Först slöt sig det unga tronföljarparet till hattpartiet, därtill förmått av förespeglingen om utvidgad makt och av vänskap för några av partiets ledande män, bland vilka särskilt Carl Gustaf
fˈœʂt slˈøːt sˈɛj deːt ˈɵŋa trɔnfˈœljarpˌarət tɪl hˈatpatˌiːət, dˈɛtɪl fˈœrmɔt ɑːv fˈøːrəspˌɛɡlɪŋən ɔm ˈʉtvɪdɡˌad mˈakt ɔk ɑːv vˈɛnskɑːp føːr nˌoːɡra ɑːv pˈatiːˌɛts lˈeːdandə mˈɛːn, blˈand vˈɪlka sˈɛrsxɪlt kˈarl ɡˈɵstaf