pridmˈetʌm ʌrfʌˈepii jˈe zvukˈovi ʌsʌbɭˈivʌsti mʌvɭˈennja, ʌdnˈɑk ˈusni mʌvɭˈennja rʌshɭjadˈɑitsja f tsʲˈomu vipˈɑdku nˈe vzahˈɑɭi, ˈɑ tˈiɭki zˈɛ pʌhɭˈjadu jˈohʌ vidpʌvˈidnʌsti sutʃʲˈjasnim ɭitirˈɑturnim nˈormam.
Предметом орфоепії є звукові особливості мовлення, однак усне мовлення розглядається в цьому випадку не взагалі, а тільки з погляду його відповідності сучасним літературним нормам.