Пирин (село)
Пѝрин е село в Югозападна България. То се намира в община Сандански, област Благоевград.

География
Село Пирин се намира в планински район, на границата между Среден и Южен Пирин. Разположено е в историко-географската област Мървашко в живописна местност до течението на река Пиринска Бистрица. До селото се стига по 2 километрова отбивка от главния път, свързващ град Гоце Делчев с долината на Струма и ГКПП Кулата. От селото води третокласен път за хижите Малина и Пирин.

История 
През XIV век село Пирин е епископски център, споменат с името Ферем в Простагмата на Стефан Душан до кефалията Райко от 1345 година.

Село Пирин е един от големите центрове на средновековната черна металургия в Мървашко. В землището му е имало 11 пещи (пехци) и 5 самокова. Последният самоков просъществувал до 1896 година. В селото са работели около 30 ковачници (кузни) за подкови, клинци, пирони, земеделски сечива и други. Получени произведения се разнасяли главно по пазарите в Сярско.

През XIX век село Пирин е едно от големите планински села в Демирхисарската каза. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, в село Пирин са отбелязани 120 домакинства с 410 жители българи. Църквата „Свети Никола“ е от 1885 година.

В 1891 година Георги Стрезов пише за селото:

Между 1896 – 1900 година селото преминава под върховенството на Българската екзархия.

Към 1900 година според изследванията на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) селото наброява 1295 жители, от които 1250 българи и 45 власи.

По време на Илинденско-Преображенското въстание през 1903 година в района на селото се водят няколко сражения между въстанически формирования и турски военни части. На 1 септември 1903 година край Пирин се провежда сражение между обединени чети на Върховния македоно-одрински комитет и на Вътрешната македоно-одринска революционна организация с османски войски по време на Илинденско-Преображенското въстание. За станалите сражения ценни сведения оставя свещеник Апостол Попов.

Според статистиката на секретаря на Българската екзархия Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година християнското население на село Пирин се състои от 1280 българи екзархисти. В селото функционира 1 начално българско училище с 1 учител и 38 ученици.

При избухването на Балканската война през 1912 година 8 души от село Пирин са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Оттук е минал Яне Сандански с коня си, преди да бъде причакан в засада няколко километра по-нагоре по пътя за Неврокоп, където днес има паметна плоча. Местните жители разказват как конят ровел с копита земята и пръхтял недоволно сутринта, преди Яне да тръгне на път за важна среща в града. После, след като стопанинът му бил застрелян, никой не могъл да го хване. Той се върнал обратно в дома на сестрата на Яне.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Религии 
Жителите са православни християни.

Икономика 
Над селото се намира ВЕЦ „Пирин“, част от Каскада „Пиринска Бистрица“.

Културни и природни забележителности 
 Параклисът „Свети Дух“;
 Пещерите – Яворова дупка и Змейова дупка;
 Лобното място на Яне Сандански;
 В село Пирин все още съществува единственото в България двугласно оплакване на покойници, по-късно пренесено и в село Ново Делчево.

Редовни събития

Празникът „Св. Дух“ 
Всяка година на  Духовден (51 дни след Великден) се прави голям селски събор на параклиса Свети Дух в близост до селото. Тук всеки дъб е наречен на някоя фамилия и на празника всеки род застава до едноименния си пазител. Духовден е винаги в понеделник, но още в неделя жителите на селото отиват в местността около параклиса, която се нарича Света Троица. В нощта срещу празника мястото се възприема като лековито и се посещава и от болни хора, които нощуват във параклиса или под родовия дъб, а на следващия ден раздават хляб за здраве.

На самия празник се отслужва литургия. Подът на параклиса е застлан с орехова шума (листа от орех), за да са здрави хората като ореха. Прави се курбан за здраве. Организират се спортни борби, извиват се хора. Особено важно и с дълбока символика е обредното хоро, с което жените извъртат църквето. Хорото е бавно, със змиевидна стъпка – десният крак се изнася напред, а левият назад зад него. Пее се специална религиозна песен за кръщението на Младенеца Иисус, записана най-рано от Костадин Динчев през 70-те години на 20 век. Песента се пее с паузи, т.е. след изпяването на всеки ред, жените спират и по думите на информаторите почиват малко. Параклисът се обикаля няколко пъти, а когато песента е изпята до край, жените се прекръстват.

Бабинден 
Бабинден (8 януари) е един от големите празници на селото, в който бодрият дух на старите жени разбужда древната традиция на даряване на бабите-акушерки с кърпа и поливането на ръцете им с бистра вода от родилите през изминалата година невести. Жените пеят и танцуват на площада облечени в традиционните носии, които сами са правили някога като моми.

Личности 
Село Пирин е родното място на сестри Бисерови и на известния невролог д-р Димитър Николов Попстоев. С  корени от селото е и министъра на отбраната Тодор Тагарев.

Други 
Тук през 1999 година е сниман филмът „Писмо до Америка“ с режисьор Иглика Трифонова.

Бележки 

Села в област Благоевград
Населени места в община Сандански
Обекти, наречени на Пирин