Серафим Северняк
Серафим Северняк, псевдоним на Серафим Николаев Серафимов, е български писател и публицист.

Биография 
Серафим Северняк е роден на 10 юли 1930 г. в с. Горна Липница, Великотърновска област в семейството на учителите Николай и Марийка Серафимови. Завършва училище в Търново (1947) и Българска филология в Софийския държавен университет (1951). По време на следването си дебютира във в-к „Литературен фронт“ с разказа „Син“ (1948 г.).

След завършване на висшето си образование С. Северняк работи най-често като редактор:
 заместник-главен редактор на сп. „България“ (издание на БТА за чужбина, 1952 г.),
 кореспондент във в. „Литературен фронт“ (1953 – 1956 г.),
 редактор в сп. „Пламък“ (1956 – 1962 г.),
 драматург на Държавен музикален театър „Стефан Македонски“ (1962 – 1964 г.),
 драматург на Сатиричния театър в София (1964 – 1966 г.),
 главен редактор на редакция „ЛИК“ в БНТ (1966 – 1970 г.),
 първи зам.-главен редактор на в-к „Литературен фронт“ (1971 – 1975 г.),
 главен редактор на сп. „Отечество“ (1975 – 1988 г.).

Има три брака, дъщери – Мила и Радослава.

Серафим Северняк умира на 24 май 1988 г. в болницата „Братя Алмехейрос“ в Хавана, Куба.

Библиография 
 „Стопани“ (разкази, 1952 г.),
 „Свои хора“ (разкази и фейлетони, 1954 г.),
 „Десет разказа“ (1957 г.),
 „От нашия кореспондент“ (1959 г.),
 „Златното сияние“ (есета, 1961 г.),
 „Привечер“ (разкази, 1962 г.),
 „Ракетите, спътниците и ти“ (в съавт., 1964 г.),
 „Ветрило на санталово дърво“ (разкази, 1966 г.),
 „Законът на всяка земя“ (разкази, 1967 г.),
 „Криле“ (повест, 1967 г.),
 „Между розата и лъва“ (художествени пътеписи, 1969 г.),
 „Ден днешен“. Книга за България (в съавторство с Никола Инджов, 1971 г.)
 „Охридска балада“ (повест, 1971 г.),
 „Бели грижи“ (разкази, 1972 г.),
 „Квадратна вселена“ (художествени пътеписи, 1972 г.),
 „Книга за Септември“ (документална повест, 1973 г.),
 „Филипики и пристрастие“ (есета, 1976 г.),
 „Когато розите стават звезди“ (1979 г.),
 „Изкачване на Еверест“ (есета, 1980 г.),
 „Земя, отрупана с история“ (1981 г.),
 „Чудомир“ (1983 г.),
 „Северни дърворезезби“ (есета, 1985 г.),
 „Зелено небе“ (роман, 1986 г.),
 „От Горна Липница до Монтевидео“ (1986 г.),
 „Свободният преди Освобождението. Документална книга за Васил Левски“ (1987 г.),
 „По острието на бръснача. Есета“ (1987, 1990 г.),
 „Рози сред звездите“ (1988 г.),
 „Ако ти не изгориш, ако аз не изгоря…“ (есета, 1988 г.),
 „Ветрило“ (разкази, 1990 г.) и др.

Източници 
 Серафим Северняк в Литературен свят
 Борис Цветанов, „Кой и защо уби Серафим Северняка“, в. „Десант“, 22.06.2011
 Искра Ценкова, „Серафим Северняк знаел, че го пращат на смърт“, в. „Новинар“, 13 март 2004
 Никола Инджов, „Един българин по-малко“, в. „Дума“, 23 март 2013

Възпитаници на Софийския университет
Български автори на разкази
Български фейлетонисти
Български пътеписци
Български романисти
Български есеисти
Българи в Куба
Починали в Хавана
Хора от област Велико Търново
Погребани в Централните софийски гробища