Иван Шишманов
Иван Димитров Шишманов е български филолог, писател, университетски преподавател и политик от Народнолибералната партия.

Биография 
Роден е в Свищов на 22 юни 1862 година във възрожденската фамилия Шишманови. Учи в Педагогическото училище във Виена (1876 – 1882), подпомогнат финансово от виенското дружество „Напредък“. Следва философия и литература в Йена (1884) и Женева (1885 – 86). През 1888 г. защитава докторат по философия в Лайпциг при професор Вилхелм Вунд.

В 1888 година Шишманов е един от основателите на Висшето училище в София. Професор по всеобща литературна и културна история, както и по сравнителна литературна история. Основател е и редактор (1889 – 1902) на „Сборник за народни умотворения, наука и книжнина“, редактор в списание „Български преглед“ (1893 – 1900).

От 1903 година Шишманов е министър на народното просвещение в правителствата на Рачо Петров и на Димитър Петков, но в началото на 1907 година напуска кабинета поради несъгласие с действията на правителството при Университетската криза. 

Още като министър на просветата той открива училище за слепи през 1906 година.

Иван Шишманов е български пълномощен министър в Украинската народна република при управлението на Павло Скоропадски през 1918 – 1919 г. Изпратен в Киев от цар Фердинанд I и затова, че Шишманов е бил женен (от 1888 г., когато той е негов студент в Женева - във Филологическия факултет на Женевския университет) за дъщерята на украинския публицист и революционер Михайло Драгоманов Лидия.

Иван Шишманов е основател и пръв председател на българската секция на Паневропейския съюз. Дарява част от библиотеката си на Македонското студентско дружество „Вардар“. Член е на Македонския научен институт.

Умира в Осло на 23 юни 1928 г., на 66-годишна възраст.

Синът на Иван Шишманов - Димитър Шишманов, писател и виден политик от 20-те - 40-те години на 20.век, е осъден на смърт от Народния съд.

Трудове 

 Славянски селища в Крит и на другите гръцки острови. – Български преглед, 1897, кн. 3.
 Наченки на руското влияние в българската книжнина. С., 1899.
 Критичен преглед на въпроса за произхода на прабългарите от езиково гледище и етимологиите на името „българин“. – СбНУНК, XVI—XVII, 1900.
 Тарас Шевченко – неговото творчество и неговото влияние върху българските писатели преди Освобождението. С., 1914.
 Избрани съчинения в три тома. С., 1965 – 1971
 Дневник 1879 – 1927 г. С., 2003.

Литература 
 Гечева, Кр. Иван Д. Шишманов. Биобиблиография. С., 2003.
 Иван Д. Шишманов – ученият и гражданинът. Шишманови четения. Кн. 2. С., 2007.
 Иван Д. Шишманов – наука и политика. Шишманови четения. Кн. 3. С., 2008.
 Стойчева, Т. Филологът в помощ на министъра: програма на Иван Шишманов за българската култура. – В: Езици и култури в диалог: Традиции, приемственост, новаторство. Конференция, посветена на 120-годишната история на преподаването на класически и нови филологии в Софийския университет „Св. Климент Охридски“. С., УИ, 2010,
 Конева, Р. Европейският и паневропейският културен оптимизъм на Иван Шишманов. Балканистичен форум, кн./1-2-3, 2009, 288 – 307.
 Конева, Р. Иван Шишманов и Обединена Европа. С., 2011, ИК Гутенберг, 236 с

Външни препратки

Бележки 

Министри на просветата на България
Български политици (1878 – 1918)
Посланици на България в Украйна
Български литературни историци
Български фолклористи
Български културолози
Членове на Македонския научен институт
Преподаватели в Софийския университет
Родени в Свищов
Починали в Осло
Преподаватели в Юридическия факултет на Софийския университет