klˈitiks ɐdʑˈuns: ɐkˈɛst tˈipʊs ðə klˈitiks, ɐ ðifəɾˈɛnsiɐ ðəls ɐntəɾjˈoɾs, ˈɛs kɐɾɐktəɾˈidzən pəl fˈɛt kˈɛ nˈo son əɡziɣˈits pəl ʋˈɛrp, nˈo son indispənsˈaβləs pərkˈɛ lʊɾɐsjˈo tiŋˈuj səntˈit.
Clítics adjunts: Aquest tipus de clítics, a diferència dels anteriors, es caracteritzen pel fet que no són exigits pel verb, no són indispensables perquè l'oració tingui sentit.