tˈan ʋˈa sˈɛ lɐ limitɐsjˈo kˈɛ ɐl finˈal, lˈunik kˈɛ kəðˈaβɐ βɐndəʑˈat ˌɛɾɐ ðə mənʑˈa kˈarn, ɡɾˈɛjɕ ɐjɕˈɔ əɡzklˈɔw mˈolt ðə ðˈolsʊs i pˈastəs, i ˈɔws əls ðiβˈɛndɾəs ðə kwɐɾˈɛsmɐ i pə ɐjɕˈɔ, əl kɐrnəstˈoltəs sˈɛ sələβɾˈaβɐ mənʑˈan bʊtifˈaɾrɐ ðˈɔws.
Tant va ser la limitació que al final, l'únic que quedava bandejat era de menjar carn, greix (això exclou molt de dolços i pastes), i ous els divendres de quaresma (i per això, el carnestoltes se celebrava menjant botifarra d'ous).