D. han sa: «Hvis dette ikke er fint, vet jeg ikke hva som er»
 Gitt spørsmålet: Kurt Vonnegut, forfatter og berømt talegiver ved amerikanske universitetsseremonier, gjorde dette poenget til en gruppe snart ikke-studenter: Hvis dette ikke er hyggelig, Jeg vet ikke hva som er. Det er slutten på en historie om bestefaren hans som på en sommer ettermiddag ville finne skyggen av et tre som han kunne hvile under med et glass hjemmelaget limonade. Familien hadde ikke mye penger, bestefaren jobbet hardt hver dag i livet, men uansett hvor nådeløs den daglige var, ville han alltid gjenta denne setningen som en påminnelse til de rundt ham om at, på slutten av dagen, dette er fortsatt fantastisk å være en del av. Denne typen optimisme, som du kanskje kaller det, kan ofte forsvinne i et blunk i virksomheten eller skolen. Ting blir umulige, vanskelige, ubarmhjertige (veldig vanskelige). Og årsakene vi gir for den travlheten involverer nesten alltid noen eller noe annet - systemet, jobben, været... I mange år ville folk spørre salutaren «hvordan har du det?» og svaret mitt var en aksje: «Jeg er sliten.» Det var min kone som påpekte det for meg, antagelig fordi alle andre var for høflige til å uttrykke kjedsomheten med svaret mitt. Faktaen er, de fleste føler seg slitne mesteparten av tiden, til de bytter i livet. Den bryteren bestemmer at den eneste personen som kan snu den rynken opp ned, som kan få gale ting til å skje (eller forsøke å, og nyte prosessen), er deg. Og i Vonneguts tilfelle kom den bryteren fra å si høyt den ene setningen som bringer oss tilbake til de gode elementene i det vi eller teamet vårt eller familien vår gjør til enhver tid: Hvis dette ikke er hyggelig, Jeg vet ikke hva som er. Etter at Kurt Vonneguts bestefar døde, hvilken historie husket Vonnegut sannsynligvis mest om ham? Velg riktig svar fra følgende alternativer: A. han sa at han ønsket å lese nyhetene B. ikke nok informasjon C. han sa at han var sulten D. han sa: «Hvis dette ikke er hyggelig, vet jeg ikke hva som er»
Svaret er: