På sina första utställningar i Stockholm 1955, 1957 och  1960, blev han betraktad som en enstöring, som målade tvärtemot alla rådande konstriktningar.
poː sˌiːna fˈœʂta ˈʉtstəlnˌɪŋar iː stˈɔkhɔlm nˈɪtɔnhˈɵndra fˌɛmtɪfˈɛm, nˈɪtɔnhˈɵndra fˌɛmtɪsxˈʉ ɔk nˈɪtɔnhˈɵndra sˈɛkstɪ, blˈeːv han bətrˈaktad sɔm ɛn ˈɛnstøːrˌɪŋ, sɔm mˈoːladə tvˌɛtəmˈuːt ˈala rˈoːdandə kˈɔnstrɪktnˌɪŋar.