Диамагнетизъм
Диамагнетѝк е вещество, което поставено във външно магнитно поле се намагнетизира в посока обратна на това поле. В отсъствие на външно магнитно поле диамагнетиците са немагнити. Магнитната им възприемчивост е винаги отрицателна. Терминът диамагнетизъм е въведен от Майкъл Фарадей през 1845 година. Той открива, че всички вещества в природата проявяват диамагнетични свойства в по-малка или по-голяма степен когато са поставени в магнитно поле. Така например ако постоянен магнит е обвит с алуминиево фолио, неговото поле ще отслабне. Диамагнетиците отблъскват магнитното поле, но този ефект се проявява с голяма сила само при свръхпроводниците и при другите вещества е доста слаб.

Магнитна възприемчивост на някои диамагнетици

Вижте също 

 Супердиамагнетизъм
 Парамагнетизъм
 Суперпарамагнетизъм
 Феромагнетизъм
 Суперферомагнетизъм

 Антиферомагнетизъм
 Феримагнетизъм
 Метамагнетизъм
 Ефект на Майснер
 Магнитна левитация

Физика
Магнетизъм
Химия