Борис Данков
Борис Данков е български поет, журналист и преводач. Ползва още псевдонимите Богдан Евлогиев, Богдан Войновски, Богдан Войников и Северин Майски.

Биография 
Роден е на 16 април 1941 г. Завършва Априловската гимназия (1959), а след това – Софийския университет – българска филология (1966) и журналистика (1984). Създател е на литературната група „Илия Иванов – Черен“ и издател на литературния свитък „Повик“ (1968).

Известно време работи във в. „Балканско знаме“ – Габрово като редактор в „Културен отдел“. От 1974 г. до 1978 г. е журналист във в. „Народна младеж“, а след това до 1983 г. – редактор във в. „Работническо дело“. От 1983 до 1989 г. е кореспондент на вестника във Варшава. След демократичната промяна през 1989 г. е сред екипа на новосъздадения от Стефан Продев в. „Дума“. От 1991 до юли 1995 г. е член на редколегията и зав. отдел „Култура“ на вестника. През 1995–1998 г. е директор на Българския културен институт във Варшава и главен редактор на излизащото на полски език издание „Bułgarska kronika“. След завръщането си в България – отново е завеждащ отдел „Култура“ и член на редколегията на в. „Дума“, от 2000 г. до 2008 г. – коментатор във вестника и редактор на литературното приложение „Пегас“. От 2009 г. зав. отдел. „Четиво“ и редактор на „Пегас“ до 1 октомври 2015 г.

Признание и награди 
Носител е на годишната награда на фондация „Христо Ботйов“ (2004), на Априловската награда за цялостно творчество и особен принос в областта на културата (2007), на наградата „Золотая муза“ (2009) – за приноса му в развитието на културните отношения между България и Русия, на годишната награда в категория „Печат“ на Съюза на българските журналисти (2009) и на литературната премия с медал „Сергей Есенин“ на Музея-резерват „Сергей Есенин“ в Константиново (2012), Годишна награда на Съюза на българските писатели за публицистика (2012) и годишната награда за документалистика и краезнание (2018).

Библиография 
Автор е на книгите:
 „Магията на словото“ (1986), психографски анкети с публицисти.
 „Полша – вчера и днес“ (1988), политически очерк.
 „Сянка на птица“ (1994), стихове.
 „Хаос“ (1995), стихове.
 „Енигма“ (1995), стихове.
 „Колибарски сънища“ (2007), стихове.
 „Гневни хроники“ (2012), публицистика.
 „Събеседници“ (2016); разговори, литературни анкети и интервюта с български и чуждестранни писатели и творци.
 „Минало не отминало“ (2017), към историята, поминъка, етнографията и фолклора на с. Жълтеш и околните села.
 „Гневни хроники“, том 2 (2019), публицистика.

 Преводач и съставител
 „Антология на новата полска поезия“ (2006).
 Сергей Есенин, „Изповед на хулигана“ (2007).

Външни препратки 
 От и за Борис Данков в Своден каталог НАБИС – национален каталог на академичните библиотеки в България
 Статии на Борис Данков във в. „Дума“ 

Български писатели
Български поети
Български публицисти
Български преводачи
Български журналисти
Възпитаници на Априловската гимназия
Възпитаници на Софийския университет
Държавни служители на България
Носители на награди на Русия
Хора от област Габрово