Правителство на Васил Радославов 1
Първото правителство на Радославов е тринадесето правителство на Княжество България, назначено с прокламация „Към българския народ“ от 16 август 1886 г. в резултат на контрапреврата, довел до краткотрайното завръщане на княз Александър I Батенберг. Управлява до 28 юни 1887 г., след което е наследено от първото правителство на Константин Стоилов.

Политика

1886–1887 
На 25 август 1886 г. князът на България обявява окончателното си решение да абдикира след отказа на Русия да одобри завръщането му в България. Правителството и тримата регенти трябва да се справят от тежкото положение на княжеството, да неутрализират войнстващата русофилска опозиция и да изберат нов княз. Обстановката в страната се усложнява от рязкото влошаване на българо-турските отношения поради грешки на руската дипломация. Пристигналият в България императорски пратеник Каулбарс се намесва грубо във вътрешните работи на Княжеството – открито призовава офицерите русофили към нов бунт. Правителството и Регентството приемат част от исканията на руския комисар, сред които отменяне военното положение и освобождаване на детронаторите. Отказана е отмяната на насрочените избори за Велико народно събрание.

Русофобите побеждават в изборите. В Бургас с участието на руски офицери започва бунт срещу Регентството, а във Варненското пристанище акостират два руски военни кораби. Русия принуждава избрания от Великото народно събрание за български княз Валдемар Датски да се откаже от престола. На 6 ноември 1886 г. Каулбарс обявява скъсването на българо-руските дипломатични отношения. Опитите на Регентството и правителството на Радославов да получат реална международна подкрепа завършват без успех. Окуражена от това, опозицията организира бунтове в Силистренския и Русенския гарнизон. Водачите на българската политическа емиграци се обръщат с искане към Турция чрез сила да свали правителството и регентите. В отговор се засилва политическият терор в страната, арестуван е Петко Каравелов, а ръководителите на военните бунтове са осъдени и екзекутирани.

1887, разпускане на правителството 
Разправата с политическите противници, както и образуваният през март 1887 г. антируски западен съюз стабилизират позициите на управляващата групировка. Създават се благоприятни условия за разрешаване на един от основните проблеми – избора на княз. Преговорите с единствения възможен кандидат за трона – принц Фердинанд Сакс-Кобургготски, завършват с успех. На 25 юни 1887 г. Великото народно събрание избира немския принц за княз на Българите. След гласуването правителството на д-р Радославов подава оставка.

Съставяне 
Кабинетът, оглавен от Васил Радославов, е образуван от представители на русофобски политически сили.

Кабинет 
Сформира се от следните 4 министри и един председател.

Промени в кабинета

от 26 август 1886

от 18 ноември 1886

Събития

1886 
 26 август 1886 – Княз Александър Батенберг абдикира под натиска на Русия, оставяйки в България регентство начело със Стамболов и правителството начело с Радославов.
 28 септември 1886 – Привържениците на правителството печелят изборите за III велико народно събрание, което трябва да избере нов държавен глава на страната.
 13 октомври 1886 – Нишко споразумение за уреждане на отношенията със Сърбия след войната от 1885 година.
 6 ноември 1886 – Русия скъсва дипломатическите си отношения с България след като не успява да наложи смяна на регентите и нови избори за Велико народно събрание.

1887 
 16-19 февруари 1887 – Русофилски бунтове в Силистра и Русе, последвани от репресии над опозицията.
 25 юни 1887 – III велико народно събрание избира принц Фердинанд Сакскобургготски за български княз. Радославов, който е привърженик на Батенберг, подава оставка дни по-късно.

Вижте също 
 Българска криза (1885–1896)
 Правителство на Каравелов (1886)
 Правителство на Стоилов (1887)

Литература

Бележки 

Правителства на България (1878 – 1918)
Либерална партия (радослависти)
Консервативна партия