Кузман Шапкарев
Кузман Анастасов (Тасев) Паскалев Шапкарев е български възрожденски книжовник, фолклорист, редовен член на Българското книжовно дружество, днес БАН (1900).

Биография 
Кузман Шапкарев е роден в град Охрид. Първоначално образование получава в родния си град при вуйчо си Янаки Стрезов. През 1854 заедно с него открива частно училище. Работи като учител по гръцки и български език в Струга (1856 – 1859), Охрид (1859 – 1860), Прилеп (1861 – 1865, 1872 – 1873), Кукуш (1865 – 1872, 1881 – 1882), Битоля (1873 – 1874).

След Руско-турската война Шапкарев решава да напусне Македония и да се пресели в Пловдив, столицата на новоосвободената Източна Румелия. Екзарх Йосиф I Български поддържа кореспонденция с него и успява да го отклони от това намерение. На 12 април 1880 година екзархът му предлага учителското място в Солун, защото:

Шапкарев приема, макар и първостепенна задача в онзи период да е издаването на събраните от него народни песни, което не може да стане в Османската империя. Шапкарев заминава за Солун и участва в основаването на мъжката и девическата българска гимназия. Шапкарев поддържа кореспонденция с Екзархията и подпомага усилията за изпращане на български владици в Македония.

През 1884 е в Пловдив, нотариус в Окръжния съд в Сливен (1887) и Стара Загора, мирови съдия във Враца и Орхание (днес Ботевград, 1888 – 1892). Сътрудничи на вестник „Македония“, „Право“, на списание „Читалище“ и други периодични издания. Вещ познавач на миналото, нравите, обичаите, езика и бита на своя роден край. От значение на работата му като фолклорист е и сродяването му с Димитър Миладинов – през 1863 се жени за най-голямата му дъщеря Елисавета. Най-значителният му труд е сборникът „Български народни умотворения“ (ч. I – III, 1891 – 1894), който съдържа 1300 песни, 280 приказки, описания на народни обичаи и облекла, и в предговора на чиято първа част заявява че:

За нуждите на просветното дело издава няколко учебни помагала. В учебника „Голѣма Бъгарска читанка или втора-та чясть на Българскыйтъ букваръ на нарѣчie mо–вразумително за Македонскытѣ Българы – нарѣдилъ Един Македонецъ“:

В „Българский буквар, част А, или Взаимоучителни таблици на наречие по-вразумително за македонските българи“ има откъс със заглавие „Вера и Народност“,в който се казва че:

и още:

И други откъси от Буквара свидетелстват за българските народност и език на местното славянско население в Македония:

Както и за възприемането на България:

Също така заявява и българският произход на Солунските Братя и създадената от тях писменост и решителната роля на Средновековна България за разпространението й:

Автор на ценни материали за делото на братя Миладинови. Шапкарев разпространява учебниците и сборниците си чрез брат си Петър, който поддържа книжарница „Братя П. А. К. Шапкареви“ в Солун. В свое писмо до Марин Дринов от 25 май 1888 година казва, че етнографското име „македонци“ е било натрапено на местното славянско население 10-15 години преди това отвън, определя го като ахраично, „глупаво“ и с лукава цел подновено прозвище, и населението използва като собствено име „бугари“ и го усвоява като собствено и премуществено свое повече, отколкото за дргите българи, което доказва в книгите си. 

Умира на 18 март 1909 година в София.

Кузман Шапкарев е баща на революционера Климент Шапкарев и офицера Иван Шапкарев и дядо на Петър Шапкарев. Паметник на Кузман Шапкарев има в град Благоевград, дело на Крум Дерменджиев и Борис Дерменджиев.

По-значими съчинения 

 1868 – „Българский буквар, част А, или Взаимоучителни таблици на наречие по-вразумително за македонските българи“
 1868 – „Голяма българска читанка или втора чяст на българскийт буквар на наречие по-вразумително за македонските българи“
 1868 – „Кратко землеописание за малички детца“
 1868 – „Кратка священа повестница от ветхийт и новий завет“
 1869 – „Наръчно св. благовествование или сбор от евангелските чтения“
 1870 – „Наръчний св. посланичник или сбор от апостолските чтения“
 1874 – „Майчин язик“
 1884 – „Материали за животоописанието на братя Х. Миладинови, Димитрия и Константина. С прибавлнение нещо и за живота на Нака С. Станишев“
 1884 – „Материали за историята на възражданието българщината в Македония от 1854 до 1884 г.“
 1884 – „Руссаллии. Древен и твърде интересен българский обичай запазен и до днес в Южна Македония“
 1885 – „Сборник от народни старини“ (Книжка III. Български народни приказки)
 1984 – 
 2010 – „Кузман Шапкарев. Публицистика“. Издание на Народно читалище „Кузман Шапкарев – 2009“.

Родословие

Външни препратки 
 "До П. К. Яворов", писмо, края на 1904 година,  НА на БАН, ф. 15К, оп. 1, а. е. 169, л. 1—2.
 kuzman-shapkarev.org 
 Шапкарев, Кузман. Кратко историко-географско описание на градовете Охрид и Струга. – Сборник на Българското книжовно дружество в София. Т. I, с. 1 – 54. (1901)
 Шапкарев, Кузман. Български прикаски и верования съ прибавление на неколко Македоновлашки и Албански (СбНУ, кн. VIII, IX)
 Шапкарев, Кузман. Материали за възраждането на българщината в Македония. Неиздадени записки и писма, София, 1984
 Шапкарев, Кузман. „Преобразованията в Македония“, статия публикувана във в-к „Марица“, год. III, бр. 177, Пловдив, 11 април 1880 г.
 Шапкарев, Кузман. „Материали за животоописанието на братя Х. Миладинови, Димитрия и Константина. С прибавлнение нещо и за живота на Нака С. Станишев“, Пловдив, 1884 г.
 Шапкарев, Кузман. „Неколко думи върху статиите на г. П. Драганова в Известията на Спб. Слав. Благотв. Общество“, София, 1890 г.
 Шапкарев, Кузман. „Сборник от български народни умотворения. Част първа. Простонародна българска поезия или български народни песни.“, София, 1891 г.
 Шапкарев, Кузман. „Българский буквар, част А, или Взаимоучителни таблици на наречие по-вразумително за македонските българи.“ Цариград, 1868 г.
 Шапкарев, Кузман. „Кратко землеописание за малѣчкы дѣтца“, Цариград, 1868 г.
 „Свидетелство за женитба“ София, 1907 г.
 "До Почитаемото Народно Събрание в ст. София (писмо)", Самоков, 1905 година
 "Сърбските великоидейни напряжения и нашите учени", публикувано в сп. "Периодическо списание на Българското книжовно дружество в Средец", год. VI, кн. XXV и XXVI, София, 1888 година

Бележки