ɐkˈɛst fənˈomən ˈɛs ðˈonɐ kwˈan ˈɛs tɾˈaktɐ ðˈun mˈot pɾimitˈiw ən kˈɛ lɐ ʋʊkˈal kˈɛ pɾəsəðˈɛjɕ lɐ səkwˈɛnsiɐ βɐɾrɐβˈaɾrɐ es tˈɔnikɐ i ən əls mˈots ðəɾiβˈats ðɐkˈɛst pɾimitˈiw: tˈɛklɐ, təklˈɛtɐ ɐ tˈɛklɐ, lɐ ˈɛ es tˈɔnikɐ i təklˈɛtɐ es ʊn dəɾiβˈat ðə tˈɛklɐ.
Aquest fenomen es dona quan es tracta d'un mot primitiu en què la vocal que precedeix la seqüència // és tònica i en els mots derivats d'aquest primitiu: tecla, tecleta (a tecla, la e és tònica i tecleta és un derivat de tecla).