ən lɐ mitʊlʊɣˈiɐ ɣɾˈɛɣɐ, ˈɛɾɐkləs dəl ɣɾˈɛk ɐntˈik , ˈak ˌɛmɐkɾˈɔn ˈɛrə ɐ kˈe ˈɛlɐ sˈimbʊlˈuˈɛˈusˈɛt ˈɛssə, nˈom fʊrmˈat pə lɐ ʑʊkstɐpʊzisjˈo ðəl nˈom də lɐ ðəˈɛsɐ ˈɛɾɐ i klˈɛˌos kˈɛ siɡnifˈikɐ «ɡlˈɔɾiɐ», es ɐ ðˈi, «ɡlˈɔɾiɐ ðˈɛɾɐ», sʊβɾˈɛnʊm dˈe ɐlsˈɛjðəs ʊ ɐlkˌaˈɛws, ˌɛɾɐ ʊn səmiðˈew fˈiʎ ðə zˈɛws i ðɐlkmˈɛnɐ, nˈɛtɐ ðə pərsˈɛw i əspˈozɐ ðɐmfitɾjˈo.
En la mitologia grega, Hèracles (del grec antic , Hēraklḗs, nom format per la juxtaposició del nom de la deessa Hēra i kleos que significa «glòria», és a dir, «glòria d'Hera», sobrenom dAlceides o Alcaeus), era un semidéu fill de Zeus i d'Alcmena, neta de Perseu i esposa d'Amfitrió.