nˈo ʊbstˈan ɐjɕˈɔ, kwˈan əls pɾʊðʊktˈoɾs pɾimˈaɾis kɾˈɛjɕən ɾrˈapiðɐmˌen i ˈɛs kʊnsʊmˈɛjɕən ɾrˈapiðɐmˌen, lɐ βjʊmˈasɐ ən kwɐlsəβˈol mʊmˈen pˈot sˈɛ βˈajɕɐ; pə əɡzˈɛmlə, lɐ βjʊmˈasɐ ðəl fitʊplˈaŋktˌon pɾʊðʊktˈoɾ pˈot sˈɛ βˈajɕɐ ən kʊmpɐɾɐsjˈo ˈamp lɐ βjʊmˈasɐ ðəl zʊʊplˈaŋktˌon kʊnsʊmiðˈoɾ də lɐ mɐtˈɛjɕɐ zˈonɐ ðə lʊsəˈa.
No obstant això, quan els productors primaris creixen ràpidament i es consumeixen ràpidament, la biomassa en qualsevol moment pot ser baixa; per exemple, la biomassa del fitoplàncton (productor) pot ser baixa en comparació amb la biomassa del zooplàncton (consumidor) de la mateixa zona de l'oceà.