əls ʋiziɣˈots, fˈoɾts ɐ tˈɛɾrəs ispˈanikəs ˈam əl ɾrˈɛɡnə ʋiziɣˈot ðə tʊlˈɛðʊ i ʊn təɾritˈoɾi kɐtɐlˈa mˈes ʊ mˈɛɲs ɐwtˈɔnʊm, ɐsˈɛdʑən i sɐkˈɛɣən ɾrˈomɐ əl kwˈatɾəsˈɛnts ðˈew kʊndwˈits pə ɐlɐɾˈik ˈi. sɐɾrˈiβɐ ɐ ʊn pˈaktə ðə nˈoɐɣɾəsjˈo pəɾˈɔ ɐkˈɛstɐ sitwɐsjˈo ðə fəβlˈɛzɐ es ɐpɾʊfitˈaðɐ pəls swˈɛws i əls ɐlˈans, kˈɛ əmβɐˈiksən lɐ ɣˈalliɐ.
Els visigots, forts a terres hispàniques amb el regne visigot de Toledo i un territori català més o menys autònom, assetgen i saquegen Roma el 410 conduïts per Alaric I. S'arriba a un pacte de no-agressió però aquesta situació de feblesa és aprofitada pels sueus i els alans, que envaïxen la Gàl·lia.