Бончо Несторов
Бончо Илиев Несторов е български писател и журналист с комунистически убеждения.

Биография 
Роден е на 2 август 1906 година в село Връбник, Костурско, тогава в Османската империя, днес намиращо се в Албания. През 1914 г., когато селото му е под гръцко управление, семейството на Бончо Несторов се преселва в България. Той завършва Търговската гимназия в Пловдив, по-късно е работник и чиновник в Пловдив, Русе и София. За кратко е драматург в Кооперативния театър в София. Поради обвързаността си с крайно левите сили нееднократно е уволняван от работа. Член е на прокомунистическия Съюз на трудовоборческите писатели.

След 9 септември 1944 г. Бончо Несторов подкрепя активно новата власт. От 1944 г. той е член на Българската комунистическа партия. От 1944 до 1962 г. е член на редакционната колегия на вестник „Народна войска“ (от 1952 г. – „Народна армия“).

Творчество 
Творческия път на Бончо Несторов започва на страниците на пловдивските вестници „Юг“ и „Трезва младеж“. В периода 1927-1929 г. той е редактор на вестник „Трезва младеж“. През 1929 г. започва да издава и да редактира списание „Хоризонти“, от което излизат два броя. Бончо Несторов сътрудничи със статии, разкази и бележки на вестниците „Мисъл“, „Мисъл и воля“, „Щит“, „Глобус“ и на други, най-често леви издания.

След 1944 г. Бончо Несторов издава своите първи книги, започва да пише по-големи прозаични творби – повести и романи. Той е един от представителите на господстващото течение на социалистическия реализъм. В произведенията му преобладават няколко основни теми – революционните борби и комунистическото движение между двете световни войни, изграждането на нова, социалистическа България и образът на войника от народната армия. Място на действието на голяма част от неговите разкази и романи са села в Родопите.

В едно от последните си по-големи произведения – биографичната „Повест за моето детство“ (1967, 2 издание – 1975, 3 издание – 1982) той описва детските си години, преди преселването в България.

По сценарий на Бончо Несторов е заснет филмът „Безкръстни гробове“ (1931, режисьор Борис Грежов), посветен на политическия терор от 1923-1925 г.

Съчинения 
 Младен слезе в Снежево. Разкази, 1945
 Югославски деца. Разкази, 1948
 Млади защитници. Разкази, 1950
 Под крилото на партията. Повест за Любомир Баръмов – Любчо, 1952 (1963, 1966, 1969, 1982)
 Директорката. Повест, 1953
 Служа на Народната република. Разкази и очерци, 1953
 Светлина на Родопите. Роман, 1954 (1955, 1961)
 Величав подвиг. Разкази и очерци, 1955
 Задача Орион. Роман, 1956
 Ариф и Рамзина. Роман, 1957 (1960, 1976)
 През снежното поле. Разкази, 1957
 Последната година. Роман, 1961 (1966)
 В онази есен. Повест, 1962
 Гаврошът не загива. Роман, 1962 (1967)
 Измамни пътеки. Роман, 1962
 Светлини и сенки. Разкази, 1963
 Повест за моето детство, 1967 (1975, 1982)
 Тъмни огньове. Роман, 1979

Литература 
 Минков, Цветан. „Младен слезе в Свежево“, Литературен фронт, бр. 31, 1946
 Цветанов, Ц. „Под крилото на партията“, Народна армия, бр. 1453, 1952
 Каранфилов, Ефрем. Под пагона да търсим човека, Литературен фронт, бр. 15, 1954
 Спространов, Димитър. Разкази за новия военен бит, сп. Септември, 1954, кн.3
 Цветанов, Ц. Светлина на Родопите, Народна армия, бр.1901, 1954
 Янков, Н. Белетристиката за деца и юноши, Литературен фронт, бр. 20, 1954
 Композиция и художественост в новата книга на Б. Несторов (Светлина на Родопите), сп. Септември, 1955, кн.3
 Чолов, Петър. По утъпкания път, сп. Септември, 1956, кн.11
 Робертов, Любомир За една приключенска книга, Български воин, 1957, кн.5
 Сребров, Здравко. Въпроси на детско-юношеската белетристика, сп. Септември, 1958, кн. 12

Бележки 

Български писатели от Македония
Български журналисти от Македония
Родени във Връбник
Български имигранти от Македония в Пловдив
Починали в София