Виола Ополска
Княгиня Велеслава (, Виола) (ок. 1204 – 7 септември 1251) е родственица на българския цар Иван Асен II и княгиня на Ополе чрез брака си с полския княз Казимир I Ополски (Кажимеш I Пяст Ополски) (1178/79 – 13 май 1230) от династията Пясти. Виола е омъжена за Казимир през 1218 г., когато той преминава през България на връщане от Петия кръстоносен поход заедно с унгарския крал Андраш II. При завръщането им към Унгария, кръстоносците са задържани от току-що възкачилия се на търновския престол Иван Асен II. За да ги пропусне през земите си, той иска за жена една от дъщерите на унгарския крал – Анна Мария. Кажимеж I Ополски, среща бъдещата си съпруга вероятно при преговорите между унгарския крал и Иван Асен II. Точното потекло на Виола не е документално потвърдено, но според ред полски и немски историци тя е от българската царска дианстия на Асеневци.

След омъжването си за Кажимеж I, Виола получила титлата княгиня на Ополе, която носи от 1218 до 1231 г. Исторически данни за българския произход на княгиня Виола се съдържат в хрониката на полския историк Ян Длугош от XV в., в която сред събитията от 1251 г. е записано и: Viola genere et natione Bulgara, Ducissa de Opole, moritur (Умира Виола, княгиня на Ополе, по род и народност българка). Българският произход на княгинята се доказва и от факта, че по нейно време сред обкръжението на Виола и съпруга ѝ се споменават велможи, чиито имена не са характерни за Полша, но са често срещани на Балканите. Според някои учени княгинята е племенница на цар Иван Асен II от неговата сестра Анна, или е негова първа братовчедка и незаконна дъщеря на цар Калоян, или е дъщеря на цар Борил .

Докато за българския произход на Виола колебания сред научната общност почти няма, известни съмнения буди роднинската ѝ връзка с династията на Асеневци. Според някои историци в Германия и Полша Виола със сигурност е била част от българския царски род, тъй като през многовековната си история Пястите се сватосват само и единствено с лица от владетелски произход.

Княгиня Виола е майка на княгиня Ефросиния Ополска (ок. 1229 – септември 1292/93) и баба на полския крал Владислав I Локетек. Княз Владислав Ополчик (ок. 1330 – Ополе, 14 май 1401) е неин праправнук.

Според информация на РФИ, цитирана от НетИнфо  и БИГ.БГ , след като остава вдовица, княгиня Виола продължава да управлява Ополе като регентка. Според същата информация тя основава католическия манастир „Света Троица“ в чиято катедрала могат да бъдат видени саркофазите на нейните потомци и неин владетелски печат. На него княгиня Виола е представена седнала, със синовете си Мешко и Владислав от двете ѝ страни.

Според Георги Асьов, през князете на Мазовия, династиите на австрийските и испанските Хабсбурги и френските Бурбони, кръвта на Асеневци е достигнала до Симеон Сакскобургготски .

Наследници 
 Мешко II Дебелия, син. Жени се за Юдит, дъщеря на Конрад Мазовецки.
 Владислав, син
 Венцислава, дъщеря, постъпва в манастир
 Ефросина, дъщеря, майка на полския крал Владислав I Локетек (1260 – 1333)

Източници

Външни препратки 
 Една българка в средновековна Полша
 Средновековен авантюрист свързва Ченстоховския манастир и България
 Сянката на българска царкиня витае над полските старини

Български княгини
История на Полша
Асеневци
Пясти
Личности (Ополе)