Решат Нури
Решат Нури Гюнтекин () е турски писател.

Биография 
Роден е през 1889 г. в Юскюдар, Истанбул. Баща му Нури е военен лекар, а майка му Лютфие е дъщеря на Явер Паша, валията на Карс. Малката му сестра е починала млада и е пораснал като единствено дете. Ученическите си години започва в Чанаккале, а поради професията на баща си е обиколил много области.

Романът „Свирачът на лютня“ (на турски „Udi“) на Фатма Алийе Топуз е бил първият роман, който е прочел през детските си години и е бил причината писателят да има интерес към литературата. Баща му е имал богата библиотека в къщата им в Чанаккале и там писателят е имал възможност да развие своите умения и да се отдаде на писателство. След като учи известно време в гимназия Frerler в Измир се премества в гимназията „Saint Joseph“ в Истанбул. През 1912 година завършва Darülfünûn (Истанбулски университет).

До 1927 г. е бил преподавател по френски език и директор в различни училища в Бурса и Истанбул. През 1927 г. се жени за току-що завършилата гимназия своя ученичка Хадийе.

Наред с учителската професия, писателят е проявявал интерес към литературата. Започнал да пише разкази с музата от творбите на Халит Зия Ушаклъгил. След това се отдава на театралното изкуство и се опитва да се развие като театрален писател. Започва да пише след Първата световна война. Първите му творби са, дългите разкази в „Eski Ahbap“ (1917), след което написва две пиеси – „Hançer“ (1920) и „Eski Rüya“ (1922). Става известен след като във вестник „Вакит“ е споменат романът му „Чучулигата“.

През 1931 г. започва да работи като инспектор в образователната система и благодарение на тази професия обикаля отново цяла Мала Азия и се запознава добре с културата на хората от цяла Турция. През 1939 г. е избран за народен представител за Чанаккале и е бил в Парламента до 1946 г. През 1941 г. е родена дъщеря му Еля. През 1947 г. издава вестник „Memleket“, който е клон на вестника на Републиканска народна партия „Ulus“. През 1950 година се връща на своята работа като образователен инспектор и заминава в Париж като турски представител в UNESCO. През 1954 г. е принуден да напусне тази длъжност поради напредналата си възраст.

Смърт 
Гюнтекин, след като е бил диагностициран с рак на белия дроб, заминава за лечение в Лондон и там умира на 7 декември 1956 г. На 13 декември 1956 г. е погребан в гробището Караджаахмет в Истанбул. След смъртта му улицата, на която е живял в Истанбул в квартал Левент, е преименувана на негово име.

Романи 
 „Чучулигата“ (1922)
 „Скрита ръка“ (1922)
 „Дамга“ (1924)
 „От устните до сърцето“ (1925) (по него е ТВ сериал „Мелодията на сърцето“)
 „Нощно слънце“ (1926)
 „Зелена вечер“ (1928)
 „Листопад“ (1930)(по мотиви от този роман е създаден едноименният ТВ сериал)
 „Дренкови клони“ (1932)
 „Небе“ (1935)
 „Стара болест“ (1938)
 „Реката“
 „Kavak Yelleri (1961)“ („Ветрове сред тополите – по него е ТВ сериалът „Мечтатели“)

Театрални постановки 
 Hançer (1920) (Кама)
 Eski Rüya (1922) (Старата мечта)
 Ümidin Güneşi (1924) (Слънцето на надеждата)
 Gazeteci Düşmanı (Враг на журналиста), Şemsiye Hırsızı (Крадецът на чадъра)
 İstiklâl (1933) (Независимост)
 Yaprak Dökümü (Листопад-1971)
 Eski Şarkı(1971) (Старата песен)
 Balıkesir Muhasebecisi (1971) (На счетоводителя на Баликешир)

Турски романисти
Турски драматурзи
Османски писатели
Османски учители
Турски учители
Турски дипломати
Турски политици
Възпитаници на Истанбулския университет
Родени в Истанбул
Починали в Лондон
Починали от рак