ГУЛАГ
ГУЛАГ или Главно управление на трудово-изправителните лагери (, , акроним на Гла́вное управле́ние исправи́тельно-трудовы́х лагере́й) е управление към НКВД и държавен орган в Съветския съюз, отговорен за администрацията на системата от основни съветски работнически лагери за изправителен труд (ИТЛ) от 30-те до 50-те години на XX век. Макар в лагерите да са въдворявани голям брой осъдени – от дребни джебчии до политически затворници – голям брой от тях били намерени за виновни посредством опростени съдебни процедури, като НКВД тройките и други средства извън обсега на правосъдието. ГУЛАГ се разглежда като основен инструмент за политическа репресия в Съветския съюз.

История 
През 1918 г. водачът на болшевиките Владимир Ленин нарежда „ненадеждните елементи“ да бъдат затваряни в лагери, като потенциални „врагове“ на Революцията. Първият концлагер в Съветска Русия е създаден през 1919 г. в манастира на остров Соловки. Към 1921 г. има осемдесет и четири лагера, като основната им цел е да се „превъзпитат“ изпратените там хора. Обикновено това са благородници, свещеници, търговци, определени като „буржоазия“, но и много други „врагове на народа“ от различни обществени и социални нива. Така Съветският съюз за пръв път в историята поддържа концлагери в мирно време и за собственото си население.

След смъртта на Ленин неговият наследник Йосиф Сталин има ново виждане за ролята на лагерите като база за ускоряване на индустриализацията чрез принудителен труд. През 30-те години на XX век ГУЛАГ започва да се разраства и заема централно място в икономиката на СССР. Дейността му обхваща добив на злато, въглища, дървесина, строеж на заводи, пътища, както и осигуряване на работници за всички сфери на стопанството и икономиката.

По-късно приемниците на Сталин започват постепенно да намаляват броя на затворниците, да осъзнават неефективността на ГУЛАГ в икономически план и да признават частично несправедливия характер на тази система за принудителен труд. Но лагерите не изчезват напълно. През 70-те и 80-те години на XX век се използват за новото поколение врагове на СССР, дисиденти, националисти и криминални престъпници и темата намира широк отзвук в международни организации за човешки права. Постепенно лагерите започват да имат своя роля в дипломацията на Студената война. Едва през 1987 г. се започва окончателното премахване на съветските политически лагери.

По съветски образец, извън СССР е имало такива лагери и в Чехословакия, България, Полша, Унгария, ГДР, Румъния и Монголия.

Единственият съветски лагер извън територията на СССР е бил в Монголия между 1947 г. и 1953 г. Там са се намирали 50 000 затворници.

Състав 

ГУЛАГ включва следните лагери:

 Далстрой, нач.: Е. П. Берзин, К. А. Павлов, И. Ф. Никишев. 
 Бамлаг, началник Н. А. Френкель,
 Усвитлаг, началник Е. И. Драбкин
 Воркутинский ИТЛ, Воркутлаг
 Кизитлаг, нач. А. Н. Израилев
 Котласский ИТЛ, начальник И. С. Кульчинский
 Пермските лагери
 Сиблаг, началник И.М. Биксон
 Ухтижемлаг
 Инталаг
 Печжелдорлаг
 Севжелдорлаг
 Джезказганлаг, началник Гольман
 Свирьлаг, началник Н. М. Лапидус
 Вятлаг началник, Н. С. Левинсон
 Хабарлаг, началник Сусман

Статистика 
В книгата на руския политик, бивш затворник от ГУЛАГ, И. Л. Солоневич „Русия в концлагер“ (1934, София) се отбелязва: „Аз не мисля, че общото число на всички затворници е било по-малко от пет милиона души. Вероятно – повече. Но, разбира се, за никаква точност на преброяването не може да става дума“.

Американският историк и съветолог Р. Конкуест в своята книга „Големият терор“ (1973) привежда още по-впечатляващи бройки: в края на 1939 броят на затворниците в затвори и лагери е нараснал до 9 млн. души (сравнено с 5 млн. през 1933 – 1935 г.).

Солженицин също оперира с бройки от порядъка на няколко десетки милиона репресирани.

Известният публицист A. В. Антонов-Овсеенко (син на разстреляния съветски военачалник В. А. Антонов-Овсеенко) счита, че от януари 1935 до юни 1941 са репресирани почти 20 млн. души.

Според архивите на СССР, отворени през 90-те, през ГУЛАГ от 1929 до 1953 година са преминали 2 369 220 души. Други около 765 180 са принудително заселени в суровите северни области и пустините на СССР. 

Смъртността в ГУЛАГ също се показва различно от различните автори, но според последните изследвания тя е в рамките на 20%.:

Известни хора, преминали през ГУЛАГ 
 Сергей Корольов
 Дмитрий Лихачов —
 Александър Солженицин
 Андрей Туполев
 Варлам Шаламов
 Едуард Стрелцов

Библиография 

  Applebaum, A. (2003). Gulag: A History. Broadway Books. ISBN 0-7679-0056-1

Източници

Външни препратки 

 Карта на обектите на ГУЛАГ
 извадки от книгата "Речник на масовите убийства“ на Гунар Хайнзон
 Концентрационни лагери – извадки от книгата "Речник на масовите убийства“ на Гунар Хайнзон
 Истината за ГУЛАГ Автор: Б. Михайлова, Редактор: Д. Попова-Витцел, Дойче веле България
 Какви са мащабите на Сталинските репресии