Монах
Монахът (ж.р. монахиня), наричан и калугер, е член на религиозна община, който дава обет за отказване от светския живот и приемане на аскетичен живот в целибат. Монасите живеят сами или заедно с други монаси (монахини), но задължително от същия пол, като поддържат някаква форма на физическо отделяне от светския живот и от хората, които не са се отдали на религиозен аскетизъм.

Монашеските общежития се наричат манастири (монастири).

Православие 

Християнското монашество възниква през ІІІ век, когато хиляди египетски християни отиват в пустинята Нитрия, югозападно от Александрия, за да подражават на живота на Свети Антоний, първия християнски монах. Християнските монаси обикновено живеят в манастири. Монах, който живее самотно, отделен от обществото, а понякога и от останалите монаси, се нарича отшелник.

Новопристигналите в манастира са послушници. Ако пожелаят да станат монаси, те дават обети за послушание, нестяжение и целомъдрие, и приемат последователно различните степени на схима.

В православието има три степени на служение: епископска, презвитерска (свещеническа) и дяконска. Обръщенията към монасите, в зависимост от тяхната степен, са:

Будизъм 
В будизма обикновено има пробен период преди ръкополагането, при който се вижда дали кандидатът желае да стане будистки монах. Ако желае, остава в манастира, иначе е свободен да напусне.

Вижте също 
 Бхикшу (будистки монах)
 Монашески орден
 Свети Пахомий Велики (292 – 348), основател на първата общежителна монашеска обител.
 Свети Василий Велики (331 – 379), велик богослов и църковен учител, основател на източното монашество и създател на правилата за монашески живот, валидни и до днес в Православната църква, събрани в „Аскетични препоръки“.
 Схима

Източници

Външни препратки 
 Древни истории за усъвършенстване: Да станеш монах (Будизъм)
 Монашество и спорт (Будизъм)
 Причастният репертоар в Рилските музикални ръкописи, стр. 20

 
Християнски титли