Кирил и Методий
Св. св. Кирил и Методий (, на старобългарски: Кѷриллъ и Меѳодїи) са двама братя богослови, родени в Солун, Византийска империя през IX век, които развиват своята мисионерска дейност като проповедници на християнството.

За своята работа, която значително ще повлияе на културното развитие на славяните, са наречени славянските апостоли. На тях се дължи създаването на азбуката глаголица – първата азбука, която първоначално служи за писменост на старобългарски език, а кирилицата (по името на Св. Кирил) е създадена след смъртта им в Преславската книжовна школа на базата на графичността на гръцката писменост.

Солунските братя, както още са известни братята Кирил и Методий, са канонизирани като светци за превода и популяризирането на Библията на старобългарски език (придобил популярност като староцърковнославянски език) и разпространяване на християнството сред ранносредновековните славянски народи. Титулувани са като равноапостоли и Славянски апостоли. На 30 декември 1980 г. с апостолическото послание Egregiae Virtutis, папа Йоан Павел II ги обявява за съпокровители на Европа. Православната църква ги почита и като едни от светите Седмочисленици заедно с техните ученици и последователи Климент, Наум, Ангеларий, Горазд и Сава.

Ранни години 
Братята са родени в Солун, като деца на висшия византийски военачалник, друнгария Леон, известен в българската историография като Лъв (на гръцки: Λέων, Леон), подстратег (помощник-управител) на Солун и областта, и на жена му Мария. Това многобройно семейство според житиеписеца на Константин е „от добър и почтен род, отдавна познат на бога, на царя и на цялата солунска област“. Те са високопоставени поданици на Византийската империя. Според някои автори, родителите Лъв и Мария, като византийски аристократи, са ромеи, а разговорен славянски език братята, които са полиглоти, научават на пазара в Солун. Съществува хипотеза за славянски произход на майката на двамата братя. Методий, най-възрастният брат в семейството със седем сина, е роден през 815 година. Константин, който е най-малкият син, е роден през 827 година; приема името Кирил и монашество към края на живота си в Рим.

Бащата умира рано и децата минават под попечителството на своя чичо логотета Теоктист (Theoktistos, Θεόκτιστος; † 20 ноември 855), влиятелна личност в Империята (logothetes tou dromou, главен министър и регент на Михаил III). Теоктист съвместно с другия регент, Варда, разработва програма за образуването на университета Магнаурска школа.

През 843 година Кирил заминава по негова покана в Константинопол и започва да учи в престижната Магнаурска школа. За Методий чичото съдейства да му се повери държавен пост и той е назначен за управител на административна област недалеч от Солун.

Мисии 
Виж Константин-Кирил Философ и Методий.

В края на 855 г. и началото на 856 г. Кирил бил изпратен от управниците на Византийската империя със специална мисия при сарацините в Багдадския халифат. Тази мисия е имала за цел да защити християнството от нападките на мюсюлманите. С тази мисия той поставя началото на своята бележита дейност сред по-близки и далечни народи.

860 г. – Втора мисия при хазарите. В тази мисия взема участие и Методий. От описанието на дейността на солунските братя става ясно, че задачата им е била много по-широка и обхваща не само земята на хазарите, но и други области на днешните Украйна и Южна Русия. Кирил и Методий правят център на дейността си в тези земи град Херсон, разположен на югозападния бряг на Крим.

Пребиваването им в Херсон е свързано и с издирването на мощите на свети Климент, измъчван и погребан там. Тези мощи по-късно изиграват голяма роля за създаването на авторитет на братята в Западния свят. Откритите мощи са на един от най-ранните дейци на християнската църква – св. ап. Климент Римски, първосвещеник на християните в още езически Рим. Св. ап. Климент е епископ и на Сердика, след което става един от първите римски папи.

863 – 867 г. – Мисия на Кирил и Методий във Великоморавия при княз Ростислав. Моравската мисия е по покана на моравския княз Ростислав, който решава да освободи земята си от чуждата немско-латинска църковна и просветна пропаганда, проправяща път към владичество на германските феодали. Ростислав иска да славянизира църквата, като съдаде славянско духовенство и славянско богослужение върху основата на единна славянска писменост. Византийските управници удовлетворяват молбата на Ростислав и изпращат в Моравия вече изтъкнатите като мисионери и работили сред славянството братя Кирил и Методий. Във Великоморавия Кирил и Методий водят непрекъсната борба срещу триезичната догма (богослужение единствено на гръцки, латински и еврейски) и започват да изграждат славянска християнска църква и училище, да разпространяват славянската писменост. Натъкнали се на трудности в своята дейност, те отиват в Рим.

869 г. – На 14 февруари в Рим Кирил умира. Погребан е в базилката Сан Клементе.

873 г. – Ръкополагане на Методий от папа Йоан VIII за архиепископ на Велика Моравия. Борби на Методий срещу интригите на немското и римското духовенство.

885 г. – На 6 април във Велеград, Велика Моравия, умира Методий, и най-вероятно е погребан в епископската църква.

886 г. – Изгонване на учениците на Кирил и Методий – Горазд, Климент, Сава, Наум и Ангеларий, от Великоморавия. Радушен прием за Климент, Наум и Ангеларий в България от княз Борис.

след 886 г. – Дейност на Климент в югозападните български земи (област Кутмичевица, дн. Северна Македония, Гърция и Албания). По заръка на княз Борис е изпратен в Кутмичевица, за да развива книжовна дейност. Под ръководството на княз Борис в българската държава се оформят два големи книжовни центъра – единият е в Плиска (североизточните предели на България), другият е в Северна Македония, Гърция и Албания (обл. Кутмичевица, югозападните български земи). Строят се църкви, манастири, превежда се книжнина на славянски език и в двете книжовни средища.

край на IX век – Създаване на кирилицата на основата на гръцката унциална (заглавна) писменост. Това се свързва с името на Климент Охридски. Преминаването от глаголица на кирилица е бил труден процес на работа. Княз Борис е подкрепял Климент в книжовната му дейност по създаване на „кирилицата“. Така новата азбука е била много по-лесна за писане и включвала всички особености на българския език при писмено изразяване. Българският народ вече заема достойно място в световната история със своя писменост и книжнина и е неизменна част от християнството.

Бележки

Библиография 
 Кирилометодиевска библиография 1546 – 1934. Обща ред. Св. Николова. С., КМНЦ, 2003.
 Кирило-Методиевска енциклопедия. Т. 1. А-З. С., 1985; Т. 2. И-O. С., 1995; Т. 3. П-С. С., 2003.
 Бодянский, О. М. О времени происхождения славянских письмен. М., 1855.
 Бильбасов, В. А. Кирилл и Мефодий по документальным источникам. М., 1868.
 Малышевский, И. Святые Кирилл и Мефодий . Киев, 1886;
 Петканова, Д. Константин Кирил. Денница на славянския род. С., НПр, 1983;
 Бернштейн, С. Б. Константин-философ и Мефодий. М., 1984.
 Tachiaos, Anthony-Emil. Cyril and Methodius of Thessalonica: The Acculturation of the Slavs. Crestwood (NY), SVSP, 2001.
 Йоан Павел II, папа. Кирил и Методий. С., Нов ден, 1996.
 Флоря, Борис Н. Сказания о начале славянской письменности . СПб., Алетейя, 2000 (Славянская библиотека);
 Тот, Имре. Светите братя Кирил и Методий. 2 прер. и доп. изд. С., Гутенберг, 2002.
 Vulchanov, V. The 'Lives' of SS Constantine-Cyril and Methodius: Two Hagiographic Works in Honour of the Slavic Apostles. Trondheim, NUTU, 2000.
 Иванов, Сергей А. Византийское миссионерство. Можно ли сделать из „варвара“ христианина? М., Языки славянской культуры, 2003.
 Popović, Pavle. Cirilo i Metodije. Beograd, Svet Knjige, 2004.
 Тахиаос, А.-Э. Н. Святые братья Кирилл и Мефодий, просветители славян. Сергиев Посад, 2005.
 Диамандиев, Светослав Д. Непознатите Кирил и Методий. С., Знание, 2008.
 Святые равноапостольные Кирилл и Мефодий. М., Благовест, 2011 (Причастники Божественного света).
 България 681 – 1981 година сборник изд.1981 г.
 акад. Емил Георгиев Великото дело на Кирил и Методий сборник България 681 – 1981 г.
 Българската история в дати 681 – 1948 година хронологичен справочник
 Николов, А. Сведения о св. Кирилле и св. Мефодии в списке Русского хронографа из собрания Национальной библиотеки в Софии (НБКМ № 774). – KRAKOWSKO-WILEŃSKIE STUDIA SLAWISTYCZNE, 8 (2013), 25 – 38

Вижте също 
 Ден на българската просвета и култура и на славянската писменост
 Свети седмочисленици
 Industriae tuae – папска була на папа Йоан VIII от 29 юни 880 г., с която се одобрява в използването на славянски език в литургията и създаването на архиепископията на Моравия начело с Методий.
 Grande Munus – папска енциклика на папа Лъв XIII от 30 септември 1880 г., с която се възхваляват достойнствата на Св. св. Кирил и Методий.
 Egregiae Virtutis – апостолическо послание на папа Йоан Павел II от 30 декември 1980 г., с което Кирил и Методий се обявяват за съпокровители на Европа.
 Slavorum Apostoli – папска енциклика на папа Йоан Павел II от 2 юни 1985 г., с която се отдава почит на делото на Кирил и Методий.

Външни препратки 
 24 май – Ден на славянската писменост, Министерство на културата в България
 Български официални празници, Народно събрание на Република България
 За буквите – Кирило-Методиев вестник 
 Кирил и Методий, orthodoxwiki.org
 The Life and Miracles of Saints Cyril and Methodius, Bishops and Apostles of the Christian Church 
 Catholic Encyclopedia: „Sts. Cyril and Methodius“
 „Cyril and Methodius, Saints“ article, Encyclopædia Britannica.
 „Equal to Apostles SS. Cyril and Methodius Teachers of Slavs“, Prof. Nicolai D. Talberg
  Bank holidays in the Czech Republic, Czech National Bank: на английски ,  
 Cyril , Patron Saints Index 
 Lettera Apostolica
 Slavorum Apostoli encíclica de Joan Pau II
 Cyrill von Saloniki „der Philosoph“, heiligenlexikon.de
 Saint Kyrill. Verzeichnis der Heiligen
 Method von Mähren, heiligenlexikon.de
 Andacht zu den Heiligen des Ostens  (PDF; 16 kB), Prof. Rudolf Grulich, Gießen
 Saint Cyril in Orthodoxy 
 Cyril and Methodius – Encyclical letter (Epistola Enciclica), 31 декември 1980, Папа Йоан Павел II
 Slavorum Apostoli, Папа Йоан Павел II
 Catholic Culture
 Cirillo e Metòdio, santi, treccani.it, Enciclopedie on line, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 2011.
 Koch, C. Zur Entstehungsgeschichte der slavischen Schriften. – Europa Orientalis, XXVI (2007), 7 – 46
 Киселков, В. Панонските легенди или Пространните жития на славянските просветители Кирил и Методий. Ямбол, 1923

 
Покровители на Европа
Християнски светци от IX век
Епископи от 9 век
Средновековни български светци
Византийски светци
Преводачи на Библията
Старобългарски език
Византийски богослови
Родени в Солун
Великоморавия