Свърлижки листове
Свърлижките листове (също и Свърлижко евангелие, Свърлижки откъси, ) са част от средновековно евангелие на среднобългарски език, писано през 1279 година в град Свърлиг, днешна Сърбия.

Свърлижките листове представляват част от евангелие, от което са запазени 11 пергаментови листа с размери 190х140 мм. В науката най-коментирана е приписката към евангелието, която представлява ценен домашен извор за българската средновековна история.

Приписката към Свърлижкото евангелие е единственият извор, от който се установява истинското име на цар Ивайло, наричан от византийските автори с прякорите му Кордокувас и Лаханас. За пръв път идентификацията на Ивайло от Свърлижкото евангелие с Кордокувас и Лаханас от трудовете на византийските хронисти е направена от руския учен Измаил Срезневски през 1879 година и е потвърдена от по-късните изследователи.

Свърлижките листове се съхраняват в Библиотеката на Сръбската академия на науките и изкуствата в Белград под № 63.

Литература 
 Дуйчев, Иван. Из старата българска книжнина, кн.2, София 1944, с.65 – 66.
 Златарски, Васил Н. История на българската държава през средните векове, Т.III, Второ българско царство. България при Асеневци (1187 – 1280), С. 1940, с. 545.
 Ильинскиiй, Г.А. Сверлижкиiе отрывки, Сборник статей по славяноведенiю, т.II, Санкт Петербург 1906, с. 10
 Павић, М. Стари српски записи и натписи, Београд 1986, с. 42.
 Сврлишки одломци jеванђелиjа (XIII век). Уредник издања д-р Сретен Петровић, Ниш 1994
 Овчаров, Николай. По повод на една фалшификация на средновековната българска история – Сврлишки одломци jеванђелиjа (XIII век). Уредник издања д-р Сретен Петровић, Ниш 1994, в: Овчаров, Николай. Исторически приноси към старобългарската и старославянска епиграфика и книжовност, С. 2006, с. 300 – 307.

Извори за българската история
Старобългарска литература
Среднобългарски език
Наука в Сърбия
Ръкописи
Издания и преводи на Библията
листове