Ицко Финци
Ицхак Сами Финци, известен най-вече като Ицко Финци, е български театрален и филмов актьор.

Биография 
Завършва актьорско майсторство във ВИТИЗ през 1955 г. и през същата година започва кариерата си в Димитровградския драматичен театър (1955 – 1957). След това играе в Драматичния театър в Бургас (1957 – 1960), след което се мести в София. От 1960 до 1966 г. е в трупата на Сатиричния театър, след което играе в Театър „София“ (1967 – 1988). Следват две години в Народен театър за младежта (1988 – 1990), а от 1990 г. е в трупата на Малък градски театър „Зад канала“. Играе и на сцената на Театър 199, на чиято Стена на славата могат да бъдат видяни отпечатъци от ходилата му.

Освен в театъра, Ицко Финци има роли и в множество популярни български филми, сред които „Преброяване на дивите зайци“, „Вилна зона“, „Закъсняло пълнолуние“, „Щурец в ухото“, „Откраднати очи“.

Член на САБ и на СБФД (1973).

Многократни участия в детски тв предавания: „Лека нощ, деца“, „Котаракът в чизми“ и др.

През 2006 г. заедно с режисьора Лиза Боева създава творческото обединение „Филизи 33“. Първият им съвместен филм е художествено-документалният „13 кратки опуса за голям екран“.

Награди и отличия 
 Заслужил артист (1979).
 „II награда“, „за мъжка роля“ за ролята на (стария) от пиесата „Когато розите танцуват“ (1962).
 „II награда“ за филма „Преброяване на дивите зайци“ (Варна, 1973).
 Награда „на критиката“ за филма „Преброяване на дивите зайци“ (Варна, 1973).
 „Награда на ЦС на СБП“ „за актьорско постижение“ за ролята на (Шияка) във филма „Елегия“ (Варна, 1982).
 Наградата „за мъжка роля“ за ролята на (Димитър Луков) във филма „Голямата любов на Д. Луков“ (1983).
 Наградата „за мъжка роля“ за ролята на (Хрили) в пиесата „Пук“ на Международен фестивал на куклените театри (Варна, 1984).
 Награда „за най-добър актьор“ на СБФД за ролята във филма „Закъсняло пълнолуние“ (1997).
 Награда Аскеер за цялостно творчество (1991).
 Награда „за най-добър актьор“: на Международния фестивал на телевизионните филми – Прага.
 Награда „за най-добър актьор“: на Международния кино фестивал „Златната роза“ – Варна
 Награда „за най-добър актьор“: на Фестивала на малките театрални форми – Враца
 Награда „за най-добър актьор“: на София филм фест.
 Орден „Стара планина“ – I степен (2004).

Театрални роли 
 „На приказки с Карел Чапек“
 „Сизиф и смъртта“ (Робер Мерл) – Смъртта
 „Опера за три гроша“ (Бертолд Брехт)
 „Молиер“ (Михаил Булгаков) – Молиер
 „Рожден ден“ (Харолд Пинтър) – Стенли
 „Няма да платим“ (Дарио Фо)
 „Светлината се губи в петата лампа“ (Михаил Булгаков)
 „Краят на началото“ Шон О'Кейси (1965; реж. Методи Андонов)
 „Дървеница“ (1960)

Телевизионен театър 
 „Делото „Опенхаймер““ (1988) (Хайнер Кипхарт), 2 части
 „Съдията и жълтата роза“ (от Георги Данаилов, реж. Маргарита Младенова) (1984)
 „Търси се нова майка“ (1983) (Олга Кръстева)
 „Големият и Малкият Клаус“ (1971) (Ханс Кристиан Андерсен) – мюзикъл
 „Диалози“ (1970) (Кръстю Пишурка)
 „Светът е малък“ (1968) (Иван Радоев)
 „Амброзио убива времето“ (1966), мюзикъл
 „Болничната стая“ (1964)

Звукороли и участия в звукозаписи 
Актьорът участва в множество звукозаписи през социализма, предназначени за учебните институции - училища и детски градини.
 „Мир и дружба“ (Учтехпром, ~1988 г.)

Филмография 

 „Срещи с Иречек“ – документален
 „Ицко“ (1983) – документален филм за него (р. Георги Стоев)

режисьор:

сценарист:

оператор:

композитор:

продуцент:

Библиография 
 „Мотоциклетът, Ромул Велики, Наивист, Пак тогава в Сао Пауло, Какъв съм за Питър Брук?, Бобо и други четива“. София, 2009. Издателство: „Рива“. ISBN 978-954-320-271-3.

Външни препратки 

 Биография на И. Финци, на сайта на Малък градски театър „Зад канала“
 
 
 Ицко Финци в сайта „Филизи 33“
 Ицхак Финци в КиноПоиск
 Ицхак Финци в Кино-Театр

Български актьори и актриси
Български театрални актьори и актриси
Български радиоактьори
Заслужили артисти (България)
Възпитаници на НАТФИЗ
Носители на Аскеер
Носители на орден „Стара планина“
Български евреи
Почетни граждани на София
Родени в София
Носители на „Златна роза“