Росен (дем Лерин)
Рòсен или Росна (, Ситария, до 1926 година Ρόσνα, Росна) е село в Република Гърция, в дем Лерин (Флорина), област Западна Македония.

География 
Селото е разположено в Леринското поле, на 15 километра източно от демовия център Лерин (Флорина) на Елешката река.

История

В Османската империя 
В османски данъчни регистри на немюсюлманското население от вилаета Филорине от 1626-1627 година селото е отбелязано под името Осна с 16 джизие ханета (домакинства). В 1861 година Йохан фон Хан на етническата си карта на долината на Вардар отбелязва Растна като българско село.

В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 Росен (Rossène) е посочено като село с 45 домакинства със 110 жители българи.

Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в 1900 Росенъ (Росна) има 400 жители българи. В началото на XX век цялото село е под върховенството на Българската екзархия и не се отказва от нея чак до Балканската война, когато попада в Гърция. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в селото има 480 жители, всичките българи екзархисти. В селото е отворено българско училище.

През ноември 1903 година селото е посетено от българския владика Григорий Пелагонийски, който раздава помощи за пострадалото българско население. Владиката е посрещнат от всички селяни и селския свещеник Атанас. Наум Темчев, който придружава Григорий, пише: „Това село брои около 70 български кѫщи и цѣлото е чифликъ на братя Робеви отъ Битоля“.

В Гърция 
През 1912 година по време на Балканската война в селото влизат гръцки части и след Междусъюзническата война в 1913 година то попада в Гърция. За кратко селото е освободено от българската армия по време на Първата световна война, за да бъде отново върнато в Гърция по Ньойския договор. Боривое Милоевич пише в 1921 година („Южна Македония“), че Росна има 70 къщи славяни християни. В 1926 година селото е прекръстено на Ситария. В 1932 година в Росен има 110 „българоговорещи“ семейства, от които 105 „с изявено българско съзнание“. В междувоенния период в България се изселват само осем семейства. В 1945 в селото има 856 „славофони“, 600 от които с „негръцко национално съзнание“, 56 с гръцко и 200 с „неустановено национално съзнание“.

Преброявания 
 1913 – 552 жители
 1920 – 488 жители, 97 семейства
 1928 – 590 жители
 1940 – 805 жители
 1951 – 805 жители
 1961 – 847 жители
 1971 – 714 жители
 2001 – 812 жители
 2011 – 718 жители

Забележителности 
В селото има няколко църкви – „Свети Атанасий“, „Свети Георги“, „Свети Козма“ и „Свето Рождество Богородично“.

Личности 
 Родени в Росен
   Димитри Шумбашев, български революционер от ВМОРО, по-късно гръцки комунист
   Сотир Митрев (1932 – 2009), деец на македонистката емиграция в Австралия
  Ставри Илиев (1868 - ?), участник в Илинденско-Преображенското въстание в Одринско с четата на Кръстьо Българията
  Трайко Русев (18 август 1874 – ?), деец на ВМОРО от 1902, ръководител на росенския революционен комитет и войвода на селската чета от 1903 до 1911 година

Външни препратки 
 Христо Силянов. Писма и изповеди на един четник.

Бележки 

Села в дем Лерин