Джулиан Мур
Джулиан Мур () е американска актриса.

Биография 
Джулиан Мур е родена на 3 декември, 1960 г. във Файетвил в щата Северна Каролина. Баща ѝ е военен съдия, а майка ѝ, шотландка, – социален работник в психиатрия. Прекарва ранното си детство в постоянно движение от място на място из целия свят. Завършва школата по сценични изкуства в Бостънския университет и получава бакалавърска степен по актьорско майсторство.

След дипломирането си (през 1983) Джулиан отива в Ню Йорк, където работи в театъра. Също по това време започва да се снима в сериали. Дебютният ѝ филм е „Истории от тъмната страна: Филмът“. Следват малки роли в следващите 4 години, включително в трилъра „Ръката, която люлее люлката“ (1992). За първи път Мур е забелязана от критиката във филмите „Кратки пътища“ (1993), последван от „Ваня на 42-ра улица“ (1994) и „В безопасност“ (1995). Участвайки във филмите „Девет месеца“ (1995), „Атентатори“ (1995) и „Изгубеният свят: Джурасик парк“ (1997), Джулиан Мур бързо се превръща в една от водещите актриси в Холивуд.

Мур започва да се радва на признанието на критиката и публиката през последните години на 20 и първите години на 21 век, получавайки номинации за Оскар за ролите ѝ в „Буги нощи“ (1997), „Краят на аферата“ (1999), „Далеч от рая“ (2002) и „Часовете“ (2002). я същи имаше успех с „Големият Лебовски“ (1998), „Магнолия“ (1999) и „Ханибал“ (2001). До 2010 г. обаче като че ли Мур е позабравена от критиката и Академията, докато не се завръща със „Смяна на играта“, за който получава Златен глобус и Еми. 2014 година е ключова за Джулиан. Тя участва във филм от поредицата „Игрите на глада“, „Карта на звездите“ (с награда за най-добра женска роля на филмовия фестивал в Кан) и „Все още Алис“, за която роля обира всички награди, за които е номинирана, включително Оскар и Златен глобус за невероятно си превъплъщение в болната от Алцхаймер Алис.

Омъжена е за режисьора Барт Фройндлих, от когото има 2 деца.

Интересни факти 
Джулиан работи за кратко като сервитьорка в Бостън. Синът ѝ Кал се ражда на 4 декември 1997 г., а дъщеря ѝ Лив Хелън – на 11 април 2002 г. Баща им е режисьорът Барт Фройндлих. Мур поддържа мнението, че жените имат право да правят аборт, ако го искат.

От 21 ноември 1983 до 12 октомври 1985 г. е омъжена за Сундар Чакраварти, с когото се развежда. Развод получава и от Джон Гулд Рубин, за когото е омъжена от 3 май 1986 до 25 август 1995 г. Сегашният ѝ съпруг е режисьорът Барт Фройндлих, като сватбата им е на 23 август 2003 г.

Когато се записва в актьорската гилдия, нейното име е все още Джули Ан Смит, и изглеждало, че каквато и промяна да направи по него, винаги някой вече се бил регистрирал под същото име. Тогава тя съчетала първите си две имена (Джули Ан) и взела за фамилно име бащиното име на своя баща.

След като Джоди Фостър отказва да поеме ролята в Ханибал (2001), няколко актриси били взети под внимание. Мур печели ролята, като нейни съпернички са имена като Хелън Хънт, Джилиан Андерсън и Кейт Бланшет.

За да изиграе още по-убедително ролята си в Safe (1995) на домакиня, страдаща от заболяване на имунната система, тя отслабва с близо 5 кг и придобива още по-изпит вид.

Брат ѝ Пийтър Мур Смит е писател и автор на книгата Raveling, чиито права за филмиране Джулиан е купила.

В ноемврийския брой на Ентътейнмънт уийкли от 1998 г. Мур попада в списъка на „25-те най-велики актриси на 90-те“.

Списание Пийпъл я избира за една от „50-те най-красиви“ (2001).

Номинации и награди 
По-важни награди и номинации:

 Мур е номинирана за Оскар 5 пъти
 през 2015 г. за главна женска роля във „Все още Алис“ (2014)
 през 2003 г. за главна женска роля във „Far from Heaven“ (2002)
 през 2003 г. за поддържаща женска роля в „Часовете“ (2002)
 през 2000 г. за главна женска роля в „Краят на аферата“ (1999)
 през 1998 г. за поддържаща женска роля в „Буги нощи“ (1997)

 Златен глобус
 през 2015 г. за главна женска роля във „Все още Алис“ (2014)
 през 2015 г. за главна женска роля (комедия/мюзикъл) в „Карта към звездите“ (2014)
 през 2013 г. за главна женска роля в минисериал или телевизионен филм в „Смяна на играта“ (2012)
 през 2011 г. за главна женска роля (комедия/мюзикъл) в „Децата са наред“ (2010)
 през 2010 г. за поддържаща женска роля в „Самотен мъж“ (2009)
 през 2003 г. за главна женска роля в „Далеч от рая“ (2002)
 през 2000 г. за главна женска роля в „Краят на аферата“ (1999)
 през 2000 г. за главна женска роля (комедия/мюзикъл) в „Идеалният мъж“ (1999)
 през 1998 г. за поддържаща женска роля в „Буги нощи“ (1997)
 през 1994 г. за най-добър състав в „Кратки пътища“ (1993)

 Награди Еми
 през 2013 г. за главна женска роля в минисериал или телевизионен филм в „Смяна на играта“ (2012)

 БАФТА
 през 2015 г. за главна женска роля във „Все още Алис“ (2014)
 през 2011 г. за главна женска роля във „Децата са наред“ (2010)
 през 2003 г. за поддържаща женска роля в Часовете
 през 2000 г. за главна женска роля в „Краят на аферата“

Филмография

Източници

Външни препратки 

 
 

Американски актриси
Носители на „Оскар“
Носители на Златен глобус
Носители на награда Еми
Носителки на награда BAFTA за най-добра актриса
Бостънски университет
ЛГБТ активисти от САЩ
Хора от Северна Каролина