Хилбертови проблеми
Хилбертовите проблеми ca 23 нерешени от математиците проблема, представeни от Давид Хилберт по време на втория математически конгрес, проведен в Париж през 1900 г. Според него те ще определят целите на математиците през ХХ век.

Първият Хилбертов проблем се отнася до хипотезата за континуума на Кантор. През 1940 г. Курт Гьодел доказва, че хипотезата не може да бъде опровергана в рамките на теорията на множествата на Цермело-Френкел, дори ако се приеме аксиомата за избора. През 1963 г. Пол Коен доказва, че хипотезата не може и да бъде доказана на базата на същата аксиоматика. И двамата предполагат, че аксиоматиката на Цермело-Френкел е вътрешно непротиворечива.

В таблицата са представени проблемите и тяхното състояние за момента – решеност, нерешеност, полу- или частична решеност.

Таблица на 23-те проблема 
23-те проблема на Хилберт са:

Литература 
 Александров П.С. (ред.), Проблемы Гильберта, ИСФАРА, 2000, 5-1236-0064-7
 Bieberbach L., Über den Einfluß von Hilberts Pariser Vortrag über „Mathematische Probleme“ auf die Entwicklung der Mathematik in den letzten dreißig Jahren в Naturwissenschaften, 18, 51., 1930, ISSN 0028 – 1042
 Thiele R., Wos L., Hilbert's Twenty-Fourth Problem в Journal of Automated Reasoning, 29, 1., 2002, ISSN 0168 – 7433
 Фельдман Н. И., Седьмая проблема Гильберта, Издательство Московского университета, 1982
 Матиясевич Ю.В., Десятая проблема Гильберта, Физматлит, 1993, ISBN 0-502-01432-6-Х
 Болтянский В. Г., Третья проблема Гильберта, „Наука“, Москва, 1977

Бележки 

Математика