Заноге
Заноге е село в Западна България. То се намира в Община Своге, Софийска област.

География 
Село Заноге се намира в планински район.

История

древна история 
За човешката дейност по тези места свиделстват останките от древни укрепления в близост до съвременните махали Мъртвинките и Царина. Тези укрепления са служели за охрана на един от пътищата от Мизия за Сердика. Около тях са намирани върхове от стрели и парчета от глинени съдове.

В местността Грънчар също са намирани перчета от глинени съдове, от където носи и името си.

Имало е също останки от стара черковна сграда в местността Манастиро, но са унищожени, понеже местността е разорана

В селското Гробище има надгробен камък накойто е изписано 701 г., но вероятно става въпрос за 1701, понеже гробът е християнски.

През 1934 год, са намерени глинени тръби в местността Чешмата, но не е установено дали са от римско, или османско време.

зараждане на селото 
Предполага се че селото се е развило в годините на националноосвободителната борба, и особено след Априлското въстание. Вероятно е основано от бежанци.

Не се знае кога е обявено за село, но в картите от преди 90 – 100 год фигурира като „колиби“

след Освобождението 
Селото е било към Искрецка, Врачанска, Софийска и Свогенска околия.

За кратко време през 90те години на 19 век e носело името Салабашево.

След Първата световна война започва преселване от Заноге в с. Памукчии, с. Стан
след 1937 – Нови Пазар, Габровница, Враца, София и др.

след кооперирането (8 март 1958) – София, Своге, Нови Искър, Нови пазар, Шумен, с. Макак (дн. квартал на Шумен), Враца, Церово и др.

По данни от преброяването преди Втората световна война наброява 150 къщи или малко под 1000 жители.

Културни и природни забележителности

училище 
Основано е през 1890 г., когато селото е част от община Зимевица с кмет Гелко Коларов.
В продължение на 15 год, просъществува и второ училище, първо в частна къща, после в общинска сграда.

Закрито е през 1970 г.

име 
Името призлиза от това, че до селото се е достигало само „нога за нога“ т.е стъпка по стъпка.

други 
В селото има софийско и врачанско влияние. Облеклото, песните и хората са близки до тези в Софийско, но диалектът е по-близо до врачанския

Други 
От с. Заноге е родом военнопленника от Междусъюзническтата война 1913 г. загинал на о. Трикери-Манол Станков. Единственият на когото, по спомените на Владимир Сис, е било издялано името на каменен кръст.

„Пред един кръст аз се спирам, учуден и изненадан. Единственият каменен кръст. С каква мъка, с какво трогателно търпение трябва да е бил издялан той! Чета: „Манол Станков от Заноге (околия Вратчанска)“ – Редник, подофицер или нещо друго? Офицер не е, защото българските офицери бяха изпратени някъде в пелопонеските градове. Но тоя, който е положил толкова труд, за да издяла каменния кръст, той е обичал много, твърде много покойника. Войната на Балканите беше една колосална, жестока война. И народът, който беше най-героичен и стихиен в своя полет, беше и най-нещастен. Какви поразителни трагични случаи имаше в тая война. Боже мой, в тия буйни полкове се биеха рамо до рамо по няколко еднородни братя, баща със своя син – юноша, напуснал ученическата скамейка. Манол Станков! Може би това е единствен син на баща, също войник. Може би те наедно, под сянката на своето знаме, са видели не едно сражение и не една победа и най-после тук, в тоя пустинен остров, далеч от родний край, младият момък, крехкият, девствен живот е угаснал на бащините гърди... Или това може би е малък брат, обичан и ласкан, подобно на кроткия Венеамин в библейската легенда – и умрял в ръцете на възрастните си братя? Кой знай? Кой ще ми отговори? Но аз чувствувам, че под тоя каменен кръст, грижливо и дълго дялан под град от сълзи, под него е оставено същество много скъпо, много обично... Народ велик в своя героизъм, в своето нещастие и в своята скръб!...“

Из книгата на Владимир Сис „Гробовете на Трикери“.

Източници 
Данните са предоставени от Тодор Лозанов, местен краевед.

Външни препратки 
 История на село Заноге. Пътепис със снимки от махалите на селото с историческа информация.

Села в Софийска област
Населени места в община Своге