ritʃʲˈennja — hramˈɑtitʃʲna kʌnstrˈuktsija, pʌbudˈovana zˈɛ ʌdnˈohʌ tʃʲˈi kˈiɭkʌx sɭˈif pivnˈoi mˈovi, ɕˈo stanˈovitʲ ʌkrˈemu, vidnˈosnʌ nizˈɑɭiʒnu dˈumku; znatʃʲˈennivi, hramˈɑtitʃʲni tˈɑ intʌnˈɑtsijni tsˈiɭi, ɕˈo virˈɑʒai ˈjakus dˈumku ˈu vidnˈoʃynni jˌijˈi dˈo dijsnˈosti pridikˈɑtivnist, stvʌrˈena katihˈorijami mʌdˈɑɭnʌsti, tʃʲˈjasu jˈot ʌsˈobi ˈodnim sɭˈovʌm tʃʲˈi spʌɭˈukʌju sɭˈiv.
Ре́чення — граматична конструкція, побудована з одного чи кількох слів певної мови, що становить окрему, відносно незалежну думку; значеннєве, граматичне та інтонаційне ціле, що виражає якусь думку у відношенні її до дійсності (предикативність, створена категоріями модальності, часу й особи) одним словом чи сполукою слів.