pəl kˈɛ fˈa ɐ ləs fˈorməs ðə ɾrəʎˈɛw, ɐ mˈes ðəls kˈons ʋʊlkˈaniks ðə tˈipʊs əstɾʊmbʊljˈa, dəls kwˈals nˈi a ˈamp kɾˈatˌɛ sənɾˈal mʊnsɐkˈopɐ, sˈantɐ mɐrɣɐɾˈiðɐ, ˈamp kɾˈatˌɛs lɐtəɾˈals ɡɐɾrinˈaðɐ, kʊnstitwˈits pə əskˈɔɾjəs pətˈitəs i ʊnifˈorməs mʊnsɐkˈopɐ ʊ pə mɐtəɾjˈals ɣɾʊsˈɛs mʊntʊliβˈɛt, kɾʊskˈat, ˈi a tˈawləs ðə lˈaβɐ, pʊzˈaðəs ən ɾrəʎˈɛw pə ləɾʊzjˈo flʊβjˈal ðifəɾənsjˈal, kˈom ɐ kɐstəʎfʊʎˈit ðə lɐ ɾrˈokɐ ʊ ɐ sˈan ʑʊˈan ləs fˈons, ˈon ˈɛs pˈot ʋˈɛwɾə lɐ kʊnstitʊsjˈo intˈɛrnɐ kʊnsʊliðˈaðɐ ən pɾˈisməs ɐʎɐrɣˈats.
Pel que fa a les formes de relleu, a més dels cons volcànics de tipus estrombolià, dels quals n'hi ha amb cràter central (Montsacopa, Santa Margarida), amb cràters laterals (Garrinada), constituïts per escòries petites i uniformes (Montsacopa) o per materials grossers (Montolivet, Croscat), hi ha taules de lava, posades en relleu per l'erosió fluvial diferencial, com a Castellfollit de la Roca o a Sant Joan les Fonts, on es pot veure la constitució interna consolidada en prismes allargats.