На всеки километър
„На всеки километър“ е български сериен филм от края на 1960-те и началото на 1970-те години.

Филмът е приключенски на партизанска тематика. Състои се от 26 серии, разделени в две части (сезони) – първата се развива преди 9 септември 1944, а другата – след.

Снимките на филма започват през 1969 г. Сред сценаристите на филма са Павел Вежинов и Георги Марков. Режисьори са Любомир Шарланджиев и Неделчо Чернев. Продукцията е финансирана от управляващата в България БКП и е посветена на 25-годишнината от преврата на 9 септември 1944 г, тогава представян като народно въстание. Художник на филма е Петко Бончев.

Песента се изпълнява от Коста Карагеоргиев.

Серии 
Първа част (1969):
 1-ва серия – „Шлеповете“ – 62 минути
 2-ра серия – „Двете китари“ – 59 минути
 3-та серия – „Пеещият часовник“ – 72 минути
 4-та серия – „Трите удивителни“ – 54 минути
 5-а серия – „Насрещни влакове“ – 58 минути
 6-а серия – „Осем без десет“ – 50 минути
 7-а серия – „Магарешката пътека“ – 50 минути
 8-а серия – „Циганката“ – 66 минути
 9-а серия – „На всеки километър“ – 57 минути
 10-а серия – „Великден“ – 54 минути
 11-а серия – „Възкръсналият мъртвец“ – 65 минути
 12-а серия – „Рицарският кръст“ – 55 минути
 13-а серия – „Първият ден“ – 53 минути .

Втора част (1971):
 1-ва (14-а) серия – „Ден втори“
 2-ра (15-а) серия – „Нощи край Драва“
 3-та (16-а) серия – „С чуждо лице“
 4-та (17-а) серия – „След полунощ“
 5-а (18-а) серия – „Тайната на шифъра“
 6-а (19-а) серия – „Хищникът“
 7-а (20-а) серия – „12-те апостоли“
 8-а (21-ва) серия – „Шедьовърът на Велински“
 9-а (22-ра) серия – „Бал на острова“
 10-а (23-та) серия – „Урок по толерантност“
 11-а (24-та) серия – „Двойникът на Алан Стенли“
 12-а (25-а) серия – „След години“
 13-а (26-а) серия – „Голямата скучна игра“

Герои 
Двамата главни герои, които въплъщават противоположностите и се намират в постоянно противоборство, са майор Деянов и Богдан Велински.

Деянов е сборен образ на дейците на БКП през годините на комунистическата съпротива. Той е убеден комунист, чийто баща е убит по време на Септемврийското въстание от 1923 г. По-късно става агент на съветското разузнаване, участва в Гражданската война в Испания и в партизанското движение в България. Той е емоционален, излъчва момчешки чар, на моменти се изявява като плейбой.

Велински има за прототип полицейския началник от Царство България Никола Гешев. Той първо е млад и пробивен полицай, впоследствие се издига до началник на тайните служби на Царството, а след 9 септември 1944 става агент на американското разузнаване. Велински е пресметлив, с хладен и съобразителен ум. Вярва, че заровете му предсказват изхода от започнатото. Въздържа се от излишна жестокост спрямо комунистите.

Герои на филма са още:
 Димитър Атанасов (Митко Бомбата) – приятел на Деянов от детството, негов верен съратник. Простодушен, но живописен характер.
 Майор Симеон Каназирев (Каназирчето) – с майор Деянов са съученици и донякъде приятели в детството, но по време на Септемврийското въстание бащите им застават от двете различни страни на барикадата, което слага край на приятелството им. Образът му е на садистичен и праволинеен военен.
 Войводата – стар и опитен комунист, участвал във всички нелегални борби на партията. Отличава се със стабилен характер и особеното достойнство на старейшина.
 Алексей Петрович Вершинин – агент на съветските тайни служби, също отдавнашен съратник на майор Деянов.
 Гимназистът – появява се в малко серии, но става знаков образ. Въплъщава наивността и силната емоционалност на ремсистите (юношите от РМС) по време на комунистическата съпротива.

Сюжет 
Първата част на филма проследява борбите на комунистическото движение в периода 1923 – 1944 година. Майор Деянов и Митко Бомбата са нелегални дейци на БКП.

Първи епизод – „Шлеповете“, започва в крайдунавски град, в който току-що е разбито Септемврийското въстание. Войска и полиция, начело с Каназирев-старши конвоират пленени въстаници до кея и пред събралия се народ, пред плачещите им жени, деца и майки, под звуците на военна духова музика, ги натоварват в шлеп, който имат намерение да потопят. Сред пленените са бащата на малкия Никола Деянов и Войводата. Никола (около 11 – 12-годишен) отива при съученика си Симеон Каназирев и го моли да поиска от баща си да освободи неговия баща. Той обаче отказва и шлепът с въстаниците е потопен. Докато потъват, въстаниците пеят известната социалистическа песен „Ален мак“. Войводата, като физически най-силен, успява да изплува от потъващия съд и да се спаси. Намира малкия Деянов и успява да го изпрати в Съветския съюз.

В първата серия е и първата среща между Велински и Деянов. Те се срещат на малка уличка. Велински вади носната си кърпа, дава му я и му казва да му се обади, за да му намери работа. Детето недоверчиво се отдалечава с подозрителен поглед. Още тук започва двубоят между двамата главни герои.

По-нататък двамата главни положителни герои – майор Деянов и Митко Бомбата, се появяват отраснали и възмъжали през 1937 г., станали агенти на Сталинския НКВД. Те преминават през множество перипетии: борба с нацистка подводница, за да превозят по море български интербригадисти за Гражданската война в Испания, участие в самата война, присъединяване към Съпротивата във Франция, разузнаване в Берлин. Най-много от сериите са посветени на участието на положителните герои в партизанското движение в България. В серията „Великден“ майор Деянов застрелва Каназирев в къщата му след драматичен разговор между двамата.

Първата част на сериала завършва със серията „Първият ден“ – в нея е обрисувано в героична светлина вземането на властта на 9 септември 1944 г. По време на цялата първа част майор Деянов и Велински се намират в постоянен пряк сблъсък, като надделява ту единият, ту другият. Полицаят оценява високо качествата на младия комунист и решава да го привлече на своя страна, като за това организира среднощна среща на 4 очи между двамата. След емоционален диалог Деянов отказва.

Във втората част Велински се появява по-рядко, но продължава да бъде главен отрицателен герой. Той се превръща в главатар на международна „фабрика за шпиони“, насочена към разрушаване на новия строй в България. Към „лошите“ се присъединява и полковник Пърси – агент от американското разузнаване на дипломатическа служба в България.

Майор Деянов и Митко Бомбата (към когото вече се обръщат с „капитан Бомбов“), под командването на началника на българското контраразузнаване генерал Бранев, действат срещу изпратени от Велински и американците шпиони и диверсанти.

Както в първата част, противоборството е изпъстрено с драматични обрати. Велински и полк. Пърси успяват с хитрост да пленят Митко Бомбата, но той се измъква с помощта на гръцки рибар комунист. Преломен момент от втората част е проникването на майор Деянов и Митко Бомбата в централата на Велински, при което Деянов го предупреждава да спре да се занимава с България.

В серията „След години“ Велински вече е остарял и уморен човек, който се е отделил от света в малка селска къща. Посещават го полк. Пърси и неговият шеф полк. Лоуел, който иска от него да изпълни мисия в България. Велински неохотно се съгласява, след като американецът го заплашва да му отнеме пенсията. След като пристига в България под прикритието на разсеяния учен професор Мунс, Велински извършва няколко непредсказуеми постъпки – убива американския агент (Johns F6), който му иска контейнера със секретните материали, посещава мястото, на което е била родната му къща, показва на придружаващата го като преводачка българска девойка, че знае български. Всичко това подсказва, че Велински е решил да се разкрие. Велински се е разкаял за делата си, когато е видял как тече животът в България при новата власт. Той е особено шокиран на пионерска заря-проверка, на която като загинали за свободата на родината се обявяват видни комунистически дейци. Пионерче дори завързва червена връзка на Велински.

Сринат психически, той успява да се срещне за пореден път с майор Деянов, като го моли да му се позволи да се предаде и в замяна да завърши дните си мирно и тихо в България. Деянов отказва, като му заявява, че не може да му се разреши да спи спокойно сред роднините на хората, убити по негова заповед. Майорът поставя ултиматум пред Велински – или да си отиде завинаги, или да бъде съден. Велински е потресен от отговора, качва се на влака и отпътува за чужбина. Малко преди граничната бразда, той изпраща телеграма до „Комитет за държавна сигурност“, в която заявява, че е съгласен да се изправи пред съда. Мигновеният отговор на майор Деянов е: „Приятно пътуване“. Психически сринат, Велински получава пристъп и умира във влака.

В последната серия – „Голямата скучна игра“, майор Деянов и Митко Бомбата разкриват схема на западно разузнаване за източване на секретна информация от България и успяват своевременно да подменят секретните данни с фалшиви. Сериалът завършва с отворен край, с кадъра как майор Деянов, Митко Бомбата и Гастон вървят към Айфеловата кула в Париж.

Критики 
Изпращането на главните герои за Съветския съюз в ранна детска възраст, където да бъдат оформени в чужда среда откъснати от корените си и след това да бъдат върнати в България, за да заемат висок пост, прилича на набирането и подготовката на Еничарския корпус по време на Османското робство. В първия епизод дори Първата балканска война е представена като „загубена“ от България, независимо че във нея България печели територии, част от които – Пиринска Македония, части от Родопите и Странджа остават в състава ѝ дори след загубените други две войни за национално обединение, а самите войни – за „нежелани“ от народа, въпреки че в тях участва най-голям процент население в Европейската военна история, като на първата война мобилизираните са ходели като на сватба. Деянов пък е изпратен в Съветския съюз през Черно море, въпреки че организаторите на Септемврийското въстание в действителност са бягали през враждебното към България Кралството на сърби, хървати и словенци. В шести епизод на първия сезон идеалът за Българско национално обединение е представен в изцяло негативна светлина като „империалистически“ и „фашистки“, насочен към „заграбване“ на „сръбски“, „гръцки“ и дори „турски“ земи, въпреки че Гърция и Турция като НАТО-вски страни са били врагове на комунистическа България. В същия епизод, докато извънредният Вермахтберихт, съобщаваш за пробива на линията „Сталин“ в ранния етап на Операция „Барбароса“ е на български, то пропагандното съобщение на Совимформбюро е на руски език, като така към него се изразява предпочитание пред българския. В единайсети пък англо-американските бомбардировки над София са представени единствено като „възможност“ на Деянов да изпълни мисията си да влезе в затвора, за да убие информатора на Велински, премълчавайки мирните жертви и разрушенията в резултат на тях, въпреки че САЩ са главният враг на комунистическия лагер по време на Студената война. В края на първи сезон е премълчано, че преди Деветосептемврийския преврат България е водела неуспешни мирни преговори със Западните съюзници, скъсала е с Тристранния пакт и е наредила на немските войски на територията ѝ да напуснат страната. А във втория сезон в кабинета на Войводата като генерал от Държавна сигурност има макет на Московския кремъл. В сериала има и противохристиянски мотиви – в първият епизод един от товарените на шлеповете метежници плюе разпятието на свещеника, Деянов застрелва майор Каназирев на най-святия ден за християните – Великден, а във вторият сезон преследваните от режима християни, искащи свободно да изповядват вярата си, са представени за „агенти на американския империализъм“.

Актьорски състав

Вижте също 
 На всеки километър II (1971)

Източници

Външни препратки 

 На всеки километър – I част в сайта на Българската национална телевизия
 
 
 
 Песента от филма „Ние сме на всеки километър“ на Найден Вълчев

Български исторически филми
Български приключенски филми
Български сериали
Български филми
Български филми от 1969 година
Филми от 1969 година
Филми на Неделчо Чернев
Филми на Любомир Шарланджиев
Павел Вежинов
Български филми за Втората световна война
Комунистическа пропаганда
Филми, снимани във Видин