lɐ pəkʊljˈa əβʊlʊsjˈo ðəl ʎɐtˈi ɐ tɾɐβˈes ðə lɐstʊrʎɛˌonˈɛs ən lɐktwˈal ɣɾˈup liŋwˈistik nˈo fʊw pˈas əspʊntˈaniɐ ɐ kˈap indɾˈɛt ʑɛˌoɣɾˈafik; ˈans ɣɾɐðwɐlmˈen əl pɐrlˈa itˈalik fʊw tɾɐnsfʊrmˈansə tˈal kˈɛ ən əl ʑˈa nˈi a ʊn ɐβɐndʊnɐmˈen ˈɛkstɾəm kˈom pə ˈesˌɛ kʊnsiðəɾˈat ˌunɐ mʊðɐlitˈat ɾrˈomɐns pɾˈɔpiɐ.
La peculiar evolució del llatí a través de l'asturlleonès en l'actual grup lingüístic no fou pas espontània a cap indret geogràfic; ans gradualment el parlar itàlic fou transformant-se tal que en el  ja n'hi ha un abandonament extrem com per ésser considerat una modalitat romanç pròpia.