lɐ ʎˈɛŋwɐ mɐnɕˈu es tɐmbˈe lɐ kˈɛ mˈes ɾrəlɐsjˈo a tiŋˈut ˈam ˈaltɾəs pˈoβləs ˈɛnɾə ləs ʎˈɛŋwəs tʊŋˈuzikəs, kˈom dəmˈostɾɐ lɐ mɐʑˈoɾ pɾəzˈɛnsiɐ ðə mɐnʎˈɛws kˈɛ ən lɐ ɾrˈɛstɐ ðə ʎˈɛŋwəs ðə lɐ fɐmˈiliɐ, sʊβɾətˈot pɾʊβinˈens ðəl mʊŋˈol i ðəl ɕinˈɛs mɐndɐɾˈi.
La llengua manxú és també la que més relació ha tingut amb altres pobles entre les llengües tungúsiques, com demostra la major presència de manlleus que en la resta de llengües de la família, sobretot provinents del mongol i del xinès mandarí.