Генерал Тошево (община)
Община Генерал Тошево се намира в Североизточна България и е една от съставните общини на област Добрич.

География

Географско положение, граници, големина 
Общината е разположена в северната част на област Добрич. С площта си от 982,238 km2 заема 2-ро място сред 8-те общините на областта, което съставлява 20,81% от територията на областта. С тази си площ община Генерал Тошево е 10-ата по големина община в България. Границите ѝ са следните:
 на изток – община Шабла;
 на югоизток – община Каварна;
 на юг – община Балчик;
 на югозапад – община Добрич-селска;
 на запад – община Крушари;
 на север – Румъния.

Релеф, води, климат 
Цялата територията на общината се заема от Добруджанското плато, което е равно и изключително благоприятно за развитието на модерно земеделие и други дейности. То е слабо наклонено на север, североизток и изток и височината му в границите на общината варира между 100 и 230 m. Максималната височина на община Генерал Тошево е Голямата могила (254 m), разположена южно от село Пчеларово, на границата с община Добрич-селска. Минималната височина на общината се намира в най-източната ѝ част в суходолието Малък качамак, на границата с Румъния, при 45-а гранична пирамида, североизточна от село Бежаново – 54 m н.в.

Общата площ на обработваемата земя е 795 292 дка, а на земеделските земи 786 383 дка.

Общината е изключително бедна на повърхностно течащи води. Единствената сравнително постоянно течаща река е Красенска река, протичаща в дълбока долина в северозападната част на общината. Тя преминава през селата Пчеларово, Зограф, Узово, Градини, Сноп, Житен, Красен и Росен, след което навлиза в румънска територия. Преди границата на нея е изграден язовир „Дрян“. Освен Красенска река през територията на общината преминават и няколко по-големи суходолия, в които епизодично има водно течение, основно през пролетта. Най-голямо от тях е суходолието Малък качамак преминаващо през селата Балканци, Василево, Калина, Средина, Великово, Сираково, Сърнино, Александър Стамболийски и Бежаново, след което то също напуска пределите на България.

Климат-умереноконтиненталната климатична подобласт на европейската континентална климатична област. Средната годишна температура на въздуха: 13.5 °C. Средногодишно количество на валежите: 440 мм/m².

Населени места 
Общината се състои от 42 населени места. Списък на населените места, подредени по азбучен ред, население и площ на землищата им:

Административно-териториални промени 
 след 1892 г. – с. Чауш махле е заличено без административен акт поради изселване;
 Указ № 201/обн. 02.09.1898 г. – преименува с. Ели бей на с. Пчеларово;
 указ № 462/обн. 21.12.1906 г. – преименува с. Голям качамак на с. Бежаново;
 – преименува с. Курт думан на с. Василево;
 – преименува с. Семизлер на с. Великово;
 – преименува с. Хюсеинч кьой на с. Вичово;
 – преименува с. Орманджик на с. Горица;
 – преименува с. Емирлер на с. Калина;
 – преименува с. Араклар на с. Крушово;
 – преименува с. Кара бъкъ на с. Лиляково;
 – преименува с. Голям Чорал на с. Малиново;
 – преименува с. Кара Язъджик на с. Писарово;
 – преименува с. Мурфатча на с. Предел;
 – преименува с. Баш Хасърлък на с. Преселенци;
 – преименува с. Хасър куюсу на с. Рогозина;
 – преименува с. Сахтианлък на с. Симеоново;
 – преименува с. Етим ели на с. Сираково;
 – преименува с. Сюлейманлък на с. Спасово;
 – преименува с. Орта куюсу на с. Средина;
 – преименува с. Караджалар на с. Черно око;
 – преименува с. Карагьоз куюсу на с. Горица;
 периода 1913 – 1940 г. – селата Малджилар и Шах Вели (Шах Вели махле) са изселени под румънска власт.
 МЗ № 2191/обн. 27.06.1942 г. – преименува с. Хасанча (Хасанджа) на с. Асеновец;
 – преименува с. Кара агач на с. Байчево;
 – преименува с. Юнузчулар (Юлусчолар) на с. Балканци;
 – преименува с. Богданлии (Богдайли, Богдалии) на с. Белоклас;
 – преименува с. Касъм кьой (Касъм) на с. Генерал Тошево;
 – преименува с. Горно Мусу бей (Мусу бей) на с. Горен извор;
 – преименува с. Поряз на с. Горняк;
 – преименува с. Дурбалии (Дорбали) на с. Градини;
 – преименува с. Негрени на с. Добромирци;
 – преименува с. Долно Мусу бей (Мусу бей чифлик махле) на с. Долен извор;
 – преименува с. Дурасии на с. Дрян;
 – преименува с. Харманлък на с. Дъбовик;
 – преименува с. Чамурлии (Богдайлъ Чамурлии) на с. Житен;
 – преименува с. Касаплии на с. Зограф;
 – преименува с. Чифут куюсу на с. Йовково;
 – преименува с. ОМелеклер на с. Капиново;
 – преименува с. Харман куюсу на с. Кардам;
 – преименува с. Селим куюсу на с. Конаре;
 – преименува с. ОЕнидже Хайдар на с. Краище;
 – преименува с. Каралии на с. Красен;
 – преименува с. Дели Юсуф куюсу на с. Лозница;
 – преименува с. Малиново на с. Малина;
 – преименува с. Мирча вода на с. Малки Кардам;
 – преименува с. Мамуч кьой (Момуч кьой, Мумуч кьой) на с. Маловец;
 – преименува с. Хасърлък на с. Огражден;
 – преименува с. Чобан куюсу на с. Пастир;
 – преименува с. Герзалар на с. Петлешково;
 – преименува с. Саламан (Салман) на с. Пленимир;
 – преименува с. Хашлъджа кьой на с. Присад;
 – преименува с. Пири факъ на с. Равнец;
 – преименува с. Салду Алде на с. Росен;
 – преименува с. Саръджа (Горна Саръджа) на с. Росица;
 – преименува с. Айдън бей на с. Светлик;
 – преименува с. Есетлии на с. Сноп;
 – преименува с. Кара дурмуш на с. Снягово;
 – преименува с. Узлар на с. Узово;
 – преименува с. Черно око на с. Черноок;
 – преименува с. Неби куюсу на с. Яснец;
 МЗ № 2736/обн. 27.04.1945 г. – преименува с. Черноок на с. Чернооково;
 МЗ № 5530/обн. 17.09.1947 г. – преименува с. Симеоново на с. Александър Стамболийски;
 Указ № 317/обн. 13.12.1955 г. – заличава селата Малки Кардам и Яснец и ги присъединява като квартали на с. Кардам;
 Указ № 369/обн. 25.10.1958 г. – заличава с. Маловец и го присъединява към с. Генерал Тошево;
 – заличава селата Предел и Снягово поради изселване;
 Указ № 513/обн. 24.11.1959 г. – заличава с. Крушово и го присъединява като квартал на с. Сираково;
 Указ № 582/обн. 29.12.1959 г. – обединява селата Горен извор, Добромирци и Долен извор в едно населено място – с. Изворово;
 – заличава с. Белоклас и го присъединява като квартал на с. Красен;
 Указ № 38/обн. 02.02.1960 г. – признава с. Генерал Тошево за гр. Генерал Тошево;
 Указ № 5/обн. 8 януари 1963 г. – заличава с. Горица и го присъединява като квартал на с. Преселенци;
 – заличава селата Горняк и Дрян поради изселване;
 – заличава с. Пастир и го присъединява като квартал на гр. Генерал Тошево;
 – заличава с. Светлик и го присъединява като квартал на с. Къпиново;
 Указ № 704/обн. 01.11.1963 г. – преименува с. Байчево на с. Снягово;
 Указ № 960/обн. 4 януари 1966 г. – отстранява грешката в името на с. Капиново на с. Къпиново;
 – отстранява грешката в името на с. Лиляково на с. Люляково;
 Указ № 202/обн. 02.03.1976 г. – заличава с. Асеновец и го присъединява като квартал на с. Росица;
 Указ № 970/обн. 04.04.1986 г. – отделя кв. Горица от с. Преселенци и го обявява за с. Горица;

История 
Миналото на община Генерал Тошево не е изучено. Единствени исторически сведения за нейното минало са археологическите материали. Те не са многобройни, но дават основание да се твърди, че общината има богата история.

При с. Горица е намерена каменна брадва-чук с отвор за дръжка от каменно-медната епоха от VI-IV век пр.н.е. При с. Спасово са открити останки от гетски селища. Също край Спасово при голямата могила е открито кръгло, каменно (навярно култово) тракийско съоръжение, свързано с вярата на траките и с издигането на слънцето в култ. От времето на гетите са намирани и други находки, като амфори с печати и др.

При с. Красен е открита колона и фрагмент от паметник с гръцки надпис и уникална слонова кост, която свидетелства за съхранението на вярата в тракийското божество Хероса. Ръката е с височина 11 см. и с пръстите си държи орех. Датира от VII-VI век пр.н.e. В черупката на ореха има изображение на тракийски конник, който държи копие, насочено срещу мечка, която е изобразена реалистично. Тази находка е шедьовър на античното изкуство. Друга такава култова ръка обаче не е известна нито в нашата, нито в други страни. Уникатът е намерен при строеж на ледница. Заедно с него е разкрита трако-римска керамика. Това е основанието да се счита, че при Красен е имало селище от римската епоха.

В района на Преселенци, където се е намирала голяма римска крепост, е намерена фрагментирана тракийска мраморна оброчна плочка и бронзова статуетка на Херакъл. Статуетката е добре запазена. На нея е изобразен, явно по копие, голям гръцки герой, който извършил 12 подвига и си спечелил безсмъртие. В местността Юртлука край Люляково е намерена оброчна плочка на Херакъл, изработена от дребнозърнест мрамор с четвъртита форма. Въз основа на стиловите белези се предполага, че Херакъл край Люляково датира от края на VII-VI век пр.н.е. Други източници посочват, че същият Херакъл е от периода II-III в.

От всички материали най-голям интерес представлява Каменната колона от VI в., употребена вторично. Върху трите и открити страни са нанесени рунически и други знаци. Колоната е намерена при село Красен. Тя се намира се в музея в Букурещ и като архитектурен детайл е публикувана отдавна от румънския учен В. Първан. Според начина на врязваните знаци те са нанесени на 3 етапа, но no форма те се разделят на 2 групи – знаци, които изобразяват геометрични фигури, и знаци, които означават букви от руническото писмо на номадските племена.

Население

Етнически състав 
Преброяване на населението през 2011 г.

Численост и дял на етническите групи според преброяването на населението през 2011 г., по населени места (подредени по численост на населението):

Вероизповедания 
Численост и дял на населението по вероизповедание според преброяването на населението през 2011 г.:

Икономика 
Друг важен приоритет на общината е икономическото развитие на района. Като типично земеделски край притежава добре развито селско стопанство и в по-малка степен промишленост. През последните години развитие получи хранително-вкусовата промишленост, свързана с преработка на селскостопанска продукция. Изградиха се малки и средни предприятия за производство на месни консерви, сирене, олио, колбаси и други. В по-слаба степен са представени машиностроенето, дървообработването и керамичната.

Община Генерал Тошево заема благоприятно положение на газопровода Русия-България. От четири години има приета програма за газификация на обекти с общинско значение и е в ход нейното изпълнение. Започнало е и газифицирането и в частни домове. За целта е учредено смесено дружество „Добруджа-газ“ ООД с общинско участие.

На 5 км. от гр. Генерал Тошево се намира Институтът по пшеница и слънчоглед, основан през 1951 година. Той се специализира като национално изследователско учреждение по селекция на пшеница и слънчоглед и разработване на промишлени технологии за тези култури.

Общината притежава добри горски масиви. Общо горските територии са 70 хил. дка. Традиционен отрасъл е земеделието. Общо обработваема земя е 795 хил. дка. Основните култури, застъпени в общината, са зърнено-житните – пшеница, царевица, както и маслодайни – слънчоглед, рапица.

Транспорт 
През средата на общината, от югозапад на североизток преминава последният участък от 22,4 km от жп линията Разделна – Добрич – Кардам.

През общината преминават изцяло или частично 8 пътя от Републиканската пътна мрежа на България с обща дължина 154,9 km:
 последният участък от 21,5 km от Републикански път II-29 (от km 60,8 до km 82,3);
 началният участък от 23,7 km от Републикански път III-296 (от km 0 до km 23,7);
 целият участък от 36,8 km от Републикански път III-2903;
 началният участък от 28,9 km от Републикански път III-2904 (от km 0 до km 28,9);
 последният участък от 4,7 km от Републикански път III-2932 (от km 12,2 до km 16,9);
 последният участък от 8,5 km от Републикански път III-2963 (от km 12,7 до km 21,2);
 последният участък от 7,1 km от Републикански път III-9002 (от km 23,5 до km 30,6);
 последният участък от 23,7 km от Републикански път III-9701 (от km 13,3 до km 37,0).

Топографска карта

Източници

Външни препратки