lɐtlˈantiðɐ mˈil ʋˈujtsˈɛnts sətˌantɐsˈɛt es ʊn pʊˈɛmɐ ˈɛpik ðə ʑɐsˈin ʋərðɐɣˈɛ fʊrmˈat pə ðˈew kˈans, ˌunɐ inɾʊðʊksjˈo i ˌunɐ kʊŋklʊzjˈo, kˈɛ nˈaɾrɐ ləs pəɾipˈɛsjəs ðˈɛɾɐkləs pə iβˈɛɾiɐ, lənfʊnsɐmˈen dəl kʊntinˈen dəls ɐtlˈans, lɐ kɾɛˌasjˈo ðəl mˈa məðitəɾrˈani i ɐl finˈal ðəskʊβɾimˈen də ləs ɐmˈɛɾikəs.
L'Atlàntida (1877) és un poema èpic de Jacint Verdaguer format per 10 cants, una introducció i una conclusió, que narra les peripècies d'Hèracles per Ibèria, l'enfonsament del continent dels atlants, la creació del Mar Mediterrani i al final descobriment de les Amèriques.