ɐjɕˈɔ, pəɾˈɔ, es ðifˈisil ðə ðˈi, ʑˈa kˈɛ mˈɛɲs tˈot i ləs sˈɛβəs ðimənsjˈons mˈɛɲs ɐjɕˈi kˈɛ ɐlɣˈu ˈɛs ðəspˈɛɾtɐ, sˈuɾt kʊɾrˈens pəl fʊɾˈat mˈes pətˈit ðə lɐ finˈɛstɾɐ ʊ pəl fʊɾˈat ðəl pˈaɲ i nʊmˈes ses ɐ tˈɛms ðə ʋəwɾˈɛn ˌunɐ pətˈitɐ ˈombɾɐ kˈɛ fˈutɕ.
Això, però, és difícil de dir, ja que -tot i les seves dimensions- així que algú es desperta, surt corrents pel forat més petit de la finestra o pel forat del pany i només s'és a temps de veure'n una petita ombra que fuig.