De känner inte till andra straff än yxa och träldom och även när en man är dömd anses det som en heder att vara glad, för tårar, klagan och andra tecken på ånger, som vi anser rätt, avskyr danskarna till den grad att det inte ens är tillåtet för någon att gråta över sina synder eller över sina kära avlidna".
deː ɕˈɛnər ˈɪntɛ tɪl ˈandra strˈaf ɛn ˈyːksa ɔk trˈɛldɔm ɔk ˈɛːvən nˈɛːr ɛn man ɛːr dˈœmd ˈanseːs deːt sɔm ɛn hˈeːdər at vˈɑːra ɡlˈɑːd, føːr tˈoːrar, klˈɑːɡan ɔk ˈandra tˈɛkːən poː ˈɔŋər, sɔm viː ˈanseːr rˈɛt, ˈɑːvsxyːr dˈanskarnˌa tɪl dɛn ɡrˈɑːd at deːt ˈɪntɛ ˈɛns ɛːr tˈɪloːtət føːr nˌoːɡɔn at ɡrˈoːta ˈøːvər sˌiːna sˈyndər ˌɛlər ˈøːvər sˌiːna ɕˈɛːra ˈavlɪdnˌa".