Julia spør Kevin om jobben sin, og han forteller henne at han er ferdig med masteroppgaven og gjør frilans oversettelsesprosjekter. Han hjelper også i sin familiebedrift som produserer flagg og andre reklametekstilprodukter. Kevin planlegger å jobbe i familiebedriften i fremtiden, men lærer for tiden fra forskjellige steder. Julia uttrykker sin usikkerhet om å få erfaring, og Kevin beroliger henne med at det vil komme til slutt.
Tenk som om du svarer til en femåring. Dialog:
Julia: Hva gjør du for å leve?
Kevin: Vet riktig, jeg er ferdig med masteroppgaven min. 
Kevin: Økonomisk far hjelper meg fortsatt, men jeg prøver å ta noen frilans oversettelsesprosjekter.
Kevin: For eksempel nå gjør jeg oppgaven der jeg må gjøre opp messenger som samtaler
Julia: Det er interessant:)
Kevin: Ja. Slags. :/
Kevin: Når du må lage 300 dialoger om forskjellige ting ved å bruke forskjellige navn, er det veldig tidkrevende og mentalt utmattende:D
Julia: Hva med fremtiden din?
Kevin: Vi har en familiebedrift, og jeg hjelper til med det.
Kevin: En dag vil jeg sannsynligvis jobbe her, behandle det som arv
Kevin: Men jeg er ikke klar ennå, så jeg prøver å lære så mye jeg kan på forskjellige steder
Julia: Kul. Hva gjør denne familiebedriften?
Kevin: Vi produserer flagg, strandflagg, bannere og andre reklametekstilprodukter
Kevin: Vi har få skrivere som skriver ut direkte på polyester ved sublimering
Julia: Hyggelig:) Det er bra at du har en generell ide om hva du skal gjøre i fremtiden
Julia: Fordi jeg ikke en gang vet hvor jeg skal begynne å få erfaring :(
Kevin: Ikke bekymre deg. Det vil komme til deg etterhvert:)

Hva er et sammendrag av denne dialogen?