lɐntˈiɣɐ ɾrəliɣjˈo βˈaskɐ ˈes, pə tˈan, də kɐɾˈaktˌɛ ktˈɔnik, i tˈots əls sˈɛws pərsʊnˈadʑəs tˈɛnən əl sˈɛw kˈaw ɐ lɐ tˈɛɾrɐ i nˈo ɐl firmɐmˈen, kˈɛ sˈɛmblɐ kˈom ʊn pɐɾˈadʑə βˈujt pəl kwˈal mˈaɾi ʊ mˈaʑʊ ʋjˈadʑən də mʊntˈaɲɐ ɐ mʊntˈaɲɐ, ʊ pɐstˈuɾən ɾrɐmˈats ðə nˈuβʊls.
L'antiga religió basca és, per tant, de caràcter ctònic, i tots els seus personatges tenen el seu cau a la Terra i no al firmament, que sembla com un paratge buit pel qual Mari o Maju viatgen de muntanya a muntanya, o pasturen ramats de núvols.