Черганово
Черганово е село в Южна България. То се намира в община Казанлък, област Стара Загора.

География 
Разполага се в Казанлъшката котловина, част от Розовата долина. Близо е до река Тунджа и град Казанлък.  Климатът се характеризира с горещо и сухо лято и студена зима. Село Черганово се намира южно от главния път Казанлък – Стара Загора, в равнинната част на Казанлъшката розова долина. Добре развити тук са овощарството, земеделието, и розопроизводството. Животновъдството в селото не е добре развито. И сега, около селото има около 500 декара маслодайни рози и продължават да се засаждат още. Доброто разположение на селото – сред полето с плодородна земя и водни ресурси, свързано с пътища и ЖП линия, в близост до гр. Казанлък е привличало и привлича хора, както от околните села, така и от далечните краища на България.

История 
В северната и южната част от землището на селото се намират няколко тракийски могили, които не се изследвани детайлно. За повече виж статията на Чудомир "В Черганово", в която Иван Коруджиев разказва историята на селото.

Селото е основано в края на 15-ти и началото на 16-ти век. Първо са били създадени два турски чифлика - най-напред е създаден чифликът на Силима, а след това на Мехмед Али бей. Единият е бил на мястото, където сега е ДГ /Детска градина/ Слънчице, а другият - по-надалеч. покрай чифлиците започват да се заселват хората и така постепенно селото се разраства. В началото то носило турското име Джеъргани. На североизток от сегашното село е имало старо българско село, което е просъществувало до края на 16-ти век. То е било унищожено. Хората му се преместили в чифлиците, където си построили дървени къщи. Има легенда, че в края на старото българско село турската власт намерила свой убит служител. За наказание властта наредила селото да плати за убития 3 000 гроша. Предполага се, че тази е причината за разрухата на селото.

Най-старите родове в Черганово са: Коруджиеви, Бурджикови, Коджаиванови, Добреви, Дянови, Райчеви, Милеви, Стайнови и Хаджиеви.

Впоследствие се заселват и други хора от различни краища на България: от крайгранична Тракия – село Дервиш Могила, от високопланинските селища Чифлика, Борущица и др. През 14 в. през земите на селото са пренесени мощите на Св. Петка и затова днес църквата в Черганово се нарича „Св. Петка“. Селото разполага със пощенски клон, който е основан около 1871, като за първи началник на пощата се счита Петкана Тотева Павлова. Селото разполага със училище, основано през 1874. Във селото се намира народно читалище „Антон Страшимиров", което е основано още по времето на турското робство, но е преосновано след Първата световна война 1919 година. Основатели на читалището са били Иван Добрев, Мирчо Славов - убити през войната, Георги Райчев, Георги Турлаков, Петко Златев, Тодор Иванов.

Население 
 Численост
Численост на населението според преброяванията през годините:

Преброяване на населението през 2011 г. 
Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г.:

Основната етническа група са българите. От 1950 година и след това в селото се заселват основно хора от околните села в Стара планина. На заселниците от Дервишка могила  им казват "корейци", тъй като са пристигнали в селото по време на войната между Южна Корея и Северна Корея. Към 2000 година в селото се заселват няколко семейства българи мохамедани или помаци. В селото има малобройно ромско население.

Културни и природни забележителности 
Основният поминък в селото е отглеждането на рози, лавандула и тютюн. Полетата с рози около Черганово са много големи и са частни стопанства, но при заявено от гостите желание те могат да участват в розобера и да изживеят всичко, свързано със символа на Казанлък, донесъл световната му слава.

Отглеждане на тютюн 
В България тютюн може да се отглежда на определени места, защото растението е много топлолюбиво и поради това се отглежда много на юг – около границата с Турция. Село Черганово е едно от малкото места във вътрешността на България, в което се отглежда тютюн и по-конкретно сорта Вирджиния. 

Край селото има два водопада единият е „Дива Теменуга", който се намира в местността Кара-кос, а другият се казва РОЗА СЕЛЕКТ, който за разлика от „Дива Теменуга" не следва естествен път на водоизточник и е непотребен, намира се до църквата. 

Иконостасът на църквата „Света Петка“ („Света Параскева“) е дело на дебърски майстори от рода Филипови.

Църквата е забележителна не само с факта че е над 100 г., но и с факта, че е издигната в чест на Св. Петка, чийто мощи вероятно са престояли една нощ на мястото, на което е възникнало по-късно селото. По традиция там, където нощуват мощите на светец, трябва да се построи църква.

Заслуги 
Жители на селото са жертвали живота си през различните войни.

Балканската война /1912 – 1913 г./ 

 Мирев М. Славов - подофицер
 Коев Р. Иванов - ефрейтор
 Мирчев Ив. Милчев - редник
 Генчев Т. Станчев - редник
 Генчев Ив. Станчев - редник
 Бакоев Хр. Тодоров - редник 
 Желев Р. Иванов - редник
 Мирев М. Станев - редник
 Караколев П. Николов - редник

Първата световна война /1914 - 1918 г./ 

 Койнов П. Стойчев - редник
 Косьов Н. Колев - редник
 Минчев М. Иванов - редник
 Гегов Ив. Гегов - редник
 Минев М. филипов - редник
 Барабонков Р. Петров - редник
 Белчев Н. Христов - редник
 Колю Върбанов - редник
 Османлиев Н. Калчев - редник
 Златев Ив. Златев - редник
 Тотев Т. Иванов - редник
 Дончев К. Михалев - редник
 Овчаров К. Милев - редник
 Тенев Ив. Стефанов - редник
 Карагеоргиев Георги - редник
 Костов Георги - редник
 Мирев Хр. Станев - редник 
 Орешков К. Кънев - подпоручик 
 Мирев Ив. Славов - фелдфебел
 Коев Хр. Николов - редник 
 Велков Ц. Цветков - ст. подофицер 
 Коджаиванов Н. Неделчев - мл. подофицер
 Петко Коруджиев - подофицер
 Бъчваров Г. Златев - мл. подофицер
 Костов Б. Ненов - редник
 Минчев Ив. Шинев - редник

Отечествената война - септември 1944 г. 

 Демерджиев Неделчо Христов - подпоручик
 Раднев Шиню Белчев - ст. подпоручик
 Терзиев Иван Христов - редник
 Беливанов Велко Славов - редник

Редовни събития 
 14 октомври – Празник на селото

Източници 
6. Черганово Моя Обич И Гордост (Георги Биязов)

Села в област Стара Загора
Населени места в община Казанлък
__ИНДЕКСИРАНЕ__