Еница
Еница е село в Северна България. То се намира в община Кнежа, област Плевен.

География 
Еница се намира в близост до Червен Бряг и на 16 км югоизточно от Бяла Слатина. Разположено е на малка река – Енишка бара – ляв приток на Искър. Граничи със землищата на следните села: Враняк, Лазарово, Лепица, Попица, Търнак, Чомаковци и град Койнаре.

История 
За името на селото съществуват две версии: то или носи името на млада жена, която или е била знахарка, която по време на Българското царство (неясно кое) е излекувала местен феодал, в знак на благодарност, той кръстил селото на нейно име, или която за да запази честта и вярата си се хвърля в дълбоките води на тогавашното езеро, което по-късно пресъхва от мъка по обичаната от цяло село девойка, или названието на селото произлиза от турското име „Еникьой“ (ново село).

През 18 – 19 век селото се е разполагало в долината в района „Ценов геран“.

По турско време е имало килийно училище, което се е помещавало в старата църква. Иконите в нея са били от 18 – 19 век, а иконописецът е бил представител на чипровската школа. В миналото в селото са живели и мюсюлмани, които след Освобождението се изселват. Към 1893 година в селото са останали само 55 помаци.

През землището на селото е минавала границата между Източна България и Видинското царство, за което говорят стражевите могили на хълма.

Наблизо е минавал Аспаруховият островски вал.

Над селото в дъбовите гори е имало два манастира. В долната част е имало крепостна кула.

Посещавано е от Васил Левски, където е основал революционен комитет.

При полагането на тръбите за нов водопровод, в края на 40-те години на миналия век, от местността „Каптажа“ към селото, в долината на Войнежеца, са били открити водоводни тръби, които са остатъци от римски водопровод. Интересно е, че тръбите на десетки метра са се движили паралелно с трасето, предвидено от съвременните хидроинженери.

Давали са войнугани или още наречени войнуци: 16 век.

На 1 януари 1979 г. преминава от Врачански към Плевенски окръг. Преди е било към Белослатинска околия.

Обществени институции 
 Читалище „Изгрев“. Читалищната дейност датира от 20 август 1897 г. Читалище „Изгрев – 1897“ е известно с многогодишния си опит в различни направления на художествената самодейност: театрална, певческа и вокално-инструментална. През 1956 г. започва изграждането на читалищната сграда. С голяма любов, надежда и ентусиазъм еничани са градили красивата сграда на своето читалище в центъра на селото в съседство с църквата „Св. Атанасий“ и ОУ „Васил Левски“.
 ОУ „Васил Левски“. На 22 март 1920 г. майстор Стою прави първата копка, а на 15 септември 1924 г. сградата на училището е готова.
 Детска градина
 Църква „Свети Атанасий“. Строена е през периода 1941 – 1944 година от майстор Васил Стоянов Изворски. Построена е на мястото на старинната църква от времето на османското владичество с изключително ценни икони. През 2008 г. се прави ремонт и реставрация.
 Чешма – Паметник на загиналите във войните през 1912 – 1918 г. 
 Язовир „Еница“

Редовни събития 
 На 18 февруари всяка година се отбелязва патронният празник на училището
 На 14 май се провежда съборът на селото
 На 24 юни се празнува Еньовден, и се яде чорба

Външни препратки 
 ОУ „Васил Левски“, с. Еница
 Статистика на населението на ГРАО

Източници 

Села в област Плевен
Населени места в община Кнежа