mˈoltəs kʊltˈuɾəs tˈɛnən əspɐntɐmɐjnˈaðəs ˈamp lɐ ɾrˈɛl "pˈu", "bˈu", "bˈo", "bˈa", "pˈa" ʊ ˌunɐ kʊmbinɐsjˈo ðɐkˈɛstəs: bʊɣəimˈan, pˈukk ɐŋlˈɛs, bˈoɣlə əskʊsˈɛs, bˈɔkˌan, pˈukɐ, pʊˈokɐ ʊ pʊˈokɐ irlɐndˈɛs,pˈiksjə ˈoɾ pˈiskjə kˈɔrnik, pwkˈa, bwɣˈa ˈoɾ βwɣˈan ɡɐllˈɛs, bʊəmˈan nəərlɐndˈɛs, bʊdzəmˈann, bˈoɡʑə, bʊɡʑˈɛlmˈann ɐlˈɛmɐɲ, bʊzəmˈann nʊɾwˈɛk, bʊmˈant βˈaɾra βʊsəmˈant dɐnˈɛs, pˈuki nˈɔrðik ɐntˈik, bʊβˈulis lətˈo, bˈawβɐs litwˈa, mˈumʊs ʊŋɐɾˈɛs, bˈoɣʊ əslˈaw, bˈukɐ ɾrˈus, (en)sɪɹˈɪlɪkbˈɛː sɪɹˈɪlɪkˈuː sɪɹˈɪlɪkkˈaː sɪɹˈɪlɪkˈaː(ca), bɐβˈaw ʊkɾɐjnˈɛs, (en)sɪɹˈɪlɪkbˈɛː sɪɹˈɪlɪkˈaː sɪɹˈɪlɪkbˈɛː sɪɹˈɪlɪkˈaː sɪɹˈɪlɪkˌɪkrˈatkɔji(ca), bˈawk sərβʊkɾʊˈat, bˈoβʊ pʊlʊnˈɛs, bʊβˈak tɕˈɛk i əslʊβˈak, tʊrβɐlˈan bˈulɣˌa, (en)sɪɹˈɪlɪktˈɛː sɪɹˈɪlɪkˈoː sɪɹˈɪlɪkˈɛr sɪɹˈɪlɪkbˈɛː sɪɹˈɪlɪkˈaː sɪɹˈɪlɪkˈɛl1 sɪɹˈɪlɪkˈaː sɪɹˈɪlɪkˈɛn(ca), bəβˈok siləzjˈa, pɐmpˈɔwlɐs ɡɾˈɛk, (el)babˈulas(ca), bwˈa ʑɛˌorɣjˈa, (ka)bˈua(ca), bɐβˈaw itɐljˈa, bɐwβˈaw ɾrʊmɐnˈɛs,pɐpˈaʊ pʊɾtʊɣˈɛs, bɐβˈaw fɾɐnsˈɛs.
Moltes cultures tenen espantamainades amb la rel "pu", "bu", "bo", "ba", "pa" o una combinació d'aquestes: bogeyman, puck (anglès), bogle (escocès), bòcan, púca, pooka o pookha (irlandès),pixie or piskie (còrnic), pwca, bwga or bwgan (gal·lès), boeman (neerlandès), butzemann, bögge, böggel-mann (alemany), busemann (noruec), bøhmand / bussemand (danès), puki (nòrdic antic), bubulis (letó), baubas (lituà), mumus (hongarès), bogu (eslau), buka (rus, бука), babau (ucrainès, бабай), bauk (serbocroat), bobo (polonès), bubák (txec i eslovac), torbalan (búlgar, торбалан), bebok (silesià), pampoulas (grec, Μπαμπούλας), bua (georgià, ბუა), babau (italià), baubau (romanès),papão (portuguès), babau (francès).