mʌrdˈoju xˈotʃʲ patsˈjuki bˈij; sˈɑma tˈofsta, ˈjak bˈodnja, ˈɑ ʃˈija, xˈotʃʲ ʌbˈiddja hnˈi» ; «ˈɑɭi ˈjak tˈiɭki vˈona trˈoxi sirdˈiɭas, zˈɛ nˈei spadˈɑɭa tˈɑ sʌɭˈodka ɭˈuska, ˈi vˈona ɭaˈjaɭasʲ ˈi kritʃʲˈjaɭa nˈɑ vvˈes rˈot» ; « — bˈudiʃ tˈi v mˈeni tsihˈɑnskʌi xaɭˈjandri skakˈɑti, ˈɑ nˈe ˈja f tˈebi»«kajdˈɑʃyva sˈimja» ˈivan nˈetʃʲujɭivˈitskij.
мордою хоч пацюки бий; сама товста, як бодня, а шия, хоч обіддя гни» ; «Але як тільки вона трохи сердилась, з неї спадала та солодка луска, і вона лаялась і кричала на ввесь рот» ; « — Будеш ти в мене циганської халяндри скакати, а не я в тебе» («Кайдашева сім'я» Іван Нечуй-Левицький).