ən əl kˈas ðə sistˈɛməs ðə ɾrəfəɾˈɛnsiɐ kˈɛ tiŋˈujn ˌunɐ ʋəlʊsitˈat ɾrəlɐtˈiβɐ ɐpɾəsjˈaβlə ɾrəspˈɛktə ðə lɐ ʋəlʊsitˈat ðə lɐ ʎˈum ɐkˈɛstɐ ɐpɾʊksimɐsjˈo nˈo es ʋˈaliðɐ i kˈal ɐplikˈa lɐ tɛˌoɾˈiɐ ðə lɐ ɾrəlɐtiβitˈat ən əl kˈas ðə ðˈos sistˈɛməs ˈamp ʋəlʊsitˈat ɾrəlɐtˈiβɐ ʋˈe βˈaɪɕɐ kʊnstˈan ˈɛnɾə ˈɛʎs lɐksələɾɐsjˈo ˈɛs pˈot ðəskʊmpˈondɾə ən ˌunɐ kʊmpʊnˈen pɐɾɐllˈɛlɐ ɐ lɐ ʋəlʊsitˈat ɾrəlɐtˈiβɐ ˈɛnɾə əls ʊbsərβɐðˈoɾs ˈaɡz i ʊn ˈaltɾə ðə pərpəndikʊlˈa ɐ ɐkˈɛstɐ ˈai.
En el cas de sistemes de referència que tinguin una velocitat relativa apreciable respecte de la velocitat de la llum aquesta aproximació no és vàlida i cal aplicar la teoria de la relativitat en el cas de dos sistemes amb velocitat relativa v constant entre ells l'acceleració es pot descompondre en una component paral·lela a la velocitat relativa entre els observadors ax i un altre de perpendicular a aquesta ay.