C. Hun likte å kjøre fort.
Hjelp så godt du kan. Gitt spørsmålet: Jeg vil gå en lenger tilbake enn det. Jeg hadde nesten aldri en første date. En ung dame jeg møtte på sykehusets kafeteria der jeg jobbet som apotekpraktikant (hun var røntgentekniker) spurte jeg ut på en date. Vil du følge meg hjem? spurte hun. Jeg sa SIKKER! Hun satte seg i bilen sin, traff motorveien, gikk over toppen av bakken.. og var borte. Jeg gikk 75 km/t og prøvde desperat å holde baklysene i synsfeltet mitt mens jeg svingte inn og ut av trafikken. Jeg tenkte at hvis du ikke virkelig vil gå ut med meg, bare fortell meg, ikke prøv å slippe meg! Jeg fikk endelig tak i henne, men fant ut at hun alltid kjører på den måten. Hvis Janet Guthrie ikke var den første kvinnen som kjørte i Indy 500, ville hun ha vært det. Gjennom årene etter hvert som hun ble eldre, å samle fartsbilletter ble gammel, så hun ble en mer ansvarlig sjåfør. Jeg er glad, fordi jeg måtte hjelpe til med å betale for de billettene de siste 30+ årene vi har vært gift. Glad for at jeg tok tak i henne den ene natten på motorveien. REDIGERE, OG BAKHISTORIE: Hun spiste lunsj med sine røntgentekniske kolleger. Hun forlot bordet først, og jeg henvendte meg til de andre og spurte hva hun het, jenta som nettopp dro. De fortalte meg, og omtrent en halv time senere ringte radiologiavdelingen fra apotekstelefonen og ba om henne. Hun sa at alle jentene på avdelingen var klemt rundt telefonen og fniste mens vi snakket. Det er den kjekke blonde praktikanten på apoteket, fortalte de hverandre. Åh, du mener DEN?! Ååååh! Som den siste scenen fra «An Officer And A Gentleman.» Ganske morsomt. Spørsmål: Hva var sannsynligvis sant med Janet? Alternativer: A. ikke nok informasjon B. Hun var den første kvinnene som løp i Indy 500. Hun likte å kjøre fort. D. Hun likte å få fartsbilletter. === Det riktige svaret er
Svaret er: