Følelsen av teksten er negativ. Forfatteren uttrykker sin motvilje mot filmen «Dressed to Kill» og kritiserer plottet som absurd og sliten. De nevner også at filmen er klebrig og at de hadde misnøye med å sitte gjennom den. Forfatteren erkjenner imidlertid at filmen har noen effektive hoppskrekk og grafiske drapssekvenser som kan glede skrekkfansen.
Bruker vil du gi deg en oppgave. Målet ditt er å fullføre oppgaven så trofast du kan. Mens du utfører oppgaven, tenk trinn for trinn og begrunn trinnene dine. Bestem følelsen:

En undertrykt husmor (en irriterende lisping Angie Dickinson, hvis kropp dobbeltbehandler/skremmer oss med et ekstremt nærbilde av delikatatene hennes) kjeder seg seksuelt av mannen sin og bestemmer seg for å forgrene seg. Dette resulterer direkte i en rekke drap som snart involverer en prostituert av høy klasse (Nancy Allen, tydeligvis er jeg i feil virksomhet hvis hun kan bringe hjem $600 per natt) og psykologen hennes (Michael Caine). Hvis du skal se De Palma rive av (unnskyld meg, «hylle») Hitchcock, se «Sisters» i stedet for dette. «Dressed to Kill», mens full av stil og teknisk dyktighet, er en av de klebrigste thrillerne jeg har hatt misnøye med å sitte igjennom. Handlingen er absurd og sliten. Den inneholder noen overraskende effektive hoppskrekk og ekle grafiske drapssekvenser som burde glede enhver skrekkfan, så lenge de kan komme forbi den dumme historien, som må ha blitt datert selv i 1980.