lɐ ɾrɐˈo fʊw lɐ nəsəsitˈat ðə ləstˈat mʊðˈɛrn də ɾrəzˈolðɾə əls pɾʊβlˈɛməs kˈɛ plɐntəʑˈaβən —sˈɛmɾə ðə kɐɾˈaktˌɛ ʑʊɾˈiðik i ðˈorðɾə pˈuβlik—, əls βˈoʑʊs kˈɛ lɐ sʊsjətˈat nˈo pʊðˈiɐ ɣəstjʊnˈa pə sˈi mɐtˈɛjɕɐ ən ʊn kʊntˈɛkst ðə tɾɐsβɐlsɐmˈen —pə mˈoɾ ðə lɐ ɾrəβʊlʊsjˈo indʊstɾjˈal i ðəl kɐpitɐlˈismə— dəl kʊnʑˈun də lɐ siwtɐðɐnˈiɐ.
La raó fou la necessitat de l'Estat modern de resoldre els problemes que plantejaven —sempre de caràcter jurídic i d'ordre públic—, els bojos que la societat no podia gestionar per si mateixa en un context de trasbalsament —per mor de la revolució industrial i del capitalisme— del conjunt de la ciutadania.