Danny studerte mer om slitasje da han forsket på ismiljøer, der den gradvise bevegelsen av is nedover en dal forårsaker slitasje og plukking av den underliggende bergarten. Slitasje produserer fint sediment, kalt ismel. Manny, på den andre siden, forsket på miljøer som aldri har blitt isbre og derfor ikke ville ha opplevd isslitasje.
Gi et detaljert svar slik at brukeren ikke trenger å søke utenfor for å forstå svaret. Svar på følgende spørsmål: Jeg har en ny situasjon: To geologer forsket på agenter for landskapsendring. Danny studerte isbreer, mens Manny forsket på de som aldri har blitt isbre. De sammenlignet og utvekslet senere data. Men jeg kan bruke denne bakgrunnen: Isbreer, selv om de er geografisk begrenset, er effektive midler for landskapsendring. Den gradvise bevegelsen av is nedover en dal forårsaker slitasje og plukking av den underliggende steinen. Slitasje produserer fint sediment, kalt ismel. Ruskene som transporteres av breen, når breen trekker seg tilbake, kalles en morene. Iserosjon er ansvarlig for U-formede daler, i motsetning til de V-formede dalene av fluvial opprinnelse. Måten isprosesser samhandler med andre landskapselementer, spesielt bakkehelling og fluviale prosesser, er et viktig aspekt av Plio-Pleistocene landskapsutvikling og dens sedimentære rekord i mange høyfjellsmiljøer. Miljøer som har blitt relativt nylig isbreet, men som ikke lenger er, kan fremdeles vise forhøyede landskapsendringshastigheter sammenlignet med de som aldri har blitt islagt. Ikke-glaciale geomorfe prosesser som likevel har blitt betinget av tidligere isdannelse kalles paraglaciale prosesser. Dette konseptet står i kontrast til periglaciale prosesser, som er direkte drevet av dannelse eller smelting av is eller frost. Hva er et svar på dette spørsmålet: Hvilken forsker studerte mer om slitasje?
A: