Necesitatea statelor membre de a-şi păstra controlul asupra direcţiei politicii şi asupra cerinţelor bugetare ale serviciilor proprii de asistenţă medicală a fost îndeplinită, prin intermediul clauzei de autorizare prealabilă şi prin aceea că statele membre ar alege serviciile pe care să le desfăşoare.
The need for Member States to retain control over the policy direction and budgetary requirements of their health services was met by the pre-authorisation clause and the fact that Member States would choose which services were carried out.