Totuşi, este evident că unele dintre statele membre sunt incapabile să gândească în afara cadrului economic restrâns, care consideră că politicile sociale şi de mediu sunt un lux costisitor la care e bine să se renunţe, deoarece acţionează ca o restricţie pe piaţă.
Sommige lidstaten zijn echter duidelijk niet in staat om buiten het economische kader te denken, waarbij sociaal beleid en milieubeleid als dure luxeartikelen worden beschouwd, die we aan de kant kunnen schuiven als ze de markt belemmeren.