əl tˈɛrmə fˈizikɐ klˈasikɐ sɐkʊstˈumɐ ɐ ʊtilidzˈa ən lɐ istˈɔɾiɐ ðə lɐ fˈizikɐ i ən əls mɐnwˈals ðə fˈizikɐ ɣənəɾˈal pə ɐ ɐɣɾʊpˈa ləs tɛˌoɾjəs ðə lɐ fˈizikɐ ðəs ðə nəwtˈon fˈins ɐ pɾinsˈipis ðəl , fˈins ɐl sʊrɣimˈen də lɐ ɾrəlɐtiβitˈat ʑənəɾˈal i lɐ məkˈanikɐ kwˈantikɐ, tɛˌoɾjəs kˈɛ inisjˈaɾjən lɐ fˈizikɐ mʊðˈɛrnɐ.
El terme física clàssica s'acostuma a utilitzar en la història de la física i en els manuals de física general per a agrupar les teories de la física des de Newton fins a principis del , fins al sorgiment de la relativitat general i la mecànica quàntica, teories que iniciarien la física moderna.