Електродинамика
Електродинамиката е дял от теоретичната физика, който изучава електромагнитното поле, зависещо от времето, и неговото взаимодействие с тела, имащи електричен заряд. 

Предметът на електродинамиката включва връзката между електрически и магнитни явления, електромагнитно излъчване (в различни условия, както свободно, така и в различни случаи на взаимодействие с материята), електрически ток (най-общо казано, променлив) и неговото взаимодействие с електромагнитно поле (електрическият ток може да се разглежда при това като набор от движещи се заредени частици). Всяко електрическо и магнитно взаимодействие между заредени тела се разглежда в съвременната физика като осъществяващо се с помощта на електромагнитно поле и следователно също е предмет на електродинамиката.

В зависимост от условията, в които се намират разглежданите тела, се разделя на класическа електродинамика и квантова електродинамика.

Основни величини

Формулировка

Означения и измерителни единици

Основни зависимости 
Основните зависимости в електродинамиката се определят от четирите уравнения на Максуел:

1. Закон на Ампер-Максуел (закон на Ампер за пълния ток).
Циркулацията на вектора на напрегнатостта на магнитното поле по затворен контур е равна на пълния ток, преминаващ през произволна повърхнина, ограничена от контура:

Максуел полага, че величината  има смисъла на плътност на ток , протичащ през останалата част от затворената повърхност извън областта L, който нарича ток на сместване. С него се обяснява пренасянето на електрична енергия през непроводящи среди чрез изменение на електричното поле във времето. Пълният ток  е сума от тока на проводимост  и тока на сместване : . Плътността на тока на проводимост е 

Законът на Ампер-Максуел в интегрална форма може да се запише и чрез магнитната индукция :

Тъй като законът важи за всяка повърхност, ако тя е безкрайно малка, като се разделят двете страни на горните равенства на  и се намери граничният преход на лявата част при  → , получава се първото уравнение на Максуел в диференциална форма:

или:

2. Закон на Фарадей за промяна на магнитната индукция. Електродвижещото напрежение по затворен контур е равно на скоростта на изменение на магнитния поток (промяната на магнитната индукция) през заградената от този контур площ със знак минус:
  ,

където  e магнитният поток през областта с площ .

Тъй като законът важи за всяка повърхност, ако тя е безкрайно малка, като се разделят двете страни на горното равенство на  и се намери граничният преход на лявата част при  → , получава се второто уравнение на Максуел в диференциална форма:

 или
. 

3. Закон на Гаус за потока на електричната индукция. Потокът на електричната индукция през затворена повърхност е равен на обемната плътност на свободните заряди в обема, заграден от повърхността:
 или
.

При безкрайно малка повърхност  →  аналогично се получава третото уравнение на Максуел в диференциален вид:
 и  или
 и .

Ако средата е идеален диелектрик, няма свободни заряди, обемната им плътност  и записите на теоремата на Гаус добиват вида:
 и  или
 и .

Това означава, че силовите линии на електрическото поле в идеален диелектрик са непрекъснати.

4. Закон на Гаус за потока на магнитната индукция. Потокът на магнитната индукция през затворена повърхност е равен на нула. 

При безкрайно малка повърхност  →  аналогично се получава четвъртото уравнение на Максуел в диференциален вид:
 и , или
 и .

Следователно, силовите линии на магнитното поле винаги са непрекъснати.