Батерия
Батерия е наложилото се на практика обобщено наименование за всички видове източници на ток без подвижни части. Най-често се използва за електрохимичните източници на ток, състоящи се от един или няколко електрохимични елемента (клетки) като например галванични елементи, акумулатори, но също така и за горивни клетки и слънчеви батерии.

В силовата електротехника се използват и т. нар. кондензаторни батерии, които са група от кондензатори.

История 
През 1780 г. Луиджи Галвани открил, че ако два различни метални електрода (напр. цинк и мед) се потапят в разтвор на сол, а след това тези два метала се допират едновременно до различни части от нерва на жабешки крак, това предизвиква съкращение на мускула му. Той нарекъл това явление „животинско електричество“. По-късно комбинацията от двата метала и електролита е наречена „клетка на Галвани“ или „галваничен елемент“. Подобен на галваничния елемент е волтовият стълб (наричан също електрохимичен елемент или клетка), изобретен от Алесандро Волта през 1800 г. Тези открития проправят пътя на електрическите батерии.

Произход и употреба на думата 
Батерия по принцип означава съвместно работеща група от еднакви устройства. Терминът „батерия“ е взет от терминологията на военните, където „батарея“ (след като френската дума batterie преминала през руски) означава комбинация от няколко оръдия. Аналогично, взаимното свързване на няколко галванични клетки е дадено на този термин. От втората половина на 20-ти век използването на термина „батерия“ се разширява и включва и отделни (единични) първични или вторични клетки, т.е. всеки източник на ток е „батерия“, даже и когато се състои от един елемент (клетка).

„Батерия“ вече е както общият термин за всяко устройство за съхранение на енергия, така и, в по-тесен смисъл, обозначението за основна батерия, първичен източник, който не може да се зарежда. Зареждаемите батерии се наричат ​​вторични батерии или акумулатори.

Друго разграничение се прави между автомобилни (стартерни) акумулатори за моторни превозни средства, задвижващи батерии (тягови акумулатори) и акумулаторни батерии с дълбок цикъл за електрически превозни средства и стационарни, като непрекъсваеми захранвания. Тези батерии винаги са акумулатори.

Друг клас батерии са тези, използвани за захранване на малки, предимно преносими устройства, като часовници, радиостанции, играчки, фенерчета и др., но и на постоянно монтирани устройства като напр. детектори за дим. Тези батерии трябва да са компактни, да могат да се използват във всяка позиция, да са леки и все пак механично здрави. При нормално съхранение и използване в устройството, те не трябва да изтичат или да изпускат газ. Предлагат се в търговската мрежа в различни версии на базата на цинк-въглерод или алкално-манган. Цинк-въглеродните батерии стават все по-редки от 2000-те години и почти не се произвеждат днес.

Батериите се произвеждат отдавна, много от тях имат стандартизирани размери и означения, както и широко известни неофициални наименования.

В някои краища на България се среща съвсем особена употреба на думата. Там „батерия“ е фенерче, а на самите батерии им се казва „вътрешност на батерия“.

Елемент или клетка 
И двете понятия са технически коректни. Обикновено „елементи“ се наричат галваничните източници, а „клетки“ – акумулаторните елементи. Казва се:
Плоската батерия е направена от три отделни сухи елемента, свързани последователно;
Автомобилните акумулатори са с по 6 клетки с напрежение 2 волта, общо 12 волта.

Видове батерии 
Поради разнообразните области на приложение с много различни изисквания по отношение на напрежение, мощност и капацитет, днес има много видове батерии. Те са диференцирани например
 според химичния състав
 според размера/дизайна
 според електрически параметри (напрежение, капацитет и т.н.)
Според свойството си да бъдат зареждани или не:
 еднократни – първични батерии
 акумулаторни (зареждащи се) – вторични батерии

Според химичния състав 

Различни видове, наречени според използваните материали:

 Стандартни батерии
 Алкално-манганова батерия; 1,5 V номинално напрежение на клетка
 Цинково-хлоридна батерия; 1,5 V за клетка (почти напълно заменена от алкално-мангановите батерии)
 Цинково-въглеродна батерия; 1,5 V за клетка (в Европа почти напълно са заменени от алкално-манганови батерии, с изключение на няколко по-големи типоразмера)
 Специални батерии
 Цинково-въздушна батерия; 1,4 V за клетка
 Живачно-цинкова батерия; 1,35 V за клетка
 Сребърно-цинкова батерия; 1,55 V за клетка
 Никел-оксихидроскидна батерия; 1,7 V за клетка
 Литиева батерия; според материала на катода от 1,8 V (FeS2) до 3,7 V (SOCl2)
 Литиево-желязносулфидна батерия; 1,5 V за клетка
 Алуминиево-въздушна батерия; 1,2 V за клетка
 Биобатерия на базата на магнезий/NaCl/желязо+молибден+волфрам, разгражда се в тялото
 Исторически батерии
 Елемент на Едисън-Лаланд; 0,75 V за елемент
В допълнение, съществуват доста екзотични галванични клетки, например лимонови клетки, които се използват за експерименти и за илюстриране на принципа на функциониране на основната химическа редокс реакция.

Според размер/дизайн 

Има много названия на батериите, стандартизирани от IEC и някои от ANSI, както и неофициални имена, особено за деветте най-често срещани категории. В резултат на това една и съща характеристика на батерията може да бъде определена с различни означения.

Цилиндрични батерии, чиято обща височина е по-малка от диаметъра ѝ, се означават като миниатюрни батерии.

Означения съгласно IEC-60086 
В означението по IEC-60086 има букви:
 R за кръгла (от round), т.е. цилиндрична батерия,
 F за плоска (от flat), каквито са напр. миниатюрните („часовникови“) батерии,
 S за правоъгълна (от square), т.е. във форма на призма.

Тези букви могат да бъдат предшествани от друга буква за идентифициране на батериите според техния химичен състав:

Тези букви могат да бъдат предшествани от число, за да обозначат броя на последователно свързаните размери на клетките в опаковката.

Отклоняващите се конструкции и видове свързвания или отклоняващи се електрически характеристики се отбелязват със суфикс.

Тенденции в развитието 
Нанотехнологиите предлагат нови подходи за производството на нови типове материали с непостижими дотогава свойства, оказали влияние в производството на литиево-йонните батерии. Литиево-йонните батерии са най-използваният вид батерии за потребителска електроника – използват се в преносими компютри, мобилни телефони, музикални плейъри и дори електрически коли.

Учени от Станфордския университет публикуват материал на 19 декември 2007 г. за нов метод на производство на литиево-йонни батерии чрез прилагане на силициеви нишки в наномащаб.  Това откритие ще предостави възможност за производството на батерии с 10 и повече пъти по-голям капацитет, и то с използването на вече съществуващи технологии – т.е. въвеждането в употреба на новия начин на производство може да бъде извършено сравнително бързо, ефикасно и без големи инвестиции в нов тип производствено оборудване.

Алтернативи 
За същото предназначение се използват и механични устройства, произвеждащи ток, напр. динамо, горивни клетки, акумулатори, UPS-устройства или суперкондензатори.

Вижте също 
 Електрически капацитет
 Горивна клетка
 Акумулатор
 Суперкондензатор

Външни препратки 
 Българска национална асоциация на потребителите. Сравнителен тест на батерии

Източници 

Галванични елементи
Електрохимия
Електротехника
Захранващи източници