vidtˈɑk stˈo dvˈɑdtsjatʲtʃʲotirʲi diɭihˈɑtivbiɭʃʌvˈikiv nˈɑ tʃʲˈoɭi zˈɛ vˈɛ.zatˈonskim piriˈixaɭi dˈo xarkˈova, dˈe ʌbidnˈɑɭis zˈɛ diputˈɑtami (en)ˈaɪ ˈaɪ ˈaɪ(uk) zˈizdu rˈɑd dʌnˈetskʌhʌ ˈi krivʌrˈizkʌhʌ basˈejniv ˈi prʌvˈeɭi dvˈɑdtsjatʲtʃʲotirʲi—dvˈɑdtsjatʲpjˈatʲ hrˈudnja spˈiɭnij zˈɛˈizd rˈɑd bɭˈizkʌ dvʲˈesʲtʲɪ ˈosib, nˈɑ jakˈomu prʌhʌɭˈosiɭi ukrˈɑinu radˈjanskʌju rispubɭˈikʌju rˈɑd tˈɑ viznˈɑɭi jˌijˈi tʃʲɪstˈinʌju ˌɛrˌɛrˈɛfˌɛsˈɛr.
Відтак 124 делегатів-більшовиків на чолі з В.Затонським переїхали до Харкова, де об'єднались з депутатами III з'їзду Рад Донецького і Криворізького басейнів і провели 24—25 грудня спільний з'їзд рад (близько 200 осіб), на якому проголосили Україну радянською республікою рад та визнали її частиною РРФСР.