lɐ pɾimˈɛɾɐ mənsjˈo ɐ sˈantɐ pˈaw es ən ʊn dʊkʊmˈen də lˈaɲ ʋˈujtsˈɛnts sətˌantɐʋˈujt, ˈon əl ɾrˈɛj fɾˈaŋk ʎwˈis əl tɐɾtɐmˈut kʊnfˈirmɐ ɐl mʊnəstˈi ðə βɐɲˈoləs kˈɛ ləs pɾʊpjətˈats kˈɛ ˌaβjən əstˈat ðə lɐβˈat ɾrˈimilɐ ðə sˈan ʑʊljˈa ðəl mˈon sitwˈaðəs ɐ lɐ ʋˈaʎ ðə sˈantɐ pˈaw ˌɛɾən fʊrmˈaðəs pə sˈan ʋˈisəns ðəl sɐʎˈen i əl ʎˈok ðə ɾriwðɛˌazɐ, ˈamp lɐ sˈɛllɐ ðə sˈantɐ mɐɾˈiɐ.
La primera menció a Santa Pau és en un document de l'any 878, on el rei franc Lluís el Tartamut confirma al monestir de Banyoles que les propietats que havien estat de l'abat Rímila de Sant Julià del Mont situades a la vall de Santa Pau eren formades per Sant Vicenç del Sallent i el lloc de Riudeaza, amb la cel·la de Santa Maria.