Народнолиберална партия
Народнолибералната партия е българска политическа партия, съществувала от средата на 1880-те до 1920 г., като е най-дълго управлявалата през този период. С нея са свързани вестниците „Свобода“ и „Нов век“.

История 
В основата на бъдещата Народнолиберална партия е групата в Либералната партия, оформила се около Стефан Стамболов след детронирането на княз Александър I Батенберг. Партията се сформира организационно през 1890 г. и управлява чрез самостоятелно правителство до 1894 г.

След убийството на лидера на партията Стефан Стамболов през 1895 г., тя е оглавена от Димитър Петков. Започнати са преговори за обединение с Либералната партия на Васил Радославов, но те завършват без успех, и начело на Народнолибералната партия застава Димитър Греков.

През 1899 г. за няколко месеца е съставен коалиционен кабинет с радославистите. След смъртта на Димитър Греков през 1901 г. са водени преговори за съставяне на коалиционно правителство с Демократическата партия на Петко Каравелов, но не се стига до такова.

След убийството на водача на партията Димитър Петков през 1907 г., влиянието на Народнолибералната партия намалява. Тя участва в коалиционно правителство с Либералната и Младолибералната партия по време на Първата световна война, след неуспеха в която е допълнително компрометирана. През 1920 г. трите партии се обединяват в Националлиберална партия, която съществува до 1930-те, но има второстепенно значение в политическия живот.

Участия в избори

Парламентарни 

 На изборите през 1913 г. и 1914 г. е част от коалицията Либерална концентрация, като от Народнолибералната партия са избрани 26 депутати през 1913 г., а през 1914 г. – 31.

Участия в правителства 
Първо правителство на Васил Радославов (28 август 1886 – 10 юли 1887) – коалиция с Либерална партия (радослависти) и представители на Консервативната партия

 министерство на народното просвещение – Георги Живков
 министерство на правосъдието – Димитър Тончев

Първо правителство на Константин Стоилов (10 юли 1887 – 1 септември 1887) – коалиция с представители на Консервативната партия

 министерство на вътрешните работи – Георги Странски
 министерство на народното просвещение – Стоян Чомаков

Правителство на Стефан Стамболов (1 септември 1887 – 31 май 1894) – първоначално коалиция с представители на Консервативната партия, по-късно самостоятелно

 министерство на външните работи и изповеданията – Георги Странски, Стефан Стамболов, Димитър Греков
 министерство на вътрешните работи – Стефан Стамболов
 министерство на народното просвещение – Георги Живков, Стефан Стамболов
 министерство на финансите – Иван Салабашев, Георги Живков, Христо Белчев, Григор Начович
 министерство на правосъдието – Димитър Тончев, Димитър Греков, Иван Салабашев, Панайот Славков, Константин Помянов
 министерство на търговията и земеделието – Панайот Славков
 министерство на обществените сгради, пътищата и съобщенията – Димитър Петков

Правителство на Димитър Греков (30 януари 1899 – 13 октомври 1899) – коалиция с Либерална партия (радослависти)

 министерство на външните работи и изповеданията – Димитър Греков
 министерство на търговията и земеделието – Григор Начович

Второ правителство на Рачо Петров (18 май 1903 – 4 ноември 1906) – самостоятелно

 министерство на вътрешните работи – Димитър Петков
 министерство на народното просвещение – Иван Шишманов
 министерство на финансите – Антон Манушев, Лазар Паяков
 министерство на правосъдието – Никола Генадиев, Петър Стайков, Константин Панайодов
 министерство на търговията и земеделието – Димитър Попов, Никола Генадиев
 министерство на обществените сгради, пътищата и съобщенията – Димитър Попов, Тодор Гатев, Димитър Петков

Правителство на Димитър Петков (4 ноември 1906 – 11 март 1907) – самостоятелно

 министерство на вътрешните работи – Димитър Петков
 министерство на народното просвещение – Иван Шишманов, Лазар Паяков
 министерство на финансите – Лазар Паяков
 министерство на правосъдието – Константин Панайодов
 министерство на търговията и земеделието – Никола Генадиев
 министерство на обществените сгради, пътищата и съобщенията – Димитър Петков

Правителство на Димитър Станчов (11 март 1907 – 16 март 1907) – самостоятелно

 министерство на вътрешните работи – Никола Генадиев
 министерство на народното просвещение – Лазар Паяков
 министерство на финансите – Лазар Паяков
 министерство на правосъдието – Константин Панайодов
 министерство на търговията и земеделието – Никола Генадиев

Правителство на Петър Гудев (16 март 1907 – 29 януари 1908) – самостоятелно

 министерство на вътрешните работи – Петър Гудев
 министерство на народното просвещение – Никола Апостолов
 министерство на финансите – Лазар Паяков
 министерство на правосъдието – Константин Панайодов
 министерство на търговията и земеделието – Никола Генадиев
 министерство на обществените сгради, пътищата и съобщенията – Иван Халачев

Второ правителство на Васил Радославов (17 юли 1913 – 5 януари 1914) – коалиция с Либерална партия (радослависти) и Младолиберална партия

 министерство на външните работи и изповеданията – Никола Генадиев
 министерство на земеделието и държавните имоти – Никола Генадиев, Петър Динчев
 министерство на обществените сгради, пътищата и благоустройството – Петър Динчев, Добри Петков
 министерство на железниците, пощите и телеграфите – Никола Апостолов

Трето правителство на Васил Радославов (5 януари 1914 – 21 юни 1918) – коалиция с Либерална партия (радослависти) и Младолиберална партия

 министерство на земеделието и държавните имоти – Петър Динчев
 министерство на обществените сгради, пътищата и благоустройството – Добри Петков
 министерство на железниците, пощите и телеграфите – Никола Апостолов, Величко Кознички

Лидери 
 Стефан Стамболов (1887 – 1895)
 Димитър Петков (1895 – 1896)
 Димитър Греков (1896 – 1901)
 Димитър Петков (1901 – 1907)
 Никола Генадиев (1907 – 1919)
 Добри Петков (1919 – 1920)

Видни дейци 
 Иван Андонов (1854 – 1937)
 Христо Белчев (1857 – 1891)
 Никола Генадиев (1868 – 1923)
 Димитър Греков (1847 – 1901)
 Петър Гудев (1862 – 1932)
 Георги Живков (1844 – 1899)
 Григор Начович (1845 – 1920)
 Лазар Паяков (1860 – 1910)
 Димитър Петков (1858 – 1907)
 Симеон Радев (1879 – 1967)
 Иван Салабашев (1853 – 1924)
 Стефан Стамболов (1854 – 1895)
 Захарий Стоянов (1850 – 1889)
 Георги Странски (1847 – 1904)
 Иван Шишманов (1862 – 1928)
 Стою Ранделов (1852 – 1944)

Източници 
 
 Д. Попов. „Партийната структура в България от 1879 до 1901 година“ [3 август 2005]
 Б.Гърдев. „НЛП и нейните начала“ [3 август 2005]

Вижте също 
 Гирдап

 
Основани в България през 1886 година