Клод Симон
Клод Симон (, ) е френски писател, възприеман като представител на френския „нов роман“ от средата на 20 век. Той получава Нобелова награда за литература през 1985 година.

Биография 

Бащата на Клод Симон загива още в началото на Първата световна война и той израства в семейството на майка си, което живее в Перпинян, южна Франция. След смъртта ѝ през 1925 г., е изпратен да учи в Париж, където по-нататък посещава частната художествена академия на Андре Лот (Lhote) и се занимава с фотография .

През Втората световна война е мобилизиран в конен полк, който бива разгромен още в първото сражение. Симон е пленен, но успява да избяга и се присъединява към френската Съпротива. През 1946 г. публикува първия си роман, който е започнал още преди войната. През петдесетте години публикува още няколко романа, към който по-късно се отнася снизходително, но творчеството му бива оценено през следващото десетилетие, когато получава няколко награди. Макар и рядко Симон обявява политическите си позиции: срещу Франко, против алжирската война и за френската ядрена програма.

Нобеловата награда е присъдена на Клод Симон през 1985 г. и в словото при получаването ѝ той казва:

В живота си като писател Клод Симон поделя времето си между Париж и местата на своето детство в Южна Франция. Погребан е в Монпарнас.

Творчество 
Творчеството на Клод Симон се състои от основно романи и малък брой есеистични или други публикации.. От края на 50-те години неговите книги излизат в издателство „Минюи“, което е и причината той да бъде считан за представител на 'Новия роман'. Неговото писане изглежда не толкова иновативно, колкото усъвършенстващо – похватите, които ползва, могат да бъдат намерени още у Марсел Пруст и Уилям Фокнър, но въпреки това то носи собствена оригиналност. Според преценката на Нобеловия комитет, награда му се присъжда като на писател „който съчетава творчеството на поет и художник в представянето на човешката участ с подчертано съзнание за времето“

Романи 
 1947 Le Tricheur
 1952 Gulliver
 1954 Le Sacre du Printemps
 1958 L'Herbe
 1960 La Route des Flandres /награда на Експрес)/Път през Фландрия, София: Народна култура, 1989 (прев. Стефан Тафров)
 1962 Le Palace
 1967 Histoire (награда Медиси)
 1969 La Bataille de Pharsale,
 1970 Orion aveugle / Les Corps conducteurs (2 версии)
 1973 Triptyque ,
 1975 Leçon de choses ,
 1981 Les Géorgiques ,
 1987 L'Invitation,
 1989 L'Acacia,
 1997 Le Jardin des Plantes,
 2001 Le Tramway Трамваят, София: Фама, 2009 (прев. Св. Димитрова) ISBN 975-954-411-154-0
 2006/13 Claude Simon, Œuvres, Tomes I-II, Paris: Gallimard, coll. „Bibliothèque de la Pléiade“

Бележки

Външни препратки 
 Асоциация на Читателите на Клод Симон  
 Интервю в The Paris Review (1992) 
 Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Клод Симон, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано 

Френски писатели
Френски романисти
Носители на Нобелова награда за литература
Родени в Антананариву
Починали в Париж