Гугутка
Гугутката (Streptopelia decaocto) е постоянна птица от семейство Гълъбови, разпространена по много места, включително България. Един от най-големите колонизатори на птичия свят. В Европа е описана за първи път в България през 1838 г. в покрайнините на Пловдив от Имре Фривалдски.

Таксономия 
Има два подвида
 S. d. decaocto: Европа, Мала Азия, Туркестан и Северен Китай, Южна и Североизточна Африка, Израел, Ирак, Иран, Индия, Шри Ланка и Западен Китай.
 S. d. xanthocyclus: Мианмар и Източен Китай.

Физически характеристики 
Малка птица със сиво оперение, като гърбът е по-тъмен. На крилата има синьосиви петна. Върховете на опашните пера са бели. Под тила минава тънка дъга от черни пера. Краката са къси и червени. Очите и човката са черни. Няма полов диморфизъм. Може да лети със скорост до поне 60 км/ч. Дължина: 31-34 см, тегло: 170-240 г, размах на крилете: 48-56 см.

Разпространение 
Отначало е разпространена само в страните с топъл климат от Югоизточна Европа до Япония. През 20 век обаче тя се заселва в останалата част от Европа, като достига Унгария през 1932, Германия през 1943, Холандия през 1947, Дания през 1950, Белгия и Норвегия през 1952 и Великобритания през 1960. Гнезди и на Скандинавския полуостров северно от Северната полярна окръжност. Случайно достига Бахамите през 70-те години на 20 век и през 1982 г. е вече пристигнала във Флорида. Забелязани са големи колонии в Южна и Централна Алабама, но в САЩ най-голяма е числеността на вида във Флорида. В Европа е слабо застъпена на Пиренейския полуостров, като на континента има 4-15 млн. гнездещи двойки. В Дания те са около 500 000.

Разпространението и биологията на гугутката са подробно проучени от орнитолога Николай Боев Гугутката е отличен пример за инвазивен вид, т.е. вид, който извършва бързо и значително разширяване на своя ареал. В началото на 21 век гугутката оредява и изчезва от много райони в България, вкл. и в София. Една от основните причини за това е увеличаването на числеността на свраката (Pica pica), която напада яйцата и малките на гугутката в гнездата.

Местообитание 
Гнезди и зимува по паркове, градини и селскостопански дворове.

Начин на живот и хранене 
Предимно растителнояден вид. През зимата може да се образуват големи ята там, където има хранителни запаси от зърно, например по силози и дворове. Обича царевица и пшеница, както и хранителни отпадъци. Храни се и с насекоми.

Разпознава се по характерната песен: гу-гуу-гу, гу-гуу-гу. Общителен вид, който не се страхува да живее край хора.

Размножаване 

Моногамни птици. Гнезди по дървета, високи храсти и човешки постройки, като прави рехави гнезда от клонки. Понякога гнезди на необичайни места като светофари. Размножителният период обхваща месеците от февруари до октомври. Отглежда от 1 до 6 поколения годишно, като двамата родители мътят 2 яйца средно по 20-21 дни. Яйцата са бели и имат дължина средно 31 мм. Малките напускат гнездото на 16-18-ия ден.

Допълнителни сведения 
Смята се, че е изходен вид или един от видовете използвани при създаването на домашната гугутка с която се кръстосва успешно и в естествени условия.

Източници 

Гургулици
Фауна на Индо-Малайската област
Фауна на Палеарктика
Фауна на Неарктика