Ном (Египет)


Значение 
Номът (на гръцки Νομός) е гръцкият превод на древноегипетския термин сепат - основната териториална единица в Древен Египет. Терминът се е наложил в науката с гръцкия си вариант, тъй като до разчитането на йероглифното писмо почти единствените извори за историята на Древен Египет са текстовете на античните гръцки автори. Първото териториално разделение е границата, която отделя север от юг — Горен и Долен Египет. Номите, на брой от 38 до 42 (в зависимост от епохата) са имали своя столица и герб.

 Номите са оцелели до римско време. Под римско управление отделни номи секат свои собствени монети, така наречените „номи монети“, които все още отразяват отделни местни асоциации и традиции. Номите на Египет запазват основното си значение като административни единици до фундаменталното пренареждане на бюрокрацията по време на управлението на Диоклециан и Константин Велики.
 От 307/8 г. сл. Хр. тяхното място е заето от по-малки единици, наречени паги. В крайна сметка възникнали могъщи местни чиновници, наречени пагарси, през които минавало цялото покровителство. Основната роля на пагарха беше като организатор на събирането на данъци. По-късно пагархът поема и някои военни функции. Пагарсите често са били богати земевладелци, които са царували над пагите, от които произхождат.

 Номите са били управлявани от номарси, които са управлявали от името на фараона.

Етимология 
Терминът ном идва от старогръцкия νομός, nomós, което означава „област“; древноегипетският термин е сепат или spAt. Днешната употреба на древногръцкия термин, а не на древноегипетския термин, се появява през периода на Птолемей, когато използването на гръцки е широко разпространено в Египет.Наличието на гръцки записи за Египет повлия на приемането на гръцките термини от по-късните историци.

Разделение 
Разделянето на древен Египет на номи може да се проследи до праисторически Египет (преди 3100 г. пр. н. е.). Първоначално тези номи са съществували като автономни градове-държави [необходим е цитат], но по-късно започват да се обединяват. Според древната традиция владетелят Менес завършва окончателното обединение.[7]

Не само, че разделението на номи остава в сила повече от три хилядолетия, областите на отделните номи и тяхното подреждане остават забележително стабилни. Някои, като Ксоис в делтата на Нил или Кент в Горен Египет, са споменати за първи път на Палермския камък, който е изписан в Петата династия. Имената на няколко, като нома на Бубастис, се появяват не по-рано от Новото царство. Съгласно системата, която преобладава през по-голямата част от историята на фараонския Египет, страната е разделена на 42 нома.

Долен Египет (на египетски: "Ā-meḥty"), от столицата на старото царство Мемфис до Средиземно море, се състои от 20 нома. Първият е базиран около Мемфис, Сахара и Гиза, в района, окупиран от съвременен Кайро. Номите бяха номерирани по повече или по-малко подреден начин от юг на север през делтата на Нил, като първо обхващаха територията на запад, преди да продължат с по-високите номера на изток. И така, Александрия беше в Третия ном; Бубастис беше в осемнадесети.

Горен Египет е разделен на 22 нома. Първата от тях беше съсредоточена в Елефантина близо до границата на Египет с Нубия при Първата катаракта – района на съвременния Асуан. Оттам номерацията напредваше надолу по реката по подреден начин по тясната плодородна ивица земя, която беше долината на Нил. Васет (древна Тива или съвременен Луксор) е бил в Четвърти ном, Амарна в четиринадесети и Меидум в Двадесет и първи.

География на Древен Египет