Азид
Азидите представляват соли на азотоводородната киселина (HN3).

Те са вещества с една или повече азидни групи N. Повечето са експлозиви и намират широко приложение във взривната техника – Pb(N3)2 е инициатор във взирвата техника.

Химични войства 
По разтворимост във вода азидите приличат на хлоридите. Азидите на алкалните и алкалоземните метали са йонни, силно разтворими съединения. При бавно загряване те са устойчиви до стапянето си. Освен CsN3, те се топят с разлагане:

 

Азидите на тежките метали са слабо разтворими във вода – AgN3, Hg(N3)2, Pb(N3)2. Те са избухливи вещества, които се разлагат при удар и нагряване:

 Pb(N3)2 -> Pb + 3N2 ^

Най-добри качества има оловният азид, защото е издръвжлив във влажни условия. Азидите на тежките метали са силно ендотермични съеднинения, което е една от причините за екслозивността им.

Ковалентни азиди 
Триборазин, [H3N3B3(N3)3], и други боразотни съединения, например B(N3), са смятани за прекурсури. Известни са високоенергитични борвъглеродни съединения – C(N3) и C3N3(N3)3, Si(N3)4, фосфорни и арсенови азиди.

Получаване 
Най-използваната сол е натриевит азид, който се получава при пропускане на диазотен оксид в амонячен разтвор на натрий или при взаимодействие на същия оксид с натриев амид:
 

Азидите на тежките метали се получават от водните разтвори на солите на тези метали при утаяване с натриев азид, NaN3 и съответния метален хлорид или от триметилсилилазид и съответния метален флуорид:

 nHN3 + MH_n -> M(N3)_n + n/2 H2;
 nNaN3 + MCl_n -> M(N3)_n + nNaCl;
 n(CH3)_{3}SiN3 + MF_n -> M(N3)_n + n(CH3)_{3}SiF.

Амониевият азид се получава от водни разтвори на азотоводородна киселина и амоняк:

 NH3 + HN3 -> NH4N3

или при нагряване на натриев азид и амониев нитрат:

 NH4NO3 + NaN3 -> NH4N3 + NaNO3.

Приложение 
Термичното резлагане на натриевия азид се използва за получаването на спектрално чист азот.

Източници 

Азотни съединения
Азиди