bˈo pirˈedtʃʲɪsnʌ bˈuɭʌ p fiɭʌsˈofiju nazˈivati «mudrˈistju», ˈɑ tˈohʌ, xtˈo pratsˈjui zˈɛ nˈeju v nˈij — «mudrˈetsym», ˈjak ˈjakɕʌ b vˈin natˈotʃʲiv vʒˈɛ svˈij dˈux dˈo mˈeʒy; ˈɑ fiɭˈosʌf  — tsˈɛ prˈostʌ tˈoj, xtˈo vidtʃʲˈuvai pˈotjah dˈo mudrˈosti.
Бо передчасно було б філософію називати «мудрістю», а того, хто працює з нею в ній — «мудрецем», як якщо б він наточив вже свій дух до межі; а філософ  — це просто той, хто відчуває потяг до мудрості.