ɭjudˈina, sprijmˈɑjutʃʲi tʃʲɪstˈotu ʌsnˈovnʌhʌ tˈonu, hʌvˈorit prˈo visˈotu hʌɭˈosu nˈizkij hˈoɭʌs (en)slˈaʃ(uk) visˈokij hˈoɭʌs, ˈɑbʌ bˈɑs, barˈitʌn, tˈenʌr, ˈɑɭt, kʌntrˈɑɭtʌ, sʌprˈɑnʌ, sprijmˈɑjutʃʲi intinsˈivnist zvˈuka, hʌvˈorit prˈo sˈiɭu hˈutʃʲnij, ˈɑbʌ sˈiɭnij (en)slˈaʃ(uk) tˈixij, ˈɑbʌ sɭˈɑpkij hˈoɭʌs, sprijmˈɑjutʃʲi tʃʲˈjas zvutʃʲˈjannja mʌvɭinnˈevʌhʌ sihnˈɑɭu, hʌvˈorit prˈo trivˈɑɭistʲ ˈi ʃvˈidkist mʌvɭˈennja dˈofhʌ (en)slˈaʃ(uk) nidˈofhʌ, ʃvˈidkʌ (en)slˈaʃ(uk) pʌvˈiɭnʌ.
Людина, сприймаючи частоту основного тону, говорить про висоту голосу (низький голос/високий голос, або бас, баритон, тенор, альт, контральто, сопрано), сприймаючи інтенсивність звука, говорить про силу(гучний, або сильний/ тихий, або слабкий голос), сприймаючи час звучання мовленнєвого сигналу, говорить про тривалість і швидкість мовлення (довго/недовго, швидко/повільно).