ən ɐlɣˈuns pɐrlˈas ðəl kˈam də tɐɾrɐɣˈonɐ ʋˈaʎs, mʊnblˈaŋk, ˈɛtk.lɐ kʊmbinɐsjˈo ðə ʎˈɛtɾəs ˈin ʑənˈɛɾɐ lɐ mɐtˈɛjɕɐ pɾʊnˈunsiɐ kˈɛ əl ðiɣɾˈaf ɲ, pə tˈan, ən dəzɐpɐɾˈɛjɕˌɛ ˌunɐ ʋʊkˈal tɐmbˈe ðəzɐpɐɾˈɛjɕ əl ðˈiftʊŋ kˈɛ fʊrmˈaβɐ lɐ ˈi. əɡzˈɛmlə: kˈujnɐ es pɾʊnʊnsjˈaðɐ kˈom kˈuɲɐ i fˈɛjnɐ kˈom fˈɛɲɐ.
En alguns parlars del camp de Tarragona (Valls, Montblanc, etc.) la combinació de lletres in genera la mateixa pronúncia que el digraf ny, per tant, en desaparèixer una vocal també desapareix el diftong que formava la i. Exemple: cui·na és pronunciada com cu·nya i fei·na com fe·nya.