tɐnmɐtˈɛjɕ, əl pɐjzˈadʑə ðə βʊrðˈils, dəfinˈit pəl kʊnrˈɛw ðəl pʊʎˈaŋkɾə, sˈɛmblɐ kˈɛ tˈe ʊn fʊtˈu mˈɛɲs insˈɛɾt: lɐʑʊntɐmˈen də βʊrðˈils, fˈa kˈozɐ ðˈuns sˈɛnt sinkwˈantɐ ˈaɲs, ˈɛs ðəðikˈa ɐ nətəʑˈa lɐ zˈonɐ ɐβɾˈupːtɐ i sɐlβˈadʑə —pə βˈe kˈɛ sʊmmɐmˈen fˈɛɾtil— də lɐ ɾrˈiβɐ ðəl tˈɛ.
Tanmateix, el paisatge de Bordils, definit pel conreu del pollancre, sembla que té un futur menys incert: L'ajuntament de Bordils, fa cosa d'uns 150 anys, es dedicà a netejar la zona abrupta i salvatge —per bé que summament fèrtil— de la riba del Ter.