pə fˈɛsə ˌunɐ iðˈɛˌa ðəl niβˈɛʎ ðə pərsəkʊsjˈo ðə liðjˈomɐ ɐ mˈans ðəls ðɐnˈɛzʊs kˈal sɐβˈɛ kˈɛ ʑˈa ən əl mˈil sˌetsˈɛnts sətˈantɐ ʑˈɛns kɾistjˈan sβˈaβʊ, pɾɛˌokʊpˈat pə lɐ pʊsˈiβlə ðəzɐpɐɾisjˈo ʋˈa əskɾˈiwɾə ʊn diksjʊnˈaɾi ðɐnˈɛsʎɐtˈifəɾʊˈɛs, ˌunɐ ʊɾtʊɣɾɐfˈiɐ, ˌunɐ ʊɾtʊfʊnˈiɐ i ˌunɐ ɾrəkʊpilɐsjˈo ðə βɐlˈaðəs fəɾʊˈɛzəs.
Per fer-se una idea del nivell de persecució de l'idioma a mans dels danesos cal saber que ja en el  (1770) Jens Christian Svabo, preocupat per la possible desaparició va escriure un diccionari Danès-llatí-feroès, una Ortografia, una Ortofonia i una recopilació de balades feroeses.