əl nʊβˈɛmbɾə ðəl mˈil nˌɔusˈɛnts nʊɾˌantɐðˈɔs, dəspɾˈes kˈɛ əls insʊrɣˈens iŋˈujɕʊs ʋˈan pɾˈɛndɾə ˌunɐ pˈaɾt impʊɾtˈan dəl ðistɾˈiktə ðə pɾiɣʊɾˈidɲi ˈamp lɐ pɾətənsjˈo ðinkʊrpʊɾˈalˈo ɐ lɐ ɾrəpˈuβlikɐ ðiŋˈujɕiɐ, ɐjɕˈɔ ʋˈa sˈɛ ɾrəspˈost ˈamp lɐ ðəpʊɾtɐsjˈo, ɐʑʊðˈaðɐ pə ləs tɾˈopəs ðə ləɡzˈɛrsit ɾrˈus, də səjɕˈantɐ.zˈeɾʊzˈeɾʊ zˈeɾʊ ˈiŋˈujɕʊs ðə ʋlɐðikɐβkˈaz ɐ iŋˈujɕiɐ, dəls kwˈals ʋˈan mʊɾˈi tɾˈessˈɛnts, lɐ kwˈal kˈozɐ pɾʊβʊkˈa əl ɾrəβˈutɕ ɐ lɐ pəɾtinˈɛnsɐ ɐ lɐ fəðəɾɐsjˈo ɾrˈusɐ.
El novembre del 1992, després que els insurgents ingúixos van prendre una part important del districte de Prigoridnyi amb la pretensió d'incorporar-lo a la República d'Ingúixia, això va ser respost amb la deportació, ajudada per les tropes de l'exèrcit rus, de 60.000 íngúixos de Vladikavkaz a Ingúixia, dels quals van morir 300, la qual cosa provocà el rebuig a la pertinença a la Federació Russa.