Владимир Луков
Владимир Луков е български поет.

Биография 
Роден е на 2 юни 1949 година в село Ценово, Русенско. Потомък е на фамилията Чипови от леринското село Пътеле. Сродник е на Андрей Чипов, Васил Чипов и Георги Добрентов – псевдоним на Георги Илиев Димитров Чипов, български журналист и писател, сатирик, дългогодишен заместник-главен редактор в БТА преди 1989 година.

Луков завършва география и философия в Софийския университет. От девет годишен е принуден частично да изкарва прехраната си. Две лета (1958-1959 г.) е ратай в махала Долни Дупини , Тревненски Балкан. Като юноша работи в кожарските заводи на гр. Габрово и гр. Русе. В младостта си е учител в родното си село и специалист по управление на образованието в Окръжен съвет за народна просвета и Окръжен комитет на БКП в гр. Русе. Напуска същият град през ноември 1987 г. по политически причини. Уличен е там в „четене на немарксическа литература и участие в неформални групи с нездрави философски и идейно-естетически възгледи“.

От 1987 г. до 2012 г. работи като старши преподавател по география и философия в Технически университет – София, филиал Учебен квалификационен технологичен център (УКТЦ) - Правец; от 2004 година Професионална гимназия по компютърни технологии и системи.
Междувременно в гр. Правец е избиран два мандата за общински съветник. През първия мандат (1991 – 1994) е заместник-председател, а през втория (1999 – 2003) – председател на Общинския съвет.

Член е на Съюза на свободните писатели в България от 1992 г. От 14 юли 2022 година е негов Председател.

Член е и на Съюза на българските журналисти от 2018 г.

Редактор и модератор е на сайта на Съюза на свободните писатели (svobodenpisatel.org) от 2005 г.

Творчество 
Пише и публикува стихове от 1969 г. Изявите му в литературния печат до 1989 г. са свързани предимно с русенските издания за литература и изкуство, вестник и алманах „Светлоструй“. Представен е като поет в множество поетически сборници и антологии, включително в ретроспективната Антология на балканската поезия „Светият път“ на известния македонски поет и издател Раде Силян.  Има публикувани стихотворения в македонски, френски , испански  и мексикански  литературни списания. Представен е като поет и в издания на българските общности в чужбина. Пише и проза. А също – есеистика и публицистика. Има опит и в епистоларния литературно-критичен жанр.Автор е и на научни статии и приложни разработки в областта на образованието.

Негови поетични и други книги са включени в колекциите на едни от най-големите библиотеки в света – Библиотека на Конгреса, САЩ, Библиотека на Харвардския университет и Библиотека на Колумбийски университет, Ню Йорк.

Включен е в справочниците „Кой кой е в България“ (1998), „Кой кой е в българската култура“ (1998) и „Атлас на българската литература, 1944 – 1968“ (2008).

Библиография 
 Стихосбирки
 „Човекът с протези“ (1992)
 „Съгледвачът“ (1993)
 „Безбожни въплъщения“ (1999)
 „Пролом“ (2001)
 „Сверка на сетивата“ (2005)
 „Провидения“ (Скопие, 2006, ИК „Макавей“, поредица „Балкански писатели“, превод Бранко Цветкоски).
 „Следи от вятър“ (2007)
 „Зраци“ (2009)
 „Фибри от безкрая“ (2011)
 „Сончев поjас“ (Скопие, 2016, Изд. „Матица македонска“, буквален превод Стефан Влахов-Мицов, поетически превод Паскал Гилевски)
 „Слънчев пояс“ (София, 2019 г., българско издание)
 "В ранните зори за двама" (2022)

 Други книги
 „Формиране на научно-техническо и технологично мислене у подрастващото поколение“ (Дружество за разпространение на научни знания „Георги Кирков“, Русе, 1987)
 „Бог, народ, личност, народ, Бог – българският изход“ (публицистика, авторско издание, 2002)
 Мястото, откъдето започва безкраят (Достоверни разкази, мисли, сънища, фантазии и изследвания / Философия на цялостността и практика на оличностяването / Том I. Книга за (не)послушници), 2012 г.
 Мястото, откъдето започва безкраят (Достоверни разкази, мисли, сънища, фантазии и изследвания / Философия на цялостността и практика на оличностяването / Том II. Книга за (не)удачници), 2014 г.
 Народът, учителят, писателят (есеистика и публицистика), 2015 г.
 От кал, камък и злато (Непредубедени разкази), авторско издание, 2019 г.
 ОВЕЧНОСТЕНО ВРЕМЕ в писма, литературна критика, есета, публицистика Духовни паралели, 2020 г.

 Преводи
 „Зло време“, поезия от македонския поет Раде Силян, Издателство „БОГИАННА“, София, 2014 г.
 „Целувката на съдбата“, поезия от македонския поет Раде Силян, Издателство „Пропелер“, София, 2019 г.

Литературна критика за Владимир Луков 
 Проф. дфн Симеон Янев – Ти бъркаш в раната...
 Атанас Ганчев (поет)– „Очи, процеждащи светлина от мрака“ (Представяме ви „Човекът с протези“, 1992), статия, в. „Утро“, Русе, 10. 02. 1992 г., бр. 111, в. „Учителско дело“, София, 08. 07. 1992 г., бр. 27 и в книгата на Вл. Луков „Овечностено време“, ИК „Пропелер“, София, 2020 г., (стр. 225 – 227)
 Доц. д-р Константин Попов – С неутолима жажда за светлина (За стихосбирката на Владимир Луков, „Човекът с протези“, 1992), статия, в. „Начало“, София, 29. 07. 1993 г. бр. 30
 Константин Еленков – „Владимир Луков: Поет е.“ (Рецензия за цикъл стихове, Антология на ССПБ „Развитие“, София, 2005 г.)

 Крум Гергицов – „Сверка на поетическото майсторство (За книгата на Вл. Луков „Сверка на сетивата“, 2005 г.“), статия, в. „Бряг“, Русе, 06. 03. 2006 г., бр. 52
 Мария Далакчиева – Леринска, „Мъдра поезия, побеждаваща времето“ (За поетичната книга „Сверка на сетивата“, 2005 г., статия)]
 Венета Ташева – „Владимир Луков и неговият поетичен сборник от избрани стихотворения „Сверка на сетивата““, статия, Антология на ССПБ „Извън гравитацията“, София, 2006 г., стр. 184 – 196
 Стоян Вълев – „Стихотворение, което разтърсва!“ (За електронната книга на Владимир Луков „Усамотени стихове“, Литернет, Варна, 2006 г.
 Станислав Марашки – „Следи от вятър и поезия За поетичната книга на Вл. Луков „Следи от вятър“, 2007 г.“, статия, в. „Компас“, Бургас, 28. 05. 2008 г., бр. 1964
 Христо Черняев – „Следи от вятър“, статия, в. „Новият пулс“, София, 16 юли-17 август 2008 г. и в книгата на Хр. Черняев „Апостоли на българския дух“, София, 2008 г., стр. 429 – 433
 Георги Николов (критик)– „Метафизика на властващата доброта“ (За поезията на Вл. Луков), статия, в. „България сега“, Чикаго, 27. 10. 2011 г. и в ел, сп. „Литературен свят“, бр. 33 октомври 2011 г.
 Георги Николов (критик)– „Човекът феникс в праха на материята“ (За прозаичната книга на Вл. Луков „Мястото, откъдето започва безкраят“, 2012 г.), статия, в. „БудилникЪ“, Великобритания, бр. 43, 23. 10. 2012 г. и ел. сп. „Литературен свят“, бр. 43, септември 2012 г.
 Красимира Василева – „Да построиш спасителният кораб“ (За поезията на Вл. Луков), статия, ел. сп. „Литературен свят“, бр. 38, март 2012 г.
 Атанас Ганчев (поет) – „От автобиографичното поле през родовата памет до биографичната равносметка на едно поколение“ (Владимир Луков, „Мястото, откъдето започва безкраят“, Изд.„Пропелер“, София, 2012 г.), статия, 15. 08 – 24. 08. 2012 г., сайт на ССПБ
 Анита Коларова – „Откъде започва безкраят“ (За книгата на Вл. Луков „Мястото, откъдето започва безкраят“, 2012 г.), статия, ел. сп. „Литературен свят“, бр. 49, март 2013 г.
 Диана Димих – „Пратка от Миража“ (Владимир Луков, „Мястото, откъдето започва безкраят“, 2012) – в книгата на Диана Димих „Мерак за хубаво“, издателство „Пропелер“, София, 2013 г., стр. 112 – 113
 Красимира Василева – „„Милост искам, а не жертва!“ Или как да обичаш другия“ (За библейските мотиви в „Слънчевият човек“ от Вл. Луков), статия, ел. сп. „Литературен свят“, бр. 60, март 2014 г.
 Мария Узунова – „Владимир Луков по пътя си изтъкан от фибри“ (За поетичната книга на Вл. Луков „Фибри от безкрая“, 2011 г., статия)
 Атанас Ганчев (поет) – „На слизане от планината (Дискурсивен поглед към лириката на Владимир Луков, „Следи от вятър“, 2007 и „Фибри от безкрая“ 2011, ИК „Пропелер“, София, статия
 Атанас Ганчев (поет) – „Колизиите на духа или единствено възможното бягство от свобода е в прегръдките на Бог! (Ракурсивен поглед към мемоарно-философския роман на Владимир Луков, „Мястото, откъде започва безкраят“, том втори, изд. „Пропелер“, 2014 г., статия

 Георги Николов (критик) – „По трънливия път на съвестта“ (Владимир Луков, „Народът, учителят, писателят“, Пропелер, 2015 г.), в. „Дума“, 01. 08. 2015 г., бр. 175, статия)
 Проф. д-р Стефан Влахов Мицов – „Поезия, която изследва света пряко човешката същност“ (Предговор на македонското издание на книгата на Вл. Луков „Сончев поjас“, Изд. Матица македонска, Скопие, 2016 г. стр. 5 – 7)
 Лили Палазова – Слънчев човек: Своята жизнена философия Владимир Луков разкрива в поезията си, очерк, в. „Втора младост“, 22 август 2016 г., бр. 34
 Александра Юруковска (Република Северна Македония) – „Слънчев пояс / Към книгата на Владимир Луков „Слънчев пояс“, Издателство „Матица македонска“, Скопие, 2016 г.“, рецензия)
 Проф. д-р Стефан Влахов Мицов – „Слънчевият пояс на спасението“ (Рецензия за българското издание на стихосбирката на Вл. Луков „Слънчев пояс“, 2019 г.)
 Проф. дфн Симеон Янев – Атипичният поет Владимир Луков, студия, публикувана в книгата на Вл. Луков „Овечностено време“, ИК „Пропелер“, София, 2020 г., стр. 100 – 122)
 Александра Юруковска (Република Северна Македония) – Филозовско-интимистички стихови (Кон Сончев поjас од Владимир Луков, Матица македонска 2016 г.), статия, публикувана в литературно-критичната книга на Александра Юруковска „2 минути и 40 реда“, Скопие, Матица македонска, 2021 г., стр. 85

Награди 
 Грамота и значка на Министерството на образованието „За педагогическо майсторство“, 1981 г.
 Награда на Съюза на свободните писатели в България „Народни будители" – 2006 г. за поетичната книга „Сверка на сетивата“; 2012 г. за прозаичната книгата „Мястото, откъдето започва безкраят“ и за цялостно творчество; 2014 г. за втория том на книгата „Мястото, откъдето започва безкраят“
 Награда за цялостно творчество „Златното клонче“ (2012) на сайта artnovini.com
 Награда „Григор Пърличев“ на Съвета на международната среща на литературните преводачи – гр. Тетово, Република Северна Македония, 2015 г. – за превода на книгата с избрани стихотворения на македонския поет Раде Силян „Зло време“, издадена през 2014 г. от Издателство „Богианна“, гр. София
 Награда „Възроденият феникс“ на Съюза на свободните писатели в България за цялостно творчество и по случай 24 май – Ден на светите братя Кирил и Методий, на българската азбука, просвета и култура и на славянската книжовност (2018)
 Почетен знак на Министерството на културата „Златен век“ – печат на Цар Симеон Велики – сребърен, с грамота за принос в развитието и утвърждаването на българската култура и национална идентичност и по повод 24 май – Ден на светите братя Кирил и Методий, на българската азбука, просвета и култура и на славянската книжовност (2018)

Източници

Външни препратки 
 Стихосбирките „Усамотени стихове“ и „Двойникът“, Литернет.бг
 Стихосбирката „Провинциални стихове“, Слово.бг
 literaturensviat.com

Български поети
Български писатели
Български журналисти
Възпитаници на Софийския университет
Русенци
По произход от Пътеле