ɐjɕˈi ðˈoŋks, tɾˈoβəm kˈɛ, ən mˈuzikɐ, kɐɾɐmˈɛʎɐ es ʊn instɾʊmˈen ɾrˈustik ðə ʋˈen fˈɛt ðə kˈaɲɐ, dˈos ʊ ðə fˈustɐ kˈom əl ɣɾˈaʎ ʊ lɐ flˈawtɐ ðə pɐstˈoɾ ən kɐstəʎˈa, kɐɾɐmˈiʎʊ; ən ɡɐʎˈɛk, kɐɾɐmˈɛlɐ; ən fɾɐnsˈɛs, kɐlʊmɛˌaw; ən pʊɾtʊɣˈɛs, kɐɾɐmˈɛlɐ; ən itɐljˈa, sjɐɾɐmˈɛʎɐ ʊ kɐɾɐmˈɛʎɐ.pə lɐ sˈɛβɐ ətimʊlʊɣˈiɐ i pərkˈɛ tˈot tˈe ˌunɐ fˈormɐ kˈɛ ɾrəkˈorðɐ lɐ kˈɔnikɐ ʊ lɐ silˈindɾikɐ kˈom lɐ kˈaɲɐ, əl mˈot kɐɾɐmˈɛʎ, kˈɛ tɐmbˈe tˈe əl sˈɛw ʊɾˈiɣən ən lɐ ʋˈɛw ʎɐtˈinɐ kɐlɐmˈɛʎʊs, siɡnifˈikɐ ən ləs sˈɛβəs ðifəɾˈens ɐksəpsjˈons: ʊn pənʑˈoʎ ðə ɣlˈas, ʊn ɾrəɣˈalim ɡlɐsˈat ʊ ðə sˈɛɾɐ, ˌunɐ əstɐlɐktˈitɐ ʊ əstɐlɐɡmˈitɐ, ʊn tɾˈos ðə βlˈɛ ɾrəkɾəmˈat ʊ ʊn kʊrðˈiʎ pɾˈim də kˈanəm.
Així doncs, trobem que, en música, caramella és un instrument rústic de vent fet de canya, d'os o de fusta com el grall o la flauta de pastor (en castellà, caramillo; en gallec, caramela; en francès, chalumeau; en portuguès, charamela; en italià, ciaramella o caramella).Per la seva etimologia i perquè tot té una forma que recorda la cònica o la cilíndrica com la canya, el mot caramell, que també té el seu origen en la veu llatina calamĕllus, significa en les seves diferents accepcions: un penjoll de glaç, un regalim glaçat o de cera, una estalactita o estalagmita, un tros de ble recremat o un cordill prim de cànem.