pˈisɭja jˈohʌ smˈerti mʌskˈofski tsˈɑrstvʌ fstupˈiɭʌ f pirˈiʌd smˈuti, dˈe tsarˈjami bˈuɭi prʌhʌɭˈoʃyni pˈo tʃʲˈerzi fˈedir (en)ˈaɪ ˈaɪ(uk) hʌdˈunʌv odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot pjˈatʲ, ɭʒydmˈitrij (en)ˈaɪ(uk) odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot pjˈatʲ—odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot ʃˈisʲtʲ, vˈɑsiɭ (en)ˈaɪ vˈiː(uk) ʃˈujskij odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot ʃˈisʲtʲ—odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot dʲˈesjatʲ, ɭʒydmˈitrij (en)ˈaɪ ˈaɪ(uk) odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot vˈisʲim—odʲˈin tˈisjatʃa ʃˌɛsʲtʲsˈot dʲˈesjatʲ.
Після його смерті Московське царство вступило в період смути, де царями були проголошені по черзі Федір II Годунов (1605), Лжедмитрій I (1605—1606), Василь IV Шуйський (1606—1610), Лжедмитрій II (1608—1610).