Технически университет (София)
Техническият университет в София е държавно техническо висше училище, най-голямото в България.

В учебната си структура ТУС включва общо 17 факултета и 3 департамента, 3 висши колежа и 2 средни училища в няколко града:
 14 факултета и 2 департамента в София, филиал в Пловдив с 2 факултета;
 Инженерно-педагогически факултет и колеж в Сливен с един департамент, Колеж по енергетика и електроника в София (с бази в Ботевград, и Козлодуй), Технически колеж в Казанлък;
 2 средни училища – Технологично училище „Електронни системи“ в София и Национална професионална гимназия по компютърни технологии и системи в Правец.

История 
ТУС е самостоятелно висше училище от 1953 г. Учреден е под името Машинно-електротехнически институт, който е сред 4-те висши инженерни училища, създадени вследствие от разделянето на Държавната политехника, включвайки 2 нейни факултети (Машинен и Електротехнически).

Предистория 
Със Закона за висше техническо училище (ДВ, бр. 126 от 12 юни 1941) се основава държавното Висше техническо училище с 2 факултета – Строително-архитектурен и Машинно-технологически (преименуван на Машинно-електро-технологически през 1945 г. и после на Машинен). Учебните занятия в Строително-архитектурния факултет започват още от есента на 1942 г., но са прекратени заради Втората световна война. Занятията обаче в Машинно-електро-технологическия факултет стартират едва от есента на 1945 г., чествана като година на основаването на ТУС.

През 1951 г. Машинният факултет е разделен на 4 факултета – Машинен (специалност „Машинно инженерство“), Електротехнически (специалност „Електроинженерство“), Минен (специалности „Минно инженерство“ и „Инженерна геология“) и Факултет по индустриална химия (специалности „Силикати“ и „Органичен синтез“), първите 2 факултета от които стават основата на бъдещия МЕИ. Строително-архитектурният факултет е разделен на 4 факултета – Строителен, Архитектурен, Геодезически и Хидротехнически.

Висшето техническо училище се преименува през 1945 г. на Държавна политехника, която е преобразувана през 1953 г. в 4 висши инженерни училища, наречени „институти“:
 Инженерно-строителен институт (днес Университет по архитектура, строителство и геодезия),
 Машинно-електротехнически институт (днес Технически университет),
 Химикотехнологичен институт (днес Химикотехнологичен и металургичен университет),
 Минно-геоложки институт (днес Минно-геоложки университет „Св. Иван Рилски“).

Развитие 
Първоначално, след отделянето му в самостоятелно висше училище, ТУС е наречен Машинно-електротехнически институт (съкратено МЕИ), който е преименуван през 1965 г. на Висш машинно-електротехнически институт (съкр. ВМЕИ). Известно време носи и името на Ленин като Висш машинно-електротехнически институт „В. И. Ленин“. С решение на XXXVII народно събрание на 21 юли 1995 г. се преобразува в университет и се преименува на Технически университет.

Филиалът на ТУС в Пловдив, създаден през 1986 г., включва 2 факултета. През 1986 г. е открит Инженерно-педагогическият факултет в Сливен.

Структурата на университета включва 2 колежа, които са на оперативно ръководство от университетските бази в София и Сливен. Педагогическият колеж „Св. Иван Рилски“ в Дупница е закрит през 2006 г., а Техническият колеж „Джон Атанасов“ в Пловдив – през 2010 г.

От 1990 г. в ТУС – за първи път във висшето образование в България, започва обучение изцяло на чужд език с откриването на Факултета за германско инженерно обучение и промишлен мениджмънт съгласно междуправителствена спогодба с Германия. През 1992 и 1993 г. се полага началото съответно и на днешните факултети за обучение на английски и на френски език.

Техническият университет осъществява методично и учебно ръководство на 2 средни технически училища – в София и Правец. Преподаватели от ТУ водят учебни занятия в тези професионални гимназии.

През цялата история на ТУС в него са получили дипломи за висше образование над 80 000 инженери, икономисти, математици. Понастоящем в него се обучават над 14 000 студенти, докторанти, специализанти, ученици, включително ок. 1000 чужденци. Общо преподавателите и изследователите надхвърлят 1000 души, от които над 400 са хабилитирани.

Ректори 
За предишните ректори вижте Държавна политехника.

Машинно-електротехнически институт (1953 – 1965)
 проф. Саздо Иванов (1953 – 1960)
 проф. Яким Якимов (1960 – 1962)
 проф. Иван Попов (1962 – 1962)
 проф. Георги Брадистилов (1962 – 1966)

 Висш машинно-електротехнически институт (1965 – 1995)
 проф. Георги Брадистилов (1962 – 1966)
 проф. Ангел Балевски (1966 – 1968)
 проф. Николай Наплатанов (1968 – 1970)
 проф. Владимир Дивизиев (1970 – 1972)
 проф. Никола Тодориев (1972 – 1973)
 проф. Цанко Цанков (1973 – 1976)
 проф. Начо Начев (1976 – 1983)
 проф. Димитър Бучков (1983 – 1986)
 проф. Людмил Даковски (1986 – 1989)
 проф. Димитър Бучков (1989 – 1992)
 проф. Димитър Димитров (1992 – 1999)

 Технически университет (от 1995 г.)
 проф. Димитър Димитров (1992 – 1999)
 проф. Венелин Живков (1999 – 2005)
 проф. Камен Веселинов (2005 – 2011)
 проф. Марин Христов (2011 – 2014)
 проф. Георги Михов (2014 – 2019)
 проф. Иван Кралов (от 2019 г).

Учебна структура 

Образователната система на университета обединява:
 университетски звена:
 в София – 11 основни факултета и 3 функционални факултета (с преподаване на чужд език – немски, английски, френски)
 в Пловдив – 2 основни факултета и 2 центъра;
 в Сливен – основен факултет и център;
 колежи (висши училища) – в София, Сливен, Казанлък;
 средни специализирани училища – в София и Правец.

Факултети 

 Факултет „Автоматика“, София
 Факултет „Електронна техника и технологии“, София
 Електротехнически факултет, София
 Енергомашиностроителен факултет, София
 Факултет „Компютърни системи и технологии“, София
 Машинно-технологичен факултет, София
 Машиностроителен факултет, София
 Факултет по приложна математика и информатика, София
 Стопански факултет, София
 Факултет по телекомуникации, София
 Факултет по транспорт, София
 Факултет за английско инженерно обучение, София
 Факултет за германско инженерно обучение и промишлен мениджмънт, София
 Факултет за френско обучение по електроинженерство, София
 Факултет по електроника и автоматика, Пловдив
 Факултет по машиностроене и уредостроене, Пловдив
 Инженерно-педагогически факултет, Сливен

Колежи 
 Колеж по енергетика и електроника, София
 Колеж, Сливен
 Технически колеж, Казанлък

Катедри 
Във всеки факултет и колеж има няколко катедри. Например Електротехническият факултет включва следните катедри:
 Катедра „Електрически апарати“
 Катедра „Електрически машини “
 Катедра „Електроенергетика“
 Катедра „Електроснабдяване, електрообзавеждане и електротранспорт “
 Катедра „Обща електротехника“

Други звена 
 Департамент за чуждоезиково обучение и приложна лингвистика, София
 Департамент за физическо възпитание и спорт, София
 Център за дистанционно обучение, Пловдив
 Център за обучение на специализанти, Пловдив
 Център за развитие и квалификация, Сливен
 Център за развитие и квалификация, София

Средни училища 
 Технологическо училище „Електронни системи“, София
 Професионална гимназия по компютърни технологии и системи, Правец

Научна структура 
Научно-приложната дейност е организирана в следните звена:
 Научноизследователски сектор – с 15 научноизследователски и 20 научно-приложни лаборатории
 4 малки предприятия – ЕФТОМ-ЙОН, ЕФТОМ-ХИМ, МОД-МАН, МУСАТ, ЕМНМ
 Учебно-експериментално предприятие (Учебен завод) – с 4 обособени производствени звена

Бележки и източници

Външни препратки 
 Технически университет в София  – официален сайт
 Филиал на ТУС в Пловдив – официален сайт
 Факултет и колеж в Сливен – официален сайт

 
Основани в България през 1953 година