Константа на Планк
Константа на Планк е фундаментална физична константа и основна константа в квантовата механика, свързваща енергията на електромагнитна вълна с нейната честота. Наречена в чест на Макс Планк, един от основоположниците на квантовата механика.

 Js 

често се използва и редуцираната константа на Планк, наричана още константа на Дирак:
 Js,

Константата на Планк свързва честотата  и енергията на фотон:

както и свързва импулса  на частица с дължината на вълната  на нейната материална вълна (вълна на дьо Бройл):

Редуцираната константа на Планк е квант на момента на импулса и също така участва в неравенството, известно като Принцип на неопределеността (или съотношение на Хайзенберг):

Физически смисъл 
В квантовата теория константата на Планк има по-дълбок смисъл: в сравнение с величината на действието или момента на импулса, тя показва доколко класическата механика е приложима към дадената физическа система. А именно, ако  е действието на системата, а  – нейният момент на импулса, то при  или  поведението на системата с висока точност се описва от класическата механика.

Източници

Външни препратки 
Оригиналната публикация на Планк в Annalen der Physik от 1901 г. 

Квантова механика
Физични константи