Златьо Бояджиев
Златьо (срещано също като Златю или Злати) Георгиев Бояджиев е български художник, известен със своите портрети и пейзажи. Считан е за един от най-самобитните български художници на XX век.

Биография и творчество 
Златю Бояджиев е роден на 22 октомври 1903 г. в Брезово. Завършва живопис в Художествената академия в София при проф. Цено Тодоров с Васил Бараков, към които се присъединява Давид Перец и образуват легендарната група „Бараците“.

Неговото творчество обхваща два основни периода, разделени от 1951 г., когато получава тежък инсулт и се парализира дясната му половина. След няколко години започва да рисува с лявата ръка. Първият период се отличава с неокласически маниер при композирането на сцени със сюжети от селския бит. При втория период стилът на художника се променя коренно по посока на гротесковата образност, включването на десетки фигури в композициите и експресивна цветност. Организира самостоятелни изложби в София и Пловдив.

Народен художник. Герой на социалистическия труд. Носител на наградата на Съюза на българските художници „Владимир Димитров – Майстора“. Сред най-известните му творби са: „Село Брезово“, „На трапезата“, „Две сватби“. Голяма част от платната му са подредени в къща музей в Пловдив.

Златю Бояджиев участва в малка роля на художник във филма „Дърво без корен“.

Умира на 2 февруари 1976 г. в Пловдив.

Галерия

Вижте също 
 Постоянна експозиция „Народен художник Златю Бояджиев“
 Пейзаж (Златьо Бояджиев)

Източници

Външни препратки 

 Картини на Златьо Бояджиев

Български живописци
Герои на социалистическия труд на България
Носители на орден „Георги Димитров“
Народни художници
Погребани в Централния траурен парк Пловдив
Почетни граждани на Пловдив
Родени в Брезово
Починали в Пловдив