Васил Кънчов
Васил Иванов Кънчов () е български политик (министър) и учен (географ, историк, академик на БАН), автор на множество географски изследвания на Македония. Привърженик на Прогресивнолибералната партия, в продължение на месец той е министър на народното просвещение в първото правителство на Стоян Данев (1902).

Биография 
Васил Кънчов е роден на 26 юли (14 юли стар стил) 1862 година във Враца в семейството на бъчвар. След като завършва четирикласното училище в родния си град, през 1880 година заминава със стипендия от общината да учи в Ломската гимназия. През 1884 година завършва с отличие и през следващата учебна година е главен учител на врачанското четирикласно училище.

През 1885 година Кънчов получава държавна стипендия и заминава да учи химия в Харков, където се запознава с Марин Дринов, но малко по-късно прекъсва образованието си, за да участва като доброволец в Сръбско-българската война. След войната учи химическа технология – три семестъра в Мюнхен и два в Щутгарт. В началото на 1888 година заболява от ревматизъм, отива на лечение в Тирол, но губи стипендията си и трябва да се върне в България, без да се е дипломирал.

След като няколко месеца е учител в железарското училище в София, Васил Кънчов заминава за Солун, който по това време е още под османско управление. От септември 1888 година той е учител по химия в Солунската българска мъжка гимназия, през 1891 година става директор на българските училища в Сярско, а през 1892 – 1893 година е директор на Солунската гимназия. В Солун се жени за Христина Балтаджиева (1867 – 1893), учителка в Солунската девическа гимназия.

През този период Българската екзархия развива активна дейност в Македония, основавайки множество нови училища в цялата област. Кънчов често пътува в различни части на Македония, събирайки етнографски, исторически и географски сведения за посещаваните места. Работата му е забелязана от екзарх Йосиф, който през март 1894 година го назначава за главен екзархийски инспектор на българските училища в Македония, за да му създаде по-добри условия да продължи проучванията си. Докато изпълнява тази длъжност, през юни 1897 година в Цариград е направен неуспешен опит за убийството му, вероятно организиран от полицията.

Пътуванията на Кънчов му позволяват да изработи първата цялостна българска статистика на населението в областта Македония – „Македония. Етнография и статистика“. За него Иван Хаджиниколов казва: 

През ноември 1897 година Васил Кънчов напуска поста си в Екзархията с намерението да продължи работата си в България. Прибирайки се в страната през Сърбия, той е задържан за кратко в Ристовац, където полицията се опитва да намери у него компрометиращи материали, с които да го злепостави пред османските власти.

След кратък престой във Враца, от 1898 година Кънчов се установява окончателно в София, където живее на улица „Неофит Рилски“ №80. От 1898 е действителен член на Българското книжовно дружество, днес Българска академия на науките, като през периода 1898 – 1901 г. е деловодител и секретар на Историко-филологическия клон към него. През 1899 и 1901 година е избиран за народен представител от Враца като кандидат на Прогресивнолибералната партия, а през 1901 година става и подпредседател на Народното събрание. В началото на 1902 година става министър на народното просвещение в правителството на Стоян Данев.

Към 15 часа на 6 февруари (24 януари стар стил) 1902 година Васил Кънчов е застрелян в кабинета си в Министерството на народното просвещение от Тома Каранджулов, който се самоубива непосредствено след това. Каранджулов, родом от Прилеп, е бивш учител, уволнен поради непригодност, който в продължение на няколко години прави постъпки пред различни министри да бъде върнат на работа, като често прибягва до заплахи.

Ученикът му Иван Крайничанец пише за него:

Във Враца има средно училище, което носи името на Васил Кънчов. На 5 декември 2012 година в родния му град е открит негов паметник, чийто автор е скулпторът Цено Ценов.

Внучка на Кънчов е видната френска изкуствоведка и византоложка Таня Велманс.

Галерия

Библиография 

 „Битолско, Преспа и Охридско. Пътни бележки“ (1891)
 „Сегашното и недавното минало на град Велес“ (1892)
 „Пътуване по долините на Струма, Места и Брегалница“ (1894 – 1896)
 „Отечествена география“ (1895)
 „Положението на българите в Македония“ (1895)
 „Политиката на турското правителство спроти българите в Македония“ (1896)
 „География на Балканския полуостров“ (1897)
 „Пътни бележки в Македония“ (1898)
 „Пътни съобщения в Македония“ (1898)
 „Град Скопие. Бележки за неговото настояще и минало“ (1898)
 „Света гора“ (1896)
 „Македония. Етнография и статистика“ (1900)
 „Турция и българите“ (1906)
 „Орохидрография на Македония“ (1911)

Литература 

 Наумов, Н. Пълен списък на съчиненията на Васил Кънчов, списание „Мисъл“, София, 1902, кн.3
 Васил Кънчов, Летопис на БАН, 3, 1903, с. 75 – 83
 Секулов, Боян. Васил Кънчов. Биография, София, 1909, второ издание Враца 1927
 Възпоменателен сборник за Васил Кънчов. По случай 25-годишнината от смъртта му, Враца 1927
 Христов, Христо. Васил Кънчов – живот, обществена дейност и научно творчество, В: Кънчов, Васил. Избрани произведения, т.1, С. 1970, с. 7 – 27
 Научна сесия за Васил Кънчов (съставител Величко Георгиев), Враца 1992
 Николова, Веска. Васил Кънчов. Географ, етнограф и статистик на Македония, С. 1994, 44 с.
 Aarbake V , Ethnic Rivalry and the Quest for Macedonia, 1870 – 1913, East European Monographs, New York, 2003, ISBN 0-88033-527-0

Бележки

Цитирана литература

Външни препратки 

 Маргарита Василева, „Македония в книжовното наследство на Васил Кънчов“, сп. „Македонски преглед“, 1998, кн. 1

Български възрожденци
Български общественици
Български политици (1878 – 1918)
Министри на просветата на България
Академици на БАН
Български географи
Български историци
Български етнографи
Български пътеписци
Български просветни дейци
Учители в Солунската българска мъжка гимназия
Директори на Солунската българска мъжка гимназия
Български военни дейци от Сръбско-българската война
Македонски въпрос
Носители на орден „За гражданска заслуга“
Жертви на убийства в София
Родени във Враца
Починали в София
Погребани в Централните софийски гробища