Бежаново (област Добрич)
Бежа̀ново е село в Североизточна България, община Генерал-Тошево, област Добрич.

География 
Село Бежаново се намира в Южна Добруджа, разположено на територия с равнинен релеф. На около 3 км на север от него отстои границата с Румъния, а на около 14 км на изток – брегът на Черно море.

През село Бежаново минава път, който на изток води през селата Захари Стояново и Стаевци към село Дуранкулак, а на запад – през селата Спасово, Рогозина, Чернооково и Кардам – към общинския център Генерал Тошево.

Климатът е умерено континентален, със студена зима и горещо лято. Средногодишното количество на валежите е 400 – 500 мм/кв. м.

Плодородните почви и подходящият климат в района благоприятстват развитието на земеделието и животновъдството.

Характерно за повечето земеделски поземлени имоти – освен значителните им размери и правилната форма, е наличието на полезащитни горски пояси с ширина до около 30 м по границите им.

Населението на селото – според данните в Националния регистър на населените места, е показано в таблицата „Население по години“.

История 
За пръв път селото се споменава в писмен документ от 1526 или 1527 г. – списък на феодалните владения, засети с лен и на спахии, като село Качамак, наричано и Голям Качамак. Селото се споменава и в известния турски данъчен Регистър-опис на джелепкешаните от 1573 г. – с името Качамак-и Бюзюрг. Посочени са двама овчари, които дължат 70 овце данък на държавата. През 17 век селото се среща с името Качамак-и кебир, а през 1873 г. то е записано Горни-Качамак, спадащ към кааза Мангалийска (в сегашната Румъния). 

С указ № 462 от 21 декември 1906 г. село Голям Качамак (или Качамак-Големи) е преименувано на село Бежаново. 

Новото име отчасти е свързано със старото. От думата „качамак“ е взета първата част „кач“, която е преведена като „бягай“ или „беж“ – основа на името Бежаново. 

През периода от 1913 г.  до 1940 г.  село Бежаново е в Кралство Румъния. 

По време на румънската окупация на Южна Добруджа името в сменено от румънските власти на Беженари, което на български се превежда като „бежанец“ или „беглец“. След 1940 г. селото възстановява българското си име Бежаново. 

Както в останалите села на този край на Добруджа, в Бежаново основен поминък е земеделието и животновъдството.

Забележителности 
На север от селото се намира защитената местност „Бежаново“ .

Защитената местност представлява горска площ, която е разположена на около 100 м надморска височина. За територията са характерни изкуствено създадени насаждения. От дървесните преобладават дъб и липа. От храстовите най-често се срещат глог, шипка, дрян, смрадлика, черен бъз, птиче грозде (лигуструм), аморфа и други. От тревните – житни треви, ягода, къпина, лепка, жълт кантарион и други. Представители на бозайниците са благородният елен, сърната, дивата свиня, заекът, лисицата, дивата котка, язовецът, белката и други. Най-често срещаните птици тук са яребица, пъдпъдък, гривяк, зелен кълвач, бухал, обикновена ветрушка, козодой, обикновен мишелов, папуняк и други.

Източници и бележки

Външни препратки 

Села в област Добрич
Населени места в община Генерал Тошево