Горничево
Горнѝчево (, Кели, катаревуса: Κέλλα, Кела, до 1926 година Γκορνίτσοβο, Горницово или на катаревуса Γκορνίτσοβον, Горницовон) е село в Гърция, в дем Суровичево (Аминдео), област Западна Македония.

География 
Селото е разположено на 27 километра източно от град Лерин (Флорина) и на 22 километра северно от демовия център Суровичево (Аминдео) в проход в планината Малка Нидже.

История

В Османската империя 
Определяща роля в историята на селището играе неговото местоположение – в прохода, осигуяващ достъп от Леринското поле и цяла Пелагония към Воден и Солун. Този проход е отбраняван от голяма средновековна крепост, чийто руини все още се виждат. Учените смятат, че тук е бил разположен и античният град Кела, който според античните автори е бил спирка на римския път Виа Егнация. Мястото на града все още не е установено със сигурност, но той е имал изглед и към Петърското и към Островското езеро и идентификацията с Горничево е доста вероятна.

Селото се споменава за пръв път в османски дефтер от 1468 година под името Горничево с 20 домакинства. В 1481 броят на домакинствата се увеличава на 33. Във втората половина на XV век селото е дервентджийско.

Около 1840 година имотите на селото са заграбени насилствено от Иляз паша и то е превърнато в чифлигарско. По-късно жителите успяват да се откупят.

В 1845 година руският славист Виктор Григорович минава през Горничево и го описва в „Очерк путешествия по Европейской Турции“  като българско село.

В края на XIX век Горничево е чисто българско село. Църквата „Успение Богородично“ е от XIX век. Александър Синве („Les Grecs de l’Empire Ottoman. Etude Statistique et Ethnographique“), който се основава на гръцки данни, в 1878 година пише, че в Икорничовон (Ikornitchovon), Мъгленска епархия, живеят 690 гърци, а в Торнисело (Tornicello), също Мъгленска епархия - 480 гърци.

В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 година, Горничево (Gornitchévo) е посочено като село със 160 домакинства с 522 жители българи и 50 жители цигани.

През септември 1879 година селото е нападнато от гръцкия андартски капитан Атанасиос Катарахия.

Стефан Веркович пише в 1889 година, че Горничево е село със 131 български семейства (635 жители) и 15 цигански мюсюлмански. Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в 1900 година Горничево има 960 жители българи.

След Илинденското въстание в началото на 1904 година цялото село минава под върховенството на Българската екзархия. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в селото има 1344 българи екзархисти.

Горничевци участват активно в съпротивата на ВМОРО срещу турската власт и гръцката въоръжена пропаганда в Македония. На 20 юли 1906 година - Илинден, многобройна андартска чета напада Горничево, но селската милиция я отблъсква, като гърците дават 17 убити.

При избухването на Балканската война в 1912 година четирима души от Горничево са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

В Гърция 
По време на Балканската война в селото влизат гръцки части, а след Междусъюзническата Горничево попада в Гърция. За кратко селото е освободено от българската армия през Първата световна война, само за да бъде отново върнато в Гърция по Ньойския договор. Боривое Милоевич пише в 1921 година („Южна Македония“), че Горничево има 160 къщи славяни християни. През 1926 година селото е прекръстено на Кела. Жандармерийски доклад от 1931 година съдържа списък на „доказаните българи“ в селото. В междувоенния период част от жителите на селото емигрират в България.

След разгрома на Гърция от Нацистка Германия през 1941 година жителите на Горничево изпращат до германския военен комендант в Лерин молба, подписана от 12 души и е подпечатана със запазения печат на някогашното българско екзархийско училище. В молбата се казва

В общинския съвет влизат Иван Попов, Георги Попташев, Найде Николов, Никола Караулев, Иван Трайков, Харите Кирилов, Димитър Рашов, Димитър Гагалов, Никола Шиков, Стефо Бемов. Селото пострадва от окупационните власти. През 1942 година делегация от Леринско изнася изложение молба до Богдан Филов, в което заявява: 

Селото пострадва значително и по време на Гръцката гражданска война - 226 души емигрират в Югославия, 10 семейства в България и 30 души в останалите социалистически страни. През 60-те години много горничевци емигрират отвъд океана.

Според изследване от 1993 година селото е чисто „славофонско“ и „македонският език“ в него е запазен отлично.

Съборът на Горничево е на 15 август - Света Богородица.

Преброявания 
 1913 – 1103 души
 1920 – 1095 души
 1940 – 1577 души
 1951 – 1336 души
 1961 – 1680 души
 1971 – 1064 души
 1981 – 877 души
 2001 – 805 души
 2011 – 683 души

Личности 
 Родени в Горничево
  Алекси Минчев (1890 – ?), македоно-одрински опълченец, Първа рота на Десета прилепска дружина
  Андрей Овчаров, завършил педагогическо училище в Загреб в 1883 г.
  Аргир Георгиев, македоно-одрински опълченец, Трета рота на Пета одринска дружина
  Геле Попов, български революционер, заедно с Минче Дорев е войвода на Горничевската чета от 25 души през Илинденско-Преображенското въстание.
  Георги Попов Зисов (Γεώργιος Παπάς ή Ζήσης), гръцки андартски деец от трети клас
  Георги Ромов (Γεώργιος Ρώμας), гръцки андартски деец от трети клас
  Григор Сапунджиев (1876 - ?), гъркомански капитан
  Динос Йоану (Ντίνος Ιωάννου), гъркомански андартски деец
  Доре Минчев (1885 – 1933), български революционер
  Иван Трайков (Ιωάννης Τράικος ή Χαλκίδας), гръцки андартски деец от трети клас, секретар на местния гръцки комитет, подпомага капитан Вардас и прави връзка с гръцкото консулство в Битоля, бяга от Горничево и се завръща чак през 1912 година
  Иван Сапунджиев (Ιωάννης Σαπουντζής), гръцки андартски деец от трети клас
  Коста Трайков (Κωνσταντίνος Τράικος), гръцки андартски деец от трети клас
  Кръсто Лазаров, македоно-одрински опълченец, Втора рота на Единадесета сярска дружина
  Лазар Гечев (Λάζαρος Γέτσιος), гръцки андартски деец от втори клас, информатор за действията на българския комитет
  Лазар Джолев (Λάζαρος Τζόλας), гръцки андартски деец
  Минас Цалкос (1872 - 1952), гъркомански андартски капитан
  Мичо Поповски (1947 - 2017), спортен деец от Република Македония
  Найден Бъндев (1865 – ?), български революционер
  Найдо Шиков (1880 – ?), български революционер от ВМОРО
  поп Петре или Папапетрос Папатанасиос (Παπαπέτρος Παπαναστασίου), гръцки свещеник и андартски деец от трети клас, подпомага четата на Ставро Кочев, през 1913 година убива българския деец Кирилов (Συρίλωφ), през 20-те години на XX век заедно със Стефос Григориу обикалят Леринско и тероризират българското население като представители на Гръцкия-македонски юмрук
  Петър Ширилов (1934 – 1988), писател от Социалистическа република Македония
  Пандо Шангов (1888 – 1928), български революционер
  Пецо Ромев (? – 1949), деец на ДАГ
  Ставро Чогов (Σταύρος Τζόγας), гръцки андартски деец от трети клас
  Стерьо Сапунджиев (1877 - 1961), гъркомански активист и кмет на Лерин
  Стойчо Иванов, деец на ВМОРО, войвода на чета в Леринско
  Стойче Шакиров, български революционер, войвода на ВМОРО
  Танас Ташев, македоно-одрински опълченец, живеещ в Малко Търново, Щаб и Втора рота на Осма костурска дружина
  Тане Стойчев (1874 – 1907), български революционер
  Ташко Ширилов (1938 - 2019), поет, писател и преводач от Северна Македония
  Трайкос (Халкидас) Йоргос (Τράικος Γεώργιος), гръцки андартски деец
  Трифон Дупкаров (Τρύφων Δουπκαρίδης), гръцки андартски деец
  Христо Сапунджиев (Χρήστος Σαπουντζής), гръцки андартски деец от трети клас

 Български общински съвет в Горничево в 1941 година
  Иван Попов
  Георги Попташев
  Найде Николов
  Никола Караулов
  Иван Трайков
  Харите Кирилов
  Димитър Рашов
  Димитър Гагалов
  Никола Шиков
  Стефо Бемов

 Починали в Горничево
  Георги Икономов (? - 1902), гръцки андарт
  Георги Стоянов Михайлов, български военен деец, подпоручик, загинал през Първата световна война
  Дончо Желязков Тончев, български военен деец, подпоручик, загинал през Първата световна война
  Евангелос Николудис (? – 1906), гръцки андарт
  Иван Ангелов, български военен деец, поручик, загинал през Първата световна война
  Иван Илиев Имуцов, български военен деец, капитан, загинал през Първата световна война
  Петър Погончев (1875 – 1908), български революционер, деец на ВМОК и на ВМОРО
  Стефан Николов (1855 – 1902), български революционер
  Цеко Кръстев Станев, български военен деец, подпоручик, загинал през Първата световна война

Външни препратки 
  Официален сайт на дем Суровичево
 Христо Силянов. Писма и изповеди на един четник.

Бележки 

Села в дем Суровичево