əjnrˈik skmˈit ʋˈa əstɐndɐrðidzˈa əl ɾrʊmˈanɕ ən mˈil nˌɔusˈɛnts ʋujtˌantɐðˈɔs, sˈoβɾə ləs ʋɐɾjətˈats ɾrʊmˈanɕəs ðəl βˈajɕ əŋjɐðinˈɛs, əl sʊβɾəzəlβˈa i əl sʊrmiɾˈan, ləs ʋɐɾjətˈats ˈamp mˈes tɾɐðisjˈo litəɾˈaɾiɐ i βˈazəs ðə lɐktwˈal ʎˈɛŋwɐ əstˈandɐrt, kˈɛ ˈɛs kʊnˈɛjɕ ˈam əl nˈom ɾrʊmˈansk ɣɾiskˈun.
Heinrich Schmid va estandarditzar el romanx en 1982, sobre les varietats romanxes del baix engiadinès, el sobreselvà i el surmiran, les varietats amb més tradició literària i bases de l'actual llengua estàndard, que es coneix amb el nom rumantsch grischun.