Лом (река)
Лом (в античността на латински Almus, Алмус) е река в Северозападна България, област Видин – общини Чупрене, Димово и Ружинци и област Монтана – общини Брусарци и Лом, десен приток на река Дунав. Дължината ѝ е 92,5 km, която ѝ отрежда 30-о място сред реките на България.

Географска характеристика

Извор, течение, устие 
Река Лом извира от главното старопланинско било в землището на село Горни Лом. Образува се от множество по-малки притоци, като за начало са приети изворите на река Бърза (на 2100 m н.в.) в подножието на връх Миджур (2168 метра) – най-високият в Чипровска планина, Западна Стара планина. Тези рекички имат планински характер, много стръмни наклони на речното корито и големи скорости на течението. До Горни Лом реката тече под голям наклон. Залесеността в този район е слаба. Залесени са само известни части от водосборната област главно от широколистни гори. Коритото на реката е от скална порода и засипано с камъни, чакъл и пясък, които са типични за водосборни области от подобен характер. Надлъжният наклон на реката до Горни Лом е голям – средно 10 %, а напречният профил на долината се характеризира с дълбоко врязване и стръмни склонове.

От Горни Лом до Долни Лом реката запазва почти същия характер. Оттам надолу тя навлиза в почти равнинен терен (Долноломско и Средогривски полета), където наклонът на реката е малък и има характера на равнинна река. Долината на реката е обградена с невисоки хълмове. Речните брегове са ниски, а дъното покрито с пясък. Така реката продължава до махала Фалковец, където приема главния си ляв приток Стакевска река, с десния ѝ приток Чупренска река. В този участък напречният профил на долината става коритообразен. От Фалковец реката навлиза в полски терен, където долината и коритото на реката се разширяват, като при Дреновец достига до 100 – 200 m. От Ружинци на североизток долината ѝ има асиметрични брегове с добре развити тераси отляво на речното легло и стръмни десни склонове. Бреговете на реката в този участък са много ниски и при проливни дъждове или интензивно снеготопене водите ѝ излизат извън коритото и причиняват наводнения. Дъното на реката в по-голямата си част е покрито с чакъл. При малки водни количества същите текат ту към единия, ту към другия бряг. Понякога след наводнение течението на реката е в средата на коритото. Водосборната област на реката е обезлесена и заета от обработваеми площи. Този си характер реката запазва до вливането ѝ в Дунав на 742-ри km, в град Лом, на 28 m н.в. Устието е известно под името „Лимана". Характерно за реката в най-долното ѝ течение е подприщването на водите ѝ, което се получава поради по-високите нива на река Дунав.

Водосборен басейн, притоци 

Площта на водосборния басейн на река Лом е 1240 km2. На северозапад водосборният ѝ басейн граничи с водосборните басейни на реките Арчар и Скомля, а на югоизток – с водособорните басейни на реките Цибрица и Огоста. На югозапад по билата на Светиниколска и Чипровска планини преминава границата с водосборните басейни на реките Тимок и Нишава.

Притоци:
 → Покълска река
 ← Равна река
 ← Голема Люта
 ← Лева река
 → Краставичка
 ← Добра вода
 ← Еличка река
 → Мусич
 ← Петовичка река
 → Стакевска река
 ← Нечинска бара
 → Върбовска бара
 ← Медовнишка река

Хидрографски показатели 
Средният многогодишен отток при село Дреновец е 4,7 m3/s, а при устието 6,4 m3/s с максимум от 11 m3/s и минимум 2,19 m3/s. Среден наклон 18,3%, залесеност 35%, годишен отток 202.106 m3.

Средногодишният отток при станция Трайково е 7,39 m3/s. Максимумът е през пролетта (март-май), което се дължи на топенето на снежната покривка и пролетните дъждове, а минимумът – юли-октомври. Данните за вътрешногодишното разпределение на речния отток са за периода 1950/1951 – 1982/1983 г.

Селища 

Реката тече основно в североизточна посока, като в най-долното си течение посоката става северна. По пътя си минава покрай селата:
 Област Видин
 Община Чупрене – Горни Лом, Долни Лом и Средогрив
 Община Димово – Яньовец (махала Фалковец)
 Община Ружинци – Ружинци, Дражинци, Бело поле, Роглец, Дреновец, Тополовец и Динково
 Област Монтана
 Община Брусарци – Княжева махала, Крива бара, Дондуково и Василовци
 Община Лом – Сталийска махала, Трайково, Замфир и град Лом.

Стопанско значение 
До началото на XIX век според разкази реката е била плавателна за лодки от устието до Фалковец. Водите на Лом се използват за напояване (язовир „Дреновец") и електродобив (ВЕЦ „Горни Лом", „Миджур" и „Китка“).

По течението се намират интересни забележителности като стария мост до Ружинци и вековните летни дъбови гори при Дражинци. При село Роглец в реката се образува остров, обрасъл с красиви крайречни гори, а на запад от Княжева махала расте група от вековни (около 200 години) черни тополи.

Лом е една от малкото почти незасегнати от промишлени замърсявания реки в България. Поради това е добре зарибена, а плажът, къпането и прането в нея са възможни без ограничения. През лятото температурата на водата достига 29ºС. В околностите на реката се разкриват хубави природни гледки. Възможни са туристически преходи пеша и с велосипед. По долното течение на река Лом са предложени две Натура 2000 места – река Лом, което е близо 1400 ха и протича покрай реката от Ружинци до устието и Моминбродско блато, което е около 30 ха и се намира в близост до реката и нейното устие.

В участъка от с. Горни Лом до махала Фалковец, покрай левия бряг на реката преминава третокласен път № 102 от държавната пътна мрежа Монтана – Белоградчик – Димово. От мах. Фалковец надолу, покрай целия ляв бряг на рекат до град Лом преминава третокласен път № 114 от държавната пътна мрежа Лом – Ружинци – Чупрене.

Бележки

Вижте също 
 Списък на реките в България
 Списък на реките в България по водосборни басейни
 Списък на реките в България по дължина

Топографска карта

Източници 

 

Реки в България
Реки в област Видин
Реки в област Монтана
Притоци на Дунав