Петърлаш
Петърла̀ш или Пъртела̀ш (, до 2009 Петрлаш или Petrlaš) е село в Западните покрайнини, община Цариброд, Пиротски окръг, Сърбия.

География 
Село Петърлаш се намира в района, известен като Забърдие (Забърге), на 6 километра северозападно от Цариброд, в карстов район. От общинския център го дели бърдото Козарица.

Землището на селото обхваща 21 кв. км и граничи със землищата на Цариброд и Пъскашия на юг и югозапад, Чиниглавци и Велико село на запад, Одоровци и Гуленовци на север, Смиловци на североизток и Радейна на изток.

Махалите на селото са: Горна махала, Долна махала и Сред село.

История 
В пещерите край Петърлаш са намерени керамични съдове от Бронзовата и Желязната епоха. В селото и край него са намерени останки и от следващите епохи.

Селото се споменава в османо-турски документи от 1447 година. През първите столетия от османското владичество то е било войнушко. Тогава Петърлаш е включено в състава на каазата Шехиркьой (Пирот). В османски данъчни регистри на немюсюлманското население от 1623-1624 година селото е отбелязано под името Петралаш с 26 джизие ханета (домакинства).

През 60-те години на 19 век през землището на селото е прокаран т.нар. Митхадпашов път, който свързва Пирот с Петрохан (Днес този път не се използва, но останки от калдъръма му може още да се видят).

По време на сръбската окупация от 1878 година и първата половина на 1879 година Петърлаш спада към Височкия срез на Пиротски окръг. От 1879 до 1920 година е в границите на България. Граничната линия, прокарана по силата на Берлинския договор, оставя една част от землището на Петърлаш в Сърбия. В Княжество България селото е част от Царибродска околия, Трънски окръг и е част от община Смиловци. През 1882 година в селото се открива основно училище.

По време на Сръбско-българската война, на 2 ноември 1885 г. една чета от царибродското опълчение води край селото отбранителен бой срещу настъпващи сръбски кавалерийски и пехотни части, като е принудена да се оттегли към Калотина. На 11-13 ноември българските войски водят край селото настъпателни сражения със сръбски части.

Осем жители на Петърлаш загиват в Балканските войни (1912-1913).

При включването на България в Първата световна война, към 1 октомври 1915 година в Петърлаш е разположен щабът на 25 Драгомански полк. Седем местни жители са наградени с военни отличия за участието им в Първата световна война.

От ноември 1920 година до април 1941 година и от 1944 година Петърлаш е в състава на Сърбия (Кралство на сърби, хървати и словенци, Югославия). През 1941-1944 година Петърлаш, както и останалите села в Западните покрайнини, е под българско управление.

През 1968 година училището в селото е закрито. През 1970 година Петърлаш е електрифицирано.

Население 
Населението на Петърлаш е предимно българско. Според данните от преброяванията то се разпределя по следния начин:
 1881 г. – 390 д.
 1887 г. – 477 д.
 1892 г. – 505 д.
 1900 г. – 536 д.
 1905 г. – 575 д.
 1921 г. – 620 д.
 1948 г. – 610 д.
 1953 г. – 572 д.
 1961 г. – 428 д.
 1971 г. – 277 д.
 1981 г. – 148 д.
 1991 г. – 81 д.
 2002 г. – 33 д.

Културни и природни забележителности 
 Църква „Св. Троица“, строена в средата на 19 век. Изградена е от дялан камък, покрита с каменни плочи, а по-късно е препокрита с керемиди. За иконостаса се знае, че е от 1892 г. Според местни предания на мястото на сегашната църква е имало друга. Селският патронен празник е „Св. Троица“. Пред църковния двор се извисява бор, който навремето е бил донесен от Рилския манастир от местен селянин на име Кирил Павлов, който също така донесъл през 1903 г. и камбаната на църквата от Самоков.
 Останки от по-стар храм в местността Горешняк, за който се твърди, че е бил първият манастир „Св. Кирик и Юлита“, който по-късно е изместен в района на село Смиловци, където и до днес функционира - Смиловския манастир.
 На север от селото се намират няколко известни в Сърбия пещери, които често са наричани и Одоровски по името на съседното село Одоровци. Те са Главна пещера (Попова печ), открита през 1966 година и изследвана след 1968, Кристална (Данчулица), Джеманска пропаст, Тъвна дупка, Неделина дупка и Оджина (Ходжина) дупка или Яма.

Личности 
 Янаки (Йоники, рождено име Здравко) – дългогодишен игумен на Погановския манастир „Св. Йоан Богослов“ през първата половина на 19 век
 Костадин Велков - деец на ВЗРО „Въртоп“

Бележки

Литература 
 
 Манчев, Ангелина. Материјал за фонетику говора села Петрлаш у општини Димитровграда, Прилози проучавању језика, Нови Сад, 1967, књ. 3, с. 177 – 188
 Николова, Весна. Микротопонимията в Забърдието, сп. Мост, бр. 166-167, Ниш 2001, с.184-198
 Николова, Весна. Музейна сбирка в Димитровград (двуезично издание), Димитровград 2000
 Ставров, Станимир. Петрлаш – село, које нестаје, Димитровград 2000
 Чирич, Йован. Селища в Димитровградски край, ч.III, сп. Мост, бр. 82, Ниш 1983

Села в Западните покрайнини
Села в община Цариброд
Забърдие