Псилоцибин
Псилоцибинът е психоактивната съставка в някои от така наречените „магически гъби“, популяризирани в Европа от Р. Гардън през 1957 г. Има данни, че са били използвани от ацтеките и други древни народи за извършване на окултни ритуали и връзка с „боговете“.

Ефекти 
 Разширени зеници
 повишена цветова яркост на зрението
 неконтролируем смях
 изкривяване на картината
 приливи на радост, щастие, понякога страх
 илюзорно движение на околни обекти, променливо възприятие за форма и обем
 при по-високи дози следва абсолютна загуба на връзка с реалността и усещане за време
 неспособност за движение.

В зависимост от предконсумативната настройка, има възможност както за „добро пътешествие“ и „мистично преживяване“, така и за „лошо“ или „кошмарно пътешествие", при което човек (както и с други психо-активни вещества) решава, че умира и/или полудява.
Опитни психонавти, включително и Тимоти Лири, който още като професор давал псилоцибин на доброволци затворници, препоръчват човек винаги да е в изцяло контролирана и/или безопасна среда като апартамент или на природа, за да се намали вероятността за „кошмарно пътешествие“.

 Продължителност: 3 – 8 часа.

Източници

Външни препратки 
 erowid.org
 shroomery.org

Халюциногени
Психоактивни вещества
Алкалоиди
Микотоксини
Триптамини
Органофосфати