I perioden 1890 til 1914 var levestandarden for ufaglærte arbeidere i Amerika og Storbritannia omtrent den samme etter å ha tatt hensyn til levekostnadene. Dette betyr at de hadde lignende mengder penger å bruke på ting de trengte for å leve, som mat og bolig. Fagarbeidere i Amerika hadde imidlertid omtrent dobbelt så høy levestandard som fagarbeidere i Storbritannia. Dette betyr at de hadde mer penger å bruke på ting de ønsket, som fine klær eller ferier.
Tenk som om du svarer til en femåring. Kontekst: Den australske historikeren Peter Shergold bekrefter funnene fra mange forskere om at levestandarden for amerikanske industriarbeidere var høyere enn i Europa. Han sammenligner lønn og levestandard i Pittsburgh med Birmingham, England. Han finner ut at etter å ha tatt hensyn til levekostnadene, var levestandarden for ufaglærte arbeidere omtrent den samme i de to byene, mens fagarbeidere hadde omtrent dobbelt så høy levestandard. Den amerikanske fordelen vokste over tid fra 1890 til 1914, og det var en kraftig jevn strøm av fagarbeidere fra Storbritannia til det industrielle Amerika. Shergold avslørte at dyktige amerikanere tjente høyere lønn enn britene, men ufaglærte arbeidere gjorde det ikke, mens amerikanerne jobbet lengre timer, med større sjanse for skade, og hadde færre sosiale tjenester. Landsomfattende fra 1890 til 1914 steg de fagorganiserte lønningene i industrien fra $17,63 i uken til $21,37, og den gjennomsnittlige arbeidsuken falt fra 54,4 til 48,8 timer i uken. Lønnen for alle fabrikkarbeidere var $11,94 og $15,84 fordi fagforeningene bare nådde de mer dyktige fabrikkarbeiderne.

Spørsmål: Hvordan var levestandarden for ufaglærte arbeidere i Amerika og Storbritannia sammenlignet seg i perioden 1890 til 1914?

Svar: