Иван Колев (генерал)
Иван Колев Колев е български офицер, генерал-лейтенант известен още като Бащата на българската конница.

Биография Иван Колев е роден на 15 септември 1863 г. в бесарабското село Бановка, създадено от български преселници от Тракия и разположено на 25 км източно от Болград. Основното си образование завършва в родното си село, след което, през 1875 г. постъпва в Болградската гимназия, учи прилежно и завършва през 1882 г. Желанието на младия Иван Колев е да бъде учител в родното си село, но молбата му за учителското място е отхвърлена. Въпреки този неуспех, по-късно става писар в общината. 
През 1884 г. Иван Колев заминава за София, където работи като помощник-секретар в Софийския окръжен съд. След по-малко от година на заеманата длъжност, той е повишен в секретар.

Сръбско-българска война (1885) 
На 2 ноември се обявява Сръбско-българската война (1885) и на 9 ноември Иван Колев постъпва като доброволец в Ученическия легион.

На 14 януари 1886 г. постъпва във Военното училище в София. Разпределението на юнкерите тогава се извършва по успех и Иван Колев, като отличник е определен за артилерист. Още от малък, той се увлича по ездата и при новината, че ще става артилерист заявява „Ако не бъда зачислен в конницата, няма да служа – ще се уволня!“. На 27 април 1887 г. завършва Военното училище, произведен е в първия офицерски чин подпоручик и зачислен като взводен командир в Трети конен полк в Пловдив. На 18 май 1890 г. е произведен в чин поручик и в началото на 1892 г., след успешно положени изпити постъпва във военната академия в Торино, която завършва през 1894 година.

На 2 август 1894 г. е произведен в чин ротмистър и вече завършил академията, още същия месец се завръща в България. През 1897 г. е назначен за командир на ескадрон от 4-ти конен полк. Завършва генерал-щабна академия в Италия, назначен е за генерал-щабен офицер, чете лекции по военна история на офицерите от кавалерийската школа и по-късно става началник-щаб на кавалерийската инспекция. По негова инициатива се открива кавалерийски курс за най-младите кавалерийски офицери и става главен инициатор на конните състезания в българската войска. През есента на 1898 г. ротмистър Колев е командирован на маневрите в Румъния, от 1900 г. е офицер за особени поръчки в Кавалерийската инспекция, като на 14 февруари 1900 е произведен в чин майор, след което от 1901 г. е старши адютант в Кавалерийската дивизия. През май 1902 г. е назначен за помощник-командир на Лейбгвардейския ескадрон (реорганизиран през 1904 г. в полк). На 14 февруари 1904 г. е произведен в чин подполковник и е назначен за началник на щаба на Кавалерийската инспекция.

През септември 1907 г. подполковник Колев е изпратен на стаж в австрийската войска и зачислен в Седми улански полк в Пардубиц, откъдето се завръща през октомври 1908 г. и на 15 октомври е произведен в чин полковник, и назначен за командир на Лейбгвардейския конен полк, на която длъжност остава до началото на Балканската война.

Балкански войни (1912 – 1913) 
В началото на Балканската война (1912 – 1913) г. е началник-щаб на укрепения пункт Ямбол, след което от ноември 1912 г. временно изпълнява длъжността началник-щаб на Трета армия. На 8 май 1913 г. е назначен за началник на щаба на 1-ва резервна армия, а от 21 май – за началник на щаба на 5-а отделна армия. През Междусъюзническата война (1913) продължава да заема длъжността началник-щаб на 5-а армия.

След Междусъюзническата война отново поема командването на Лейбгвардейския конен полк. През октомври 1914 г. е назначен за командир на 10-а пехотна беломорска дивизия, а на 2 август 1915 г. е произведен в чин генерал-майор.

Първа световна война (1915 – 1918) 
По време на Първата световна война (1915 – 1918) генерал-майор Колев първоначално командва поверената му дивизия, след което на 23 март 1916 е командир на 1-ва конна дивизия, като от 7 май същата година е инспектор на конницата. Под негово ръководство тя взема участие в настъплението на Трета армия в Добруджа по време на Първата световна война при Куртбунар, Кочмар, Карапелит, Добрич, Топрахисар, Текиргьол, Кюстенджа, Черна вода и Мачин, пленявайки хиляди неприятелски офицери и войници – румънски, сръбски и руски. Освобождава цялата Добруджа, до делтата на река Дунав. На 2 август 1915 г. е произведен в първия генералски чин генерал-майор.

Паметни са останали думите му на 4 септември 1916 г. пред строената българска конница когато към командваната от него дивизия се насочва цяла руска кавалерийска дивизия, превъзхождаща двукратно българската:

На 30 септември 1916 г. е награден с германски железен кръст „За храброст“, лично от германския фелдмаршал Аугуст фон Макензен – главнокомандващ войските на Балканите.. При награждаването, главнокомандващият изтъква: „Досега се беше наложило убеждението, че атаката на конница срещу пехота е невъзможна. Вие с няколко действия го опровергахте. Много висши кавалерийски началници Ви завиждат и не мога да ги убедя в писма, че това, което Вие направихте се е случило наистина!“

На 10 март 1917 г. поема командването на останалата в Добруджа самостоятелна българска армия, на 17 май с. г. заминава на лечение във Виена. На 28 юли 1917 г. е произведен в чин генерал-лейтенант. Изминал хиляди километри на кон при освобождаването на Добруджа, генерал-лейтенант Иван Колев заболява и умира на 29 юли 1917 г. във Виена, Австрия. На 7 август 1917 тленните му останки са пренесени в София и след това са погребани до гроба на генерал Жостов след церемониал в съборната черква „Св. Неделя".

Памет 
Главнокомандващият войските на Централните сили на Северния фронт фелдмаршал Аугуст фон Макензен сравнява българския пълководец с кайзер Фридрих Велики, който също е бил известен кавалерист.

В негова чест в град Добрич е поставена паметна плоча и е кръстена улица. През 2007 г. е създаден граждански комитет за изграждане на паметник на генерал Иван Колев, който е оглавен от директора на Института по история при БАН акад. Георги Марков. На мястото на паметника на маршал Толбухин в Добрич е поставен този на ген. Колев.

Две български села са наречени в негова чест: Генерал Колево (Област Варна) и Генерал Колево (Област Добрич).

На Иван Колев е посветено стихотворението на Иван Вазов „Добруджанската конница“.

Военни звания 
 Подпоручик (27 април 1887)
 Поручик (18 май 1890)
 Капитан (2 август 1894)
 Майор (14 февруари 1900)
 Подполковник (14 февруари 1904)
 Полковник (15 октомври 1908)
 Генерал-майор (2 август 1915)
 Генерал-лейтенант (28 юли 1917)

Награди 
 Орден „За храброст“ II и III степен – 1-ви и 2-ри клас
 Орден „Св. Александър“ III степен с мечове по средата
 Орден „За военна заслуга“ IV степен и V степен с корона
 Орден „За заслуга“ на обикновена лента
 Бронзов медал за 1885 година
 Знак за 10 годишна служба
 Знак за 20 годишна служба
 Кръст за Независимостта
 Възпоменателен кръст за възшествието на княз Фердинанд на престола
 Германски орден „Железен кръст“ I и II степен
 Руски орден „Св. Станислав“ II степен
 Италиански орден „Италианска корона“ IV степен
 Румънски орден „Румънска корона“ III степен
 Сръбски орден „Белий Орел“ III степен
 Турски орден „Железен полумесец“
 Австрийски медал за 60 г. царуване на император Франц Йосиф II

Външни препратки 
 Генерал Иван Колев – бащата на българската конница (видео)

Бележки

Източници 
 Билярски, Ц., Генерал-лейтенант Иван Колев – добруджанския герой (сборник) I и II том, София, 2008, Издателство „Анико“
 Пеев, П., Генерал-лейтенант Иван Колев, София, 1943, Библиотека прослава, Година 1, Книга 1
 
 

Генерал-лейтенанти от Царство България
Носители на орден „За храброст“ I степен
Носители на орден „Свети Александър“
Носители на орден „За военна заслуга“
Носители на орден „За заслуга“
Български офицери от Бесарабия
Доброволци в Българската армия в Сръбско-българската война
Осми випуск на Националния военен университет „Васил Левски“
Носители на орден „За храброст“ II степен
Хора от Болградски район
Починали във Виена
Възпитаници на Болградската гимназия
Хора с архиви в Държавния военноисторически архив
Възпитаници на Торинската военна академия