iŋklˈus mɐlɣɾˈat ɐkˈɛst əsfˈors, ləðitʊɾjˈal ðəmɐndˈaβɐ mˈes pˈaɣinəs ðəls sˈɛws pərsʊnˈadʑəs, sʊβɾətˈot mʊɾtɐðˈɛllʊ i filəmˈo, ɐjɕˈi kˈɛ, ɐ ðəsɣɾˈat ðəl mɐtˈɛjɕ iβɐɲˈɛz, lɐ ðiɾəksjˈo ðə βɾʊɣˈɛɾɐ ʋˈa kʊnɾɐktˈa nˈɔws ðiβʊjɕˈans pərkˈɛ fˈɛɾən istʊɾjˈɛtəs ɐpˈɔkɾifəs ðə ləs sˈɛwəs kɾɛˌasjˈons, kˈɛ ˈɛʎ mˈaj ʋˈa siɡnˈa.
Inclús malgrat aquest esforç, l'editorial demandava més pàgines dels seus personatges, sobretot Mortadel·lo i Filemó, així que, a desgrat del mateix Ibáñez, la direcció de Bruguera va contractar nous dibuixants perquè feren historietes apòcrifes de les seues creacions, que ell mai va signar.