ɐ lɐ sʊpərfˈisjə ðə titˈa tɐmbˈe ˈɛs kɾˈɛw kˈɛ ˈi a iðɾʊkɐrβˈus ən fˈormɐ lˈikwiðɐ, tˈot i kˈɛ ən ɐkˈɛst kˈas səɾˌiɐ mˈes ɐðəkwˈat pɐrlˈa ðə "ʎˈaks" kˈɛ nˈo pˈas ðə "mˈas".
A la superfície de Tità també es creu que hi ha hidrocarburs en forma líquida, tot i que en aquest cas seria més adequat parlar de "llacs" que no pas de "mars".