ɐkˈɛstɐ klˈasə ðə klˈitiks ˈɛs kɐɾɐktəɾˈidzən pəl fˈɛt kˈɛ sˈɛnsə ˈɛʎs lɐ βˈonɐ fʊrmɐsjˈo ðə lɐ fɾˈazə nˈo səɾˌiɐ pʊsˈiβlə ˈi, dɐkˈɛstɐ mɐnˈɛɾɐ, son ʊβliɣɐtˈoɾis kwˈan əls sintˈaɡməs nˈo ˈi ɐpɐɾˈɛjɕən ʊ sˈi nˈo ˈɛs tɾˈoβən ɐ lintəɾjˈoɾ ðəl sintˈaɡmɐ ʋərβˈal pərkˈɛ an əstˈat ðislʊkˈats ʊ təmɐtidzˈats.
Aquesta classe de clítics es caracteritzen pel fet que sense ells la bona formació de la frase no seria possible i, d'aquesta manera, són obligatoris quan els sintagmes no hi apareixen o si no es troben a l'interior del sintagma verbal perquè han estat dislocats o tematitzats.