Jeg gikk gjennom slagmarken, hjertet mitt tungt av det jeg hadde sett og gjort. Jeg ønsket å sette en stopper for volden, men jeg visste at min styrke og tapperhet var nødvendig hvis jeg skulle beskytte mine kamerater. Jeg sto fast mot våre fiender, uten frykt i hjertet mitt, og likevel da jeg slo ned fienden, var det med medfølelse. Jeg husket at fienden var noen sin bror, sønn eller far, og selv midt i kampen kunne jeg føle min menneskelighet. 
 
Til slutt hadde slaget endt. Jeg var lettet over å se mine kamerater trygge, men likevel trist over tapet på begge sider. Jeg sverget å aldri glemme de uskyldige livene som hadde blitt ofret, aldri glemme prisen av krig.
Forestill deg at du er en sterk, men godhjertet soldat på slagmarken. Skriv en scene om din opplevelse. 