ɐlɣˈuns kʊnsˈɛpːtəs ɐntˈiks sˈoβɾə lˈanimɐ ˈɛs pˈoðən ɐnɐlidzˈa ɐ pɐɾtˈi ðəls tˈɛrməs ˈamp kˈɛ ɐkˈɛstɐ es ðənʊminˈaðɐ: pə əɡzˈɛmlə, əls ləktˈoɾs ðə ðˈan kʊnˈɛjɕən lɐ iðˈɛˌa kˈɛ əls mˈoɾts nˈo tˈɛnən ˈombɾɐ, lɐ kwˈal kˈozɐ nˈo es ˌunɐ imβənsjˈo ðəl pʊˈɛtɐ, sinˈo ˌunɐ nʊsjˈo kˈɛ pɾʊβˈe ðəl fʊlklˈoɾə ɐntəɾjˈoɾ ɐl kɾistjɐnˈismə.
Alguns conceptes antics sobre l'ànima es poden analitzar a partir dels termes amb què aquesta és denominada: per exemple, els lectors de Dant coneixen la idea que els morts no tenen ombra, la qual cosa no és una invenció del poeta, sinó una noció que prové del folklore anterior al cristianisme.