Христо Матов
Христо Апостолов Матов е български революционер, член на Централния комитет и задгранично представителство на Вътрешната македоно-одринска революционна организация, водач на десницата в организацията. Използва псевдоними като Аристид, Брут, Дримколов, Инсаров.

Биография 

Христо Матов е роден на 4 март 1869 година в западномакедонския град Струга. Родителите му Апостол К. Матов и Петра Стефанова Чакърова имат общо 11 деца, но до пълнолетие достигат шестима: Димитър, Христо, Милан, Мария, Агния и Царева. Христо Матов е особено близък с брат си Милан Матов, който е шест години по-млад от него, също виден революционен деец в Македония. Христо Матов е втори братовчед на Царевна Миладинова, а майка му Петра е сестра на видния български възрожденец Георги Чакъров.

Христо Матов учи в родния си град, а по-късно е един от първите възпитаници на Солунска българска мъжка гимназия. Завършва филология в Софийския университет в юли 1893 година. През учебната 1893/1894 година изпълнява длъжността директор на четирикласното българското училище в Сяр. В 1894 година отхвърля предложението на Даме Груев и Иван Хаджиниколов да се присъедини към новосъздадената ВМОРО, но след Четническата акция на Македонския комитет преосмисля решението си и на 25 август 1895 година влиза в организацията и за кратко замества Гьорче Петров като член на ЦК на ВМОРО. Преподава в Педагогическото българско училище в Скопие, на което е и директор от 1895 до 1898 година, като за кратко прекъсва работа, защото е в затвора след разкритията на Винишката афера. През 1896 година посвещава 15-годишния тогава Тодор Александров във ВМОРО.

На 11 май 1893 година на вечеринка в „Славянска беседа“ Матов като студент в Софийския университет изнася реч за претенциите, които сърбите имат за земи в западна България. В януари 1894 година речта излиза като статия „Сръбските претенции в Западна България“ в списание „Български преглед“, публикувана под пседонима Дримколов, а в 1897 година излиза и като отделна брошура. В нея Матов доказва българщината на славянското население в Македония и отхвърля като несъстоятелни твърденията, че то е сръбско. Текстът започва така:

А на последната 16 - та страница на книгата пише, че сърбите също така искат да превърнат македонските българи в отделна Македонска народност, за да могат поне да предотвратят плашещата ги целокупност на България, и македонистките емисари са заплатени от сръбските консули в областта.Учителства в Сяр, Скопие, София и Стара Загора. От 1895 до 1898 година е училищен инспектор в Скопската епархия. Учител е в Солунската българска мъжка гимназия през учебната 1898/1899 и 1900/1901 г. От 1896 до 1901 година е член на ЦК на ВМОРО. В Скопие в 1897 година издава хектографирания вестник „Санстефанска България“, в който открито защитава идеята за присъединяване на Македония към Княжество България.

В 1901 година до 1902 е заточен в Бодрум кале, Мала Азия. В 1902 година е член на Задграничното представителство, после окръжен ръководител на революционната организация в Скопие. На Съвещателното събрание на ВМОРО в София от декември 1906 година е повторно избран за член на задграничното представителство. Според Ангел Динев към 1912 година Матов е начело на една от трите състезаващи се „върховистки групировки“ заедно с тези на Стефан Николов (в Горноджумайско) и Константин Дзеков (в Гевгелийско, Воденско и Ениджевардарско). Влиянието на Матов е в Скопско, Битолско и Солунско, неговата групировка има най-силна подкрепа от ВМОРО. В 1910 година пише брошурата „Писма за Македония“.

През 1911 – 1912 година публикува във вестник „Вардар“ студията „Пропуснати случаи“, в която изрежда, кога България е трябвало да се намеси и с война да реши Македонския въпрос:

В 1912 година при избухването на Балканската война е доброволец в Македоно-одринското опълчение, като служи в Нестроевата рота на 9 велешка дружина. За проявена храброст е награден със сребърен кръст с корона „За военна заслуга“ и с орден „Свети Александър“ VI степен. През Първата световна война служи в щаба на българската войска и е главен редактор на излизащия в Скопие вестник „Родина“. Изследовател фолклорист, филолог и публицист.

Тезисите на Матов представляват гръбнака на македонската революционна система. Той е главен теоретик на ВМОРО и автор на общия план на Илинденско-Преображенското въстание, изработен по време на заточението му в Бодрум кале. След Междусъюзническата война Христо Матов формулира и исканията на ВМРО, с които македонска делегация обикаля Европа. Към 1915 година учителства в 3-та софийска мъжка прогимназия.

.

През 1917 година Христо издава студия, в която се казва в дванадесет отделни пункта, че възприетата от българската дипломация позиция не само по македонския въпрос, но и по българския национален въпрос като цяло е объркана и вредна за каузата на освободителното движение.

Христо и Милан са приятели с Пейо Яворов. Знае се, че Яворов е тършувал в квартирата на Христо, за револвер, с който да се самоубие, след като братята веднъж отказват да му предоставят оръжие.

През 1919 година участва в издаването на албума „Македония в образи“. Христо Матов умира на 10 февруари 1922 година в София. Архивът на Христо Матов, състоящ се от 21 архивни единици документи, свързани с революционните борби на българите от Македония и Одринско за времето от 1892 до 1919 г. се съхранява във фонд 1944К Централен държавен архив на Държавна агенция „Архиви“.

Христо Силянов нарича Матов:

За Иван Михайлов Матов е:

На 04.09.1958 г. вестник „Македонска трибуна“ отпечатва речта на Асен Аврамов при откриване на конгреса на „Македонската патриотическа организация“ (МПО) в която казва следното за Христо Матов : "Освободителната борба не може да съществува без историческа основа. Христо Матов бе историческата основа и идеологията на борческа Македония."

На него е кръстен Матов връх в Антарктика.

За Христо Матов и Милан Матов разказва документалният филм „Матовият род“ (2013), с участието на Христо Миланов Матов.

Родословие

Библиография 
 
 „Основи на вътрешната революционна организация“, три издания
 „За управлението на вътрешната революционна организация“, две издания
 „Въстанишки действия“, II издание от 1925 година
 „Репресалии против гръцката въоръжена пропаганда“
 „Пропуснати случаи“, (1912)
 „Сръбският език спремо българския“, (1895)
 
 „Впечатленията от Македония на д-р Кръстю Раковски“ (1911)
 „Христо Матов за своята революционна дейност“
 "Търговия с Македонското дело (партийна търговия)", публикувано във в. "Независима Македония", брой 96, София, 1925 година
 "Сръбските претенции на Македония", София, 1897 година
 "Действително ли е владела в Организацията централизация?", публикувано във в-к "Илинден. Орган на бившите македоно-одрински революционери", год. V, бр. 6, София, 6 февруари 1925 година
 "Акцентовката на един обсег западно-български говори", публикувано в сп. "Сборник на народни умотворения, наука и книжнина", книга IX, София, 1893 година
 "Отпадъка на сръбската пропаганда в Скопската епархия; София, 1897 г.", публикувано в "Македонска революционна система", София, 2001 година
 "Методи Я. Патчев", публикувано в сп. "Македонска зора", год. 2, бр. V, София, 1904 година
 "Христо Матов", Статия на Арсени Йовков за Христо Матов, публикуванa във в-к "Илинден – орган на бившите македоно-одрински революционери", год. II, бр. 8, София, 25 февруари 1922 година
 "Обезбългаряването на Македония и туркофилската политика на България", публикувано във в-к "Вардар", год. I., бр. 7, София, 17 ноември 1911 година
 "Пропуснати случаи", публикувано във в."Вардар", брой I,III,V,XI,XIII,XVI,XVIII, София, 1911 година
 "Към Витоша", "Валандовска песен", "Заточеник и сокол", публикувано в списание "Македония", София, 22 февруари, 1922 година

Литература 

 Архивите говорят № 28: Архив на Христо Матов. (Към историята на културно-просветните и революционните борби на македонските и тракийските българи, в края на 19 в. и началото на 20 в.) Документален сборник
 Д`Еспаня, Пиер. Преди клането. Роман за днешна Македония. София, 2011, 272 стр.

Бележки 

Български революционери от Македония
Български просветни дейци от Македония
Български общественици от Македония
Български фолклористи от Македония
Български публицисти
Български филолози
Родени в Струга
Дейци на ВМОК
Дейци на ВМОРО
Борци срещу сръбската въоръжена пропаганда в Македония
Членове на Съюза на българските конституционни клубове
Незавършили ученици в Солунската българска мъжка гимназия
Учители в Битолската българска класическа гимназия
Учители в Сярското българско педагогическо училище
Учители в Скопското българско педагогическо училище
Директори на училища
Македоно-одрински опълченци
Български военни дейци от Първата световна война
Носители на орден „За военна заслуга“
Носители на орден „Свети Александър“
Починали в София
Погребани в Централните софийски гробища
Български имигранти от Македония в София
Хора с архиви в Централния държавен архив
Възпитаници на Софийския университет
Христо