nˈɑvit tʃʲˈeris kʌrˈotkij tʃʲˈjas kʌristˈuvatisja takˈimi vidˈɑnnjami ˈjak dʌvidkˈovimi stˈɑi nimˈoʒɭivʌ: zanˈɑdtʌ bahˈɑtʌ zˈusiɭ dʌvˈoditsja vitrˈɑtʃʲɪti nˈɑ tˈe, ɕˈob vidʌkrˈemiti fˈɑkti vˈid intirprˈetatsij; ʌdnˈɑk sˈɑmi tsˈɛ idiˈoɭʌhitʃʲni zabˈɑrvɭinnja rˈobit dʌvˈidkʌvi vidˈɑnnja ʌsˈobɭivʌ tsikˈɑvimi ˈjak istˈoritʃʲni svidtʃʲˈennja, pamjatnˈik svʌˈei ipˈoxi.
Навіть через короткий час користуватися такими виданнями як довідковими стає неможливо: занадто багато зусиль доводиться витрачати на те, щоб відокремити факти від інтерпретацій; однак саме це ідеологічне забарвлення робить довідкові видання особливо цікавими як історичне свідчення, пам'ятник своєї епохи.