Норвежки език
Норвежкият език е северногермански език, който се говори като майчин от около 5 милиона души, предимно в Норвегия, където е официален. Той се говори също от около 50 – 60 хиляди норвежки емигранти в САЩ, предимно в Средния запад. Норвежкият, шведският и датският образуват континентално-северните езици, донякъде взаиморазбираеми. Норвежкият език може да се проследи до западния клон на старонордския език, от който също така водят началото си исландският и фарьорският език. Днес норвежкият език е по-близък до шведския и датския, които са произлезли от източния клон на старонордския език, отколкото до островно-северните езици, именно исландския и фарьорския. Норвежкият език не може да се разграничи като такъв от шведския и датския, ако се използват чисто езиковедски критерии. В действителност може да се твърди, че норвежкият език е тази част от северногерманските диалекти, която се говори на територията на Норвегия.

Норвежкият правопис се измества частично от датския в късното Средновековие. Едва през 19 век възниква ландсмол (език на норвежкото село), който по-късно започва да се нарича ниношк (нов норвежки език). Това събитие поставя началото на споровете около норвежкия език. В днешно време около 85 – 90 процента от населението в Норвегия използва букмол, езикът на книгите, който се основава на датския правопис.

Норвежки език може да се отнася за някой от следните езици и диалекти:
 източноскандинавски езици
 букмол – традиционния официален език на Норвегия, говорен от 90% от населението
 риксмол
 западноскандинавски езици
 нюношк – също официален език на Норвегия
 йогношк

Бележки