Dacă țările falite ar fi rămas în afara zonei euro, monedele lor și-ar fi pierdut din valoare, ceea ce ar fi condus la o creștere a exportului, facilitată de rate scăzute ale dobânzii care ar fi fost impuse de către băncile lor naționale.
Indien de falende landen geen lid van de eurozone waren geweest, was hun munt in waarde gedaald. Dat had dan geleid tot door de export gedreven expansie, ondersteund door de lage rente die hun centrale banken in dat geval zouden hebben afgekondigd.