Generellt kan sägas att de apokryfer som hör till tiden för det Gamla Testamentets böcker erhöll en högre status inom den tidiga kyrkan (se deuterokanoniska böcker) medan de apokryfer som tillhör tiden för Nya Testamentet oftast blev förklarade som heretiska då de användes inom andra (idag försvunna) trosriktningar som till exempel gnosticism och uttrycker läror som inte var förenliga med den tidiga kyrkans tro.
jənˈeːrəlt kan sˈɛjas at deː ˈɑːpɔkrˌyːfər sɔm hˈøːr tɪl tˈiːdən føːr deːt ɡˈamla tˈɛstamˌɛntəts bˈœkːər ərhˈœl ɛn hˈøːɡrə stˈɑːtʉs ˈɪnɔm dɛn tˈiːdiːɡˌa ɕˈyrkan sˈeː dˌeːʉtərˌuːkanˈoːnɪskˌa bˈœkːər mˈeːdan deː ˈɑːpɔkrˌyːfər sɔm tˈɪlhøːr tˈiːdən føːr nˈyːa tˈɛstamˌɛntət ˈɔftast blˈeːv fœrklˈɑːradə sɔm hˈeːrətˌɪska doː deː ˈanvəndəs ˈɪnɔm ˈandra ˈɪdˌɑːɡ fˈœʂvɵnˌa trˈɔsrɪktnˌɪŋar sɔm tɪl əksˈɛmpəl ŋnˈɔstiːsˌɪsm ɔk ˈɵtrykːər lˈɛːruːr sɔm ˈɪntɛ vɑːr fˈøːreːnlˌiːɡa meːd dɛn tˈiːdiːɡˌa ɕyrkˈans trˈuː.