Николай Николаев (политик)
Николай Петров Николаев е български офицер, юрист и политик. Дългогодишен преподавател по право във Военната академия, той участва във второто правителство на Георги Кьосеиванов (1936 – 1938). Николай Николаев е зет на политика Теодор Теодоров.

Николаев е народен представител в XXV обикновено народно събрание (1940 – 1944).

Биография 
Николай Николаев е роден в Шумен на 28 януари 1887 година. Завършва Военното на Негово Княжеско Височество училище в София (1906) и Военно-юридическа академия в Русия (1910). Офицер от кавалерията, служи в 10-и конен полк, той участва в Балканските войни като командир на ескадрон, а в Първата световна война като военен съдия в 1-ва конна дивизия, като председател на 2-ри жандармерийски военно-полеви съд. През 1920 напуска армията с чин подполковник.

Николаев завършва политически и стопански науки в Париж (1924). След завръщането си се присъединява към Демократическия сговор и работи в министерството на външните работи. От 1925 до 1935 е преподавател по право във Военното училище и Военната академия.

През 1935 става главен секретар на външното министерство и ръководи българската делегация на Международната конференция на Обществото на народите в Монтрьо (1936). Той участва в 54-тото правителство на България като министър на просветата и на вътрешните работи (1936 – 1938). През януари 1938 г. е заменен на министерския пост от Георги Манев. През 1944 Николай Николаев е посланик в Швеция, където остава след Деветосептемврийския преврат. Осъден задочно на смърт от т. нар. „народен съд“.

Библиография 
 Конници (1918)
 Генерал-лейтенант Иван Колев (1919)
 Основи на военния живот (1920)
 Идеалистични и реалистични понятия за правото в съвременната френска доктрина (1923)
 Мисли върху природата на властвуванието (1923)
 Войската в парламентарните държави (1926)
 Духовномонистическото учение и въпросът за всеобщия мир (1928)
 Административното устройство на българската държава (1943)
 Фрагменти от мемоари (1994)

Военни звания 
 Подпоручик (19 септември 1906)
 Поручик (22 септември 1909)
 Капитан (5 август 1913)
 Майор (14 октомври 1917)
 Подполковник (28 август 1920)

Бележки

Източници 
 
 

Министри на вътрешните работи на България
Министри на просветата на България
Български политици (1918 – 1945)
Посланици на България в Швеция
Демократически сговор
Български военни съдии
Български подполковници
Български военни дейци от Балканските войни
Български военни дейци от Първата световна война
Двадесет и шести випуск на Националния военен университет „Васил Левски“
Носители на орден „За храброст“ IV степен
Носители на орден „За военна заслуга“
Родени в Шумен
Починали в Стокхолм
Хора с архиви в Централния държавен архив