Reducerea suferinţei animalului cât mai mult posibil reprezintă un imperativ etic care formează parte a moştenirii noastre culturale, în ciuda paradoxului aparent în care noi căutăm să le protejăm bunăstarea într-un moment care, pentru multe dintre animale, va fi ultima lor călătorie.
Limiting animal suffering as far as possible is an ethical imperative that forms part of our cultural heritage, in spite of the apparent paradox that we are seeking to protect their welfare at a time that, for many, will be their last journey.