Христофор Хесапчиев
Христофор Георгиев Хесапчиев е български офицер (генерал-майор) и действителен член на БКД (от 1898 г.).

Биография 
Христофор Хесапчиев е роден на 6 февруари 1858 г. в Ерусалим, където родителите му българи габровци са на поклонение на Божи гроб. Израства в Габрово и в 1877 година завършва Априловската гимназия, а през 1879 г. завършва в първия випуск на Военното училище в София, през ноември е произведен в чин подпоручик и зачислен към 12-а пехотна дружина. През 1880 г. завършва специален курс на Константиновското пехотно училище, през 1883 г. Николаевската академия на Генералния щаб в Санкт Петербург, а на 30 август е произведен в чин поручик. През 1885 г. завършва и висшата офицерска кавалерийска школа в същия град, а на 30 август произведен в чин ротмистър.

Сръбско-българска война (1885) 
През Сръбско-българската война (1885) е помощник на началник-щаба на войската. Изпратен е на Сливнишката позиция да я разучи и е негова заслугата за избора на позицията. Участва в боевете при селата Алдомировци и Раяновци (5 ноември 1885 г.). Автор е на доклада за развитието на бойните действия до началник-щаба на войската. За заслугите си през война е награден с Орден „За храброст“ IV степен.

След войната в периода 28 август 1886 – 28 януари 1887 г. е началник на Военното училище в София. През ноември 1886 г. участва в неуспешен опит за метеж срещу властта, арестуван и отстранен от поста. Началник на Учебно-информационното бюро при щаба на войската и втори редактор на военните издания. През 1895 г. е произведен в чин майор, а в периода 1896 – 1898 г. е командир е на 6-и пехотен търновски полк. Кандидат е за военен министър на Съединистката партия през 1896 г. От 1898 е действителен член на Българската акдемия на науките.

От военната служба се прехвърля в дипломатическата и в периода 1899 – 1904 г. е военно аташе в Белград, като на 14 февруари 1900 г. е произведен в чин подполковник. На 14 февруари 1904 г. е произведен в чин полковник и в периода 1904 – 1905 г. е български дипломатически агент в Белград. Подписва съюзния договор със Сърбия от 1904 година. През същата година е пълномощен пратеник на България на Първата конференция за мира в Хага. По-късно от 7 октомври 1905 до 19 юли 1909 г. е дипломатически агент в Букурещ, след което до 7 януари 1911 г. е пълномощен министър на България в Букурещ. На 11 октомври 1910 г. е произведен в първия генералски чин генерал-майор.

Балканска война (1912 – 1913) 
През Балканската война (1912 – 1913) е представител на българската войска при Гръцката главна квартира. Христо Силянов пише с голямо възмущение за срещата си с Хесапчиев.

Първа световна война (1915 – 1918) 
През Първата световна война (1915 – 1918) е генерал за поръчки.

Посвещава на научна и публицистична дейност. Автор е на трудове и учебници по тактика и военна топография.

През последните години от живота си (след 1929 г.), Хесапчиев работи върху мемоарите си, обхващащи период от 15 години (1899 – 1914 г.), наситени със значими събития от историята на Югоизточна Европа. Озаглавеният „Дипломатическо-военни спомени (1899 – 1914 г.)“ ръкопис се пази в архива на Българската академия на науките и е публикуван едва през 1993 г.

Генерал-майор Христофор Хесапчиев умира на 15 май 1938 г. в София.

През 2003 г. в Румъния е публикувана книгата „Спомени на един български дипломат в Румъния“ (Amintirile unui diplomat bulgar in Romania), представляваща превод на румънски език на част от мемоарите на Хесапчиев, обхващаща периода 1905 – 1910 г.

Част от архивите му се съхраняват във фонд №17 на Българския исторически архив в Националната библиотека „Св. св. Кирил и Методий“.

Военни звания 
 Прапоршчик (10 май 1879)
 Подпоручик (1 ноември 1879, преименуван)
 Поручик (30 август 1882)
 Капитан (30 август 1885)
 Майор (1895)
 Подполковник (14 февруари 1900)
 Полковник (14 февруари 1904)
 Генерал-майор (11 октомври 1910)

Награди 
 Орден „За храброст“ IV степен, 1-ви клас
 Орден „Св. Александър" IV степен с мечове по средата
 Орден „За военна заслуга“ II степен на обикновена лента
 Медал „За наука и изкуство“

Библиография 
 Хесапчиев, Х., Гургулят – Брезник, Трън и Пирот, 1890
 Хесапчиев, Х., Служба на България в чужбина. Военнополитически спомени (1890 – 1914), 1993

Бележки

Източници 
 Недев, С., Командването на българската войска през войните за национално обединение, София, 1993, Военноиздателски комплекс „Св. Георги Победоносец“
 
 Форуми Бойна Слава – Хесапчиев, Христофор Георгиев
 Нова добруджанска трибуна от 15 май 2005 г. 
 Колева, Елена, Генералите Христо Цонев Луков, Иван Цонев Луков и Христофор Георгиев Хесапчиев – трима смели габровци, вземат участие във войните за национално обединение, поредица „100 г. от Първата световна война: Спомен за габровските интелектуалци – герои от войните 1912 – 1918“, в. „100 вести“/25 ноември 2014 г., стр. 5 и 2 декември 2014 г., стр.5

Генерал-майори от Царство България
Български военни дейци от Сръбско-българската война
Посланици на България в Румъния
Български топографи
Академици на БАН
Носители на орден „За храброст“ IV степен
Носители на орден „Свети Александър“
Носители на орден „За военна заслуга“
Възпитаници на Военната академия на Генералния щаб на Русия от България
Първи випуск на Националния военен университет „Васил Левски“
Възпитаници на Априловската гимназия
Габровци
Родени в Йерусалим
Починали в София