Celenda løftet armene bak ryggen.
Gi et detaljert svar slik at brukeren ikke trenger å søke utenfor for å forstå svaret. Svar på følgende spørsmål: Det var en god fest. Celendas tjener hadde kjøpt to av de største og sterkeste oksene i Fena Kef, og de stekte nå over hallens to store braziers. Lukten fylte Celendas nesebor. Hun lukket øynene og la seg tilbake på silkedivanen sin, nyter synet og lydene. Fingeren hennes fiklet med en revet søm på divanens armlen og gleden hennes bleknet. Hun ville ha pisket syersken sin for å tillate noe slikt, men kvinnen hadde flyktet for et år siden. Hun hadde knapt råd til klær som var akseptable for en kvinne i hennes stilling, selv om få kunne si med sikkerhet hva den stillingen var, så hun hadde rett og slett mindre klær generelt. Hun løftet armene bak ryggen og lot varmen fra brazierne strømme over kroppen hennes. Selv om antallet krympet, likte mange fortsatt Celendas hyppige feiringer. Noen lo og ropte på den ene siden, noen koblet i de mørke skyggene og bak silkegardiner. De fleste spiste og drakk, og alle deltok i den røde lotusen. Celenda vinket til en tynn slavegutt, en av hennes siste par, og han kom med en bronseskål. Tørkede røde blader dekket bunnen av bollen. «Hvorfor er ikke denne skålen full?» ropte hun på gutten. Han kranglet, men hun kunne fortelle at han ikke var veldig redd. Hun hadde ikke råd til å skade eller drepe ham, og alle visste det. Hun slo ham, men ikke hardt. Hvis hun slo for hardt, ville hun finne seg selv med en mindre slave sammen med den avtagende tilførselen av det røde bladet. Umiddelbart flyktet tankene om den smuldrende villaen, de revne møblene og de avtagende kassen fra hennes sinn. Eufori strømmet inn. Hun kjente det i fingrene og tærne. Som løftet armene bak ryggen: - slavegutten - Celenda - tjeneren hennes - ikke nok informasjon
A: