Александър Гиргинов
Александър Ангелов Гиргинов е български политик от Демократическата партия. Той е вътрешен министър в правителствата на Народния блок (1931 – 1934) и един от активните участници на опозицията срещу комунистическото управление след Втората световна война.

Биография 
Александър Гиргинов е роден в Търново на 11 май (29 април стар стил) 1879 година. Завършва право в Лайпциг, след което e адвокат и активен участник в Демократическата партия, от 1908 година е избиран многократно за народен представител. Заедно с Александър Балабанов и Йосиф Хербст редактира стартиралия в 1908 година вестник „Време“, неофициален правителствен орган.

След Деветоюнския преврат през 1923 година Гиргинов става член на първото Изпълнително бюро на новосъздадения Демократически сговор, но впоследствие се дистанцира от него и остава в самостоятелната Демократическа партия. Той е вътрешен министър в кабинетите на Народния блок през 1931 – 1934 година – в петото правителство на Александър Малинов и в първото, второто и третото правителство на Никола Мушанов. След Деветнадесетомайския преврат през 1934 е в опозиция и се обявява за запазване на неутралитета на България във Втората световна война.

На 2 септември 1944 година Александър Гиргинов се включва в кабинета на Константин Муравиев, заради което след Деветосептемврийския преврат е осъден на една година затвор от т.нар. Народен съд. Освободен предсрочно, през лятото на 1945 година участва активно във възстановяването на Демократическата партия.

На 25 октомври 1947 година Александър Гиргинов е изселен от София в Разград, а по-късно в Дулово. Той е взет на агентурна разработка от Държавна сигурност. Той е разработван и следен от ДС под псевдонима „Гошо“, разкриват още архивите документи на репресивния апарат на БКП. Бил е принуждаван да се разписва по три пъти на ден. След като е бил настанен в празна стая без мебели, е принуден да се моли за завивки и печка. За храна и вещи от първа необходимост е молил сина си, изселен в Етрополе. За определен период са му отнети купоните за хляб. По-късно комунистите прекъсват и възможността му да кореспондира със сина си. През 1949 е преместен отново в друго жилище, при много нехигиенични условия с цел абсолютна изолация, нещо което той е понесъл безропотно. През 1952 г. е въдворен в концлагера „Белене“ с решение на МВР за срок от 7 години.

Александър Гиргинов умира на 1 ноември 1953 година в лагера „Белене“.

Библиография 
 1907 – „Парламентаризъм и поемането на властта“
 1919 – „Отговорностите в навечерието на войната и становището на Демократическата партия“
 1921 – „Държавното устройство на България“
 1922 – „Кабинетът на Малинов-Костурков в 1918 г.“
 1923 – „България пред Великата война“
 1926 – „Народната катастрофа. Войната 1912 – 1913“
 1936 – „Изпитанията във войната 1915 – 1918“

Бележки 

 Цитирани източници
 

Министри на вътрешните работи на България
Министри на финансите на България
Български политици (1918 – 1945)
Български политици (1878 – 1918)
Български министри
Родени във Велико Търново
Осъдени от Народния съд
Лагеристи в Белене
Починали в Белене
Подсъдими по процеса на Първи състав на Народния съд