ˈɛnɾə əls ˈaɲs səjɕˈantɐ i sətˈantɐ ðəl , əl pɾʊɣɾɐmˈaɾi nˈo ˌɛɾɐ kʊnsiðəɾˈat ʊn pɾʊðˈuktə sinˈo ʊn ɐfəɣˈit kˈɛ əls ʋənəðˈoɾs ðəls ɣɾˈans ʊrðinɐðˈoɾs ðə lˈɛpʊkɐ ləs mɐjnfɾˈaməs ɐpʊɾtˈaβən ɐls sˈɛws kljˈens pərkˈɛ ɐkˈɛsts pʊɣˈɛsin ʊtilidzˈalˈos.
Entre els anys 60 i 70 del , el programari no era considerat un producte sinó un afegit que els venedors dels grans ordinadors de l'època (les mainframes) aportaven als seus clients perquè aquests poguessin utilitzar-los.