Сазлийка
Сазлийка, официално Ракитница (до 29 юни 1942 г. Сазлийка, Съзлийка, Сазлийска, Сютлийка, до 5 януари 1946 г. Ракитница, до 1 февруари 1989 г. Сазлийка) е река в Южна България – Област Стара Загора, общини Стара Загора, Раднево и Гълъбово и област Хасково, община Симеоновград, ляв приток на река Марица. Дължината ѝ е 145 km, която ѝ отрежда 16-о място сред реките на България. Река Сазлийка е 5-а по дължина река във водосборния басейн на Марица след Тунджа, Арда, Ергене и Тополница. Името на реката произлиза от турското наименование на растението папур (typha) – „саз“

Географска характеристика

Извор, течение, устие 
Река Сазлийка извира на 651 m н.в. под името Топлиците на 1,5 km югозападно от връх Руя (812 m) в Сърнена Средна гора. До село Казанка тече на юг, след което завива на изток под името Казанска река. След село Старозагорски бани постепенно завива на юг и югозапад, а след притока си Чаталка – на югоизток и при селата Лясково и Ракитница навлиза в Горнотракийската низина. От село Казанка, през село Лясково до село Ракитница протича в дълбока и залесена долина. По цялото си протежение в Горнотракийската низина коритото на реката е коригирано с водозащитни диги. След село Арнаутито реката поема в източна посока, след село Сърнево – югоизточна, а след град Раднево – южна. Влива се отляво в река Марица на 78 m н.в., на 1,7 km източно от град Симеоновград.

Водосборен басейн, притоци 
Площта на водосборния басейн на Сазлийка е 3239 km2, което представлява 6,1% от водосборния басейн на Марица, а границите на басейна ѝ са следните:
 на запад и югозапад – с водосборните басейни на реките: Омуровска река, Текирска река, Мартинка и Арпадере, леви притоци на Марица;
 на север и изток – с водосборния басейн на река Тунджа.

Основни притоци: → ляв приток, ← десен приток
 ← Рашевска река
 ← Османска река
 → Баньовите лъки
 → Аладжика
 → Касиврийско дере
 → Водичката
 ← Сулуджак
 ← Чаталка
 → Азмака
 → Бедечка
 → Коленска река
 ← Хамамдере
 → Тузлата
 → Кумруджа
 → Блатница
 ← Дундарлия (Дунда)
 ← Батканлийска река
 ← Курудере
 → Овчарица (най-голям приток)
 ← Еледжик
 ← Мандаджика
 ← Джелепска
 ← Каменна речка
 ← Юрукова речка
 → Соколица
 → Кюпрюдере
 → Садъкдере
 → Стамбулдере
 ← Мусачка река
 → Главанска река (Луда Яна)

Хидрографски показатели 
Речният режим на подхранване е с плувиален характер, което определя ясно изразен пролетен максимум на оттока – януари-април, а минимумът – юли-октомври. Среден годишен отток при град Гълъбово 18 m3/s. На места по нейното течение са се образували типични крайречни гори от топола и върба.

Селища 
По течението на реката са разположени 16 населени места, в т.ч. 2 града и 14 села:
 Област Стара Загора
 Община Стара Загора – Казанка, Старозагорски бани, Лясково, Ракитница, Арнаутито, Калояновец, Бъдеще;
 Община Раднево – Коларово, Боздуганово, Диня, Тополяне, Раднево, Бели бряг, Любеново;
 Община Гълъбово – Гълъбово;
 Област Хасково
 Община Симеоновград – Навъсен

Стопанско значение 
По течението на реката няма изградени язовири, но в Горнотракийската низина водите ѝ се използват за напояване и промишлено водоснабдяване.

По долината на реката на протежение от 31,1 km, между Раднево и Симеоновград преминава участък от третокласен път № 554 Нова Загора – Раднево – Харманли

В същия участък по долината на реката е прокарано и трасето на жп линията Нова Загора – Симеоновград (една от най-старите жп линии в България, изградено още преди 1878 г.).

Вижте също 
 Списък на реките в България
 Списък на реките в България по водосборни басейни
 Списък на реките в България по дължина

Топографска карта

Галерия

Източници 

 Мичев, Н и Ц. Михайлов, И. Вапцаров и Св. Кираджиев, Географски речник на България, София 1980 г., стр. 423.

Реки в България
Реки в област Стара Загора
Реки в област Хасково
Притоци на Марица