Огоста
Огоста (в Античността на латински Augusta, Аугуста) е река в Северозападна България, област Монтана и област Враца, десен приток на река Дунав. Дължината ѝ е 141,1 km, която ѝ отрежда 17-о място сред реките на България.

Етимология на името 
Името на реката датира от римско време. Първоначалното име е било Augusta (от лат. божествена, царствена), което на простонароден латински език е звучало като Огоста (Огуст, на румънски: Ogustul). Това име е заето от заселилите се славяни и запазено във времето без съществена промяна. В Тимарските описи от 80-те години на ХV век (1480 – 1490) е записано:

Географска характеристика

Извор, течение, устие 
За начало на река Огоста е приета Чипровска река с извори под връх Вража глава (1935 m) в Чипровска планина, на около 1760 m н.в. До село Белимел тече в североизточна посока в тясна долина, залесена предимно с широколистни гори.

След устието на левия ѝ приток Превалска река (Превалска Огоста) завива на югоизток и образува широка коритообразна долина, заета предимно от обработваеми земи. В този ѝ участък отдясно в нея се влива река Дългоделска Огоста. След нейното устие Огоста навлиза във втория по големина язовир в България – „Огоста“. Тук отдясно (в язовира) се вливат притоците ѝ Барата, Златица и Бързия. След изтичането си от язовира Огоста завива на североизток, преминава през град Монтана, приема отдясно водите на река Шугавица, а при град Бойчиновци – водите на десния си приток река Ботуня. След това реката навлиза в Дунавската равнина, като запазва североизточното си направление и тече в широка асиметрична долина – с по-стръмни десни брегове. В този участък в нея се влива само един по-голям приток – река Рибине (десен).

След село Хърлец, през Козлодуйската низина Огоста тече в общо коригирано с водозащитни диги корито заедно с най-големия си приток река Скът. Влива се отдясно в река Дунав на 685-и km на 27 m н.в.

Водосборен басейн, притоци 
Площта на водосборния басейн на Огоста е 3157,1 km2, а границите му са следните:
 на северозапад и север – с водосборните басейни на реките Лом и Цибрица;
 на изток, югоизток и юг – с водосборния басейн на река Искър;
 на югозапад – с водосборния басейн на река Нишава.

Списък на притоците на река Огоста. След името на реката е отбелязана нейната дължина и площ на водосборния ѝ басейн, а със стрелки → ляв приток ← десен приток:

 ← Малки Буковец
 ← Събрин дол
 → Биноврашки дол
 ← Парасински дол
 → Бабички дол
 → Превалска река (Превалска Огоста) 19 / 94
 ← Равнянска бара
 ← Дългоделска Огоста (Дългиделска Огоста) 29 / 249
 → Финдо
 ← Барата (влива се в язовир „Огоста“)
 ← Златица 25,6 / 117 (влива се в язовир „Огоста“)
 ← Туря бара (влива се в язовир „Огоста“)
 ← Бързия 35 / 241 (влива се в язовир „Огоста“)
 ← Шугавица 46 / 213
 → Бучка
 ← Ботуня 69 / 732
 ← Въртешница (Лева река) 38 / 292
 → Вировска река
 ← Рибине 47 / 269
 → Маданска бара
 ← Скът 134 / 1074
 → Бързина 37 / 244

Хидроложки показатели 
Средногодишният отток на реката при град Чипровци е 0,81 m3/s, а при станция Мизия – 25,40 m3/s. Максимумът е през пролетта (април-май), което се дължи на топенето на снежната покривка и пролетните дъждове, а минимумът през октомври. Данните за вътрешногодишното разпределение на речния отток са за периода 1950/1951 – 1982/1983 г.

Селища 
По течението на реката са разположени 20 населени места, в т.ч. 4 града и 16 села:
 Област Монтана
 Община Чипровци – град Чипровци, с. Железна, с. Белимел
 Община Георги Дамяново – с. Гаврил Геново
 Община Монтана – град Монтана
 Община Бойчиновци – с. Ерден, град Бойчиновци, с. Портитовци, с. Владимирово, с. Лехчево, с. Бели брод
 Област Враца
 Община Хайредин – с. Михайлово, с. Манастирище, с. Хайредин
 Община Козлодуй – с. Крива бара, с. Бутан, с. Гложене, с. Хърлец
 Община Мизия – с. Софрониево, град Мизия.

Стопанско значение, забележителности 
Десният бряг в долното течение на реката е изграден от варовикови скали. Най-голям добив на варовик с много добро качество за строителни нужди и производство на плочи за облицовка се осъществява в кариерата край с. Манастирище. Добиваните огромни каменни блокове с плътна структура и включвания на черупки от миди се обработват в гр. Мездра за производството на облицовъчни плочи от т.нар. „бял врачански камък“. Наличието на характерни включвания от морски обитатели показва, че региона е бил морско дъно в далечното минало. Добив на камък по течението на реката за строителни нужди се извършва край с. Ерден, с. Владимирово, с. Михайлово и другаде. По течението на реката има места за добив на пясък и чакъл, инертни строителни материали задоволяващи предимно нуждите на региона.

В горното течение на реката, покрай левият ѝ бряг от Монтана до Белимел, на протежение от 23,9 km, преминава третокласен път № 102 от Държавната пътна мрежа Монтана – Белоградчик – Димово. От град Бойчиновци до село Гложене, покрай левият бряг на Огоста на протежение от 50,9 km преминава третокласен път № 101 от Държавната пътна мрежа Враца – Криводол – Бойчиновци – Гложене.

В горния басейн на Огоста има построени 4-ри ВЕЦ-а: „Лопушна“, „Чипровци“, „Кошарник“ и „Огоста“. В средното и долно течение на реката водите масово се използват за напояване.

Бреговете и водите на язовир „Огоста“ предлагат идеални условия за туризъм, отдих, риболов и водни спортове.

Между селата Железна и Белимел, на високия ляв бряг на реката е разположен Чипровският манастир.

Други 
На името на реката е наименуван морският нос Огоста на остров Ливингстън в Южните Шетлъндски острови край бреговете на Антарктика.

Вижте също 
 Списък на реките в България
 Списък на реките в България по водосборни басейни
 Списък на реките в България по дължина

Топографска карта

Източници 

 
 Николов, Богдан. От Искър до Огоста, Издателство Алиса, 1996

Реки в България
Реки в област Монтана
Реки в област Враца
Притоци на Дунав
Мизия (град)
Бойчиновци
Монтана
Чипровци