Дубровник
Дубрòвник (; , Рагуса) е град с древна история в най-южната част на Хърватия, на самия край на Дубровнишкия провлак. Селището е туристически център и главен град на Дубровнишко-неретванска жупания.

Разположен е на брега на Адриатическо море в Далмация и е наричан „Перлата на Адриатика“.

Към 2021 г. Дубровник наброява 41 562 души.

В миналото градът е един от важните центрове на развитие на сърбохърватския език и средище на писатели, поети, драматурзи, художници, математици, физици и други учени, макар че е център на хърватски полуекслав или т.нар. сръбско поморие, признато като сръбско и по силата на лондонския договор за присъединяването на Италия към Антантата.

История 

Дубровник (Рагуза) е основан при сливането на два града – Лаус, разположен на малък остров по южното далматинско крайбрежие, подслонил италианските бежанци от близкия град Епидаурум (днешен Цавтат), и Дъбрава, славянско селище в подножието на горист хълм.

Ивицата плитчини между двете части на града е засипана през 12 век, обединявайки селището около новопостроения площад (сега наричан Плаца или Страдун). Площадът е павиран през 1468 г. и съграден отново след земетресението от 1667 година. Градът е укрепен и две пристанища са построени на двата края на провлака.

От своето основаване през 7 век, градът е под защитата на Византия, но след кръстоносните походи Рагуза попада под венецианска власт, а според Задарския мирен договор от 1358 г. става част от Унгарско-Хърватското кралство.

Във времето от 14 век до 1808 година Дубровник е управляван като свободна държава с име Respublica Ragusina (Рагузка република). Републиката достига своя връх през 15 и 16 век, когато дубровнишката таласокрация, основаваща се на морска търговия, е единственият източноадриатически град-държава, съперничещ на Венеция и другите италиански морски републики по мощ и влияние.

Градът е управляван от аристокрация, обединена в два градски съвета (vijeće), които поддържат строга социална система, но и отменят търговията с роби в началото на 15 век и ценят високо свободата. Градът успешно балансира между интересите на Венеция и Османската империя векове наред.

В републиката постепенно настъпва упадък след криза в средиземноморската търговия и особено след катастрофалното земетресение през 1667 година. През 1699 г. градът е принуден да продаде две парчета земя от територията си на османците, за да се избави от напредващите венециански войски.

Окончателният край на републиката не е сложен от Венеция, а от силите на Наполеон, които първо завземат земите на Венеция, а впоследствие и Дубровнишката република през 1806 година. Две години по-късно градът става част от Илирийските провинции, владение на Франция.

През 1815 година, след решение на Виенския конгрес, Австрия (от 1867 г. Австро-Унгария) анексира Дубровник като част от Кралство Далмация. Под австрийска власт официалното име на селището е Рагуза. След това градът влиза в пределите на Кралството на сърби, хървати и словенци (от 1929 Югославия. През Втората световна война е окупиран от италиански и немски сили.

По време на Войната за независимост на Хърватия срещу останалите югославски сили старият град на Дубровник е обсаден и бомбардиран на 6 декември 1991, а останалата част от града търпи дори по-големи поражения от октомври 1991 до май 1992 година.

След края на войната е започнат мащабен проект за реконструиране на града със съдействието на ЮНЕСКО. Градът е възстановен в древен стил, за да запази атмосферата си. Към 2005 година по-голямата част от щетите са възстановени.

Друга информация 
Патрон на града е св. Влас (Sv. Vlaho).

Старата част на Дубровник е в списъка на ЮНЕСКО на световното наследство.

В Дубровник се говори дубровнишки говор, а прилежащата му територия е известна още от средновековието като дубровнишко крайбрежие.

Ирландският драматург Джордж Бърнард Шоу възкликва при посещението си в града през 1929: „Този, който търси Рая на Земята, трябва да посети Дубровник“.

Дубровнишката република е първата държава в света, признала независимостта на Съединените щати.

Забележителности 
 Дворецът Спонца от XVI век
 църквата Свети Спас от XVI век
 Княжеският дворец от XV век

Побратимени градове

Известни личности 
 Родени в Дубровник
 Руджер Йосип Бошкович (1711 – 1787), учен
 Иво Войнович (1857 – 1929), драматург
 Сръджан Лакич (р. 1983), футболист
 Йелена Лужина (р. 1950), македонска писателка
 Мавро Орбини (1563 – 1614), историк
 Милан Решетар (1860 – 1942), филолог
 Бенедикт Цуцари, последният католически архиепископ на Софийско-Пловдивската архиепархия

 Починали в Дубровник
 Луйо Адамович (1864 – 1935), ботаник
 Мавро Орбини (1563 – 1614), историк
 Александър Ранкович (1903 – 1983), политик

Галерия

Външни препратки 
 Официален уебсайт на града (на хърватски и английски)
 Туристически пътеводител за града
 Дубровник на VisitTown.com 
 Информация и пътеводител
 Летен фестивал в Дубровник 
 Доклад за Дубровник след войната
 Онлайн списание за града
 Спътникова снимка от Google Maps
 Дубровник информация
 Дубровник – виртуална разходка, панорами

Източници 

 
Зони без автомобили