Карл Антон Ларсен
Карл Антон Ларсен (, правилен правопис на фамилията по правилата за транскрипции Лашен) е известен норвежки полярен изследовател и пионер на антарктическия китолов.

Ранни години (1860 – 1892) 
Роден е на 7 август 1860 година в Йостре Халсен, Тьолинг, фюлке Вестфол, Норвегия, в семейството на морски капитан. От 9-годишна възраст плава с баща си, ловуват тюлени и търгуват в Северния ледовит океан, като се връща на училище всяка година през есента и зимата.

Експедиционна дейност (1892 – 1924)

Антарктика и Южна Джорджия (1892 – 1894) 
Ларсен проучва перспективите за китолов при посещението си в Антарктика и Южна Джорджия като капитан на кораба „Язон“. През 1892 – 1893 и 1893 – 1894 г., по време на двете си плавания, открива шелфовия ледник Ларсен (86 хил. км2, 64º 30` – 70º ю.ш., 62º з.д.), остров Робъртсън (), остров Вейер (), п-ов Язон (), остров Кристенсен (), Бряг Фойн (66 – 66º 30` ю.ш.) и прониква в море Уедъл до 68º 10` ю.ш.

Участие в експедицията на Ото Норденшелд (1901 – 1903) 
През 1901 – 1903 участва като капитан на кораба „Антарктик“ в шведската експедиция на Ото Норденшелд. След спиране в Буенос Айрес корабът „Антарктик“, с участниците в експедицията на борда, през късното лято (21 февруари) на 1902 г. навлиза в зоната на дрейфуващите ледове. На 12 февруари 1903 г., в късното антарктическо лято, „Антарктик“ прави последен опит да достигне до групата на Норденшелд, но корабът е затиснат от ледовете и потъва. Екипажът на кораба, начело с капитан Ларсен, успява за 16 дни с лодки да се добере до малкия остров Паулета, където зимуват.

След успешно прекараното зимуване двете групи, на Норденшелд и на Ларсен, успяват случайно да се срещнат и през декември 1903 г. са спасени от аржентинския кораб „Уругвай“.

Докато е в Буенос Айрес Ларсен учредява Аржентинската рибна компания. Като неин мениджър ръководи изграждането в Грютвикен на първата китоловната база в Антарктика и е неин мениджър от 1904 до 1914 г.

Грютвикен, Южна Джорджия (1904 – 1923) 

През 1904 г. се заселва в британското владение Южна Джорджия, Антарктика.

Съпругата му Андрин, заедно с петте им деца, се преселва при него през 1905 г. Семейството получава британско поданство, като в молбата подадена и удовлетворена през януари 1910 г. от британския магистрат на Южна Джорджия, Ларсен заявява:

„Аз се отказах от своите права на норвежки гражданин и живея тук откакто започнах китолов в тази колония на 16 ноември 1904 г. и нямам причина да бъда с каквото и да било друго поданство освен британско, тъй като домът ми е тук и възнамерявам да бъде за дълго.”

Ларсен е между най-значимите личности в Южноджорджийската история през XX век. Оказва съдействие и логистична подкрепа на множество научни експедиции, между които на своя приятел сър Ърнест Шакълтън.

През 1905 г. поставя начало на метеорологичните наблюдения в Грютвикен. През 1911 г. пренася и аклиматизира на острова северни елени – от 2001 г. южноджорджийски елени са пренесени и се отглеждат във ферми на Фолкландските острови. Ларсен построява и първата църква в Антарктика. Тя е пренесена от Стрьомен, Норвегия, и сглобена в Грютвикен през 1913 г.

Море Рос (1923 – 1924) 
Последното си плаване Ларсен предприема от декември 1923 до февруари 1924 г. на китоловната база-кораб „Сър Джеймс Кларк Рос“ (12 450 т), заедно с пет други китоловни кораба в море Рос. Базата е закотвена в залива Дискавъри на ледената бариера Рос, докато останалите кораби ловуват китове. След това експедицията изследва възможностите за използването на Китовия залив, залива Макмърдо, бреговете на остров Франклин и Земя Виктория, за база на норвежкия китоловен флот.

Смърт 
Умира на 8 декември 1924 година в море Рос на 64-годишна възраст. Погребан е в норвежкия китоловен град Санефьор.

Памет 
Неговото име носят:

 връх Ларсен () на Земя Виктория, в Източна Антарктида;
 връх Ларсен (, 710 м) на остров Туле, в Южни Сандвичеви острови;
 залив Ларсен () на източното крайбрежие на Антарктическия полуостров;
 залив Ларсен Харбър (), част от Дригалски фиорд на източното крайбрежие на остров Южна Джорджия;
 нос Ларсен, на източното крайбрежие на остров Южна Джорджия;
 нунатак Ларсен, на източното крайбрежие на Антарктическия полуостров;
 о-ви Ларсен (), в Южните Оркнейски о-ви
 проток Ларсен () между островите Жуенвил на юг и д'Юрвил на север, покрай североизточния бряг на Антарктическия полуостров;
 шелфов ледник Ларсен () покрай източното крайбрежие на Антарктическия полуостров.

Вижте също 
 История на Южна Джорджия и Южните Сандвичеви острови
 Грютвикен
 Антарктика

Източници 

 Robert K. Headland, The Island of South Georgia, Cambridge University Press, 1984.
 Otto Nordenskjöld, Johan G. Andersson, Carl A. Larsen, Antarctica, or Two Years Among the Ice of the South Pole, London, Hurst & Blackett, 1905.
 Трешников, А. Ф., История открытия и исследования Антарктиды, М., 1963, 45, 62 – 65, 146.
 Период на китолова. В: Л. Иванов и Н. Иванова. Антарктика: Природа, история, усвояване, географски имена и българско участие. София: Фондация Манфред Вьорнер, 2014. с. 56 – 68. ISBN 978-619-90008-1-6 (Второ преработено и допълнено електронно издание 2014, ISBN 978-619-90008-2-3)

Норвежки изследователи
Норвежки мореплаватели
Южна Джорджия и Южни Сандвичеви острови
Изследователи на Антарктика