Până în prezent, crearea bogăţiei şi măsurarea bunăstării s-au bazat, în mare măsură, pe consum, industria fiind astfel încurajată să nu acorde prea multă atenţie valorii reale a materiilor prime utilizate, chiar dacă preţul acestora este scăzut, sau costului real al deşeurilor produse.
Tot nu toe zijn het scheppen van welvaart en de maat voor welzijn hoofdzakelijk gebaseerd geweest op consumptie, en dus is de industrie aangemoedigd om weinig aandacht te schenken aan de echte waarde van de gebruikte grondstoffen, zelfs als de prijs daarvan laag is, of aan de echte kosten van het geproduceerde afval.