Александър Александров
Александър Панайотов Александров е вторият български космонавт, летял на борда на съветския космически кораб „Союз ТМ-5“ (излитане) заедно с командира на полета Анатолий Яковлевич Соловьов и бординженерa Виктор Петрович Савиних, Станция Мир и Союз ТМ-4 (за кацане). Мисията продължава от 7 до 17 юни 1988 г.

Александър Александров завършва специалност летец-инженер през 1974 г. До 1978 г. служи в бойните части на Военновъздушните сили като пилот на изтребител-бомбардировач. През 1983 г. завършва аспирантура в Института за космически изследвания към Академията на науките на бившия СССР, Москва. Получава научна степен „кандидат на техническите науки“ (сега доктор).

Кариера като космонавт 
През 1977 г. Александров е избран за космонавт във втората група от програмата „Интеркосмос“, заедно с първия български космонавт Георги Иванов. На 1 март 1978 г. пристига в Центъра за подготовка на космонавти за преминаване на обща космическа подготовка.

Готви се за космическия полет през 1979 г., при който е дубльор на Георги Иванов. Поради технически проблеми космическият полет на Георги Иванов е прекъснат по-рано и не се изпълнява програмата за изследване, която е предвидена за този полет.

След допълнително споразумение между България и СССР се подготвя изпращането на втори български космонавт. През юни 1988 г. Александър Александров става вторият българин, излетял в Космоса. По време на полета извършва 59 успешни научни експеримента, включително изпитание на български храни за космонавти. Експериментите са разработени от Института за космически изследвания при БАН с ръководител акад. Димитър Мишев. По време на полета е осъществен телемост на космонавтите с Тодор Живков, предаван директно по Българската национална телевизия.

Военен летец първи клас, заслужил летец, летец-космонавт на Република България. На 26 април 2002 г. е удостоен с висше военно звание бригаден генерал. Награден е с орден „Стара планина“. С указ № 246 от 11 декември 2013 г. за особено големите му заслуги за укрепване и развитие на въоръжените сили е повишен във висше военно звание в резерва генерал-майор. На 13 март 2019 г. „за големите му заслуги за развитието и укрепването на въоръжените сили, за дългогодишната му и безупречна служба и за приноса му за националната сигурност на Република България“ е награден с орден „За военна заслуга“ първа степен.

В родния му град Омуртаг на площад „Александър Александров“ има монумент „Космонавт“. Статуята представлява модернизиран и футуристичен сборен образ на космонавт. Нейни автори са двама казанлъшки скулптори – Доко Доков и Димитър Койчев.

Награди 
 1988 – Герой на Народна република България и Орден „Георги Димитров“.
 1988 – Герой на Съветския съюз, кавалер на Орден Ленин.
 2003 – Стара планина, първа степен във връзка с 15-годишнината от втория съветско-български полет.
 2011 – Медал „За заслуги в усвояването на космоса“ на 12 април 2011 г., Русия – за голям принос в развитието на международното сътрудничество в областта на пилотираната космонавтика.
 Летец-космонавт на България

Военни звания 
 о. р. Бригаден генерал (26 април 2002)
 о. р. Генерал-майор (11 декември 2013)

Вижте също 
 Интеркосмос
 Георги Иванов
 Юрий Гагарин
 Българска космонавтика

Източници 

Генерал-майори от Република България
Космонавти на Интеркосмос
Космонавти на България
Български военни летци
Носители на орден „Стара планина“
Носители на орден „За военна заслуга“
Носители на орден „Георги Димитров“
Герои на Народна република България
Почетни граждани на Стара Загора
Почетни граждани на София
Герои на Съветския съюз
Заслужили летци
Родени в Омуртаг