Графична система на глаголицата
Графичната система на глаголицата се отличава с уравновесеност, която по-често е вертикална, но и хоризонтална (т.е., спрямо вертикалната и хоризонталната средна ос, разделящи графичното поле на четири). Някои от буквите са напълно симетрични или по вертикалата, или по хоризонталата.

Общо описание 
Глаголицата е единна и еднородна система. Всяка глаголическа буква е изградена от няколко (най-малко три) къси чертици, които са основен градивен елемент в глаголическата графика с функцията си да изграждат цялостно и завършено глаголическите знаци.

От геометрично гледище се използват два вида чертици – права линия и дъга с голям радиус.

От функционално гледище чертиците биват четири вида:
 знакоизграждащи
 свързващи
 уравновесяващи
 факултативни (незадължителни)

Чертиците, често свързани по две, образуват в глаголическата графема ъгли, близки до правия, а свързани две по две – затворена фигура: правоъгълен четириъгълник и три вида кръгове: малки, средни (които преобладават) и големи.

Най-характерен знаков компонент в глаголическата графична система е петлицата, която бива три вида:

Петлицата винаги се свързва към друга буквена част: или с лигатурна (свързваща) чертица, или без нея. Хоризонталните петлици се свързват само в най-високата си част. Свързващите чертици при останалите петлици се стремят към центъра на буквеното поле:

, 

В графичната система на глаголицата се срещат и следните фигури:

 правоъгълен четириъгълен корпус (рядко): 
 триъгълник: , , , , , , 
 отворена Ш-образна фигура:
 в горната част на буквеното пространство: , 
 
 отворена V-образна фигура: , , 

В глаголицата могат условно да се обособят няколко групи букви, близки по фонетичните и акустичните си характеристики
 , , , 
 , , 
 , 
 , , , 
 , , 
 , , 
 , 
 , 
 , ,

Знаци за и и ѝ 
Глаголицата познава три знака за и: ,  и 

Буквите  и  имат еднаква горна част, а  и  включват в строежа си триъгълник като градивен елемент.

Буквата  включва в себе си два градивни елемента, всеки от които поотделно участва в строежа на една от другите две букви от тази група.

Триъгълникът се среща като компонент:
 на три йотувани гласни: ,  и ,
 но и на палаталните съгласни:  и .

Оттук може да се предположи, че буквите  и  съдържат в себе си елемент [j].

В някои стари глаголически паметници буквата  се пише почти редовно в началото на думите и след гласна (Киевски листи, Зографско евангелие), което може да означава, че тази буква е имала звукова стойност [ji].

Буквата  в Киевските листи, паметник произлизащ непосредствено от Кирило-Методиевата традиция, се използва с фонетична стойност [i]. Зографското евангелие обаче дава друга картина:
 = [ji],  = [i] и  = [j].

Въпреки това, от посочените примери става ясно, че в глаголицата има буква за [j]. В подкрепа на тази хипотеза може да се посочи и фактът, че числовата стойност
 на  и  е 10,
 а на  е 20.

След  се намира буквата , която е имала стойност палатализирано г, а в хърватската глаголица има стойност [j].

Буквата азъ и последователността на буквите в азбуката 
Най-автономен знак в глаголицата е . По думите на Черноризец Храбър, тя: „великыимъ раздвижениемъ оустъ възгласитъ сѧ, а она писмена малыимъ раздвижениемъ оустъ възгласѫтъ сѧ и исповѣдоуѭтъ сѧ“.

В старобългарски гласната [a] е имала доста широк изговор, което се разбира от заемки като олътаръ (<altare, лат.) и поганъ (<paganus, лат.), където неудареното латинско [a] е схванато като по-тясното [o], което е по-широко от гръцкото, предавано с оу: Солоунъ < Θεσσαλονίκη (също и α > о), но [o] под ударение винаги се предава с о: Θеодоръ, Θома, текътонъ и т.н.

С буквата  също се означавал широк гласен звук, но е поставена редом с  заради прейотацията си в начало на дума и след гласна.

Буквата  е поставена на първо място в азбуката, като е отделена от други, близки по звукова стойност букви, и под влияние от гръцката азбука, която е оказала влияние и върху състава на глаголическата азбука – има букви за типично гръцки звукове:

, , , 

Буквата у е съставена от елементите ο + υ:  +  = .

Глаголицата и други азбуки 
Външно някои глаголически букви напомнят на такива от:
 еврейската азбука:
  → א (алеф),
  → ב (бет),
  → ף (пе крайно),
  → ג (гимел),
  → כ (каф),
  → נ (нун),
  → ת (тав),
  → צ (цаде),
  → ש (шин);
 от арменската азбука:
  → Դ,
  → Զ,
  → Ձ,
  → Ժ,
  → Խ,
  → Վ;
 от латинската азбука:  → V;
 от руническата азбука:  → (f);
 от гръцката азбука:  → Ф.

Вижте също 
Фигура-модул на глаголицата

Използвана литература 
 Петър Илчев Структурни принципи на глаголическата графика, Paleobulgarica, IV, 1980, 2, str. 34–36
 Иван Гълъбов Старобългарски език с увод в славянското езикознание, С. 1980

Глаголица