Храбърско
Храбърско е село в Западна България. То се намира в община Божурище, Софийска област.

География 
Село Храбърско попада в границите на община Божурище. Намира се в североизточното подножие на планината Вискяр, на 13 km от общинския център Божурище, 5 km от град Сливница и на 20 km северозападно от столицата София. Селото се намира на 4,4 км. от Европейския път Е80 с изграден пътен възел, без да трябва да се пресича насрещното платно. Югозападно от селото се издига връх „Дебели дел ”, залесен с борова гора, а зад него се издига „Остри връх ”.

История 
Не е известна точната дата на възникването на селото. Образувано е още преди османската власт.

Легендата разказва, че по времето на царуването на княз Борис I по тези места живеели двама братя на име Хар и Хер и сестра им Белла. Земите им се простирали от с. Мало Бучино до с. Банище.

След време братята и сестрата разделили земите си. Хер и неговото потомство дало начало на с. Хераково. Сестрата Белла образувала с. Белица (днес част от с. Хераково) а брат им Хар със своята дружина се сражавали храбро с враговете и селото им било наречено Храбърско.

От начало то било на мястото на днешната махала „Старо село“, покрай Европейския път Е80. Светлините ориентирали разбойниците и селото често ставало жертви на атаки и кражби от тяхна страна, за това се наложило селото да бъде преместено на 4 км. от главния път, където се намира и до днес. Изсекли дърветата, освободили място и построили къщи.

По време на османската власт нивите на цялото село били собственост на турчин. Чифликът му бил в Герен махала. Сега местността се нарича „Турска бара“.

Хората от селото често се бунтували и участвали във въстанията през XVIII и XIX век. Когато завършила Руско-турската освободителна война през 1878 г. турците, заедно с жените и децата им били изгонени. Много от тях разпродали земите си на богати храбърчани. Разпродажбата била в злато.

Една година след това, през 1879 г., в селото било открито първото училище от 1-во до 4-то отделение. Нямало специална сграда за децата, а била наета частна къща. По-късно било построено училището, което изгоряло през 1953 г. по време на прожекция на кино-филм. След това било построено ново и по-голямо училище „Христо Ботев“ от 1-ви до 8-и клас. Първият учител в селото бил Жельо Попов.

Население 
В диаграмите по-долу е дадена кратка информация за броя на жителите и годините, през които е извършено преоброяването на населението на селото.

Поради близостта си до столицата в Храбърско, както и в община Божурище, се наблюдава положителен прираст на населението. Тази тенденция се засилва още повече след Ковид кризата, което ясно проличава в демографските данни за 2020 година.

Транспорт 
Храбърско се обслужва от редовни маршрутни таксита до Божурище и София. От 60-те до 90-те години на миналия век селото се е обслужвало от автобус №47 с маршрут Захарна Фабрика – Божурище – Храбърско (сега той се движи до с. Градоман), а от 1993 до 2001 селото се е обслужвало от автобус №55/6 на Столичната компания за градски транспорт (днешният ЦГМ), който се е движел само между Храбърско и Божурище. Има по два влака на ден по линията София – Волуяк – Перник. Тепърва подлежи изграждането на високоскоростна ЖП линия, която минава и през гара Храбърско. Когато тя стане готова времето за което ще се стига до Централна гара София, ще бъде съкратено от 39 на 20 минути.

Религия 
Селото попада в границите на Софийска епархия на Българската православна църква. Има един православен храм – „Възнесение Господне“, обслужван към 2009 г. от свещеник Асен Божилов.

През 1901 г. с общи усилия хората построили черква с името „Свето Възкресение“ (Спасовден). На този ден бил, (както е и сега) съборът на селото. Първото бебе кръстено в черквата бил Спас Прекръски.

Останало без свещеник, в края на комунистическия период, селото не е полагало грижа за църквата си, такава не е проявила и Софийската митрополия. Стига се дотам, че храмът почти рухва. Преди десетина години с усилията на свещеника Асен Божилов, църковното настоятелство и кмета започва постепенно разчистването на останките от стария храм и се построява нов върху старите основи, но вече с хубава камбанария, изградена е и ниска сграда за нуждите на различните църковни треби. Храмът „Св. Възнесение Господне“ е осветен на 1 май 2010 година от Знеполския епископ Йоан.

Забележителности 
Паметник на загиналите в Балканската и Първата световна война войници от Храбърско и района.

През селото е минавал стар римски път, от който има остатъци и до днес.

Култура 
 Детска градина „Българче“ – намира в сградата на кметството. В началото е била самостоятелна Детска градина, но заради намаляването на броя на децата, преминава като филиал на филиал към ОДЗ „Детелина“ – гр. Божурище
 Училище „Христо Ботев“ – закрито 2002 г., само 2 месеца преди да се навършат 124 години от откриването му. Сега децата учат в общинския център – Божурище, на 15 км. Има проект който има за цел да премести кметството на с. Храбърско в сградата на старото училище, а сегашната му сграда да стане самостоятелно читалище и детска градина.
 Читалище „Просвета“ – намира се в сградата на кметството. Към читалището функционира библиотека. Кметството е ремонтирано – санирано и с нов покрив през 2015 г. със средства отпуснати от община Божурище.

Площадки 
В селото са изградени 3 детски площадки:

Първата се намира зад сградата на кметството на селото. Тя е изградена през 2009 година по програмата „Красива България“. През 2017 година е реконстроирана със средства на селото и община Божурище.

Втората площадка се намира в центъра на кв. Герен. Тя е построена през 2016 година с помоща на общинския бюджет. Третата се намира близо до центъра, изградена през 2016 година заедно с тази в кв. Герен.

През 2018 година в центъра на селото, срещу паметника на загиналите, бива изграден площад с 5 пейки и няколко дръвчета. Мястото беше допълнително разширено през 2021.

Природа 
Югозападно от селото се издига връх „Дебели дел“, част от планинската верига Вискяр, залесен с борова гора. По принцип боровете са засадени с цел дърводобив, но жителите на селото я използват като място за пикник, разходки, разхождане на домашни любимци и място за почивка. Горичката има три главни алеи и множество пътечки. Изградено е място с пейка и масичка. В близост до селото минава и „Беличка“ река, извираща от планината Вискяр.

В кв. Старо село се намира и язовир Храбърско. Язовира е изграден през 60-те години на миналия век с цел напояване на полетата на селото. Днес достъпа до него е свободен. Мястото е подходящо за практикуване на спортен риболов. До него има изграден и комплекс с басейн и ресторант.

Икономика 
В селото има 4 работещи магазина за всякакви стоки, два ресторанта (единия селската кръчма), два автосервиза, поща и един зъболекар.

Близо до селото се намира комплекс на ТКЗС с изградени 4 стопански сгради, 2 общежития с басейн и столова. Общежитията не се използват, а от целия комплекс се използва малка част, където се отглеждат крави и кози. Изграден е още един такъв комплекс, който се използва от популярния "Цирк Балкански".

В махала Старо село, където се намира яз. Храбърско, е изграден комплекс „Green lake – Храбърско“ който има заведение и малък басейн. Мястото е подходящо за любителите на спортния риболов, както и за хора търсещи спокойствие сред природата.

Полето на селото е почти равно и много плодородно – отглеждат се зърнени култури: царевица, пшеница, слънчоглед.

Добив на лигнитни въглища от Храбърски въглищен участък, участакът е закрит и не работи.

Селото има самостоятелна гара, на жп линията София-Волуяк-Перник. Гарата е пътническа и товарна и е ремонтирана през 2015 г. със средства на БДЖ.

Външни препратки 
 Група във Facebook
 Сайт на селото
 Сайт на ГД ГРАО
 Сайт на НСИ
Архив на ЦГМ 
Архив на Захарна Фабрика

Произход от с. Храбърско имат Любомир Николов - началник на Столична дирекция на вътрешните работи и Петър Петров - служител в Министерство на финансите 

Села в Софийска област
Населени места в община Божурище