Forfatterens mann trodde opprinnelig at øyet hennes bare var uskarpt eller at noe hadde kommet inn i øyet hennes da hun mistet synet på det ene øyet.
Du vil få en oppgave. Du må generere et detaljert og langt svar. Les følgende kontekst og svar på spørsmålet. Kontekst: Jeg mistet synet på det ene øyet da jeg var på college, jeg hadde to førskolebarn på den tiden. Jeg gikk gjennom huset en morgen og plutselig kunne jeg ikke se noe ut av det ene øyet. Da jeg fortalte mannen min, som var der da det skjedde, han antok at øyet mitt bare var uskarpt eller at noe hadde kommet i øyet. Han tok meg med til øyelege som bekreftet at jeg ikke kunne se ut av øyet. Så fikk vi senere den verre nyheten om at det var en nevrologisk tilstand med et langt navn jeg ikke husker at det ikke var noe han kunne gjøre med. Han sa at jeg enten ville få synet tilbake, eller jeg du og alt vi kunne gjøre var å vente og se om det kom tilbake. Dette var rett før finalen det semesteret, men han fortalte meg at jeg absolutt ikke kunne studere eller bruke det gode øyet mitt til å lese eller i utgangspunktet noe som ville belaste det, eller jeg kan ende opp med å miste synet i det øyet også. Unødvendig å si, som mamma til to barn i alderen 2 1/2 og 6 måneder, hadde jeg ikke råd til å miste ALT synet! Så jeg måtte vente. Jeg kunne heller ikke kjøre sånn, noe som gjorde saken verre. Både mannen min og jeg var på skolen på heltid (til da), heldigvis var det slutten av semesteret, dessverre var det FØR finaler. Synet mitt kom tilbake, men ikke på omtrent 5 måneder. Da det først begynte å komme tilbake, kunne jeg fortsatt ikke kjøre, for selv om jeg kunne se at jeg ikke hadde mitt perifere syn, kom det ikke helt tilbake på en god stund. Jeg kan ikke forestille meg at en person som går helt blind går gjennom, Jeg vet bare for meg at det ikke var lett å gå gjennom. Spørsmål: Hva trodde forfatterens ektemann om øyetilstanden hennes i utgangspunktet? Svar:
Svaret er: