Пинин
Пинин (кит. 拼音, pīnyīn, буквално „свързане на звуци“) е транскрипция на китайския език на основа на латинската азбука. В Китайската народна република (КНР) пинин има официален статут.

Пинин е приет през 1958 година и е адаптиран през 1979. Днес се използва в цял свят като официална латинска транскрипция на имената и названията в КНР.

Тук ще направим опит за подобна транскрипция на български.

Произношение 
Основното използване на пинин в китайските училища е да се усвои книжовният китайски език – мандарин. Поради голямото разнообразие от говорни езици в Китай, децата, общувайки у дома на майчиния си език, изучават говоримия Мандарин в началното училище посредством пинин.

Произнасянето на думата в китайския условно може да се раздели на начало и окончание на думата. Началото се състои от стартова съгласна или полугласна, докато окончанието се състои от всички възможни комбинации на междинните звуци (полугласните предхождат гласните) и завършва на гласна или съгласна (акорд).

Начало 
Във всяка клетка по-долу горният ред индикира фонема от международната фонетична азбука, средния ред – пинин, а долният – съответния български звук.

1 фонетически може да бъде  (звучна ретрофлексна проходна съгласна). Произношението варира сред различните диалекти и звуковете не са разглеждат като две отделни фонеми.
2 буквата „w“ може да бъде разглеждана като начална или крайна, като произношението ѝ варира между  и 
3 буквата „y“ може да бъде разглеждана като начална или крайна, като произношението ѝ варира между  и 

Установеното подреждане (с изключение на w и y), произлиза от систамена на Джуин:

Окончания 
Лявата колона на таблицата по-долу индикира стартовия звук на окончанието, а първият ред заключителните (акорд) звуци на пинин, докато вътрешните клетки указват съответния български звук.

В китайския език звукът ю е доста употребяван и звучи в широка гама от мекото ьо, през смекченото йю до нормалното наше ю и приповдигнатото към края юй. За изписванети му в пинин могат да се използват съчетания като: ü, üa, üe, io, iu, yu, you.

Тонове 
Тоновете в китайския език играят изключително важна роля. Съчетание от еднакви знаци, произнесени с различна интонация, има различно значение.

Например:

mā – мама

má – коноп

mă – кон

mà – ругая

Приети са четири тона в стандартния китайски език (普通话 Pǔtōnghuà путунхуа):

1. Равен – обозначава се с чертичка над главния гласен звук на сричката в пинин (¯).

2. Възходящ – обозначава се с дясно ударение (´).

3. Нисък вълнообразен – обозначава се с отметка (˘).

4. Низходящ – обозначава се с ляво ударение (`).

5. Неутралният тон не се придружава от никакъв графичен знак.

За илюстрация може да се използва приложената диаграма на тоновете.

Вижте също 
 Българска система за транскрипция на китайски имена
 Паладий – руска система за транскрипция от китайски на кирилица

Външни препратки 
  Пинин-Български-Палладий (сравнителна таблица на пинин, българска транскрипция и руска транскрипция на китайските срички)
  „Система Палладия и пиньин: как писать по-китайски кириллицей“ 

   Ново Издание на Hanyu Pinyin сричкова таблица 
  Little Pinyin App 1.0  онлайн софтуер
  Онлайн софтуер за преобразуване на китайски в пинин 
  Pinyin таблица със звук. Pinyin table with sound, over 1700 individual sounds
  Таблица с целия пинин с възможност за произнасяне
  Правила за използване на пинин

Китайски език
Транскрипция
Фонетични азбуки