Тор (митология)
Тор (на староисландски: Torr, на старогермански: Þunraz, Dunor, Donar,  – „гръм“) в скандинавската митология и викингските саги е бог на гръмотевиците, бурите и плодородието, закрилник на хората. Син на Один и на богинята на земята Йорд, брат на Тир.

Характеристика 
Тор е изобразяван като великан с рижа брада. С железни ръкавици, използвал тежък железен чук, наречен Мьолнир. Чукът е специфичното оръжие на Тор, както копието на Один и мечът на Тир.

Митология 
Тор препускал в своята обкована с желязо колесница, впрегната в козлите Тангниостр и Тангриснир. По-бързи от вятъра дори от Слейпнир – жребеца на Один. Всяка вечер Тор убивал и изпичал за вечеря двата козела, като оставял недокоснати само костите им, а след това ги съживявал.

След Один Тор е считан за най-могъщия бог. Не така мъдър, като баща си, но по-силен от него. Тор рядко оставал в Асгард, защото дни и нощи се сражавал с великаните. Но когато над асите надвисвала опасност, било достатъчно да произнесат името му и той веднага се явявал на помощ. В дните на Рагнарьок (Залезът на боговете), Тор убил с чука си вселенския змей Йормунганд, но след като отстъпил девет крачки, паднал поразен от отровата му.

Бележки 

Германски богове