ən ləs inskɾipsjˈons ɣɾˈɛɣəs pɾiməɾˈɛnkəs ðəspɾˈes ðə ləðˈat fˈoskɐ, kˈɛ ðˈatən dəl , lɐ fˈormɐ ðɐkˈɛstɐ ʎˈɛtɾɐ sɐsˈɛmblɐ ɐ lɐ sˈɛβɐ pɾəðəsəsˈoɾɐ ɐlˈɛp: ˈamp fˈormɐ ðˈunɐ "ˈa" mɐʑˈuskʊlɐ kˈɛ ðəskˈansɐ sˈoβɾə əl sˈɛw kʊstˈat əskˈɛɾrə.
En les inscripcions gregues primerenques després de l'edat fosca, que daten del , la forma d'aquesta lletra s'assembla a la seva predecessora alep: Amb forma d'una "a" majúscula que descansa sobre el seu costat esquerre.