Konteksten gir ikke svar på spørsmålet «Hvordan avviste kynikerne dette?»
 Trekk ut svaret på spørsmålet fra følgende kontekst. Spørsmål: Hvordan avviste kynikerne dette? Kontekst: Epikureerne og kynikerne avviste offentlige verv og samfunnstjeneste, noe som utgjorde en avvisning av selve polisen, den definerende institusjonen i den greske verden. Epikur fremmet atomisme og en askese basert på frihet fra smerte som sitt endelige mål. Kynikere som Diogenes av Sinope avviste alle materielle eiendeler og sosiale konvensjoner (nomoer) som unaturlige og ubrukelige. Kyrenaikerne omfavnet i mellomtiden hedonisme og argumenterte for at nytelse var det eneste sanne gode. Stoisme, grunnlagt av Zeno fra Citium, lærte at dyd var tilstrekkelig for eudaimonia, da det ville tillate en å leve i samsvar med naturen eller logos. Zenon ble ekstremt populær, athenerne satte opp en gullstatue av ham og Antigonus II Gonatas inviterte ham til det makedonske hoffet. De filosofiske skolene til Aristoteles (Peripatetikken i Lyceum) og Platon (platonisme ved akademiet) forble også innflytelsesrike. Akademiet ville til slutt vende seg til akademisk skepsis under Arcesilaus til det ble avvist av Antiochus fra Ascalon (ca. 90 fvt) til fordel for neoplatonisme. Hellenistisk filosofi, hadde en betydelig innflytelse på den greske styringseliten. Eksempler inkluderer den athenske statsmannen Demetrios av Phaleron, som hadde studert i lyceum; den spartanske kongen Kleomenes III som var elev av stoikeren Sphairos av Borysthenes og Antigonus II som også var en velkjent stoiker. Dette kan også sies om de romerske overklassene, hvor stoismen var dominerende, som sett i Meditasjonene til den romerske keiseren Marcus Aurelius og verkene til Cicero.
Svaret på dette spørsmålet er: