Йовиан
Флавий Клавдий Йовиан () е римски император в периода 363 - 364 година, около 8 месеца.

Родом е от Сингидунум (дн. Белград), по това време на територията на провинция Дакия Рипензис, през 331 г.

Йовиан е командир на императорската гвардия, при управлението на император Юлиан Апостат, който приема титлата август, след като Юлиан е смъртоносно ранен в битка срещу персите и умира на 26 юни 363 година, а предишният претендент на военачалниците му, префекът Флавий Салустий отказва да поеме властта. Юлиан умира бездетен и е последният представител на династията на Константин.

По характер Йовиан е описван от летописеца Амиан Марцелин, като умствено ограничен, лекомислен чревоугодник и пияница, без сериозен интерес към управлението на империята. Става известен като много слабоволев, необразован и ленив човек, но има доверието на предшественика си и в общи линии е популярен владетел сред войската и населението. Привърженик е на православното християнство.

Популярността му спада заради действията му във връзка с капитулацията му пред персите, оценявани не само като унизителни, но и като по-скоро ненужни - Юлиан е водил дотогава войските общо взето победоносно и планираното от него изтегляне от страната (след като не успява да превземе столицата Ктезифон) би могло да стане и при много по-изгодни условия. Йовиан предпочита да откупи възможността да върне войската през река Тигър с цената на позорен (що се отнася до условията, но все пак сключен с идеята да бъде траен - за 30 години) мир: отказ от римските интереси си във Велика Армения и отстъпване на териториите на Византия в Северна Месопотамия.

Заздравява донякъде позициите си, като радикално променя религиозната политика, спрямо тази на Юлиан си и възприема про-християнски курс, забранявайки езическите церемонии. Издава едикт, обявяващ почитането на нехристиянски култове за престъпление. Поощрени от това, фанатизирани християни извършват погроми над тях, особено в градовете на Изток, където са опожарени храмове и библиотеки.

Умира в началото на 364 г. в Дадастана, Галатия, при неясни обстоятелства (вероятно отравяне с храна, повръщане насън или задушаване с въглероден оксид от дървесна пепел), на път към Константинопол, където пристига само погребалната урна с прахта му.

Външни препратки 
 Banchich, Thomas, Jovian, De Imperatoribus Romanis.
 Jovian  livius.org
 Flavius Jovianus (AD 330 - AD 364)

Литература 
 Lenski N., The Election of Jovian and the Role of the Late Imperial Guards, Klio – 2000 Т. 82/2. – с. 492 – 515
 Амиан Марцелин, xxv. 5 – 10

Римски императори