Опосумови
Опо̀сумовите (Didelphidae) са семейство дребни двуутробни бозайници, единствените живи представители на разред Опосумоподобни (Didelphimorphia). Те се считат за най-примитивните двуутробни.

Етимология 
Думата „опо̀сум“ е заимствана от езика на индианците поухатан и е записана за първи път между 1607 и 1611 г. от Джон Смит (като опасом) и Уилям Стрейчи (като апосум). И двамата се запознават с езика в британското селище Джеймстаун, Вирджиния, което Смит помага да бъде основано и където Стрейчи по-късно служи като негов първи секретар. Бележките на Стрейчи описват опосума като „животно на големина като прасе и подобно на вкус“, докато Смит го записва с думите „има глава като на свиня... опашка като на плъх... е с големината на котка“. Думата на алгонкинския език на поухатаните произлиза от протоалгонкинска дума, означаваща „бяло куче или кучеподобно животно“.

След пристигането на европейците в Австралия, терминът „по̀сум“ е заимстван, за да опише далечно сродните им австралийски торбести от подразред Phalangeriformes, които са по-близки родственици с други австралийски торбести, като кенгурутата.

Подобно на тях те имат „Didelphimorphia“, т.е. две („di“) утроби („delphus“), като втората служи за кърмене.

Разпространение 
Опосумовите се срещат единствено в Новия свят. Повечето са концентрирани в Централна и Южна Америка, само един вид се среща в Северна Америка – Вирджинският опосум (Didelphis virginiana). Северна Америка е сравнително ново за торбестите местообитание, които са оцелели милиони години сред конкуренцията с плацентните бозайници на двата материка.

Опосумовите са обитатели на горите, степите и полупустините на надморска височина до 4000 m.

Описание 
Опосумовите са сравнително дребни. Тялото е с дължина 7 – 50 cm, опашката: 4 – 55 cm. Муцуната е тънка и заострена. Опашката е напълно или само в дисталната половина гола. Пригодена е за хващане, при много видове в основата ѝ се отлагат мазнини. Тялото е покрито с къса и гъста козина със сив и жълто-кафяв до черен цвят. Устройството на двуутробното показва примитивния характер на разреда. Крайниците са сравнително къси, с по пет пръста. Палецът на задния крайник се противопоставя на останалите и е без нокът.

Зъбите им са сходни с тези на най-архаичните видове бозайници. Зъбната формула включва пълен комплект от 5 резеца на горната и долна челюст (на долната понякога са 4), 1 комплект (по една двойка на всяка челюст, общо 4) добре развити кучешки зъби, значително по-големи от резците, 3 комплекта предкътници и 4 комплекта заострени кътници; общо имат около 50 зъба, което за стандартите на бозайниците е много. Опашката е дълга, тънка, силно подвижна и мускулеста; тя служи като хватателен орган. Торбичката се отваря назад, но често пъти е неразвита.

Начин на живот и хранене 
Водят предимно дървесен начин на живот, ловко се катерят. Повечето са дървесни видове, като прекарват по-голямата част от живота си по дърветата. Друга част са наземни и само един от видовете предпочита водата. Активни са вечер и през нощта. Повечето са всеядни или насекомоядни. Заемат екологична ниша сходна с тази на разреда на Насекомоядните плацентни бозайници.

Размножаване 
Имат многочислено потомство. Кърмят малките с мляко, подобно на другите бозайници. Интересно е, че малките се държат хванати с опашките си за майката. Извън размножителния сезон представителите не образуват двойки и живеят поединично. Бременността продължава 12 – 13 дни, раждат максимум до 18 – 25 малки. Кърменето продължава 70 – 100 дни. Поради несъвършената кожна торба, малките се залавят здраво за козината и така се пренасят от майката. Полова зрялост настъпва на 6 – 8 месечна възраст. Живеят до 5 – 8 години.

Допълнителни сведения 

Открити са вкаменелости от опосуми в Европа.

В разреда се включва едно семейство с две подсемейства.

Ранените или силно наплашени опосуми падат на земята, изглеждайки мъртви. Мнимата смърт често спасява живота на опосумите. Тази физиологична реакция е неволна (като припадък), а не съзнателен акт. В това състояние очите се притварят, зъбите се оголват, от устата започва да тече пяна, а околоаналните жлези отделят секрет с изключително неприятна миризма. Твърдото, извито тяло може да бъде подбутвано, преобърнато и дори отнесено нанякъде без реакция. Животното обикновено ще си върне съзнанието след период от няколко минути до четири часа – процес, който започва с леко потрепване на ушите.

Списък на родовете 
Съвременната класификация, базирана на морфологични и молекулярни изследвания, разделя съвременните опосуми на 4 подсемейства и 18 рода:
Опосумоподобни (Didelphimorphia)
 Семейство †Derorhynchidae
 Семейство †Sparassocynidae
 Семейство †Stagodontidae
 Семейство Didelphidae – Опосумови
 Подсемейство Glironiinae Voss & Jansa, 2009
 Род Glironia Thomas, 1912
 Подсемейство Caluromyinae Kirsch, 1977
 Род Caluromys J. A. Allen, 1900
 Род Caluromysiops Sanborn, 1951
 Подсемейство Hyladelphinae Voss & Jansa, 2009
 Род Hyladelphys Voss et al., 2001
 Подсемейство Didelphinae Gray, 1821 – Същински опосуми
 Род Chacodelphys Voss et al., 2004
 Род Chironectes Illiger, 1811
 Род Cryptonanus Voss et al, 2005
 Род Didelphis Linnaeus, 1758 – Опосуми
 Род Gracilinanus Gardner and Creighton, 1989
 Род Lestodelphys Tate, 1934
 Род Lutreolina Thomas, 1910
 Род Marmosa Gray, 1821
 Род Marmosops Matschie, 1916
 Род Metachirus Burmeister, 1854
 Род Monodelphis Burnett, 1830
 Род Philander Brisson, 1762 – Четириоки опосуми
 Род Thylamys Gray, 1843
 Род Tlacuatzin Voss and Jansa, 2003

Източници