Prelungirea constantă, la fiecare șase sau opt ore, a duratei de timp în care spațiul aerian european era închis a însemnat că pasagerii nu își puteau planifica călătoriile în alt mod și chiar și companiile aeriene au fost ținute în așteptare.
Stałe przedłużanie zamknięcia europejskiej przestrzeni powietrznej co sześć do ośmiu godzin oznaczało, że pasażerowie nie byli w stanie zaplanować podróży za pomocą innych środków transportu, a same linie lotnicze musiały oczekiwać na rozwój wypadków.