Шипобедрена костенурка
Шипобедрената костенурка (Testudo graeca), наричана още неправилно „гръцка костенурка“, е един от четирите европейски представителя на семейството на Сухоземните костенурки (Testudinidae).

Шипобедрената костенурка достига до 7 kg тегло (най-голямата регистрирана шипобедрена костенурка е уловена в България). Много подобна на сродната ѝ шипоопашата костенурка (Testudo hermanni), която също се среща на територията на България.

Синоними 
От оригиналното описание на вида, до съвременния му статус съществуват множество синоними на научното име, продукт на недостатъчно ефективна комуникация както и на типографски грешки :

 Testudo graeca LINNAEUS 1758: 198
 Testudo pusilla LINNAEUS 1758: 198
 Testudo ibera PALLAS 1814 (алтернативно KHALIKOV)
 Testudo mauritanica DUMêRIL & BIBRON 1835: 45
 Testudo graeca – DUMêRIL & BIBRON 1835: 49
 Testudo mauritanica – DUMêRIL & BIBRON 1854: 219
 Testudo graeca – DUMêRIL & BIBRON 1854: 219
 Testudo ibera – BOULENGER 1836
 Testudo ibera – WERNER 1899: 376
 Testudo graeca – ENGELMANN et al. 1993
 Testudo graeca – SCHLEICH, KéSTLE & KABISCH 1996: 148
 Testudo perses PERéLé 2001
 Testudo perses – TöRKOZAN et al. 2004
 Testudo graeca graeca
 Testudo pusilla LINNAEUS 1758
 Testudo mauritanica DUMêRIL & BIBRON 1835: 45
 Tistudo mauritonica – KERCADO 1835 (типографска грешка)
 Testudo graeca graeca – MERTENS 1946
 Testudo graeca ibera PALLAS 1814
 Testudo ibera PALLAS 1814
 Testudo georgicana GöLDENSTEDT 1814 (невалиден вид)
 Testudo ecaudata PALLAS 1814 (дублира PIEH et al. 2002)
 Testudo ibera var. bicaudalis VENZMER 1918
 Testudo buxtoni BOULENGER 1921 (алтернативно PIEH et al. 2002)
 Testudo ibera racovitzai CALINESCU 1931
 Testudo graeca ibera – MERTENS 1946
 Testudo terrestris ibera – DAVID 1994
 Testudo buxtoni – PERéLé 2001
 Testudo graeca ibera – BISCHOFF 2002
 Testudo graeca terrestris FORSKèL 1775
 Testudo terrestris FORSKèL 1775 (не е аналогично на T. t. FERMIN 1765)
 Testudo zolkafa FORSKèL 1831 (невалиден вид)
 Testudo zohalfa FORSKèL 1835 (невалиден вид)
 Testudo floweri BODENHEIMER 1935
 Testudo graeca floweri – MERTENS 1946
 Testudo graeca terrestris – WERMUTH 1958
 Testudo graeca terrestris – ESTERBAUER 1985
 Testudo terrestris terrestris – DAVID 1994
 Testudo floweri – PERéLé 2001
 Testudo terrestris – PERéLé 2001
 Testudo floweri – LAHONY et al. 2002
 Testudo terrestris – PERéLé & BOUR 2004
 Testudo floweri – PERéLé 2001
 Testudo graeca zarudnyi NIKOLSKY 1896
 Testudo zarudnyi NIKOLSKY 1896
 Testudo graeca zarudnyi – MERTENS 1946
 Testudo terrestris zarudnyi – DAVID 1994
 Testudo zarudnyi – PERéLé 2001

Разпространение и биотоп 
Шипобедренатата костенурка се среща в Южна Европа – Пиренейския, Апенинския, югоизточната част на Балканския полуостров, островите Корсика, Сицилия, Сардиния, Малта и Балеарските острови, Мала Азия, района на Кавказ, Западен Иран, Северен Ирак, Сирия, Северозападна Афика.

В България се среща подвидът T. g. ibera. Тя е разпространена в цялата страна в областите с надморска височина до 1300 m, с изключение на Северозападна България.

Шипобедрената костенурка предпочита тревисти терени, за разлика от шипоопашатата костенурка, която е типична за редките гори.

Подвидове 
 T. graeca graeca -- северна Африка, южна Испания, Сардиния, Балеарски острови
 T. graeca ibera (според част от литературата отделен вид: T. ibera) -- Турция, Гърция, Северна Македония, България, Румъния
 T. graeca anamurensis -- Турция
 T. graeca terrestris -- южен Израел
 T. graeca armenica -- Армения
 T. graeca nikolskii -- Кавказ
 T. graeca buxtoni -- района на Каспийско море
 T. graeca pallasi -- Дагестан
 T. graeca marokkensis -- Мароко
 T. graeca lamberti -- Мароко
 T. graeca soussensis -- Мароко
 T. graeca nabeulensis -- Тунис
 T. graeca floweri
 T. graeca antakyensis
 T. graeca flavominimaralis -- Либия

Начин на живот 
Шипобедрената костенурка е активна през деня. Храни се главно с трева и паднали горски плодове, рядко с безгръбначни. Шипобедрената костенурка снася на 2 – 3 пъти по 2 – 8 бели почти сферични яйца, които заравя в почвата на сухи и топли места. Малките се излюпват след 70 – 100 дни. Продължителността на живота достига 110 – 120 години, макар това да е рядкост.

Застрашеност 
Шипобедрената костенурка е защитен вид от Приложение II на Бернската конвенция и от Приложения II и III на Закона за биологичното разнообразие.

Основните причини за застрашеността на шипобедрената костенурка са интензивното земеделие, намаляването на горите и улавянето ѝ от хората. Костенурките се ловят за храна или заради поверието, че кръвта им помага за лечението на рак, левкемия и други тежки болести. Научните факти свидетелстват, че консумацията на кръв няма лечебен ефект, но в някои случаи може да причини други заболявания, които се пренасят от кърлежи (напр. хеморалгична треска).

Източници

Външни препратки 
 

Фауна на Палеарктика
Обикновени костенурки