ɐ mˈes ðə lɐ βəʎˈɛzɐ, i əspəsjɐlmˈen ən əl mˈark ðə lɐ pʊsmmʊðərnitˈat, ˈɛs kʊnsiðˈɛɾɐ kˈɛ ləs ɐnʊmənˈaðəs βˈɛʎəs ˈaɾts sˈolən tənˈi fʊnsjˈons nˈo tɐŋˈiβləs, kˈom pə əɡzˈɛmlə pə əkspɾəsˈa ɐlɣˈunɐ kˈozɐ, kɾɛˈa ˌunɐ ɐmmʊsfˈɛɾɐ, pɾʊβʊkˈa ʊn əstˈat ɐnˈimik ʊ məntˈal, intəɾrʊɣˈa sˈoβɾə ˌunɐ tɾɐðisjˈo ʊ ˌunɐ kɾəˈɛnsɐ, ʊfəɾˈi ˌunɐ nˈoβɐ miɾˈaðɐ ɐ kˈɛlkʊm, ʋiziβilidzˈa ˌunɐ sitwɐsjˈo ʊ sirkʊmstˈansjəs, fˈɛ kɾˈitikɐ pʊlˈitikɐ ʊ sʊsjˈal, ʊtilidzˈa lɐ iɾʊnˈiɐ ʊ lʊmˈoɾ, ʎʊjtˈa kˈonɾɐ ɾrˈols i əstəɾɛˌotˈips, kʊnnəktˈa pərsˈonəs ʊ ɣɾˈups ðə pərsˈonəs, fˈɛ kʊmʊnitˈat, ɾrəlɐsjʊnˈa ðifəɾˈens kʊltˈuɾəs, kɾɛˈa nˈoβəs iðˈɛəs, ɾrəkʊrðˈa, pɾʊpʊzˈa mˈons imɐɣinˈaɾis pʊsˈiβləs ʊ impʊsˈiβləs, i mˈolts ˈaltɾəs, sˈɛnsə ʊβliðˈa lɐ nˈofʊnsjˈo, nˈi tˈan sˈols ðə βəʎˈɛzɐ, kˈɛ ɾrəjβindˈikən ɐlɣˈuns ɐɾtˈistəs, kˈom pə əɡzˈɛmlə, dɐlˈi.
A més de la bellesa, i especialment en el marc de la postmodernitat, es considera que les anomenades belles arts solen tenir funcions no tangibles, com per exemple per expressar alguna cosa, crear una atmosfera, provocar un estat anímic o mental, interrogar sobre una tradició o una creença, oferir una nova mirada a quelcom, visibilitzar una situació o circumstàncies, fer crítica política o social, utilitzar la ironia o l'humor, lluitar contra rols i estereotips, connectar persones o grups de persones, fer comunitat, relacionar diferents cultures, crear noves idees, recordar, proposar mons imaginaris possibles o impossibles, i molts altres, sense oblidar la no-funció, ni tan sols de bellesa, que reivindiquen alguns artistes, com per exemple, Dalí.