Димитър Добрович
Димитър Георгиев Добрович Пехливаноолу (, Димитриос Домвриадис) е първият български художник с академично образование. Твори през Възраждането.

Биография 
Димитър Добрович е роден на през 1816 г. Сливен. 

Между 1833 и 1838 г. Добрович учи в гръцкото училище в Куручешме, Истанбул – Патриаршеската велика гръцка народна школа, известна като Куручешменската гимназия. Поради избухването на чумна епидемия напуска града.  В Куручешме се сближава с Георги Стойков Раковски и възприема революционните идеи.

От 1838 до 1848 г. живее в Атина, където учи в гимназията. Започва художественото си образование като частен ученик на френския живописец Пиер Бонерот и до 1845 г. продължава да учи в току-що създадената от крал Отон I Кралска художествена школа (). Школата е преструктурирана в художествена академия и до 1848 г. учи при професорите Рафаело Чеколи, Филипос Маргаритис и Георгиос Маргаритис. Започва да рисува портрети, негови творби са откупени и са в колекцията на Националната пинакотека в Атина и става известен като Димитриос Добриадис (). 

През 1848 г. Добрович заминава за Рим и постъпва в тамошната художествена академия „Св. Лука“ (). Там професори са му Томазо Минарди (1787 – 1871) и Филипо Агрикола (1795 – 1857). Участва в движения на студенти, последователи на Гарибалди. 

До 1892 г. живее в Рим. Картините му са повлияни от европейския романтизъм. Изработва своя „елеофотографска“ техника, която улеснява процеса на копирането и създава много копия. Творбите му от този период са подписани като Д. Добриадис и Д. Добровиц. Не прекъсва връзките си с Гърция. Посредничи в пренасянето на мозаичен материал за римските катедрали. Същевременно е признат лидер сред гръцките художници в Рим. 

През 1853 г. се дипломира и така става първият български художник с академично образование.

Завръща се в България през януари 1893 г., където се установява в Сливен. На 2 юли 1893 г. е открита негова изложба в сградата на Народното събрание. През 1894, 1897 и 1898 участва в художествените изложби на Дружеството за поддържане на изкуството в България. Дарява значителна част от творбите си на обществени институции. Умира на 2 март 1905 г. в Сливен.

Творчески път 
Още в младостта си Добрович се ориентира към портрета и битовата живопис.

Докато живее в Атина, рисува икони за гръцки църкви, а някои от запазените му творби от този период са:
 „Портрет на гръцки владика“ (1842 – 1843),
 „Портрет на жената на италианския художник Рафаело Чеколи“ (1842 – 1847, притежание на Националната галерия),
 „Портрет на момиче“ (ок. 1850, в НГ),
 „Портрет на църковния писател Евгениос Вулгарис“.

Възгледите му на зрял художник се формират под влиянието на късния италиански романтизъм. Рисува сцени от ежедневието на италианския народ: картините „Предачка“, „Италианска селянка“, „Италианска селянка с делва на главата“, „Селска девойка с кози“ и др.

По-късно работи с маслени бои. Демонстрира интерес към реализма в изобразителното изкуство с картини като рисуваната от натура „Болно момиче“. В късните си години прави портрети на Георги Миркович, Георги Раковски, Васил Левски, Хаджи Димитър. При завръщането си в България през 1893 г. излага самостоятелна изложба с живописни платна и цветни стереофотографски копия на картини на италианските художници Гуидо Рени, Карло Долчи и др.

На името на Димитър Добрович е наречена художествената галерия в родния му град Сливен.

Галерия 
Голяма част от творбите на Добрович се намират в Националната галерия в София и в Художествената галерия на Сливен.

Източници 
 Енциклопедия България, том 2, Издателство на БАН, София, 1981 г.

Външни препратки 

 За Димитър Добрович в Своден каталог НАБИС – национален каталог на академичните библиотеки в България
 Ангелов, А. Димитър Добрович (1816–1905): (анти)модерност, туризъм и образи сувенири в средата на ХІХ век, academia.edu
 Димитър Добрович - неизвестният български художник, БНР, Програма Христо Ботев, 25 януари 2017
 Димитър Добрович и живописта като сувенир БНР, Програма Христо Ботев, 14.01.16
 Димитър Добрович рисува романтични картини и се сражава в отрядите на Гарибалди, БНР, Програма Радио България, 27.09.2016

Български художници
Български възрожденци
Българи в Гърция
Българи в Италия
Родени в Сливен
Починали в Сливен