əl mˈil sˌetsˈɛnts ʋujtˌantɐsˈɛt a ɐwɡməntˈat fˈins ɐ kwˈatɾəsˈɛnts səjɕˌantɐtɾˈes ˈak. i ənkˈaɾɐ mˈes ɐl sˈɛns ðə mˈil ʋˈujtsˈɛnts səjɕˈantɐ, kˈɛ ɐsəɲˈalɐ sinsˈɛnts sinkwˌantɐkwˈatɾə ˈak. sədʑˈin lɐ tˈɔnikɐ ɣənəɾˈal, ɐ pɐɾtˈi ðə mˈil nˌɔusˈɛnts, əl pˈoβlɐ ðə ʑʊjˈa kʊmˈɛnsɐ ɐ əkspəɾiməntˈa ʊn dˈɛssəns ðəmʊɣɾˈafik kˈɛ ðˈuɾɐ fˈins ɐ finˈals ðəl ʋəɣˈɛw ɣɾˈafik, ɐ pɐɾtˈi ðə pɾinsˈipis ðɐkˈɛst sˈɛɣlə kʊmˈɛnsɐ ɐ fˈɛ ˌunɐ pətˈitɐ ɾrəmʊntˈaðɐ.
El 1787 ha augmentat fins a 463 h. i encara més al cens de 1860, que assenyala 554 h. Seguint la tònica general, a partir de 1900, el pobla de Juià comença a experimentar un descens demogràfic que dura fins a finals del  (vegeu gràfic), a partir de principis d'aquest segle comença a fer una petita remuntada.