ʊn dəls ðətɾɐktˈoɾs mˈes ɐfəɾrisˈats ən kˈonɾɐ ðə lˈus ðə lɐ kʊnʑʊnsjˈo i ən kɐtɐlˈa ˈɛnɾə kˈoɡnʊms, ˌɛɾɐ ləkspˈɛɾt ən ʊnʊmˈastikɐ ənrˈik mʊɾˈɛwɾrˈɛi, kwˈi ðəˈiɐ kˈɛ lɐ iŋklʊzjˈo ðə lɐ kʊnʑʊnsjˈo kʊpʊlɐtˈiβɐ ˈɛnɾə əls ðˈos kˈoɡnʊms, nˈo sˈols nˈo ˌɛɾɐ ʊn sˈiɡnə kɐɾɐktəɾˈistik ðə lɐ ʎˈɛŋwɐ kɐtɐlˈanɐ, sinˈo kˈɛ ˌɛɾɐ ˌunɐ inflwˈɛnsiɐ ðəl kɐstəʎˈa.
Un dels detractors més aferrissats en contra de l'ús de la conjunció i en català entre cognoms, era l'expert en onomàstica Enric Moreu-Rey, qui deia que la inclusió de la conjunció copulativa entre els dos cognoms, no sols no era un signe característic de la llengua catalana, sinó que era una influència del castellà.