Димитър Миладинов
Димитър Христов Миладинов е български възрожденски просветител, книжовник, фолклорист и борец за национална независимост. Той е брат на Константин Миладинов и Наум Миладинов.

Биография 

Роден е през 1810 г. в град Струга. Послушник е в манастира „Свети Наум“. През 1829 г. учи в гръцко училище в Охрид при Димитър Мокрянин и хаджи Пульо Самарински.

В периода 1830 – 1832 г. работи като учител в Охрид, след това продължава образованието си в гимназията в Янина (1833 – 1836 г.). В годините между 1836 – 1839 г. учителства отново в Охрид, но е принуден от гръцкия владика да напусне училището. Преподава в училищата в Струга (1839 – 1840 г.), Кукуш (1840 – 1842 г.) и отново в Охрид (1842 – 1845) и Струга (1846). По това време се среща с украинския филолог Виктор Григорович, който прави продължителна етнографска обиколка из българските земи и който го вдъхновява да започне да събира фолклорни материали.

По-късно Миладинов е учител в село Магарево, Битолско (1849 – 1852) и в гръцко училище в Битоля (1852 – 1854). По време на Кримската война (1853 – 1856 г.) обикаля Босна и Херцеговина. През 1856 г. като учител в Прилеп успява да въведе изучаването на български език в гръцко училище. Заради родолюбивата си дейност е преследван от гръцкото духовенство. Учителства в Кукуш (1857 – 1859 г.), Струга (1859 г.), Охрид (1860 – 1861 г.), продължава борбата за равноправие на българите и тяхната култура. Обнародва дописки в „Цариградски вестник“ (1860 г.), обикаля македонски села и градове, за да събира помощи за дострояването на българския храм „Свети Стефан“ в Цариград. Обявен за „царски душманин“ и арестуван от турски власти на 16 февруари 1861 г. Лежи в затворите в Охрид, Битоля, Солун, Цариград.

По клевета на гръцкия владика Мелетий Преспански и Охридски е арестуван в Струга, а през Битоля и Солун е откаран в Цариградския затвор, където умира на 11 януари 1862 година, вероятно от тиф. Има съмнения, че е отровен заедно с брат си Константин от фанариоти.

Основната заслуга на Димитър Миладинов е събирането и издаването на сборник с автентични народни песни от различни краища на българското земище под заглавието „Български народни песни“ (юни 1861 г., Загреб, заедно с брат си Константин Миладинов).

Димитър и Димитра Миладинови имат 6 деца: Елисавета (женена за Кузман Шапкарев), Пантелей (Пантелеймон, Панде, Страшимир), Царевна (Василикия), Фросина, Анастасия (Милица) и Златица. Димитър Миладинов е дядо на професор Владислав Алексиев.

Родословно дърво

Външни препратки 
 Бѫлгарски народни пѣсни. Собрани отъ братья Миладиновци, Димитрıя и Константина и издадени отъ Константина. Въ Загребъ. Въ книгопечатница-та на А. Якича, 1861
 Царевна Миладинова за баща си Димитър Миладинов и чичо си Константин Миладинов
 Емил Георгиев. „Благата кръв“ на братя Миладинови 
 Български народни песни
 Елисавета Миладинова и Александър Гребенаров за братя Миладинови
 Михаил Арнаудов – Трагедията на един бележит възрожденец. в: Дела и завети на бележити българи. С. 1969, с. 207 – 216
 Дописка от Димитър Миладинов за въвеждането на български език в училищата и църквите в Охрид и Струга, публикувано във в-к „Цариградски вестник“, год. X, бр. 476, Цариград, 26 март 1860 година
 „Во Охрида 1860 Марта 6“, дописка на Д. Миладинов за строенето и отварянето на ново българско училище в Охрид публикувана във в-к „Цареградский вестник“, год. X, бр. 476, Цариград, 26 март 1860 година
 - Стружко културно-просветно братство „Братя Миладинови“ – „Братя Миладинови Димитър *1810 и Константин *1830 – за памет на 75 години от мъченишката им смърт (1862 януарий 1937)“, София, 1937 година
 Иван Миладинов от Струга, Вардарска Македония – „Братя Миладинови (Биография)“, София, 1932 година
 Иван Хаджов от Струга, Вардарска Македония – „Братя Константин и Димитър Миладинови“, София, 1944 година
 Кузман Шапкарев от Охрид, Вардарска Македония – „Материали за животоописанието на братя Х. Миладинови, Димитрия и Константина. С прибавлнение нещо и за живота на Нака С. Станишев“, Пловдив, 1884 година
 „Български народни песни“, Загреб, 1861 година
 "Tѫга за югъ; На чужина", публикувано във в. „Дунавскый лебедъ“, брой 20, Белград, 1861 година

Бележки 

Български просветни дейци от Македония
Български фолклористи от Македония
Български писатели от Македония
Димитър
Починали в Истанбул
Писатели през Българското възраждане
Починали от тиф