lɐkɐβɐmˈen dəls kʊntinˈens, ɐʎˈa ˈon nˈo es sʊbtˈat, sʊβˈin ˈɛs kʊnsiðˈɛɾɐ ðiβiðˈit ən plɐtɐfˈormɐ kʊntinəntˈal ʊ əstɾˈan ən stɾˈant, ˈam ʊn ɡɾɐðjˈen ʊ pəndˈen ʑənəɾɐlmˈen mˈolt swˈaw ðə zˈeɾʊ,ˈu ˈo, i tɐlˈus kʊntinəntˈal kɐntˈo ʊ ʋˈoɾɐ mˈes əskɐrpˈat.
L'acabament dels continents, allà on no és sobtat, sovint es considera dividit en plataforma continental o estran (en strand), amb un gradient o pendent generalment molt suau de 0,1º, i talús continental (cantó o vora) més escarpat.