Singura sursă de optimism şi speranţă este ca aceste evenimente să îi facă pe politicienii şi pe opinia publică din întreaga lume să vadă care este adevăratul caracter al regimului iranian, care capabil de acţiuni aflate la o distanţă imensă faţă de standardele minime ale lumii moderne.
De enige bron van hoop en optimisme is het feit dat deze gebeurtenissen de politici en de internationale publieke opinie bewust kunnen maken van de ware aard van het Iraanse regime, dat in staat is om handelingen te plegen die sterk afwijken van de grondbeginselen van de hedendaagse maatschappij.