Смърдеш
Смъ̀рдеш (, Кристалопиг̀и, до 1927 година Σμαρδέσι, Смардеси) е село в Република Гърция, дем Преспа, област Западна Македония.

География 
Селото е разположено на 51 километра югозападно от град Лерин (Флорина) и на 38 километра северозападно от Костур (Кастория) в подножието на планината Корбец (Трикларио) в областта Кореща (Корестия). Смърдеш е на три километра от гръцко-албанската граница и контролно-пропускателния пункт Смърдеш-Капещица.

История

В Османската империя 

Според местни предания първоначално селото се е намирало в местността Селището, но след чумна епидемия било изградено на новото място. Селото се споменава в османски дефтер от 1530 година под името Исмирдеш, спахийски зиамет и тимар, с 1 хане гяури, 53 ергени гяури и 28 вдовици гяурки.

Част от населението на Смърдеш се изселва в 1791 година в Брацигово заедно със слимничани, орешчани и омотчани. От Смърдеш произлиза брациговският род Рамбови. Според австро-унгарския консул в Битоля Франц фон Кнапич през 1877 тодина 8 жители на Смердеш са убити от разбойническа банда, а други 7 за отвлечени като заложници с искане за откуп.

В края на XIX век Смърдеш е сравнително голямо българско село с незначителна гъркоманска партия, която държи местната църква. Александър Синве („Les Grecs de l’Empire Ottoman. Etude Statistique et Ethnographique“), който се основава на гръцки данни, в 1878 година пише, че в Смардеси (Smardessi) живеят 1500 гърци и българи. В „Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 г., Смърдеш (Smrdesh) е показано като село в Костурска каза с 460 домакинства и 1300 жители българи. Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в 1900 година Смърдеш има 1780 жители българи. В 1902 година по гръцки сведения в селото има 190 патриаршистки и 180 екзархийски семейства. През февруари 1903 година се стига до помирение между гъркоманите и останалите българи в селото (между патриаршистите и екзархистите). Дни по-късно, през март същата година всички жители на селото преминават под ведомството на Екзархията – пример, който последват и други костурски села. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в селото има 2360 българи екзархисти.

След 1900 година жителите на селото, заедно с тези на село Дъмбени играят водеща роля в борбите на ВМОРО. На 8 срещу 9 май 1903 година редовна турска войска напада селото. Причина за това е, че преди повече от месец в селото е укривана четата на Борис Сарафов. 87 жители (45 мъже, 36 жени и 6 деца) са убити, 300 къщи са изгорени, заедно с 2 училища и 19 дюкяна. 50 души са ранени, изнасилени са 35 жени. 1500 души остават без покрив. Османски източници сочат, че при нападението са убити 81 местни жители, изгорени са 184 къщи, 19 дюкяни, 2 училища, един хан и един хамбар и признават, че са извършени грабежи.

През 1903 година учителка в селото е Виктория Михайлова от Прилеп, която извезва знамето на косинската чета. По време на Илинденско-Преображенското въстание селото отново е ограбено, мнозина негови жители са избити, а на други са отрязани ушите. Както си спомня местен жител,

През ноември 1903 година българският владика Григорий Пелагонийски, придружаван от Наум Темчев и Търпо Поповски, пристигат в Смърдеш и раздават помощи на пострадалото при потушаването на Илинденското въстание население. Посрещнати са от цялото селото. Темчев пише:

През 1903 година в къщата на смърдешкия жител Ильо Истанин Лаки Поповски създава нелегална леярница и склад за бомби, преместена след опожаряването на селото в Дъмбени.

В първите дни на април 1908 година властта претърсва селото, като обиските са съпроводени с изтезния и насилие. Според Георги Трайчев през 1911/1912 година в Смърдеш има 209 къщи с 989 жители и функционира училище с 3 учители. Според Георги Константинов Бистрицки Смърдеш преди Балканската война има 350 български къщи.

По време на Балканската война 42 души от Смърдеш се включват като доброволци в Македоно-одринското опълчение.

В 1915 година костурчанинът учител Георги Райков пише:

На етническата карта на Костурското братство в София от 1940 година, към 1912 година Смърдешъ е обозначено като българско селище.

В Гърция 

През войната селото е окупирано от гръцки части и остава в Гърция след Междусъюзническата война. След Първата световна война много жители на Смърдеш се изселват в България (по официален път 24 семейства с 59 души). Междувременно, след 1903 година се засилва и емиграцията в САЩ, Канада и Австралия. През 1906 година в Мадисън, Илинойс преселниците от Смърдеш създават свое благотворително и просветно дружество, наречено „Пандо Кляшев“.

Боривое Милоевич пише в 1921 година („Южна Македония“), че Смърдеш (Смрдеш) има 240 къщи славяни християни.

В 1927 година селото е прекръстено на Кристалопиги. Селото пострадва значително по време на Втората световна война, а през Гръцката гражданска война всичките му жители се изселват в Югославия и другите социалистически страни. В преброяването от 1951 година е обявено за запуснато. По-късно гръцките власти заселват в Кристалопиги номадски влашки семейства от Теспротия и околностите на Превеза, които се заселват и в съседните изоставени български села като Въмбел (Мосхохори), Косинец (Йеропиги) и Дъмбени (Дендрохори).

Според изследване от 1993 година селото е чисто влашко.

В селото има четири църкви – старата „Свети Безсребреници“, „Свети Димитър“ (1870), „Свети Георги“ (1890) и „Свето Успение Богородично“ (1970).

 Преброявания
 1913 – 1488 жители
 1920 – 718 жители
 1928 – 598 жители
 1940 – 624 жители
 1951 – 0 жители
 1961 – 364 жители
 1971 – 309 жители
 1981 – 265 жители
 1991 – 213 жители
 2001 - 573 жители
 2011 - 314 жители

Личности 
 Родени в Смърдеш

  Александра Шкондорва (1900 - ?), българска народна певица, емигрира в Свободна България, от нея проф. Николай Кауфман записва в 1955 година песен, изпълнявана в Костурско
  Александра Шамандурова (1912 - ?), българска народна певица, емигрира в Свободна България, от нея проф. Николай Кауфман записва в 1955 година песен, изпълнявана в Костурско
  Андон Кляшев (1878 - 1926), български просветен деец и революционер, член на ВМОРО
  Андон Шкондуров (1879 – ?), български революционер, оставил спомени за Илинденското въстание
  Андрей Галев, български емигрантски деец, член на Настоятелството на Костурското братство
  Апостол Чекаларов, български революционер 
  Атанас Апостолов Георгиев (1874 - след 1943), български революционер,
  Атанас Коровешов (1918 - 1945), комунистически революционер, ръководител на НОФ
  Атина Андреева Конукова (1921 - ?), войник на ДАГ (1947 - 1949), изпратена на лечение в Унгария, откъдето в 1954 година идва в България и със съпруга си се установява във Варна, оставя спомени
  Васил Караджов (Βασίλειος Καρατζίδης), гръцки андартски деец от втори клас, бяга в Писодер, където става член на местния гръцки комитет, участва в Балканските войни и тази в Северен Епир
  Васил Костов Коровешов, член на КПГ от 1942 г., член на ЕПОН, партизанин на ЕЛАС и войник на ДАГ в батальона на Пандо Шиперков (1942 - 1949), емигрант в СССР (1949 - 1958), в 1959 г. се установява със семейството си във Варна, България, оставя спомени
  Васил Чекаларов (1874 – 1913), български революционер
  Васил Шанов (1874 – 1953), български революционер и просветен деец
  Гаврил Константинович (1881 – 1918), ранен македонист
  Георги Клящев (? - 1903), български революционер, умрял на заточение, брат на Пандо Кляшев 
  Георги Кръстев Секулов (Секулидис), партизанин на ЕЛАС и войник на ДАГ (1943 - 1949), ранен в 1949 г. е изпратен на лечение в Румъния, откъдето в 1958 г. със семейството си отива във Варна, България, оставя спомени
  Георги Чекаларов (1878 - 1903), български революционер 
  Герго Ковача (Γεώργιος Κοβατσίδης), гръцки андартски деец от втори клас, с брат си Хараламби (Χαράλαμπος, агент четвърти клас) създава гръцки комитет в селото Убит през 1907 г. от ВМРО (чрез Лазар Палков).
  Григор Пандов, български емигрантски деец, касиер на Костурското братство
  Грозда Репацова, българска учителка, преподавала в Горенци, Костурско
  Димитър Митрушев (1890 – 1915), български военен деец, капитан
  отец Димо Трайков (1865 - 1941), български духовник и революционер, деец на ВМОРО и Илинденската организация
  Иван Атанасов, български революционер от ВМОРО, четник на Кочо Цонков
  Иван Наумов Прешленков, български строител
  Иван Стаматов Радков (ок. 1889 - ?), български военен, служил в Партизанската рота на поручик Никола Лефтеров по време на Първата световна война, постъпил на 15 ноември 1916 г.
  Иван Репацев, български емигрантски деец
  Илия Ковачев (Ηλίας Κοβάτσης), гръцки андартски деец, заедно с брат си Лазар е информатор на Германос Каравангелис
  Кръсто Дамов Капурдов (1874 - след 1943), български революционер
  Коста Жежаята, деец на ВМОРО
  Коля Чоки, деец на ВМОРО
  Лазар Курчов (Λάζαρος Κύρτσος), гръцки андартски деец от трети клас, убит през юли 1903 година от дейци на ВМОРО
  Лазар Мицов (1872 - след 1943), български революционер от ВМОРО
  Лазар Попянчев (1874 - след 1913), български революционер от ВМОРО
  Лаки Поповски (? - 1903), български революционер от ВМОРО
  Наум Масалинков (1875 – ?), български революционер, деец на ВМОРО, македоно-одрински опълченец
  Наум Митрушев, член ръководството на смърдешкия революционен комитет
  Никола (Лаки) Гелин Каранджов, деец на ВМОРО, войвода на смърдешката чета по време на Илинденско-Преображенското въстание
   Никола Гичов (Νικόλαος Γκίτσας), деец на ВМОРО, в същото време е шпионин на гръцката пропаганда и водач на андарти
  Никола Курчов (Νικόλαος Κύρτσος), гръцки андартски деец, подпомага капитан Вардас
  Никола Шамандуров (? – 1903), български революционер от ВМОРО, четник при Иван Попов, загинал над селото на 28 август
  Норман Василев (р. 1912 - ?), интербригадист
  Панайот Кляшев, деец на ВМОРО
  Панайот Костов (1874 – 1951), български лекар, кмет на Пловдив (1927-1928)
  Пандо Кляшев (1882 – 1907), български революционер
  Пандо Цветков (1880 - 1957), български революционер
  Пандо Шиперков (? – 1948), гръцки партизанин
  Станко Ранов (? – 1917), български офицер
   Стерьо Стерьовски (1876 – 1905), български революционер
  Стоян Чекаларов (1884 - 1907), български революционер от ВМОРО
  Тодор Рачов, деец на ВМОРО
  Търпо Цуцулев (Цуцулов, ? - 1903), български революционер от ВМОК и ВМОРО
  Филип Атанасов (1888 – 1956), български учен, преподавател в Медицинския факултет на СУ, деец на Македонската федеративна организация и ВМРО (обединена)
  Христо Курчов (Χρήστος Κύρτσος), гръцки андартски деец от трети клас, подпомага Коте Христов и Павел Киров отпреди 1903 година, става четник на капитан Каудис, а през 1906 година бяга в Канада, по-късно се връща и подпомага четата на Скундрис
  Христо Репавцов (1864 - 1941), български революционер от ВМОРО
  Хенри Д. Каранджев, българин емигрант в САЩ, финансист и банкер, работил в Гранит Сити, Илинойс
  Янаки Вражинов (Вържинов, 1869 - 1949) - един от най-известните софийски пекари
  Яно Гяров, деец на ВМОРО

 Македоно-одрински опълченци от Смърдеш
  Ангел П. Щурков, 1 рота на 8 костурска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Антон Илиев (1884 – ?), 1 и 3 рота на 6 охридска дружина
  Антон Попкиров (Киров, 1879 – ?), декоратор, 1 рота на 10 прилепска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Апостол Янчев (1893 – ?), 1 рота на 6 охридска дружина
  Атанас К. Попов (1862 – ?), предприемач, II клас, Нестроева рота на 10 прилепска дружина
  Атанас Кръстев (1890 – ?), Нестроева рота на 6 охридска дружина
  Васил Галев (1881/1882 – ?), Лазарет, Нестроева рота на 6 охридска дружина, 1 рота на 14 воденска дружина
  Георги Антонов, 30-годишен, 1 рота на 6 охридска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Георги Ан. Рапов, 6 охридска дружина
  Димитър Юруков (1869 – ?), Нестроева рота на 6 охридска дружина
  Дичо Илиев (1880 – 1913), 1 рота на 6 охридска дружина
  Иван Атанасов (1893 – ?), Нестроева рота на 6 охридска дружина
  Иван Тодоров, 1 рота на 8 костурска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Иван Тодоров, 1 рота на 8 костурска дружина
  Илия Атанасов Шонев (1873 - след 1943), български революционер, аптекар, 1 рота на 10 прилепска дружина, носител на орден „За храброст“
  Илия Проданов (1874 – ?), 4 рота на 10 прилепска дружина, Нестроева рота на 11 сярска дружина
  Кръстьо Янкулов (1885 – ?), 1 рота на 10 прилепска дружина
  Кръстю (Кръсто) Кръстев (1888 – ?), Костурска съединена чета
  Лазар Василев (1870 – ?), предприемач, Нестроева рота на 10 прилепска дружина
  Никола Андонов, 48-годишен, каменар, Нестроева рота на 10 прилепска дружина
  Никола Кръстев (1882 – ?), Костурска съединена чета
  Никола (Колю) Пандов (1892 – ?), 1 рота на 6 охридска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Пандо Ив. Шопов (Шилев), 2 отделна партизанска рота, четата на Панайот Карамфилов, 4 рота на 15 щипска дружина, 8 костурска дружина
  Петър Андреев, 30-годишен, предприемач, ІV клас, 1 рота на 10 прилепска дружина
  Сотир Савов (ок. 1880 – ?), деец на ВМОРО, македоно-одрински опълченец, с Костурската съединена чета пристига в Костурско и през декември 1912 година с Пандо Сидов, начело на местната милиция спират османското настъпление от Корча към Костур
  Сотир Ставрев (Ставров), 4 рота на 5 одринска дружина
  Спиро Пандов (1879 – ?), Нестроева рота на 6 охридска дружива
  Ставро (Ставри) Наумов (1877 – ?), 1 рота на 6 охридска дружина, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Станко Андонов, 19-годишен, ученик, VI клас, 2 скопска дружина, Инженерно-техническа част, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Филип Николов, в 1912 година завършва с двадесет и шестия випуск Солунската българска мъжка гимназия, 1 рота на 3 солунска дружина
  Филип Савов (1876 – ?), Костурска съединена чета, носител на орден „За храброст“ IV степен
  Христо Кръстев, Костурска съединена чета
  Христо Цветков (1864 – ?), 1 рота на 6 охридска дружина
  Христо Янчев (1863 – ?), Нестроева рота на 6 охридска дружина
  Яким Гьошев, 4 рота на 8 костурска дружина
  Янаки Стефанов (1870 – ?), 1 и Нестроева рота на 6 охридска дружина
  Яне Попов (1884 – ?), 1 рота на 6 охридска дружина
  Яне Попянчев (Хаджиянев, Янев, Янчев), Нестроева рота на 1 прилепска дружина, щаб на 3 бригада
  Яни (Яне) Андреев, 27-годишен, 1 рота на 6 охридска дружина
  Яни Наумов (1882 – ?), 1 рота на 6 охридска дружина

 Други
  Наум Шопов (1930 – 2012), български артист по произход от Смърдеш

Външни препратки 

 Диалектни текстове от Смърдеш в: Шклифов, Благой и Екатерина Шклифова. Български диалектни текстове от Егейска Македония, София, 2003, стр. 32 - 35.
 Иван Михайлов. Как се бранеше народът. В село Смърдеш, Костурско.
 Илинденското въстание в Костурско

Бележки 

Села в дем Преспа
Арумънски селища