În lipsa unei armonizări a legislaţiei, statele membre sunt libere să stabilească obiectivele politicii lor în domeniu şi să definească nivelul de protecţie urmărit.
Aangezien er op dit terrein een gebrek aan geharmoniseerde wetgeving is, zijn de lidstaten vrij om hun eigen beleidsdoelstellingen en het gewenste beschermingsniveau te bepalen.