D) han hadde ikke råd til høyskoleutdannelsen.
Hjelp så godt du kan. Svar på følgende spørsmål: Da jeg var 12, fikk jeg en deltidsjobb på en melkeproduksjon, melking av kyr. Vi melket 65 kyr to ganger om dagen. En dag klaget jeg til faren min om å måtte melke kyrne og sa at det var slitsomt. Han sa, du vet, gutt, å jobbe er en velsignelse. Jeg så på mennene som hadde jobbet hardere. Jeg hadde en følelse av at jeg hadde blitt fortalt noe veldig viktig, men det tok mange år før det sank inn. Den gang, å gå på college var et sjeldent privilegium. Min far fortalte meg at hvis jeg hadde valgt noe å studere som jeg likte å gjøre, ville jeg alltid se frem til arbeidet mitt. Men han la også til, selv å ha en jobb du hater er bedre enn å ikke ha jobb i det hele tatt. Jeg ønsket å bli bonde, men jeg ble med på et militært program for å betale for college. Og det som startet som en forpliktelse overfor hæren, ble en livsstil som jeg hadde vært viet til i 37 år. På slutten av 1980-tallet, under et besøk i Bangladesh, så jeg en kvinne med babyen på ryggen og knuste murstein med en hammer. Jeg spurte en lokal offiser hvorfor de ikke brukte en maskin for å gjøre arbeidet enklere. Han fortalte meg at en maskin ville sette den damen ut av arbeid. Og så ille som den kvinnens jobb var, var det nok å holde en liten familie i live. Det minnet meg om min fars ord: Å jobbe er en velsignelse. Etter å ha sett mange mennesker som den kvinnen i Bangladesh, Jeg har trodd at folk uten jobb ikke er gratis. De er ofre for kriminalitet, dårlig helse og depresjon. Folk som har jobb kan ha et hjem, sende barna sine til skolen, utvikle en følelse av stolthet, bidra til samfunnets beste og til og med hjelpe andre. Når vi kan jobbe, er vi frie. Vi er velsignet. Forfatteren ble med i et militært program fordi _. A) han kunne reise utenlands med hæren B) han hadde til hensikt å finne en livstidsjobb C) foreldrene tvang ham til å gjøre det D) han hadde ikke råd til høyskoleutdannelsen
Svar: