ɐkˈɛstɐ ɾrɐsjʊnɐlidzɐsjˈo ðə lɐ pɐtʊlʊɣˈiɐ sʊrɣˈɛjɕ ɐ lɐntidʑitˈat, ˈamp ləs ˈoβɾəs ðipˈɔkɾɐtəs i ɣɐlˈɛ, ˈɛs ɾrəjnɾʊðwˈɛjɕ ðəs ðəl mˈon ˈaɾɐp ɐ lʊksiðˈen əwɾʊpˈɛw ɐ pɐɾtˈi ðə finˈals ðəl , nʊðɾˈɛjɕ əl mˈon ʊniβərsitˈaɾi ʊksiðəntˈal ðəs ðəl i ˈi kʊntˈinwɐ ʋiɣˈen fˈins ɐ lɐ inɾʊðʊksjˈo ðə lɐ məðisˈinɐ ðə lɐβʊɾɐtˈoɾi, ən əl .
Aquesta racionalització de la patologia sorgeix a l'Antiguitat, amb les obres d'Hipòcrates i Galè, es reintrodueix des del món àrab a l'Occident europeu a partir de finals del , nodreix el món universitari occidental des del  i hi continua vigent fins a la introducció de la medicina de laboratori, en el .