Вевчани
Вѐвчани (варианти на името Вехчани, Весчани, ) е село в югозападната част на Северна Македония, център на едноименната община, в която е единственото населено място.

География 
Вевчани се намира на 14 km северно от град Струга, в подножието на планината Ябланица. На север от него е разположено село Подгорци, на юг – Октиси, на югозапад Горна Белица, а на изток населеното с албанци село Велеща. Голяма част от землището на селото се намира над 1000 m надморска височина.

Етимология 
Името произлиза от старобългарското  – село. Сравними са Долгаец и Белевехчево. Началното име е *Весчане, което е селищно име *Весец + jane. От него произлиза формата Вешчан(е), а от нея Вехчан(е).

История 

В землището на селото са намерени следи от жилища от II век преди Христа. След IX век и официалното приемане на християнството в България селото се споменава като принадлежащо на различни охридски манастири и църкви. В 1342 година е споменато в грамотата на Стефан Душан като Вешчани. В османски данъчни регистри на немюсюлманското население от Охридския вилает от 1633 – 1634 година селото е отбелязано под името Вешчано със 154 джизие ханета (домакинства). Има сведения за училище в селото през 1835 година. От 1868 година в селото работи българско мъжко училище „Свети Спас“ (според други данни – от 1873 година,) а от 1890 година – девическо училище „Надежда“.

Жителите на Вевчани са известни като строители и обикалят редица краища на Османската империя и извън нея (предимно във Влашко). По време на Руско-турската война от 1877 – 1878 година двама вевчанци – Янко Трифонов Янков (1852 – 1922) и Василий Григоров Василев (ок. 1847 – 1917) взимат участие в Българското опълчение. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 г., Весчани (Vestchani) е посочено като село с 865 домакинства с 2430 жители българи. Според Васил Кънчов в 90-те години Вехчани е богато село с 400 християнски къщи с добро училище и църква. Според статистиката му („Македония. Етнография и статистика“) в 1900 година Вехчани се обитава от 2590 жители българи.

В края на 1900 година на голямо събрание по инициатива на Милан Матов са заклети 50 вевчанци за членове на ВМОРО.

На 13 август 1903 година и през следващите дни, по време на Илинденско-Преображенското въстание, селото многократно е нападано от башибозук и ограбвано. Местният свещеник Пантелей и двама първенци са убити, мнозина са ранени и убити.

В телеграма изпратена до председателя на Парламента по спорните черкви и училища в Македония и Одринско пише:

В 1907 година селото има 2347 жители и 440 къщи. От тях към 1908 година 12 къщи се отделят в сръбска община. През 1910 година техният брой е 17.

Вевчанци са известни със своеобразния си диалект, различен от този на околните села. През 1907 г. главният учител в Охрид Яким Деребанов в ревизионния си рапорт за българските училища и население в Скопска, Дебърска и Охридска епархия, пише:

При избухването на Балканската война в 1912 година 21 души от Вевчани са доброволци в Македоно-одринското опълчение.

Община Вевчани граничи единствено с община Струга. Площта ѝ е едва 22,8 квадратни километра и като се изключат някои от общините, съставляващи град Скопие, общината е най-малката по площ в Северна Македония. Според преброяването от 2002 година Вевчани има 2433 жители.

На 13 и 14 януари, Василица, се провежда ежегодният Вевчански карнавал. На 14 януари 2021 г. по време на карнавала демонстративно е изгорено националното знаме на Република България, а видеоклип с оскверняването на флага е качен в популярна интернет социална мрежа и става причина за остра дипломатичесла реакция на Министерството на външните работи на Република България чрез българския посланик в Скопие.

От юни 2010 година се провежда ежегодна международна художествена колония „Вевчански видувания“.

Църкви 

Централната църква на Вевчани е била „Въведение Богородично“ или „Богородица Пречиска“, така наречената Долна Церков. Църквата е разрушена в османско време. В 1921 година започва да се гради на ново, но поради недостиг на средства строежът е прекратен в 1928 година. Втората голяма църква на селото е „Свети Никола“ (Горна Церков), завършена в 60-те години на XIX век – една от най-красивите възрожденски църкви в страната с икони на Дичо Зограф и стенописи от Аврам Дичов.

Северозападно над селото е манастирът от XIX век „Свети Спас Горни“, в новия католикон, завършен в 1990 година, са запазени оригиналните иконостас и икони. „Свети Спас Бела плоча“ или Долни е кръстокуполен манастирски храм, изграден в 1986 – 1996 година на североизточния вход на Вевчани на мястото на стара църква. В Кралска Югославия е изграден параклис „Свети Сава“, който в 1994 година е разрушен и на 20 октомври 1994 година митрополит Тимотей Дебърско-Кичевски поставя темелния камък на „Света Варвара и Свети Сава Йерусалимски“. В 2013 година на Гергьовден на входа на Вевчани са осветени темелите на църквата Свети Георги, градена от дялан камък. Параклисите „Свети Димитър“ и „Света Петка“ са късновъзрожденски, разположени в местността Падарница северно от селото. Параклисът „Света Неделя“ е в местността Извор, на яз. В храма има малък извор, а иконостасът му е изработен от Георги Бубаноски в 1939 година. Параклисът „Свето Преполвение“ („Руса Среда“) е също в местността Извор и също има извор не него, наречен женска вода, тъй като се вярва, че лекува безродие. Изграден е в 1972 година от братята Ристо, Сандре и Леон Шекуткоски. Също в местността Извор е разположено и църквището „Свети Йоан Кръстител“, където на Водици се хвърля кръста в реката.

Личности 

 Родени във Вевчани
  Анастас Кюшкоски (р. 1942), писател от Северна Македония
  Васил Георгиев, български опълченец, ІІI опълченска дружина
  Васил Сърбаков (около 1847 - 1917), български опълченец
  Зарко Спасов, български архитект и деец на Стружкото братство
  Йован Поповски (1916 – 2012), писател от Северна Македония
  Кондо войвода (? – 1807), български хайдутин
  Кота Кумзан Пупина Костойчинова, българска революционерка, байрактарка на Стойчо Янкулов Торбичков от Подгорци
  Кръсте Велкоски (р. 1988), футболист от Северна Македония
  Милутин Бебекоски (1941 - 2014), писател от Северна Македония
  Мишо Китановски (р. 1941), писател и новинар от Северна Македония
  Насто Мурадчев (1869 – 1903), български революционер от ВМОРО и селски кмет
  Наум Попески (р. 1947), писател от Северна Македония
  поп Пандел, български революционер, деец на ВМОРО, убит с Леко Терзията през Илинденско-Преображенското въстание в 1903 година
  поп Петър, български революционер, деец на ВМОРО, убит от турците в 1906 година
  Ставре Гогов (1884 – 1907), стружки войвода на ВМОРО, самоубил се в родното си село при сражение с турски войски
  Стоян Китка, български революционерк, взел участие в Илинденското въстание в 1903 година
  Яким Алулов (? – 1903), стружки войвода на ВМОРО

 Кметове на Вевчани
  Васил Радиноски (1996 – 2009)
  Перо Илиески (2009 –)

 Свързани с Вевчани
  Яким Беласчиев, български учител от Охрид, преподавал във Вевчани между 1852 – 1857 година

Литература 
 Милетич, Л. Важна фонетична особеност на един западномакедонски говор. – СпБАН, 16, 1918, № 9, 35 – 42;
 Hendriks, P. The Radožda-Vevčani Dialect of Macedonian. Cisse, 1976, 303 p.

Бележки