Васил Михайлов (актьор)
Васил Александров Михайлов е български театрален и филмов актьор.

Биография 
Роден е на 6 април 1938 г. в Стара Загора, но произхожда от бежанско семейство от Мараш, Западна Тракия.

През 1964 г. завършва ВИТИЗ „Кръстьо Сарафов“ в класа на проф. Желчо Мандаджиев. През същата година се ражда първородният му син Александър Михайлов (1964 – 2019), дългогодишен журналист в БНР, куклен режисьор, автор на детски пиеси.

Работил е като шлосер-матричар в завод „Светлина“, Стара Загора (1964 – 1967), в Хасковския драматичен театър, където е бил директор (1965 – 1966), във Военния театър (1967 –) и в „Театър 199“, пред който могат да бъдат видени неговите отпечатъци на Стената на славата.

Михайлов е депутат във ВНС (1990), член на Съюза на българските филмови дейци (1973), както и заместник-председател на САБ (1982 – 1989).

Най-голяма популярност му носи изпълнението на ролята на Петко Войвода в телевизионния сериал „Капитан Петко войвода“.

На 8 февруари 2018 г. САБ обявява, че „Икар“ за цялостен принос ще бъде присъден на Михайлов. На следващия ден обаче Михайлов съобщава в интервю своя отказ на наградата в знак на протест срещу състоянието на българския театър и липсата на достатъчно държавна грижа към този вид изкуство. Също споменава, че самият той не е член на САБ от 30 години, след което заявява: „В моя театър, в който съм вече 50 години – Театър „Българска армия“ – няма такава организация.“

Театрални роли 
Ролите, изиграни на сцената на Театър „Българска армия“:
 доктор Панов – „Хирурзи“
 Кубрат – „Хан Аспарух“
 1968 – Боян – „Боян Магесникът“, Кирил Христов, режисьор Анастас Михайлов
 1968 – Васка Пепел – „На Дъното“, Максим Горки, реж. Леонид Варпаховски
 1971 – Фьодор – „Нашествие“, Леонид Леонов, реж. Кънчо Илиев
 1972 – полковник Огнянов – „Съд на честта“, Рангел Игнатов, реж. Крикор Азарян
 1972 – Георги Димитров – „Дяволският кръг“, Хеда Цинер, реж. Елка Михайлова
 1972 – старшина Васков – „А утрините тук са тихи...“, Борис Василиев, реж. Крикор Азарян
 1988 – Сюлейман Ага – „Време разделно“, Антон Дончев, реж. Асен Шопов
 1974 – Лопахин – „Вишнева градина“, Антон Чехов, реж. Крикор Азарян
 1976 – Сизве Банзи – „Сизве Банзи е мъртъв“, Атол Фюгард, реж. Крикор Азарян
 1977 – Суслов – „Дачници“, Максим Горки, реж. Асен Шопов
 1977 – Виктор Мишлаевски – „Дните на семейство Турбини“, Михаил Булгаков, реж. Леонид Е. Хейфец
 1978 – Дантон – „Делото Дантон“, Станислава Пшибишевска, реж. Анджей Вайда
 1981 – Боздугански – „На гости у министъра“ или „Службогонци“, Иван Вазов, реж. Иван Добчев
 1981 – „Капитан Петко Войвода“
 1982 – Ричард – „Ученика на дявола“, Бърнард Шоу, реж. Леон Даниел
 1983 – Чудовището – „Денят в който Мери Шели срещна Шарлот Бронте“, Едуард Мане, реж. Крикор Азарян
 1986 – Абазов – „Нощно съжителство“, Маргарит Минков, реж. Пламен Марков
 1987 – Серебряков – „Вуйчо Ваньо“, Антон Чехов, реж. Красимир Спасов
 1989 – Бакаи – „Лицева опора“, Тибор Дюркович, реж. Николай Ламбрев
 1990 – Иван Коломийцев – „Последните?“, Максим Горки, реж. Красимир Спасов
 1991 – Гейвин Стивънс – „Реквием за една монахиня“, Уилям Фокнър, Албер Камю, реж. Николай Ламбрев
 1992 – Каракалпаков – „Двубой“, Иван Вазов, реж. Николай Ламбрев
 1993 – Фил Хоугън – „Луна за несретници“, Юджийн О'Нийл, реж. Николай Ламбрев
 1994 – Стефан Стамболов – „Величието и падението на Стефан Стамболов“, Стефан Цанев, реж. Николай Ламбрев
 1996 – Полоний – „Хамлет“, Уилям Шекспир, реж. Николай Ламбрев
 1996 – Игото – „Опит за летене“, Йордан Радичков, реж. Крикор Азарян
 1996 – Галоти – „Емилия Галоти“, Готхолд Ефраим Лесинг, реж. Красимир Спасов
 1998 – Бащата – „Котка върху горещ ламаринен покрив“, Тенеси Уилямс, реж. Николай Ламбрев
 1999 – Димитър – „Буре барут“, Деян Дуковски, реж. Крикор Азарян
 2001 – Аврам Танурков – „Бая си на бълхите“, Боян Папазов, реж. Крикор Азарян
 2002 – „Финале Гранде“— авторски спектакъл на Камен Донев
 2003 – Генералът – „Четвъртата сетра“, Януш Грловацки, реж. Крикор Азарян

Изиграл още много роли в театрите:
 „Иван Димов“ – Хасково
 „Някой нов“
 Театър 199 – „Близък непознат“ от Александър Рилски, „Жена в затруднено положение“ от Марек Домански, „Два начина да се ядат сладки“ от Михаил Величков, „Насаме с всички“ от Александър Гелман, „Последната нощ на Сократ“ от Стефан Цанев, „Дамата с куфара“ от Агнешка Ошецка, „Другата смърт на Жанна д'Арк“ от Стефан Цанев, „Вавилонска кофа“ от Иван Голев, „Брудершафт“ от Анатолий Крим.
 Народен театър „Иван Вазов“
 театър „Движение“
 театрална формация към „България“ АД и др.

Телевизионен театър 
 „Тайната вечеря на дякона Левски“ (2003)
 „Часът на моето убийство“ (1992) – Коста Паница
 „Нюрнбергският процес“ – съветският обвинител 
 „Насила лекар“ (от Жан-Батист Молиер) – Сганарел 
 „Оптимистична трагедия“ (от Всеволод Вишневски) – Водача
 „Игра на любовта и случая“ (от Пиер Мариво) – Оргон
 „Господинката“ (от Генчо Стоев) – Господинката 
 „Кралят Елен“ (от Карло Гоци) – Тарталя 
 „Ревизорски уроци“ (1988) (от Радослав Михайлов), 2 части – кмета Газдов
 „Представянето на комедията „Г-н Мортагон“ от Иван Вазов и Константин Величков в пловдивския театър „Люксембург“ в 1883 г.“ (1988) (от Пелин Пелинов), 2 части – Константин Сапунов
 „Великото чудо“ (1986) (от Николай Георгиев)
 „Кучета“ (1985) (от Николай Хайтов) – Начо
 „Нощта на славеите“ (1985) (от В. Ежов)
 „Процесът Стамболийски“ (1985) (от Пелин Пелинов), 2 части – Александър Стамболийски
 „Хъшове“ (1982) (от Иван Вазов) – Македонски
 „Буря в тихо време“ (1981) (от Кирил Василев)
 „Вампир“ (1980) (от Антон Страшимиров)
 „Съдии на самите себе си“ (1977) (от Кольо Георгиев)
 „Над морското равнище“ (1977) (от Иван Радоев)
 „Женитба“ (1977) (от Николай Гогол) – Кочкарьов
 „Кралят-елен“ (1975)
 „Лодка в гората“ (1972) (от Николай Хайтов) – Марин, горския
 „История на бъдещето“ (1972), 2 серии
 „Човекът от Ла Манча“ (1968) (Мигел де Сервантес)
 „Албена“ (1968) (от Йордан Йовков) – Нягул

Филмография

Награди и отличия 
 Заслужил артист (1974).
 Народен артист (1981).
 Орден „За заслуги към БНА“ (1974).
 Медал „За заслуги към БНА“ за ролята на хан Кубрат във филма Хан Аспарух.
 „Първа награда“ на МНО за роля на патриотична тема (1967).
 „Трета награда“ за ролята на (Боян) от пиесата „Боян Магесникът“ (Велико Търново, 1968).
 „Трета награда“ за ролята на (Богдан) от пиесата „Самуил“ (Велико Търново, 1969).
 „Награда за мъжка роля“ – на (старшията) във филма „Герловска история“ на Х фестивал на българския филм – (Варна, 1971).
 „Наградата на МНО“ за ролята на (полковник Огнянов) от пиесата „Съд на честта“ (1972).
 „Наградата на МНО“ за ролята на (Манол) от пиесата „Време разделно“ (1973).
 „Втора награда“ за ролята на (Манол) от пиесата „Време разделно“ (Велико Търново, 1975).
 „Първа награда“ за ролята на (Човекът) от пиесата „Сизве Банзи е мъртъв“ на I национален преглед на камерните театрални постановки – (Враца, 1977).
 „Втора награда“ за ролята на (Будин) от пиесата „От Земята до небето“ на национален преглед на българската драма и театър.
 „Почетна значка ЗЛАТНО ПЕРО“ на СБЖ за висок творчески принос в българската журналистика и публицистика за филма По дирята на безследно изчезналите (1978).
 „Награда за мъжка роля“ на Съюза на българските филмови дейци за ролята на (капитан Петко войвода) във филма „Капитан Петко войвода“ и за ролята на (хан Кубрат) във филма „Хан Аспарух“ (1981).
 „Награда за мъжка роля“ за ролята на (капитан Петко войвода) във филма „Капитан Петко войвода“ на XVII фестивал на българския игрален филм – (Варна, 1982).
 Награда на Съюза на артистите в България за ролята на (Галубеев) в „Насаме с всички“ (сезон 1982 – 1983)
 „Първа награда“ на МНО за ролята на (Македонски) от пиесата „Хъшове“ (1983).
 „Специалната награда за мъжка роля“ (заедно с режисьора и оператора) за тази на (Бъч) във филма „Събеседник по желание“ на XVIII фестивал на българския игрален филм – (Варна, 1984).
 „Награда за мъжка роля“ за ролята на (Бъч) във филма „Събеседник по желание“ на XI международен фестивал на червенокръстки и здравни филми – (Варна, 1985).
 „Награда за мъжка роля“ за ролята на (Вълкадин) във филма „Вълкадин говори с Бога“ на Международния телевизионен фастивал „Златната ракла“ – (Пловдив, 1997).
 „Наградата Галя Бъчварова ЗА МЪЖКА РОЛЯ“ за ролята на (Аврам Коен „къркача“) вв филма „След края на света“ на Международния телевизионен фастивал „Златната ракла“ – (Пловдив, 1999).
 „Златен век“ – огърлие, от бившия министър на културата Петър Стоянович „за изключителния си принос в киното и театъра, както и по повод Деня на българската просвета и култура – 24 май“ (2014)
 Почетен гражданин на Стара Загора.
 Годишни Фолклорни Награди 2017 – връчен плакет „90 години от рождението на Радка Кушлева“ – за популяризиране на родопския фолклор.
 „Награда Икар“ за цялостен принос (отказана).
 Държавна награда „Св. Паисий Хилендарски“ (2018)

Бележки

Външни препратки 

  
  Васил Михайлов в КиноПоиск
  Васил Михайлов в Кино-Театр

Български актьори и актриси
Български театрални актьори и актриси
Български политици след 1989
Възпитаници на НАТФИЗ
Народни артисти (България)
Заслужили артисти (България)
Носители на Аскеер
Носители на Икар
Носители на орден „Стара планина“
Почетни граждани на Стара Загора
Родени в Стара Загора