Петър Увалиев
Петър Христов Увалиев (псевдоним Pierre Rouve) е български дипломат, филмов продуцент, сценарист и режисьор, театрален режисьор, теоретик на изкуството, семиотик, университетски преподавател, писател, преводач, радиожурналист и критик. Той е един от най-влиятелните български интелектуалци емигранти през втората половина на ХХ век.

Биография

Семейство 
Роден е на 12 януари 1915 г. в София. Произхожда от калоферски род. Кръстен е на името на своя дядо Петър Увалиев, който е владеел пет езика и е работил като адвокат в Бургас и Пловдив. Баща му Христо Увалиев е роден в Цариград през 1876 г. Следва в Швейцария и Германия, преподава френски език във Висшия педагогически институт в София. Автор е на „Обучението по френски език“, Пловдив, 1915 г. Неговата майка Гина Здравкова е възпитаничка на Екатерина Каравелова. Специализира френски език в Гренобъл, работи като начална учителка, а през 1937 г. става директор на училище „Иван Денкоглу“ в София. Неговата сестра Дора Увалиева (1921-1997) е изкуствовед, установила се в Париж и публикува под името Дора Валие.

Образование и първи изяви 
Учи в италианското училище „Алесандро Манцони“ в София от 1922 до 1928 г., след това – във френския колеж „Свети Августин“ в Пловдив (до 1932 г.). Завършва право и държавни науки в Софийския университет „Св. Климент Охридски“ през 1936 г. Същата година постъпва на работа в Дирекцията по печата към Министерството на външните работи. През 30-те години на 20. век са първите му опити да публикува свои стихове в ученически издания. Учи европейски езици (владее английски, испански, италиански, френски, немски, старогръцки, латински и някои балкански езици).

Сътрудничи със статии и отзиви по литературни, театрални и филмови теми в „Златорогъ“, „Балкан“, „Театър“, „Изкуство и критика“, „Свободен народ“, „La parole Bulgare“, „Слово“, „Мир“, „Днес“ и др. Участва в екипа, ръководен от Сирак Скитник, който през 1936 г. осъществява първите предавания по Радио София (Българско национално радио). Пише текстове за песни в сътрудничество с композитора Йосиф Цанков. Поставя пиеси в софийски театри.

Дипломатическа кариера и емиграция 
През 1942 г. заминава за Рим като Трети секретар на българската легация. След отстраняването на Бенито Мусолини от власт през 1943 г. е въдворен във Венеция, заедно с други дипломати. През октомври 1945 г. се завръща в България и отново постъпва на работа в МВнР. Назначен е за втори секретар на българската легация в Лондон през 1947 г. Дни преди заминаването си сключва брак с Ивайла Вълкова. Със заповед от 6 декември 1948 г. е назначен за първи секретар в посолството в Прага. Увалиев отказва назначението и на 9 декември подава молба до британските власти да остане в Англия. Молбата му е удовлетворена. В България е обявен за „невъзвращенец“ и бракът му е разтрогнат. През юли 1952 г. Софийският градски съд го осъжда задочно на 5 години лишаване от свобода и парична глоба. През 1962 г. сключва брак със Соня Мадлен Джойс. През 1968 г. получава британско гражданство.

Петър Увалиев играе основна роля за заминаването на Георги Марков за Лондон и установяването му там през първата половина на 1970 г., както и за привличането му като редактор в БиБиСи.

През 1970 г. Увалиев се сближава с пристигналата да следва в Англия Людмила Живкова, дъщеря на комунистическия диктатор Тодор Живков. С нейно съдействие му е разрешено да се връща в България, а малко по-късно и да осинови дете – дъщеря му Мила-Георгина, която той кръщава на Живкова.

Творчество 
От юни 1949 г. публикува критика за изкуство и кино в английски (Art News and Review) и италиански периодични издания. От същата година е нещатен сътрудник на българската секция на радио БиБиСи Лондон, където близо 50 години чете в ефир два пъти месечно, а през последното си десетилетие - всяка седмица - свои беседи. В интервю за БНР с журналиста Румен Стоичков през 1992 г. Увалиев споделя: "Много съм щастлив, защото години наред БиБиСи ми даваше възможност два пъти в месеца да предавам нещо". 

Дебютира в киното като втори режисьор на „Невинни в Париж“ (Innocents in Paris, 1953). Работи съвместно с изтъкнати драматурзи и кинотворци като Марсел Паньол, Джордж Бърнард Шоу, Антъни Аскуит, Микеланджело Антониони и Тонино Гуера. Заедно с Карло Понти създава филмовата компания „Бридж филмс“ и е съпродуцент на „Милионерката“ (The Millionairess, 1960), с участието на София Лорен и Питър Селърс. Изпълнителен продуцент е на „Фотоувеличение“ (Blow Up, 1966), заснет от Антониони по разказа на Хулио Кортасар „Лигите на дявола“. Продуцент е на още четири филма, между които „Дилемата на лекаря“ (The Doctor's Dilemma, 1958) с Лесли Карон и Дърк Богард, „Клевета“ (Libel, 1959) с Оливия де Хавиланд и Дърк Богард и „Диаманти за закуска“ (Diamonds for Breakfast, 1968) с Рита Тъшингъм и Марчело Мастрояни. Сценарист е на „Съдебна грешка“ (Trial and Error, 1962) с Питър Селърс и Ричард Атънбъроу; режисьор – на „Непознат в къщата“ (Stranger in the House, 1967) с Джералдин Чаплин, Боби Дарин и Джеймс Мейсън, по романа на Жорж Сименон Les inconnus dans la maison (1940), публикуван у нас през 1980 г. като "Непознати в къщи", в превод на Любен Велчев. 

Проявите му като театрален и филмов режисьор и продуцент, теоретик на изкуството, критик и публицист намират признание в чужбина. През 1972 г. е избран за вицепрезидент на Международната асоциация на изкуствоведите (AICA) и за председател на Международното жури на Биеналето в Риека. В България той е познат главно от предаванията си по радио БиБиСи и от публикуваните в България след смъртта му негови студии и сборници. Автор е на над 4500 емисии на културни теми на български език и предавания на френски език за радио France Culture.

Превежда на френски и италиански език произведения от Пенчо Славейков, Теодор Траянов, Елисавета Багряна, Николай Марангозов, Иван Мирчев, Иван Хаджихристов, Стоян Загорчинов и др.

Гост-лектор е в университети в САЩ, Франция, Италия и Мексико.

Признание и награди 
Роман Якобсон, на чиито лингвистични открития Увалиев се основава, е възхитен от монографията му Turner: étude de structures (1980), на български – Търнър. Структурен разрез (2006).

През 1994 г. е възстановено българското му гражданство. Удостоен е със „Златно перо“ от Съюза на българските журналисти. Почетен доктор е на Софийския университет „Св. Климент Охридски“ (1992) и на Шуменския университет „Епископ Константин Преславски“ (1999). Първи носител на наградата „Оборище“ (1999) за принос към българската култура и национално наследство.

Памет 
В чест на 100-годишнината от неговото рождение, през 2015 г. Софийският университет „Св. Климент Охридски“ и Фондация „Увалиеви“ учредяват Национална награда за студентско творчество „Петър Увалиев“, която се връчва след участие в национален студентски конкурс за проучване на творчеството и дейността на Увалиев.

В поредицата на БНТ1 "БНТ представя" бе създаден и показан за първи път на 09.10.2021 г. документалният филм за Петър Увалиев "Българоманът и музите", по идея на Огнян Ковачев, сценаристи Димитър Шарков и Огнян Ковачев и режисьор Димитър Шарков.

Библиография 
 Съчинения
 Pierre Rouve. "Aesthetics of the Cinema," - In: The British Journal of Aesthetics, Volume 12 No. 2, Spring 1972, pp. 148-157 ISSN 0007-0904
 Pierre Rouve.Turner: étude de structures. Paris: Éditions Siloé, 1980.
 Петър Увалиев. Търнър. Структурен разрез. Превела от френски Мария Георгиева. София: К&М, 2006, ISBN-10: 954-421-059-8 ISBN-13: 978-954-421-059-5
 Pierre Rouve, "Reel to Real: The Cinema as Technological Co-Reality,“ - In: René Berger and Lloyd Eby eds., Art and Technology (New York: Paragon House, 1986), pp. 96 – 111, ISBN 0-89226-029-7
 Петър Увалиев. Граматика на зрителното. Превела от английски Рада Цонева. София: Анубис, 2000, ISBN 954-426-227-X
 Петър Увалиев. Филмови трохи. Статии в българския периодичен печат (1936 – 1947). Съставител Костадин Костов. Пловдив: Вѣда Словѣна, 2001, ISBN 954-544-059-7
 Петър Увалиев. Беседи за български художници. София: Анубис, 2003, ISBN 954-426-550-3
 Петър Увалиев. Пет минути с Петър Увалиев. Радиобеседи. Част I. Съставителство и предговор Огнян Ковачев. Под общата редакция на Огнян Ковачев и Христина Ковачева. София: Агата-А, 2015, 441 стр., ISBN 978-954-540-106-0. 
 Петър Увалиев. Пет минути с Петър Увалиев. Радиобеседи. Част II. Съставителство и предговор Огнян Ковачев. Под общата редакция на Огнян Ковачев и Христина Ковачева. София: Агата-А, 2020, 486 стр., ISBN 978-954-540-146-6. 
 Европа, намерена и загубена. Есета (1988, на английски)
 Багряна и целомъдрените. Митоанализ на „Козият рог“. Българският облик на Шекспир (1992, на английски)

За него 
 Васил Балевски, „Петър Увалиев“. – В: Речник по нова българска литература, София: Хемус, 1994, с. 385
 Спомени за Петър Увалиев (сб.). София: Издателство „Български писател“, 2005, ISBN 954-443-444-5
 Sonia Rouve. Petar Ouvaliev aka Pierre Rouve: A Life. London: Mailer Press, 2008, ISBN 978-0-9560286-3-1
 Соня Рув. Петър Увалиев или Пиер Рув: Един живот. София: Сиела, 2010, ISBN 978-954-28-0744-5
 П. Синкова. Петър Увалиев – писател, изкуствовед, публицист, „ерудит-енциклопедист. Био-библиографска справка. Стара Загора: Регионална библиотека „Захари Княжески“, 2010
 Галина Колева. Книги с дарствени надписи от личната библиотека на Петър Увалиев. Добрич: Изд. „Матадор 74“, 2011, ISBN 978-954-371-303-5
 Бригита Йосифова. Обещах да запомня. Разговори с Петър Увалиев. Пловдив: Жанет 45, 2012, ISBN 978-954-491-882-8
 Бригита Йосифова. Петър Увалиев. Изповеди.Пловдив: Жанет 45, 2014, ISBN 978-619-186-077-7
 Огнян Ковачев. Проектът на Петър Увалиев „Граматика на зрителното” – кинематографичен аспект. – В: Филологическият проект – кризи и перспективи. Сборник доклади от международна научна конференция (24-26 април 2015). Съставители Ирен Александрова, Йовка Тишева и др. София: УИ „Св. Климент Охридски”, 2016, 27-34, ISBN 978-619-00-0463-9
 Огнян Ковачев. Език и езиково самосъзнание в беседите и трудовете на Петър Увалиев. – В: Наследството на лингвистиката в българската литературна теория. Съставител Миглена Николчина. София: УИ „Св. Климент Охридски”, 2019, 170-185, ISBN 978-954-07-4977-8

Бележки

Външни препратки 
 Текстове на Петър Увалиев в Либерален преглед 
 „Похвално слово за българското слово“ – Слово на Петър Увалиев, произнесено на 24 май 1995 г. на тържественото събрание в аулата на СУ „Св. Климент Охридски“
 Писмо на Петър Увалиев до Кеворк Кеворкян
 Official Website of Petar Ouvaliev aka Pierre Rouve (1915 – 1998)  
  
 Страница във Фейсбук „Петър Увалиев или Pierre Rouve“
 Произведения от и за Rouve, Pierre (Drama) в библиотеки (WorldCat Catalog)
 Произведения от и за Rouve, Pierre (History) в библиотеки (WorldCat Catalog)
 Произведения от и за Rouve, Pierre (Biography) в библиотеки (WorldCat Catalog)

 За него
 Мария Георгиева, „Българоманът Петър Увалиев“, сп. Европа 2001, бр. 5/6, 1999
 Стоян Атанасов, „Лъчите даряват сила и жизнерадост там, където нищо не се случва: Памет за Петър Увалиев“, сп. In spiro, бр. № 1 (49) / февруари 2019
 Петър Увалиев – големи приятелства и кратък брак, в. „Новинар“, 21 юли 2007
 Anthony Rudolf, „Obituary: Pierre Rouve“, в. „The Independent“, 17 декември 1998 

 Научни форуми
 Symposium Commemorating the Work of Petar Uvaliev, UCL School of Slavonic and East European Studies, Лондон, 10 май 2012 г. 

Български литературни критици
Български кинокритици
Български изкуствоведи
Български семиотици
Български публицисти
Български дипломати
Британски филмови продуценти
Британски сценаристи
Възпитаници на Френския колеж в Пловдив
Доктор хонорис кауза на Софийския университет
Доктор хонорис кауза на Шуменския университет
Българи във Великобритания
Родени в София
Починали в Лондон