liŋkɾəmˈen də lɐ təmpəɾɐtˈuɾɐ ɣənəɾɐlmˈen fˈa ðisminˈuj lɐ ðənsitˈat, ənkˈaɾɐ kˈɛ əɡzistˈɛjɕən əɡzsəpsjˈons nʊtˈaβləs ɐ ɐkˈɛstɐ ɣənəɾɐlidzɐsjˈo: pə əɡzˈɛmlə, lɐ ðənsitˈat ðə lˈajɣwɐ ɐwɡmˈɛntɐ ˈɛnɾə əl sˈɛw pˈun də fʊzjˈo ɐ zˈeɾʊ sˈe i əls kwˈatɾə sˈe, i ˈɛs pˈot ʊbsərβˈa ʊn kʊmpʊɾtɐmˈen similˈa ən lɐ silisˈiɐ ɐ təmpəɾɐtˈuɾəs βˈajɕəs.
L'increment de la temperatura generalment fa disminuir la densitat, encara que existeixen excepcions notables a aquesta generalització: per exemple, la densitat de l'aigua augmenta entre el seu punt de fusió a 0 °C i els 4 °C, i es pot observar un comportament similar en la silicia a temperatures baixes.