Чад
Чад (; ) е държава в Централна Африка. На север граничи с Либия, на изток със Судан, на юг с Централноафриканската република, а на запад с Камерун, Нигерия и Нигер. Заради голямата отдалеченост от каквито и да било големи водни басейни Чад често е наричана „мъртвото сърце на Африка“. Страната е наречена на едноименното езеро, разположено в западната ѝ част. То е най-големият водоизточник за населението. Най-високият връх е Еми Куси (3445 метра), а най-ниската точка е долината Джураб (160 метра над морското равнище).

От независимостта насам столица е Нджамена, която е и най-големият град. От 1960 до 1990 страната е пострадала от гражданска война и неуспешна либийска инвазия. Северните и източните части са най-опасни поради наличието на стотици бунтовнически групировки, част от които често правят неуспешни опити за преврат. В Чад политическите партии са много, но почти цялата власт е в ръцете на президента Идрис Деби. През юни 2005 година успешно е проведен референдум за промяна на конституцията, която премахва ограничението от два мандата на поста и му позволява да се кандидатира за трети. От 2005 насам в Чад бушува гражданска война, като от едната страна са силите на правителството, а от друга – бунтовници, навлизащи от съседен Судан. Бунтовниците правят неуспешни опити да свалят правителството, като последният е през 2008.

География 

По площ Чад се нарежда на 21-во място в света. Общата дължина на държавните граници е 5968 километра. От тях:
 Най-дълга е тази със Судан – 1360 км, на изток;
 Централноафриканската република – 1197 км, на юг;
 Нигер – 1175 км, на северозапад;
 Камерун – 1094 км, на югозапад;
 Либия – 1055 км, на север;
 Нигерия – 87 км, на запад.

Теренът е разнообразен – на север преобладава пустинята, макар и в крайните северозападни части да има планински масиви. В централните части има сухи равнини, а южните са заети от сравнително плодородни низини. Климатът е тропичен на юг и пустинен на север. Разстоянието от столицата Нджамена до най-близкото пристанище е над 1600 километра. Регионът Борку-Енеди-Тибести е най-сухата част от Сахара. Там валежните количества не превишават 50 мм годишно. Местностите по границата с Камерун и ЦАР обаче са доста по-влажни – там валежните количества са от порядъка на 600 – 900 мм на година, като понякога достигат дори 1300 мм. В централните части те са между 300 и 600 мм.

Макар да променя размерите си според сезона, езерото Чад е считано за втория по големина воден басейн на територията на Африка. Площта му днес възлиза на 17 806 кв. км. Двете най-големи реки са Шари и Логон. Най-високата точка е вулканът Еми Куси – 3415 метра над морското равнище. Това е най-високият връх в пустинята Сахара.

История 

Първите заселници се появили на територията на северен Чад между осмото и седмото хилядолетие преди Христа, когато тези части от Сахара са били достатъчно плодородни за нормално човешко развитие. Поради това страната е изключително богата на археологически обекти, датиращи от дълбоката древност. Някои находки са на възраст над 4000 години. По тези земи се е осъществявала и Транссахарската търговия преди много векове.

Един от първите народи, основали държава по тези земи, вероятно са били сао, за чиято история и култура се знае малко. Сао вероятно са били победени и по-късно асимилирани от Канемската империя, една от най-дълго просъществувалите африкански държави. Канемите след време разпространяват и исляма в тези части на Сахара.

През 1900 година Франция създава протектората Чад, който се превръща в пълноправна колония през 1920 година, част от Френска екваториална Африка. Френското управление се е характеризирало с тотална липса на загриженост за тази колония във всеки аспект. Липсвала е политика за сплотяване на изключително разнообразното от етническа гледна точка население. Местната власт е имала реален контрол върху южните райони, а върху северните и източните само на хартия. Липсвали са каквито и да било планове за модернизация и създаване на ефективна инфраструктура. Местното население е било използвано като евтина работна ръка за тежък труд. Единствената суровина, която французите са използвали за индустрията си, е бил памукът.

Чад получава своята независимост на 11 август 1960 година. Първият президент е Франсоа Томбалбайе, излъчен от Прогресивната партия. Той забранява всички опозиционни партии и става авторитарен водач на страната си. През 1965 година избухва гражданска война. Десет години по-късно Томбалбайе е свален от власт и убит, но напрежението и сраженията в Чад продължават. През 1979 година бунтовнически групировки завземат столицата Нджамена, което предизвиква пълна децентрализация и срив на правителствената система, което намалява и френското влияние. Либия изпраща свои войски по време на политическия вакуум, но претърпява грандиозно поражение и до 1987 е отблъсната напълно. Новият президент – Хисен Хабре, е подкрепян от Франция. Той установява диктатура, характеризираща се с масовото избиване на различни племенни малцинства. По негово време загиват между 30 000 и 40 000 души, поради което Хабре си спечелва прозвището „Африканският Пиночет“.

Хисен Хабре е свален от власт през 1990 с военен преврат, предвождан от генерал Идрис Деби, който и до днес е президент. Създава се многопартийна система, макар властта извън президентския пост да е ограничена. В последно време приходите от петрол дават надежди за по-мирно бъдеще. Нападенията на бунтовнически групировки в северните и източните райони на Чад продължават да са проблем. ООН предупреждава, че насилието, което пораждат, може да ескалира в хуманитарна криза и дори геноцид.

Държавно устройство 

Президентът е държавен глава и има значителни правомощия. Той избира министър-председателя и правителството и има голямо влияние върху избора на съдии, прокурори, генерали и т.н. Той е върховен главнокомандващ на армията и в случай на голяма заплаха може да обяви бедствено положение в цялата страна. При прокарване на нов закон той трябва да го одобри или отхвърли в рамките на 15 дни.

Президентът на Чад се избира пряко от народа и има петгодишен мандат. Президент e Идрис Деби.

Правосъдната система се базира на френската. Най-висшите ѝ институции са Върховният съд и Конституционният съвет. Законодателната власт е в ръцете на Народното събрание. То има 155 членове, всеки с 4-годишен мандат. В Чад съществуват около 80 политически партии.

Множество проучвания сочат Чад за най-корумпираната страна в света.

Административно деление 

Най-голямата административна единица в Чад са регионите (22 на брой). Всеки регион е управляван от губернатор, пряко избиран от президента. Префектите управляват по-малките административни единици – департаментите (61 на брой в цялата страна). Те се състоят от 200 под-префектури, които на свой ред са съставени от общо 446 кантона.

Това е нова система, въведена през 2008 с цел децентрализация на страната. Тя заменя предишното административно деление, при което вместо региони е имало префектури. Предстои замяна на кантоните със „селски общини“ (communautés rurales), чиято цел е увеличаването на ролята на селското население в собственото му икономическо развитие.

Регионите са следните:

Икономика 

Според индекса за човешко развитие на ООН Чад е петата най-бедна държава в света. Около 80% от населението живее под линията на бедността. Високата корупция пречи за развитието на стабилна пазарна икономика. Нефтодобивната промишленост носи най-много приходи в държавната хазна и дава надежди за по-стабилно икономическо бъдеще.

В последните години се забелязва ръст на чуждестранните инвестиции заради относителното стабилизиране и края на гражданската война. Най-голямата инвестиция се оценява на 3,7 млрд. щ.д. – разработването на петролни полета край Доба от две големи американски корпорации. Интерес в същия сектор проявяват и китайски компании. През 2006 година Чад подписва меморандум на Световната банка, според който 70% от петролните приходи трябва да бъдат похарчени за инфраструктурни проекти и развитие на страната.

Номиналният БВП се изчислява на около 7 592 000 000 щ.д. за 2010 г. Годишният растеж на БВП е 2% към края на 2010. Работната ръка, която е около 4,29 млн. души, е заета почти изцяло в земеделския сектор. Основни негови продукти са памук, сорго, фъстъци, тютюн, ориз, говеда, овце, кози и камили. Индустриалната дейност включва нефт, готови памучни тъкани, бира, сапун, цигари, строителни материали и пакетиране на месо. Чад е страната с най-високата дефлация в света (-8,8%).

Износът на стоки за 2010 се оценява на 3,036 млрд. щ.д., а вносът – на 2,631 млрд. Основни търговски партньори на Чад са САЩ, Китай, Франция, Германия и Камерун. Валутните и златни резерви на страната възлизат на 868 млн. щ.д., на 115-о място в света. Външният дълг е относително малък в сравнение с общия БВП и се оценява на около 1,749 млрд. щ.д. за 2008.

Енергийният сектор е сред най-недоразвитите. В Чад има само една енергийна компания – STEE, която е полудържавна. Тя осигурява електричество за 15% от жителите на столицата и само 1,5% от общото население. Вероятно в бъдеще страната ще може да произвежда слънчева и ядрена енергия съответно заради географското си разположение и залежите на уранова руда на север. Недостигът на вода е един от най-големите проблеми на Чад. Достъп до питейна вода имат само 48% от населението, а до канализация – едва 2%. Хората разчитат на дървесината и животинската тор за готвене и отопление.

Население 

Населението на страната се състои от почти двеста различни етноса, които често говорят собствени езици и диалекти. На север преобладава арабско-мюсюлманското население, а на юг чернокожото християнско или анимистично население. Характерно за населението на север е полуномадският му начин на живот и свързаното с него животновъдство, докато на юг преобладава поливното земеделие.

Общото население възлиза на близо 11 млн. души за 2010 година, с годишен прираст от 2,009%. Средната възраст е едва 16,8 години, като при мъжете тя е 15,6, а при жените – 17,9 години. Средната продължителност на живота е 48,33 години. Детската смъртност е много висока – средно 95,31 смъртни случая на 1000 раждания, но между 2005 и 2010 тя е намаляла с около 6 пункта. Гъстотата варира силно – в северната част на Чад е 0,1 души на км², а в столицата – над 55 души/км². Повече от половината жители на страната населяват южните ѝ райони. Населението има следният възрастов състав:

 0 – 14 години: 46% (мъже 2 510 656/жени 2 441 780)
 15 – 64 години: 51% (мъже 2 531 896/жени 2 960 406)
 над 65 години: 2,9% (мъже 131 805/жени 182 402)

Едва 28% от населението живеят в градове, останалите 72% живеят в селските райони, но ръстът на урбанизацията е 4,8% на година. Жителите на Нджамена се занимават предимно с търговия. Други по-големи градове са Сарх, Мунду, Абеше и Доба, които се разрастват много бързо и започват да заемат все по-голям дял в развитието на икономиката. Чадската разновидност на арабския се е превърнала в лингва франка за почти всички северни етноси. Най-големите етнически групи са Сара, араби и Майо-Кеби. Според конституцията населението има пълна религиозна свобода и различните религиозни групи съжителстват мирно, за разлика от останалите африкански държави.

Религиозен състав:
 мюсюлмани: 53,1%
 католици: 20,1%
 протестанти: 14,2%
 анимисти: 7,3%
 други: 0,5%
 с неизяснено вероизповедание: 1,7%
 атеисти: 3,1%

Християнството се появява в Чад по време на френската окупация. Католическата Църква (най-голямата християнска институция) е разделена на 8 административни единици: 1 архиепархия (Нджамена), 6 епархии (Доба, Горе, Лаи, Мунду, Пала и Сарх) и 1 апостолически викарият (Монго).

Култура 

Официалните и най-разпространени езици в Чад са арабски и френски. Заради изключителното разнообразие от етноси страната има богато културно наследство. Правителството полага големи усилия за запазването на това наследство и популяризирането му зад граница.

Празници 
През годината има шест национални празника, и множество ислямски и християнски празници. Най-популярни са:

 Нова година (1 януари)
 Ден на труда (1 май)
 Африкански ден на освобождението (25 май)
 Ден на независимостта (11 август)
 Вси светии (1 ноември)
 Ден на републиката (28 ноември)
 Ден на свободата и демокрацията (1 декември)
 Коледа (25 декември)

Музика 

В Чад има богато разнообразие от музикални инструменти, като по-големите етнически групи си имат собствени традиционни инструменти. От струнните най-разпространени са кинде (вид арфа) и хуху (струнен инструмент, подобен на китара, който използва кратуни като резонаторни кутии). Популярни са и барабаните коджо, както и много други видове флейти, арфи и ударни инструменти. Преобладават традиционните музикални стилове. Населението трудно възприема по-съвременната музика. Пиратството остава проблем за развитието на музикалната индустрия.

Храна и напитки 

Просото е основната земеделска култура, която се отглежда в страната. От него се правят десетки видове ястия и напитки. Едно от тях е алиш – тестени топчета от просо, потопени в различни сосове, подобно на супа. На юг това ястие е по-известно като бия. Езерото Чад е основен източник на риба. Пушената риба се нарича банда, а изсушената на слънце – саланга. Традиционните напитки включват сладко питие (каркадже), чиято захар се добива от листа на хибискус и бира, която се прави от просо. Бирата от червено просо е известна като били-били, а тази от бяло просо се нарича кошат. Тези напитки обаче преобладават предимно в южните райони.

Литература 
Поради икономическите и политически трудности на страната много малко автори от Чад успяват да получат признание. От 1960 година насам са били написани стотина книги от чадски автори. По-известните писатели са Жозеф Брахим Сеид, Антоан Банги и Кулси Ламко. През 2003 година единственият литературен критик на Чад – Ахмат Табойе, създава антология на чадската литература.

Кино 
Киноиндустрията е слаборазвита, главно заради липсата на средства и годините на политическа нестабилност и войни. В страната има само едно кино. Единствените успешни режисьори са Иса Серж Коело и Махамат Салех Харун, чийто филм „Дарат“ печели специалната награда на журито на 63-тия кинофестивал във Венеция.

Спорт 

Най-популярният спорт в Чад е футболът. Националният футболен отбор не е от най-силните в Африка, но се забелязва напредък в последните години. Други харесвани спортове са борбата, баскетболът, боксът и лекоатлетическите дисциплини. Чадски спортисти са участвали на много летни олимпиади, макар да не са успели да вземат медал.

Комуникации и транспорт 

Телекомуникационната система на Чад е ограничена. Стационарните телефонни линии са 13 000 и почти всички постове се намират в Нджамена. Мобилните телефони се изчисляват на 2 686 000 за 2009 година. Има един телевизионен център в столицата и 10 частни радиостанции в цялата страна. Печатните медии са ограничени, най-вече заради ниската грамотност на населението.

Транспортната инфраструктура е неадекватно малка за нуждите на страната. През 2004 година са съществували малко повече от 550 км асфалтирани пътища. Честите пясъчни бури правят голяма част от пътната мрежа неизползваема за няколко месеца през годината. Железопътна система липсва. Чад разчита предимно на речната си флотилия, за да изнася стоките си през Камерун. Съществуват 56 летища, от които само 8 са с асфалтирани писти. Има директни полети до Париж и някои по-големи африкански столици.

Въоръжени сили 

Въоръжените сили на Чад са сравнително многобройни, като общата численост на личния състав е между 20 000 и 35 000 души. По-големият род войски са сухопътните, а военновъздушните сили заемат относително малък дял в отбраната на страната. Към военните понякога се причисляват и номадски въоръжени формирования и милиции. Голяма част от въоръжението се състои от стари съветски и френски машини. Бронираната техника включва 40 танка Т-55, 115 БРДМ-2, около 30 БТР-60 и десетина ЕЕ-9 Каскавел. Военновъздушните сили разполагат с един тежкотоварен транспортен самолет C-130 Херкулес, два бойни вертолета Ми-24, 6 Су-25 и два леки щурмовика Aermacchi SF-260W като офанзивно средство.

Най-голямата война, в която Чад е участвал, е Либийско-чадската. Тогава Либия претърпява поражение заради лошата си тактическа организация.

Франция има свой контингент от около 250 войници на територията на страната, както и малък брой военни инструктори.

Предпазни мерки 
Повечето западни страни предупреждават гражданите си да избягват пътувания в Чад. Северните, североизточните и особено граничните области със Судан са много опасни за посещения.

Също трябва да се отчита и фактът, че не в цялата страна съществува снабдяване с гориво за моторни превозни средства.

От медицинска гледна точка съществува риск от заболявания като жълта треска, дифтерит и тетанус.

Вижте също 
 Война в Чад (2005)
 Зоевият ковчег
 Списък с градове в Чад

Бележки

Цитирани източници 
  Alphonse, Dokalyo (2003); "",  214.
  "Background Note: Chad". Септември 2006. United States Department of State.
  Bambé, Naygotimti (април 2007); Issa Serge Coelo, cinéaste tchadien: On a encore du travail à faire ,  256.
  Botha, D.J.J. (декември 1992); „S.H. Frankel: Reminiscences of an Economist“, The South African Journal of Economics 60 (4): 246 – 255.
  Boyd-Buggs, Debra & Joyce Hope Scott (1999); Camel Tracks: Critical Perspectives on Sahelian Literatures. Lawrenceville: Africa World Press. ISBN 0-86543-757-2
  "Chad". Country Reports on Human Rights Practices 2006, 9 януари, 2008. Bureau of Democracy, Human Rights, and Labor, Държавен департамент на САЩ.
  "Chad". Country Reports on Human Rights Practices 2004, 28 февруари, 2005. Bureau of Democracy, Human Rights, and Labor, Държавен департамент на САЩ.
  "Chad". International Religious Freedom Report 2006. 15 септември, 2006. Bureau of Democracy, Human Rights, and Labor, Държавен департамент на САЩ.
  "Chad". Amnesty International Report 2006. Амнести интернешънъл.
  "Chad" (PDF). African Economic Outlook 2007. Organisation for Economic Co-operation and Development. Януари 2008. ISBN 978-92-64-02510-3
  "Chad ". The World Factbook. Американско Централно разузнавателно управление. декември 2007.
  "Chad" (PDF). Women of the World: Laws and Policies Affecting Their Reproductive Lives – Francophone Africa. Center for Reproductive Rights. 2000
  "Chad (2006)". Freedom of the Press: 2007 Edition. Freedom House, Inc.
 "Chad – 2006 ". World Press Freedom Review – 2006. International Press Institute.
  "Chad". Human Rights Instruments. Комисия по човешките права към ООН. 12 декември, 1997.
  „Chad“. Енциклопедия Британика. (2000). Чикаго: Encyclopædia Britannica, Inc.
  „Chad, Lake“. Encyclopædia Britannica. (2000).
  "Chad – Community Based Integrated Ecosystem Management Project" (PDF). 24 септември, 2002. Световна банка.
  "Chad: A Cultural Profile" (PDF). Cultural Profiles Project. Citizenship and Immigration Canada. ISBN 0-7727-9102-3
  "Chad Urban Development Project" (PDF). 21 октомври, 2004. Световна банка.
  "Chad: Humanitarian Profile – 2006/2007" (PDF). 8 януари, 2007. Office for the Coordination of Humanitarian Affairs.
  "Chad Livelihood Profiles" (PDF). март 2005. United States Agency for International Development.
  "Chad Poverty Assessment: Constraints to Rural Development" (PDF). World Bank. 21 октомври, 1997.
 "Chad (2006)". Country Report: 2006 Edition. Freedom House, Inc.
 "Chad and Cameroon". Country Analysis Briefs. Януари 2007. Energy Information Administration.
 "Chad leader's victory confirmed", BBC News, 14 май, 2006.
 "Chad may face genocide, UN warns", BBC News, 16 февруари, 2007.
  Chapelle, Jean (1981); . Париж: L'Harmattan. ISBN 2-85802-169-4
 Chowdhury, Anwarul Karim & Sandagdorj Erdenbileg (2006); Geography Against Development: A Case for Landlocked Developing Countries . Ню Йорк: ООН. ISBN 92-1-104540-1
 Collelo, Thomas (1990); Chad: A Country Study, 2d ed. Вашингтон: United States Government Printing Office. ISBN 0-16-024770-5
  Dadnaji, Dimrangar (1999); La decentralisation au Tchad 
 Decalo, Samuel (1987); Historical Dictionary of Chad, 2 ed. Metuchen: The Scarecrow Press. ISBN 0-8108-1937-6
 East, Roger & Richard J. Thomas (2003); Profiles of People in Power: The World's Government Leaders. Routledge. ISBN 1-85743-126-X
 Dinar, Ariel (1995); Restoring and Protecting the World's Lakes and Reservoirs. World Bank Publications. ISBN 0-8213-3321-6
  Gondjé, Laoro (2003); La musique recherche son identité ,  214.
 „Chad: the Habré Legacy“. Амнести интернешънъл. 16 октомври, 2001.
 Lange, Dierk (1988). "The Chad region as a crossroad" (PDF), in UNESCO General History of Africa – Africa from the Seventh to the Eleventh Century, vol. 3: 436 – 460. University of California Press. ISBN 978-0-520-03914-8
  Lettre d'information (PDF). . N. 3. септември 2004.
 Macedo, Stephen (2006); Universal Jurisdiction: National Courts and the Prosecution of Serious Crimes Under International Law. University of Pennsylvania Press. ISBN 0-8122-1950-3
  Malo, Nestor H. (2003); Littérature tchadienne: Jeune mais riche ,  214.
 Manley, Andrew; "Chad's vulnerable president", BBC News, 15 март, 2006.
 "Mirren crowned 'queen' at Venice", BBC News, 9 септември, 2006.
  Ndang, Tabo Symphorien (2005); A qui Profitent les Dépenses Sociales au Tchad? Une Analyse d'Incidence à Partir des Données d'Enquête (PDF). 4th PEP Research Network General Meeting. Poverty and Economic Policy.
 Nolutshungu, Sam C. (1995); Limits of Anarchy: Intervention and State Formation in Chad. Шарлътсвил: University of Virginia Press. ISBN 0-8139-1628-3
 Pollack, Kenneth M. (2002); Arabs at War: Military Effectiveness, 1948 – 1991. Линкълн: University of Nebraska Press. ISBN 0-8032-3733-2
 "Rank Order – Area ". The World Factbook. Централна разузнавателна агенция на САЩ. 10 януари, 2007.
 "Republic of Chad – Public Administration Country Profile " (PDF). United Nations, Department of Economic and Social Affairs. Ноември 2004.
  République du Tchad – Circonscriptions administratives . Правителство на Чад.
 Spera, Vincent (8 февруари, 2004); "Chad Country Commercial Guide -- FY 2005 ". Търговски департамент на САЩ.
 "Symposium on the evaluation of fishery resources in the development and management of inland fisheries". CIFA Technical Paper No. 2. FAO. 29 ноември – 1 декември 1972.
  Tchad. . UNESCO, Education for All.
  Tchad: vers le retour de la guerre? (PDF). International Crisis Group. 1 юни, 2006.
  Tetchiada, Sylvestre; Le pétrole au coeur des nouveaux soubresauts au Tchad , IPS, 16 декември, 2006.
 Wolfe, Adam; "Instability on the March in Sudan, Chad and Central African Republic", PINR, 6 декември, 2006.
 World Bank (14 юли, 2006). World Bank, Govt. of Chad Sign Memorandum of Understanding on Poverty Reduction. Press release.
 World Population Prospects: The 2006 Revision Population Database . 2006. United Nations Population Division.
 The World's 10 Poorest Countries . Media for Global Development.
 "Worst corruption offenders named", BBC News, 18 септември, 2005.
 Young, Neil (August 2002); An interview with Mahamet-Saleh Haroun, writer and director of Abouna („Our Father“).

Външни препратки 
 www.primature-tchad.org 
 Официален сайт на президента на Чад 
 Статистика за развитието на Чад