ɐkˈɛstɐ inspiɾɐsjˈo ˈɛs ʋˈɛw, ˈɛnɾə ˈaltɾəs kˈozəs, ɐ tɾɐβˈes ðə kˈom lɐ litəɾɐtˈuɾɐ pʊsmmʊðˈɛrnɐ es ɐltɐmˈen ɐwtʊɾəfləksˈiβɐ sˈoβɾə əls pɾʊβlˈɛməs pʊlˈitiks ðə kˈɛ pˈarlɐ.
Aquesta inspiració es veu, entre altres coses, a través de com la literatura postmoderna és altament autoreflexiva sobre els problemes polítics de què parla.