bəzɐlˈu ʋˈa kʊmənsˈa ɐ ɐdkwiɾˈi impʊɾtˈansiɐ kˈom ɐ kɐpitˈal ðə kʊmtˈat indəpəndˈen dəspɾˈes ðə lɐ mˈoɾt ðə ɣʊjfɾˈe əl pilˈos ʋˈujtsˈɛnts nʊɾˌantɐsˈɛt, kʊndisjˈo kˈɛ ʋˈa pˈɛrðɾə ən mʊɾˈi βərnˈat tɾˈes ʑˈɛndɾə ðə ɾrɐmˈon bəɾəŋwˈɛ tɾˈes sˈɛnsə fˈiʎs; kˈom ɐ kʊnsəkwˈɛnsiɐ, əl kʊmtˈat ðə βəzɐlˈu pɐsˈa ɐ lɐ kˈazɐ ðə βɐrsəlˈonɐ.
Besalú va començar a adquirir importància com a capital de comtat independent després de la mort de Guifré el Pilós (897), condició que va perdre en morir Bernat III –gendre de Ramon Berenguer III– sense fills; com a conseqüència, el comtat de Besalú passà a la casa de Barcelona.