Луи VI (Франция)
Луи VI Дебели () е крал на Франция от 1108 до 1137 г., пети от династия на Капетингите.

Произход 
Син е на крал Филип I и Берта Холандска. Внук е на Анри I и Анна Ярославна, дъщеря на Великия княз на Киев Ярослав Мъдри. Луи е кръстен под името Луи Теобалд (Луи-Тибо). Той е най-големият от четиримата синове на френския крал и единственият, който доживява до зряла възраст. Той става първият капетинг и дори първият сред представителите на френската висша класа, получил едно от традиционните за Меровингите и Каролингите имена.

Още през 1092 г. кралят взема 11-годишния принц от абатството и го предава на нов наставник, рицаря Херлуин от Париж. През същата година Луи получава от баща си феод на земя на границата с Нормандия - графство Вексин с градовете Понтоаз и Мантес, които той трябва да защитава от агресия на норманите. От този момент нататък Луи остава основно в негови владения.

Влияние от Сугерий и обосноваване на кралската власт 
Луи израства в манастира Сен Дени, където се сближава със Сугерий, който му става съветник и приятел за цял живот. Пребиваването на Луи в манастира има огромно значение за изработване на неговите понятия за правата и дълга на краля.

Идеите на Сугерий за държавничество надхвърлят вижданията на римското и нормандското духовенства, потънали в идеологически спорове за инвеститурата. Той се заема дейно с идейното укрепване на кралската власт и нейната сакралност. Паралелно утвърждава и култ към Свети Дионисий Парижки като небесен покровител на цяла Франция. Концепцията му е по-скоро за партньорство между двете власти и той я осъществява, без да предизвика трусове или неприязън като съвременника си Томас Бекет в Англия.

Управление като крал 

Почти 29-годишното царуване на Луи VI е съпътствано от постоянни борби с феодалите и англичаните. Той успява да засили властта и да стабилизира династията на Капетингите. Нисшите класи, угнетени от феодалите, се отнасят към Луи VІ със симпатия и съчувствие, а кралят нерядко се опира на тях, когато не му стигат собствени сили. Когато Хуго де Пюизе започва да граби манастири и църкви, Луи успява да превземе неговия замък (1111), едва когато към него се присъединяват въоръжените сили на общините заедно със свещениците. Макар политиката на Луи по отношение на градовете да не е напълно определена, той предугажда значението на порасналите сили на градовете и значението им в борбата с феодалите.

През 1118 година Луи изпраща Сугерий на дипломатическа мисия като пратеник в двора на Геласий II в Магелон, а впоследствие и в този на Каликст II. Като абат на Сен Дени, Сугерий се заема с държавни дела, съветва краля и се превръща в най-влиятелната личност в двора.

През 1119 година в [[битка при Бремюл] с крал Хенри I Английски, Луи претърпява тежко поражение. Летописците от френска страна описват битката като кървава, в която Луи, въпреки пълнотата си, лично влиза в контакт с противниковите рицари. В същия момент изпада в неприятна ситуация, в която един нормански конник сграбчва юздите на коня му и се провиква: ”Кралят е хванат!”. Луи Дебели бързо поваля рицаря с един удар, отвръщайки: „Кралят не може да бъде хванат нито на война, нито на шах!”.

През 1124 година император Хайнрих V) (женен за Матилда, дъщеря на краля на Англия, Хенри I), заедно с тъст си, обявява война на Франция. Поводът е, че Луи покровителства папа Каликст II.

В отговор Луи VІ се обръща към националното чувство на французите. Френските васали повеждат своите войски на помощ на Луи. Сугерий отива на бойното поле с хоругвата на абатството – орифлама; оттогава тя се възприема като бойно знаме на краля. Така Луи побеждава немския император. 

В края на живота си Луи VI сключва съюз с херцога на Аквитания като урежда и династичен брак между сина му Луи VII и Алиенора Аквитанска – дъщеря на Гийом Х, херцог на Аквитания и Аенор де Шателро.

Луи умира на 1 август 1137 г. и е погребан в базиликата „Сен Дени“. Наследен е на трона от сина си Луи VII.

Семейство и деца 

На 28 март 1115 г. в Париж Луи VІ се жени за Аделаида Савойска (ок. 1100 – 18 ноември 1154), дъщеря на граф Хумберт II Савойски и Гизела Бургундска. Те имат деца:
 Филип Френски (1116 – 1131), съ-крал с баща си, коронясан на 14 април 1129 г.
 Луи VII (1120 – 18 септември 1180), крал на Франция от 1137 г.
 Анри (1121 – 13 ноември 1175) – епископ Бове (1149 – 1161), след това архиепископ на Реймс (1161 – 1175)
 Хуго (ок. 1122, умира в детска възраст)
 Робер I Велики (ок. 1123 – 11 октомври 1188), граф дьо Дрьо, основател на Дом дьо Дрьо
 Пиер дьо Куртене (ок. 1126 – 10 април 1183), сеньор де Куртене, основател втория дом Куртене, представители на който се прославят в Кръстоносните походи. Неговият син Пиер II дьо Куртене и двамата му внука Робер дьо Куртене и Балдуин II заемат (съответно в 1217 – 1219, 1221 – 1228, 1237 – 1261 години) престола на Латинската (Константинополска) империя.
 Констанс Френска (ок. 1128 – 1180); 1 брак от 1140 г. с Есташ IV (1127 – 1153), Есташ де Блоа, граф Булонски – без потомство; 2 брак от 1154 година с Раймон V (1134 – 1194), граф Тулузки
 Филип (ок. 1132/1133 – 1161), епископ на Париж

Литература 
 Achille Luchaire, Louis VI le Gros. Annales de sa vie et de son règne (1081 – 1137), avec une introduction historique, Paris, Alphonse Picard, 1890, [lire en ligne].Compte rendu in Bibliothèque de l'école des chartes, 52, 1891, 469 – 475
 Recueil des actes de Louis VI, roi de France (1108 – 1137), publiés sous la direction de Robert-Henri Bautier par Jean Dufour, tome I : Actes antérieurs à l'avènement et 1108 – 1125, tome II : 1126 – 1137 et appendices, tome III : Introduction, tome IV : Tables, Paris, Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, „ Chartes et diplômes relatifs à l'histoire de France “, diffusion De Boccard, 1992 – 1994.
 Achille Luchaire, Recherches historiques et diplomatiques sur les premières années de la vie de Louis le gros (1081 – 1100), Paris, Alphonse Picard, 1886, 52 
 Achille Luchaire, „ Les Premiers Capétiens (987 – 1137) “, in Ernest Lavisse (dir.), Histoire de France des origines à la Révolution, tome II, seconde partie, Paris, Librairie Hachette et Cie, 1901, chapitre V : „ Le réveil de la Royauté. Louis VI le Gros “, 311 – 331, [lire en ligne]. Réédition : Paris, J. Tallandier, 1980, 325 – 346.
 Andrew W. Lewis, „ La date du mariage de Louis VI et d'Adelaïde de Maurienne “, in Bibliothèque de l'école des chartes, 148 – 1, 1990, 5 – 16.
 Jean Dufour, „ Louis VI, roi de France (1108 – 1137), à la lumière des actes royaux et des sources narratives “, in Bibliothèque de l'école des chartes, vol. 134, 2, 1990, 456 – 482.
 Robert-Henri Bautier, Études sur la France capétienne, de Louis VI aux fils de Philippe le Bel, Ashborne, Variorum, 1992.
 François Menant, „ Louis VI et la reconquête du domaine royal “, in François Menant, Henri Martin, Bernard Merdrignac et Monique Chauvin, Les Capétiens. Histoire et dictionnaire (987 – 1328), Robert Laffont, „ Bouquins “, 1999, 157 – 187.
 Éric Bournazel, Le gouvernement capétien au xiie siècle (1108 – 1180). Structures sociales et mutations institutionnelles, Paris, Presses universitaires de France (PUF), 1975, 200 
 Éric Bournazel, , Paris, Fayard,‎ 2007

Източници 

Крале на Франция
Капетинги
Парижани