katsnˈeɭsʌn nazˈivai tsˈi ɭiksˈemi nˈe ʌpstavˈinami, ˈɑ atribˈutami, kʌnstatˈujutʃʲi, ɕˈo "tˈɑki atrˈibuti nˈe zˈɑvʒdi spivvidnˈesini zˈɛ pridmˈetnim imˈenim, ˈɑɭi jˈot tˈodi, kˈoɭi pridmˈet — nˈe ˈimja naˈjavni, vˈoni vidnˈosjatsja dˈo nˈix tʃʲˈeris pridikˈɑt.
Кацнельсон називає ці лексеми не обставинами, а атрибутами, констатуючи, що "такі атрибути не завжди співвіднесені з предметним іменем, але й тоді, коли предмет — не ім'я наявне, вони відносяться до них через предикат.