Пазарджик (община)
Община Пазарджик се намира в Южна България и е една от съставните общини на област Пазарджик.

География

Географско положение, граници, големина 
Общината е разположена в източната част на област Пазарджик. С площта си от 636,722 km2 заема 2-ро място сред 12-те общините на областта, което съставлява 14,21% от територията на областта. Границите ѝ са следните:
 на юг – община Брацигово и община Пещера;
 на югозапад – община Ракитово;
 на запад – община Септември;
 на северозапад – община Лесичово;
 на север – община Панагюрище и община Стрелча;
 на изток – община Съединение и община Родопи, област Пловдив;
 на югоизток – община Стамболийски, област Пловдив.

Природни ресурси

Релеф 
В по-голямата си част релефът на общината е равнинен, а в южната част хълмист, ниско и средно планински като територията ѝ попада в пределите на Горнотракийската низина и най-северните части на Западните Родопи.

Около 90% от територията на общината се заема от западните части на обширното и равно Пазарджишко-Пловдивското поле. Източно от село Говедаре, в коритото на река Марица се намира най-ниската точка на общината – 182 m н.в. В северната част на общината, югозападно от село Овчеполци, на около 300 m на околния терен се издигат ниските Овчи хълмове с максимална височина връх Гъзера (521 m).

Останалите 10% от територията на общината се заемат от крайните северни части на Западните Родопи. На юг от река Марица по границата с общините Брацигово и Пещера в пределите на общината попадат северните склонове на ниските Бесапарски ридове с техния най-висок Еленски връх (535 m), разположен на около 2 km южно от село Огняново. В най-южната част на общината се простират северните склонове на западнородопския рид Къркария. На границата с Община Ракитово, югозападно от село Паталеница се издига най-високата точка на рида и на общината – връх Калчиш (1475 m).

Води 
Основна водна артерия на община Пазарджик е река Марица, която протича през нея от запад на изток на протежение от около 22 – 23 km. Тя навлиза в общината северозападно от село Звъничево, минава през областния град Пазарджик и покрай селата Мирянци, Синитово, Огняново, Хаджиево и Говедаре и източно от последното навлиза в Област Пловдив. В пределите на общината в река Марица отляво се вливат два от големите ѝ притоци – реките Тополница и Луда Яна. Река Тополница протича през общината с най-долното си течение, преминава покрай село Юнаците и западно от град Пазарджик се влива в Марица. Река Луда Яна навлиза в общината западно от село Цар Асен, минава покрай селата Росен, Черногорово, Крали Марко и Пищигово и западно от село Огняново се влива в Марица. Реките, вливащи се отдясно в река Марица в пределите на общината са малки и къси и водят началото си от рида Къркария, като по-големите от тях са Црънча и Дебръщица.

Климат 
Община Пазарджик има благоприятен преходно-континентален климат, за който са характерни летните засушавания. Отрицателните температури се измерват през най-типичния зимен месец – януари. Поради защитата на Стара планина и влиянието на Средиземно море, средната януарска температура в град Пазарджик е положителна. Летните температури в града не са по-високи от тези на Дунавската равнина. Средната юлска температура е 23.3 °C. Дългото лято, често от април до октомври, е достатъчно топло. Това е удобно както за отглеждане на две култури от обработваемите земи, така и за по-добро развитие на някои едногодишни култури, които виреят по на юг – ориз, тютюн, памук и др. В ниската част на общината климатичните условия се проявяват по-силно върху режима на температурата и по-специално върху продължителността на мразовете и горещините. В Пазарджишко-Пловдивското поле през зимата поради температурната инверсия е по-студено и има по-продължителни мразове, отколкото по родопските склонове и разклонения. Ранната пролет позволява ранно засаждане на летните култури, а късната есен е твърде благоприятна за доброто узряване и прибирането на гроздето, тютюна, ориза, памука, и др., както и за доузряване на вторите реколти. В сравнение със Северна България през пролетта в Пазарджишко-Пловдивското поле по-рано престава да пада слана, а през есента по-късно.

Валежите в общината зависят от преноса на въздушните маси. Стара планина и Средна гора пречат на свободното проникване на влажните въздушни маси от север и северозапад, а Родопите на южните. По този начин Горнотракийската низина получава по-малко валежи, отколкото е средната валежна сума за България. Така Пазарджик се намира под валежна сянка от околните му планини, затова годишната сума на валежите му е едва 515 мм. В града най-много валежи падат през лятото – 142 мм (27,6%), а пролетта – 27%. Летните валежи дори и най-големи, често пъти са поройни и са недостатъчни за земеделските култури, особено за вторите култури. Характерни за Пазарджишко-Пловдивското поле са и честите засушавания, проявяващи се най-вече през втората половина на юли и първата половина на август.

Полезни изкопаеми 
На територията на община Пазарджик има находища на нерудни полезни изкопаеми. Най-разпространените полезни изкопаеми са мраморите и доломитите. Те са намират по северния склон на Родопите – между селата Паталеница и Црънча, южно и източно от село Дебръщица. Най-голямо е разпространението на мраморите в Бесапарските ридове. В техния северен склон, край село Огняново се намира и добре разработено находище на варовик. Тук се добива и произвежда цялата гама от инертни материали на базата на трошен камък (каменно брашно, чакъл), негасена и хидратна вар и пепелина. В землището на село Величково се добиват скални облицовъчни материали. От тях недобре проучени и разработени са находищата от гранит, сиенит и габро. Големи са залежите от инертните материали – речен пясък и филц, които не са добре проучени и слабо се експлоатират.

Население

Етнически състав 
 Преброяване на населението през 2011 г.
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г., по населени места (подредени по численост на населението):

Населени места 
Общината има 32 населени места с общо население 91 368 жители, което я прави 9-а по големина в страната към 7 септември 2021 г.

Административно-териториални промени 
 през 1887 г. – заличено е с. Дениз беглии и е присъединено като квартал на с. Гелеменово без административен акт;
 през 1888 г. – заличено е с. Алифаково без административен акт поради изселване;
 през 1898 г. – заличено е с. Симитли без административен акт поради изселване;
 през 1900 г. – преименуван е гр. Татар Пазарджик на гр. Пазарджик без административен акт;
 Указ № 216/обн. 30.07.1905 г. – заличава м. Кочагово поради изселване;
 МЗ № 2820/обн. 14.08.1934 г. – възстановява м. Кочагово като отделно населено място след презаселване и я преименува на м. Алеково;
 – преименува с. Абдуларе на с. Априлци;
 – преименува с. Кьосе Муратово на с. Братаница;
 – преименува с. Згарлии на с. Величково;
 – преименува с. Башикърово на с. Главиница;
 – преименува с. Карезлии на с. Добровница;
 – преименува с. Меликадъново на с. Драгор;
 – преименува с. Чангарлии на с. Звъничево;
 – преименува с. Кула касаплии на с. Ивайло;
 – преименува с. Муссиево на с. Крали Марко;
 – преименува с. Доганово Конаре (Куру кьой, Конаре) на с. Мало Конаре;
 – преименува с. Мюселиме на с. Мирянци;
 – преименува с. Ямурчово на с. Мокрище;
 – преименува с. Ферезлии на с. Овчеполци;
 – преименува с. Балдево на с. Росен;
 – преименува с. Джумая на с. Сбор;
 – преименува с. Аджиларе (Аладжилар) на с. Светогорци;
 – преименува с. Кавак дере на с. Тополи дол;
 – преименува с. Караплии на с. Цар Асен;
 – преименува с. Хаджилии на с. Юнаците;
 МЗ № 667/обн. 13.09.1937 г. – преименува с. Светогорци на с. Алеко Константинов;
 – преименува м. Алеково на м. Стария извор;
 МЗ № 1689/обн. 27.09.1937 г. – преименува с. Саладиново на с. Марица;
 Указ № 949/обн. 08.12.1949 г. – преименува с. Марица на с. Огняново;
 Указ № 317/обн. 13.12.1955 г. – заличава с. Баткун и го присъединява като квартал на с. Паталеница;
 Указ № 960/обн. 4 януари 1966 г. – осъвременява името на с. Алеко Константинов на с. Алеко Константиново;
 Указ № 1521/обн. 24.10.1975 г. – заличава м. Стария извор и я присъединява като квартал на с. Алеко Константиново;
 Указ № 2932/обн. 30.09.1983 г. – отделя селата Динката и Щърково и техните землища от община Пазарджик и ги включва в новосъздадената със същия указ Община Лесичово;
 Указ № 3005/обн. 09.10.1987 г. – закрива община Черногорово и присъединява включените в състава ѝ населени места към община Пазарджик.

Транспорт 
През територията на общината преминават два участъка от железопътната мрежа на България:
 от запад на изток, по долината на река Марица, на протежение от 20 km преминава участък от трасето на жп линията София – Пловдив – Свиленград;
 в крайната североизточна част, покрай селата Тополи дол и Овчеполци, на протежение от 12,8 km преминава участък от трасето на жп линията Пловдив – Панагюрище.

През общината преминават изцяло или частично 11 пътя от Републиканската пътна мрежа на България с обща дължина 156,2 km:
 участък от 19,7 km от автомагистрала Тракия (от km 86,6 до km 106,3);
 участък от 25,6 km от Републикански път I-8 (от km 183,3 до km 208,9);
 участък от 27,5 km от Републикански път II-37 (от km 112,7 до km 140,2);
 началният участък от 6,1 km от Републикански път II-84 (от km 0 до km 6,1);
 последният участък от 6,7 km от Републикански път III-803 (от km 48 до km 54,7);
 целият участък от 9,8 km от Републикански път III-3703;
 началният участък от 10,9 km от Републикански път III-3704 (от km 0 до km 10,9);
 началният участък от 13,2 km от Републикански път III-3706 (от km 0 до km 13,2);
 последният участък от 5,4 km от Републикански път III-6062 (от km 17,7 до km 23,1);
 началният участък от 22 km от Републикански път III-8003 (от km 0 до km 22,0);
 началният участък от 9,3 km от Републикански път III-8004 (от km 0 до km 9,3).

Топографска карта

Източници

Външни препратки 

  
  Общински съвет – Пазарджик