iɭfrˈidi iɭinˈek;  dvˈɑdtsjatʲ ʒˈoftnja odʲˈin tˈisjatʃa dʲevʲatsˈot sˈorokʃˈisʲtʲ, mjurtstsˈuʃɭjaɡ — afstrˈijska pismˈennitsja tˈɑ fimˈinistka, nahʌrˈodʒyna nʌbiɭˈifskʌju primˈiiju zˈɛ ɭitirˈɑturi v dvˈɑ tˈisjatʃa tʃʲotirʲi rˈotsi zˈɑ «muzˈitʃʲnij pʌtˈik hʌɭˈosiv ˈi prʌtihˈoɭʌsiv ˈu rʌmˈɑnax ˈi pˈesax, ˈjaki zˈɛ nadzvitʃʲˈjajnʌju mʌvnˈoju rivnˈistju rʌskrivˈɑjutʲ apsˈurdnist kɭˈiʃy suspˈiɭstva tˈɑ jˌixˈɑ pidkʌrˈjujutʃʲu sˈiɭu».
Ельфрі́де Єлі́нек  (;  20 жовтня 1946, Мюрццушляґ) — австрійська письменниця та феміністка, нагороджена Нобелівською премією з літератури в 2004 році за «музичний потік голосів і протиголосів у романах і п'єсах, які з надзвичайною мовною ревністю розкривають абсурдність кліше суспільства та їх підкорюючу силу».