ɐ lˈindiɐ, flʊɾˈɛjɕ əl pənsɐmˈen dˈaði sɐnkˈaɾɐ, ʊn dəls təˈɔɾiks ðə lɐ mˈen, əl kwˈal ɐfirmˈaβɐ kˈɛ nʊmˈes ˈi ɐβˌiɐ lɐbsʊlˈut kˈom ɐ ɾrɛˌal, əsˈen tˈot əl mˈon əkstəɾjˈoɾ pˈuɾɐ ɐpɐɾˈɛnsɐ ʊ imɐɣinɐsjˈo, ˌunɐ iðˈɛˌa kˈɛ səɾˌiɐ əksplʊtˈaðɐ ˈamljɐmˌen dʊɾˈan əl βɐɾrˈok.
A l'Índia, floreix el pensament d'Adi Shankara, un dels teòrics de la ment, el qual afirmava que només hi havia l'absolut com a real, essent tot el món exterior pura aparença o imaginació, una idea que seria explotada àmpliament durant el barroc.