ˈu ritʃʲˈenni iminnˈik mˈoʒy vikʌnˈuvati funktsˈii pidmˈeta, dʌdˈɑtka, imˈennʌi tʃʲɪstˈini prisˈudka, niushˈodʒynʌhʌ ʌznˈɑtʃʲinnja tˈɑ ʌpstˈɑvini.
У реченні іменник може виконувати функції підмета, додатка, іменної частини присудка, неузгодженого означення та обставини.