Ланкастърска династия
Ланкастър е кадетска линия на кралска династия Плантагенет в кралство Англия.

За основател на рода Ланкастър се смята Джон Гонт, херцог Ланкастър (1340 – 1399) – четвърти син на английския крал Едуард III и съпруг на Бланш Ланкастърска. През 1399 година синът на Джон Гонт Хенри Болингбрук (1367 – 1413) сваля от трона своя братовчед Ричард II и става крал под името Хенри IV, но запазва (както и неговия син и внук) титлата херцог Ланкастър. Негов наследник става синът му Хенри V (1387 – 1422), крал на Англия (1413 – 1422), който на свой ред е наследен от единствения си син Хенри VI (1421 – 1471). Хенри VI става крал едва на десет месечна възраст и вместо него управлявали чичовците му Джон, херцог Бедфорд и Хъмфри, херцог Глостър. Той е коронован (в хода на Стогодишната война) като крал на Франция. Хенри VI страдал от психическо разстройство. През 1461 той е свален от трона от другия младши клон на Плантагенетите – Йорк. Но през 1470 г. в хода на Войната на розите той отново става крал за няколко месеца до април 1471 г., след което е затворен в Лондонската кула и убит. Малко преди това и единственият му син Уелският принц Едуард е убит в битката при Тюксбъри. Така че с убийството на Хенри VI династията Ланкастър приключва в мъжкото си поколение.

Хенри VII, основателят на династията Тюдор, който заема престола през 1485 година след битката при Босуърт, е бил потомък на извънбрачен (впоследствие узаконен) син на Джон Гонт и бил считан за наследник на династията Ланкастър. Встъпвайки на престола, той приема титлата херцог Ланкастър, която оттогава е неразривна част от Британската корона.

Източници 
 House of Lancaster на официалния сайт на Британската монархия

История на Англия
Европейски кралски династии