Аорта
Аортата (на гръцки: αορτή) е голям кръвоносен съд, който отвежда кръв от лявата камера на сърцето до съдовете на големия кръг на кръвообращението.

Аортата е най-голямата артерия на тялото. При човек има диаметър от 2,5 – 3,5 см и дължина от 30 – 40 см. В началната си част е извита под формата на дъга, а останалата ѝ права част стига до таза.

Части 
В анатомията, хирургията, както и в радиологията са различават отделни части на аортата за по-добра ориентация: възходяща аорта, аортна дъга и низходяща аорта.

Възходяща аорта 
Възходящата аорта (Aorta ascendens) започва от лявата камера на сърцето и продължава почти вертикално нагоре. Тя е разделена от лявата камера чрез аортната клапа. Намира се изцяло в околосърдечната торбичка (перикард) и е с дължина само няколко сантиметра. Леко изпъкналата начална част на аортата (Bulbus aortae) се състои от трите аортни синуса (Sinus aortae), които са ограничени от свободния ръб на съответната аортна клапа и стената на аортата. От предния и левия синус водят началото си коронарните артерии (Arteriae coronales), които снабдяват сърдечния мускул.

Аортна дъга 

Аортната дъга (Arcus aortae) е продължение на възходящата аорта и се намира извън перикардната торбичка. Тя отвежда кръвта от възходящата в низходящата аорта. От аортната дъга водят началото си артериите за снабдяване на главата и горните крайници. Трите разклонения на аортната дъга са Truncus brachiocephalicus (за дясна ръка и дясната половина на главата), Arteria carotis communis sinistra (за лявата половина на главата) и Arteria subclavia sinistra (за лявата ръка), които са подредени най-често в този ред. При рентгенови снимки аортната дъга най-често се проектира върху второто ребро. На височината на 4 гръден прешлен аортната дъга преминава в гръдната аорта (Aorta thoracica).

Низходяща аорта 
Низходящата аорта (Aorta descendens) достига до таза и се разделя на двете големи артерии на таза. Дължината ѝ е около 30 см и се разделя на подчасти:
 Гръдна аорта (Aorta thoracica), която се намира изцяло в гръдния кош и дава съдове за снабдяване на белия дроб. След преминаването през диафрагмата (Hiatus aorticus) на височина на 12 гръден прешлен, гръдната аорта преминава в
 Коремна аорта (Aorta abdominalis), която веднага след преминаването си през диафрагмата дава Truncus coeliacus за кръвоснабдяване на стомах, слезка, дванадесетопръстник, панкреас (задстомашна жлеза) и черен дроб. Отделят се и съдове за снабдяване на горната и по-голяма част на червата, на бъбреците, на долната част на червата и на останалите органи на таза. Тази част на аортата се дели на височината на 4 поясен прешлен на двете общи хълбочни артерии (Arteria iliacae communes).

Функция на аортата за кръвния поток 
Еластичната стена на аортата и позволява да поема част от изтласканата по време на систолата от сърцето кръв и да създаде по-постоянен поток на кръвта. Кръвното налягане се измерва в тази част на аортата от т.нар барорецептори.

Възможности за изследване 
 Ултразвук.
 Трансезофагиална ехокардиография, при която ултразвуковата сонда се поглъща и изследването се извършва от съседния на аортата хранопровод.
 Компютърна томография (CT).
 Ядрено-магнитен резонанс (NMR, MRT).
 Ангиография, при която се правят рентгенови снимки на съдовете след инжектиране на контрастно вещество.
 Рентгенова снимка на гръден кош.
 Сърдечна катетризация.

Заболявания на аортата 
 Стеноза на истмус на аортата – стеснение на аортата между аортната дъга и низходящата аорта, водещо до ниско налягане под и високо над стеснението.
 Артериосклероза.
 Аневризма на аортата.
 Дисекация на аортата.
 Руптура (спукване) на аортата.
 Запушване на аортата (например при тромбоза или тумор в коремната кухина и др.).
 Синдром на Марфан (генетичен дефект, причиняващ смущения при изграждането на еластична тъкан, което предразполага към дисекации и руптури на аортата).
 Сифилис на аортата (Mesaortitis luica).

Артерии
Картинки за транскрибиране и/или превод