Жертвоприношение
Жертвоприношението е ритуално отнемане на живота на животни или хора, унищожаване или оставяне на храна или други предмети.

Целта е умилостивяване или почитане на божество..

Терминът има и метафорично значение, което описва доброволното безкористно лишение от нещо ценно в полза на другите.

Богословието продължава да разглежда жертвоприношението дори в онези религии, в които тя вече не е ритуална практика, а така също и в онези религии, в които то присъства под формата на приношение на плодове или присъства в изкуството и историята на религията. В различните религии жертвоприношението присъства по различни причини:
 Божествата имат нужда от жертвоприношение, за да поддържат силата си.
 Пожертваното служи като платежно средство в сделка с божество, с цел неговото благоразположение, като жертвоприношението може да е предварително (молба) или благодарствено (отплата).
 Душите или кръвта на пожертваните живи същества съхраняват мана или друг вид енергия или сила, от която божествата се ползват.
 Предлагане на изкупителна жертва, върху която се изсипва гнева или ядът на божество, който иначе би достигнал хората.
 Жертвата лишава вярващите от блага и така става част от аскезата.
 Отдаденото се превръща в постъпление във фонд на религиозна организация; то е част от икономическата база, поддържаща свещенослужителите и храмовете.
 Жертвоприношението е част от фестивал и е консумирано от самите участници в него; тази практика съдържа елемент на преразпределение, където нуждаещите се получават дял по-голям от това, с което са допринесли.

Библиография 
 Жорж Батай, Теория на религията, София: Христо Ботев, 1996

Източници