Иван Русев (офицер)
Иван Атанасов Русев е български офицер, генерал-майор от генералщабното ведомство и политик от Демократическия сговор. Той е един от организаторите на Деветоюнския преврат и вътрешен министър след него (1923 – 1926).

Иван Русев е народен представител в XXI (1923 – 1927), XXII (1927 – 1931), XXIII (1931 – 1934) и XXV (1940 – 1944) Обикновено Народно събрание.

Биография 
Иван Русев е роден на 15 ноември 1872 г. в Шумен. През 1892 г. завършва Военното на Негово Княжеско Височество училище, на 2 август е произведен в чин подпоручик и зачислен в 7-и пехотен преславски полк. На 2 август 1895 г. е произведен в чин поручик, през 1900 г. завършва Николаевската генералщабна академия и на 18 май с. г. е произведен в чин капитан. Служи в Оперативната секция на щаба на армията, на 18 май 1905 г. е произведен в чин майор, а от 1910 г. е подполковник. Последователно заема длъжностите началник на щаба на 2-ра бригада от 9-а пехотна плевенска дивизия, командир на дружина в 33-ти пехотен свищовски полк, началник на мобилизационни части и отделения и началник на Школата за запасни подпоручици.

Балкански войни 
През Балканската (1912 – 1913) и Междусъюзническата война (1913) е началник на щаба на 8-а пехотна тунджанска дивизия.

На 1 ноември 1913 г. е произведен в чин полковник и назначен за началник-щаб на 2-ра военноинспекционна област.

През Първата световна война (1915 – 1918) е началник-щаб на Втора българска армия (1914 – 1916), командир на 7-а пехотна рилска дивизия (1916 – 1917) и на 2-ра пехотна тракийска дивизия (1918), като на 30 май 1917 г. е произведен в чин генерал-майор. След демобилизацията се уволнява от армията.

На 23 юни 1920 е назначен за Главен директор на Трудова повинност, на която длъжност е до 20 май 1921 г. Активен член на Военния съюз и Народния сговор, Иван Русев е сред основните организатори на Деветоюнския преврат. След него той е вътрешен министър в двете правителства на Демократическия сговор, водени от Александър Цанков. Играе важна роля в пресичането на съпротивата на Българския земеделски народен съюз след преврата и в потушаването на Септемврийското въстание, както и в последвалите преследвания на комунисти. Критикува ВМРО заради монополизирането на Петричка област, а след 1928 г. година подкрепя крилото на протогеровистите.

След разделянето на Демократическия сговор през 1932 година се включва в Народното социално движение на Цанков, но през 1934 година го напуска.

След Деветосептемврийския преврат през 1944 година Иван Русев е осъден на смърт за участието си в XXV обикновено народно събрание и е разстрелян на 1 февруари 1945 година в София. Присъдата е отменена с Решение №243 на Върховния съд от 1996 година.

Военни звания 
 Подпоручик (2 август 1892)
 Поручик (2 август 1895)
 Капитан (18 май 1900)
 Майор (18 май 1905)
 Подполковник (1910)
 Полковник (1 ноември 1913)
 Генерал-майор (30 юни 1917)

Награди 
 Военен орден „За храброст“ III и IV степен, 2-ри клас
 Царски орден „Свети Александър“ III степен с мечове по средата
 Народен орден „За военна заслуга“ II степен с военно отличие, IV степен с военна лента и V клас на обикновена лента
 Орден „За заслуга“на обикновена лента

Библиография 
 „Една година военна служба“ (1911)
 „Движение напред на пехотния взвод“ (1914)
 „Добро поле и 2-ра пех. Тракийска дивизия“ (1921)
 „Осма пехотна Тунджанска дивизия във войната срещу турците (1912 – 1913)“ (1923)
 „Учебник за подготовка на подофицери“ (1927; в съавторство)
 „Принос към историята на Втора армия във войната 1915 – 1918 г.“ (1928)
 „Обществени и политически мисли“ (1941)

Бележки

Източници 
 
 
 Биография и снимка от сайта на Парламента 

Министри на вътрешните работи на България
Български политици (1918 – 1945)
Демократически сговор
Генерал-майори от Царство България
Български военни дейци от Балканските войни
Български военни дейци от Първата световна война
Македонски фронт през Първата световна война
Носители на орден „За храброст“ III степен
Носители на орден „За храброст“ IV степен
Носители на орден „Свети Александър“
Носители на орден „За военна заслуга“
Носители на орден „За заслуга“
Четиринадесети випуск на Националния военен университет „Васил Левски“
Жертви на Народния съд
Протогеровисти
Родени в Шумен
Починали в София
Убити български политици
Подсъдими по процеса на Втори състав на Народния съд