Андре Малро
Жорж Андре Малро () е френски писател, политик, общественик (деец срещу фашизма и антисемитизма), военен деец (интербригадист, полковник от ВВС на Испания, после участник във Френската съпротива, полковник от ВС на Франция).

Биография 
Роден е н Париж на 3 ноември 1901 г. Следва в столичното Национално училище за живи ориенталски езици (днес Национален институт по ориенталски езици и култури).

Още ненавършил 30 години, става известен с няколко романа – „Завоеватели“ (1928) и др. За романа му „Съдбата на човека“ (La condition humaine) е удостоен с престижната френска литературна награда „Гонкур“ през 1933 г.

Не споделя идеите на марксизма, но активно се изказва против настъплението на фашизма, оглавява общественото движение за освобождаване на комунистите Ернст Телман и Георги Димитров в Нацистка Германия. Посещава СССР през пролетта на 1936 г. Участва в антифашистските конгреси на писателите в Париж (1935) и Мадрид (1937).

По време на Гражданската война в Испания командва доброволческа ескадрила на републиканците (1936 – 1937). След началото на Втората световна война бяга от германски плен, ръководи отначало партизанско съединение, а после армейска бригада. 

Той е активен поддръжник на Шарл дьо Гол, след войната отговаря за идеологията и пропагандата в неговата партия. В продължение на 14 години почти без прекъсване заема няколко министерски поста в правителството на Франция:
 министър на информацията (21.11.1945 – 20.01.1946),
 министър на радиото, телевизията и печата (01.06.1958 – 08.01.1959),
 министър по културните въпроси (08.01.1959 – 20.06.1969).

Най-значителните следевоенни произведения на Малро са трактат по философия на изкустваото „Гласове на мълчанието“ (Les voix du silence, 1951) и автобиографията „Антимемоари“ (1967).

Умира в гр. Кретей (в столичния регион Ил дьо Франс) на 23 ноември 1976 г. По повод 20-годишнината от смъртта му по инициатива на бившия премиер Пиер Месмер останките му са изровени и препогребани в столичния Пантеон през 1996 т.

Библиография 
 Оригинални издания
 1920: Des origines de la poésie cubiste, статия в La Connaissance
 1921: Lunes en papier, édité par la galerie Simon (Kahnweiler) Paris, с гравюри на Фернан Леже
 1922: Des lapins pneumatiques dans un jardin français, texte farfelu. Текстове за Dés, сред които статии върху Андре Жид, Жозеф Артюр дьо Гобино, Макс Жакоб и предговор към каталога на изложбата Galanis
 1924: Écrit pour une idole à trompe textes farfelus donnés en revues et repris dans les Œuvres Complètes, vol.1, Paris: Gallimard, Bibliothèque de la Pléiade.
 1925: L'Indochine, journal qu'il réalise avec Paul Monin, 29 éditoriaux; puis après interruption devient: L'Indochine enchaînée, 25 éditoriaux, dernière parution le 24 février
 1925: L'Expédition d'Ispahan, публикувана под псевдонима Maurice Saint-Rose
 1926: La Tentation de l'Occident, Paris: Grasset
 1927: Écrit pour un ours en peluche (in 900) – Le voyage aux îles Fortunées (Commerce) – D'une jeunesse européenne dans le livre collectif intitulé: Écrits, Paris: Gallimard
 1928: Les Conquérants, Paris: Grasset
 1928: Royaume-Farfelu, Paris: Gallimard
 1930: La Voie royale, Paris: Grasset, Prix Interallié, (ouvrage présenté comme le 1er volume des Puissances du désert)
 1932: предговор към френски превод на Любовникът на лейди Чатърли на Дейвид Хърбърт Лорънс
 1933: La Condition humaine, chez Gallimard, награда „Гонкур“; предговор към френски превод на Светилището на Уилям Фокнър
 1935: Le Temps du mépris, Paris: Gallimard
 1937: L'Espoir et, dans la revue Verve son premier texte sur La Psychologie de l'art
 1938: Espoir, sierra de Teruel, (mise en scène du film) qui sortira en 1945 en France sous le titre de l'Espoir
 1939: Laclos, étude publiée dans: Tableau de la littérature française
 1941: Le Règne du Malin, texte inachevé publication posthume
 1943 – 1948: La Lutte avec l'ange, première partie, 1943, Éditions du Haut-Pays à Lausanne (la Gestapo aurait brûlé la suite du manuscrit); ce volume sera ensuite retitré Les Noyers de l'Altenburg, 1948, Paris: Gallimard
 1946: Le Démon de l'Absolu, consacré à T. E. Lawrence, dit Lawrence d'Arabie, dont il publiera un extrait sous le titre N'était-ce donc que cela ?
 1946: Esquisse d'une psychologie du cinéma
 1947: Les Dessins de Goya au musée du Prado et Le Musée imaginaire, premier tome de la Psychologie de l'art, ouvrage dédié à Madeleine Malraux
 1947: Romans parution du premier volume de ses Romans dans la bibliothèque de la Pléiade
 1948: Le Rassemblement, hebdomadaire qu'il crée
 1948: La Création artistique. Écrit des articles dans Le Rassemblement. Parution de The Case for de Gaulle, qui donne un dialogue entre James Burnham et Malraux
 1949: Liberté de l'esprit, revue du RPF qu'il crée et à laquelle il collabore, la direction est confiée à Claude Mauriac
 1949: La Monnaie de l'absolu, 3e volume de la Psychologie de l'art
 1950 – 1978: Saturne et de nombreux articles dans: Carrefour, Le Rassemblement, La Liberté de l'esprit, le destin, l'Art et Goya
 1951: Les Voix du silence, qui est une nouvelle version de La Psychologie de l'art
 1952: La Statuaire premier tome du Musée imaginaire de la sculpture mondiale, chez Gallimard. Préface de nombreux ouvrages dont: Qu'une larme dans l'Océan de Manès Sperber
 1953: lettres préface à Chimères ou Réalités
 1954: Des bas-reliefs aux grottes sacrées et Le Monde chrétien chez Gallimard
 1957: La Métamorphose des dieux, deviendra le premier volume (Le Surnaturel) de la trilogie qui reprend ce titre (voir plus bas)
 1964: Entre ici..., lors du transfert des cendres de Jean Moulin au Panthéon (repris dans Oraisons funèbres)
 1967: Antimémoires, (първа част на Miroir des Limbes). En 1972: Antimémoires. Nouvelle édition revue et augmentée
 1971: Les Chênes qu'on abat... (repris dans La Corde et les Souris)
 1971: Oraisons funèbres, (huit oraisons reprises dans Le Miroir des Limbes en 1976) – Préface le livre Souvenir à Charles de Gaulle
 1974: La Tête d'obsidienne (repris dans La Corde et les Souris)
 1974: Lazare (repris dans La Corde et les Souris)
 1974: Le Surnaturel, La Métamorphose des Dieux I (paru en 1957 sous le titre La Métamorphose des Dieux)
 1975: Hôtes de passage (repris dans La Corde et les souris)
 1975: L'Irréel, La Métamorphose des Dieux II
 1976: La Corde et les Souris (втора част на Miroir des Limbes)
 1976: Le Miroir des limbes (constitué des volumes suivants: I. Antimémoires, II. La Corde et les Souris, et Oraisons funèbres), publié en octobre dans la Pléiade
 1976: L'Intemporel, La Métamorphose des Dieux III

 Издания в България
 Надеждата. Превод от френски език Пенка Пройкова и Венелин Пройков. София: „Народна култура“, 1981
 Човешкият жребий. Превод от френски език Валентин Маринов. София: „Фама“, 1994
 Поваленият дъб. София: „Прозорец“, 1995
 Изкушението на Запада. София: „Фама“, 2002

 За него
 Елена Михайловска, Андре Малро. Културологичен портрет. София: „Партиздат“, 1983

Филмография 
 1945: L’espoir (роман, сценарий, режисура), със зглавие Sierra de Teruel до 1939 г.
 1974: Piège pour une fille seule (роман)

Източници

Външни препратки 
  Petri Liukkonen, Подробна биобиблиография на Андре Малро, Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Архивирано
 Божидар Божилов, „Андре Малро In memoriam“, в-к „Народна култура“, 27 ноември 1976 г., стр. 8

Френски общественици
Френски политици
Френски министри
Министри на културата
Френски романисти
Френски мемоаристи
Френски сценаристи
Френски пътеписци
Френски есеисти
Френски философи
Френски режисьори
Френски изкуствоведи
Френски военни дейци от Втората световна война
Военнопленници през Втората световна война
Участници във Френската съпротива
Интербригадисти
Носители на ордена на Почетния легион
Носители на Ордена на Свети Олаф
Носители на награда Гонкур
Родени в Париж
Починали от рак
Погребани в Пантеона, Париж