tˈot i kˈɛ kˈaðɐ mʊnisˈipi səlˈɛβɾɐ ləntəɾrɐmˈen də lɐ sɐrðˈinɐ ðˈunɐ fˈormɐ ðifəɾˈen, ən mˈoltəs pʊβlɐsjˈons ˈɛs ðˈuw ɐ tˈɛrmə ˌunɐ ɾrəpɾəzəntɐsjˈo ðə lɐ mˈoɾt ðˈɛn kɐrnəstˈoltəs i əl ɾrˈɛj ðəl kɐrnɐβˈal i kˈɛ pɾəziðˈɛjɕ tˈotəs ləs ɐktiβitˈats ðə fˈɛstɐ, sədʑˈiðɐ ðˈunɐ plʊɾˈaðɐ ɣənəɾˈal, ˌunɐ pɾʊsəsˈo ˈam əl kˈos ðˈɛn kɐrnəstˈoltəs ˈi, finɐlmˈen, ˌunɐ sɐrðinˈaðɐ pʊpʊlˈa.
Tot i que cada municipi celebra l'enterrament de la sardina d'una forma diferent, en moltes poblacions es duu a terme una representació de la mort d'en Carnestoltes i –el rei del Carnaval i que presideix totes les activitats de festa–, seguida d'una plorada general, una processó amb el cos d'en Carnestoltes i, finalment, una sardinada popular.