Hva er betydningen av den rekursive sløyfen i filmen der karakterene bruker fiksjon for å takle sorgen?
Hjelp så godt du kan. Generer et spørsmål om følgende filmplott: «Lau Ching-Wan spiller en advokat som dør i et bilvrak like før han svarer på døtrene sine spørsmål om spøkelser, etterlater seg kona, datteren og sønnen. For å trøste seg skriver datteren hans (blind fra krasjet) en roman der hun, moren og broren har omkommet i et bilvrak, men faren (men blinde) har overlevd. Til hennes overraskelse bestemmer hennes fars karakter i hennes bok at han trenger å skrive en roman for å trøste seg selv, og i sin roman er han død, men hans kone og datter har levd... og videre i en uendelig rekursiv sløyfe, mens sårede karakterer desperat bruker fiksjon for å prøve å dempe de skarpe kantene av sorgen.» [1]
