Скрейпи
Скрейпи () е фатално, дегенеративни заболявания , засягащи нервната система на овце и кози .  Това е една от няколкото трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) и като такава се смята, че е причинена от прион .  Скрейпи е известен поне от 1732 г. и изглежда не се предава на хората .  Нови проучвания обаче предполагат връзка между скрейпи и спорадична CJD. 

Името scrapie произлиза от един от клиничните признаци на състоянието, при което засегнатите животни натрапчиво изстъргват руното си от скали, дървета или огради. Заболяването очевидно причинява усещане за сърбеж при животните. Други клинични признаци включват прекомерно чмокане на устни , променена походка и конвулсивен колапс. 

Скрепи е заразен и се предава сред близките , така че един от най-често срещаните начини да го овладеем (тъй като е нелечим) е поставянето под карантина и убиването на засегнатите. Въпреки това, скрейпи има тенденция да персистира в стада и може да възникне очевидно спонтанно в стада, които преди това не са имали случаи на заболяването. Механизмът на предаване между животни и други аспекти на биологията на болестта са слабо разбрани и са активни области на изследване. Последните проучвания показват, че прионите могат да се разпространяват чрез урината и да се задържат в околната среда в продължение на десетилетия.

Естество на трансмисивния агент 
Учени докладват, че причинителят е комплексна форма на прионов белтък, който влиза в реакция с нормалните протеини на гостоприемника.
Точно определени гени на гостоприемника реагират с агента, което определя устойчивостта или инкубационния период.
Настоящото разбиране е, че скрейпи е резултат от взаимодействието на един или няколко участъка на инфекциозния агент с един или повече генетични фактора на гостоприемника.
Разработва се тест за генетична устойчивост. Все още не е ясно дали се касае за истинска генетична резистентност или за дълъг инкубационен период.

Предаване/инкубация 
Предаването изглежда се осъществява преди всичко от майката на новороденото през ранен стадий на живота.
Приема се като най-често разпространение от майката на новороденото и на други агънца чрез контакт с плацентата и околоплодните течности.
Признаци обикновено не се появяват до 2-5 години след инфектиране на животното.
Мъжките (кочове и пърчове) изглежда не играят съществена роля при предаване на заболяването, тъй като агентът не е откриван със спермата или допълнителните спермални течности.
Докладвано е предаване от овце на кози, което значи, че е възможно латерално предаване.

Клинични признаци 
 Заболяване при овце и кози, протичащо без треска
 Клиничното протичане е обикновено от 1 до 6 месеца
 Клиничните признаци обикновено започват с лека промяна в поведението
 Животното може да стане нервно или агресивно и да се отдели от стадото
 Животното може да изглежда нормално, ако не се подкара или подплаши, при което започва да трепери и изпада в конвулсии
 Когато животното се принуди да се движи, се наблюдава характерна „заешка подскачаща походка“
 Нарушената координация на задните крайници прогресира с развитие на заболяването
 Силен сърбеж може да принуди животното да се разчеше и оскубе вълната отстрани и в задната част на тялото до кръв
 Апетитът остава нормален, но животното продължава да губи от нормалното си тегло
Клиничните признаци може да варират. Някои болни животни може да не проявят сърбеж, а при други да липсва нарушена координация.
Прогресивната пневмония по овцете, листериозата, бяса, външните паразити и някои токсини могат да покажат същите симптоми, поради което диференциалната диагноза е трудна.

Диагноза 

Диагнозата се основава на клиничната история, хистопатологичните промени в мозъка и имунохистохимична детекция.
Валидизира се прижизнен тест, при който се използва част от третия клепач на животните

Предпазване 
 Отглеждане на изолирано стадо
 Закупуване на доказано здрави животни

Бележки 

 Практическо ръководство за борба с болестта скрейпи по овцете и козите

Трансмисивни спонгиформни енцефалопатии
Болести по животните