Българска матица
Българска матица е обществено-културна организация на българите в Османската империя, съществувала в периода 1909 – 1912 година със седалище в столицата Цариград.

Опити за създаване 

Първата идея за създаване на Българска матица е още от средата на XIX век. В 1852 година такъв проект правят в Санкт Петербург Натанаил Бойкикев и Константин Петкович, като към тях се присъединява и Партений Зографски. Идеята е да се създаде в Цариград българско национална културно-просветна организация. Тя трябва да издава вестник под същото име и различни книги на роден език с цел да помогнат на целия български народ в образованието му. Проектът за Българска матица се разпраща за одобрение в Букурещ, Прага, Виена, Цариград и Одеса до 1856 г. Благородното намерение се осуетява поради избухването на Кримската война.

Наскоро след свършване на войната Натанаил Бойкикев заминава за Цариград и привлича за проекта изтъкнатия общественик Драган Цанков. Последният се залавя сериозно и делово с предложението и успява да убеди цариградските български патриоти да учредят „Община за българската книжнина“. Така цариградските българи, решават да издават и свой научен печатен орган: „Български книжици“, коxто излиза от 1858 до 1862 година в Цариград. След спирането на списанието в Браила през 1869 година се създава Българското книжовно дружество.

Учредяване 
Повторно идеята за създаването на Българска матица възниква и се поема през 1908 година на страниците на периодичните издания на българите в Османската империя – солунското списание „Културно единство“ на Антон Страшимиров, цариградския вестник „Вести“ и други. Един от инициаторите е професор Александър Теодоров-Балан, който по това време е секретар на Българската екзархия. Поради връзките на някои от поддръжниците на идеята за Матица с Екзархията, първоначално инициативата е критикувана от органа на Народната федеративна партия (българска секция) вестник „Народна воля“.

Първоначално Матицата се ръководи от Временна управа (отбор), председателстван от Александър Теодоров-Балан. На 27 септември 1909 година в Цариград се провежда събрание, на което се избира Управен съвет, начело с Анастас Наумов. През 1909 – 1910 година Българска матица създава свои клонове (местни задруги) в Цариград, Кукуш, Гостивар, Струмица, Дойран, Лерин, Охрид, Щип, Одрин, Прилеп, Мехомия, Солун, Малко Търново, Битоля, село Кръстополе, Ксантийско, Скопие, Сяр, Драма, Воден, Неврокоп, село Емборе, Кайлярско и други селища в Македония и Одринска Тракия. Първият общ събор на Матицата се провежда от 22 до 24 април 1910 година в салона Солунската българска мъжка гимназия. За ръководство на събора са избрани: председател Тодор Танев, подпредседател Йордан Мирчев, секретари Христо Караманджуков и Харалампи Вулев.

Ръководен състав 

За председател на нейния Управителен съвет е избран Христо Далчев, бивш български депутат в Отоманския парламент от Народната федеративна партия (българска секция), подпредседатели са Васил Динов, Атанас Ченгелев и Вениамин Димитров, а членове – Анастас Наумов, Христо Силянов, Лазар Цунев, Вангел Попов, Д. Дяков, Васил Шанов и Христо Караманджуков. Секретар става Шанов, ковчежник Димитър Василев. От август 1911 година председател на Управителния съвет на дружеството е Атанас Ченгелев. Активисти на Матицата са и Георги Баждаров, Димитър Влахов, Сребрен Поппетров, Анастас Разбойников и други обществени и просветни дейци. Българска матица издава четири броя на годишник-календар „Летоструй“ (1909 – 1912) под редакцията на Александър Теодоров-Балан.

Литература

Бележки