – Издателство: „Квазар“.)
 1994 – Разказът на търговския пътник (A Salesman’s Tale)
 1994 – Забулената и гизелата (The Shroudling and the Guisel)
 1995 – Разказът на кордата (Coming to a Cord)
 1995 – Син кон, танцуващи планини (Blue Horse, Dancing Mountains)
 1996 – Коридорът на огледалата (Hall of Mirrors)

Аззи (Millennial Contest) 
Трилогията е написана в съавторство с Робърт Шекли.

Самостоятелни романи

Сборници

Четири истории от утре (Four for Tomorrow) 
 Фуриите (The Furies; 1965)
 Сърцето на гробищата (The Graveyard Heart; 1964)
 Вратите на лицето му, лампите на устата му (The Doors of His Face, the Lamps of His Mouth; 1965)
 Роза за Еклисиаста (A Rose for Ecclesiastes; 1963)

Името ми е легион (My Name Is Legion) 
 Навечерието на Румоко (The Eve of RUMOKO; 1969)
 ’Кйваллл’кйе’к’куутай’ллл’кйе’к ('Kjwalll'kje'k'koothai'lll'kje'k; 1973)
 Палачът се завръща у дома (Home Is the Hangman; 1975)

Разкази 
 Конник! (Horseman!) 1962
 Страстна игра (Passion Play) 1962
 Роза за Еклисиаста (A Rose for Ecclesiastes) 1963
 Стоманената пиявица (The Stainless Steel Leech) 1963
 Чудовището и девицата (The Monster and the Maiden) 1964
 Сърцето на гробищата (The Graveyard Heart) 1964
 Окото на нощта (The Night Has 999 Eyes) 1964
 Фуриите (The Furies) 1965
 Вратите на лицето му, лампите на устата му (The Doors of His Face, the Lamps of His Mouth) 1965
 Дяволска кола (Devil Car) 1965
 Миг от бурята (This Moment of the Storm) 1966
 Любовта е имагинерно число (Love is an Imaginary Number) 1966

Други 
 Въведение (Introduction) 1991. Предговор към Събрани разкази (Том 1) на Робърт Шекли (The Collected Short Fiction of Robert Sheckley).

Награди 
 1966: Награда Хюго за най-добър роман – „Безсмъртният“ (This Immortal). (Равенство с „Дюн“ на Франк Хърбърт)
 1966: Награда Небюла за най-добра повест – „Вратите на лицето му, лампите на устата му“ (The Doors of His Face, The Lamps of His Mouth)
 1966: Награда Небюла за най-добра новела – „Той, Ваятеля“ (He Who Shapes). (Равенство с „The Saliva Tree“ на Брайън Олдис)
 1968: Награда Хюго за най-добър роман – „Господарят на светлината“ (Lord of Light)
 1976: Награда Хюго за най-добра новела – „Палачът се завръща у дома“ (Home is the Hangman)
 1976: Награда Небюла за най-добра новела – „Палачът се завръща у дома“ (Home is the Hangman)
 1982: Награда Хюго за най-добра повест – „Вариациите на еднорога“ (Unicorn Variation)
 1984: Награда Локус за най-добра колекция – „Вариациите на еднорога“ (Unicorn Variation)
 1986: Награда Хюго за най-добра новела – „24 изгледа от планината Фуджи на Хокусай“ (24 Views of Mt. Fuji, by Hokusai)
 1987: Награда Хюго за най-добра повест – „Вечен лед“ (Permafrost)

Източници

Външни препратки 

  
  Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Роджър Зелазни, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано
 

Американски писатели фантасти
Американски фентъзи писатели
Американски романисти
Американски поети
Носители на награда „Хюго“
Носители на награда „Небюла“
Възпитаници на Колумбийския университет
Американци от ирландски произход
Поляци в САЩ
Родени в Охайо
Личности (Ню Мексико)