John Lennons musikkinstrumenter og signaturlyd.
 Gitt spørsmålet: Gitt nedenstående kontekst: Lennon spilte et munnorgel under en bussreise for å besøke fetteren sin i Skottland; musikken fanget førerens øre. Imponert fortalte sjåføren Lennon at han kunne få munnspill hvis han kom til Edinburgh dagen etter; munnspillet hadde blitt lagret i bussdepotet i Edinburgh etter at en passasjer utilsiktet hadde forlatt den på en buss. Det profesjonelle instrumentet erstattet raskt Lennons leketøy. Han fortsatte å spille munnspill, ofte ved hjelp av instrumentet i Beatles' Hamburg-år, og det ble en signaturlyd i gruppens tidlige innspillinger. Moren hans lærte ham å spille banjo, og kjøpte ham senere en akustisk gitar. Som 16-åring spilte han rytmegitar med Quarrymen. Etter hvert som karrieren gikk, spilte han en rekke elektriske gitarer, hovedsakelig Rickenbacker 325, Epiphone Casino og Gibson J-160E, og fra starten av solokarrieren, Gibson Les Paul Junior. Double Fantasy-produsent Jack Douglas hevdet at siden hans Beatle-dager har Lennon vanligvis innstilt D-strengen litt flat, slik at tanten Mimi kunne fortelle hvilken gitar som var hans på innspillinger. Noen ganger spilte han en seksstrengs bassgitar, Fender Bass VI, og ga bass på noen Beatles-numre («Back in the U.S.S.R.», «The Long and Winding Road», «Helter Skelter») som okkuperte McCartney med et annet instrument. Hans andre valgte instrument var pianoet, som han komponerte mange sanger på, inkludert «Imagine», beskrevet som hans mest kjente soloarbeid. Hans jamming på et piano med McCartney i 1963 førte til etableringen av Beatles' første amerikanske nummer én, «I Want to Hold Your Hand». I 1964 ble han en av de første britiske musikerne som skaffet seg et Mellotron-keyboard, skjønt det ble ikke hørt på en Beatles-innspilling før «Strawberry Fields Forever» i 1967. Gjett en gyldig tittel for det!
Svaret er: