mˈɛnɾə əl nˈort ðə lɐ kʊmˈarkɐ i lɐktwˈal ˈalt əmpʊrðˈa əstˈaβɐ ʊrɣɐnidzˈat əntˈorn dəl kʊmtˈat ðəmpˈuɾjəs, lɐ ɾrˈɛstɐ ˌɛɾən fˈɛws ʊ sʊbfˈɛws ðəl βˈisβə ðə ɣiɾˈonɐ, pʊsəiðˈoɾ ðəkstˈɛnsəs tˈɛɾrəs —əspəsjɐlmˈen ɐl βˈajɕ əmpʊrðˈa—, ʊ βˈe βɐɾˈonjəs ðə βɾˈankəs ðəls kɐrðˈonɐ ʋinkʊlˈaðəs ɐl kʊmtˈat, pə pɐsˈa ɐ sˈɛ mˈes tˈart lɐ fɐsˈanɐ mɐɾˈitimɐ ðəl kʊmtˈat ðə ɣiɾˈonɐ, də βəɣˈu ɐ sˈan fəlˈiw ðə ɣwˈiksʊls.
Mentre el nord de la comarca i l'actual Alt Empordà estava organitzat entorn del comtat d'Empúries, la resta eren feus o subfeus del Bisbe de Girona, posseïdor d'extenses terres —especialment al Baix Empordà—, o bé baronies de branques dels Cardona vinculades al comtat, per passar a ser més tard la façana marítima del comtat de Girona, de Begur a Sant Feliu de Guíxols.