əl sˈɛw ʎəɣˈat ˈɛs ɾrəkʊnˈɛjɕ ən əl kʊnsˈɛpːtə ðə "kɐβˈal təɾrˈɛstɾə ʊɾtʊnjˈa", kʊnsiðəɾˈat ðʊɾˈan mˈolt ðə tˈɛms əl məkɐnˈismə ðʊminˈan də ɣənəɾɐsjˈo ðə ləs əskʊɾrˈɛntjəs ðə lɐ təmpˈɛstɐ i kˈɛ ənkˈaɾɐ es lɐ βˈazə ðɐlɣˈuns mʊðˈɛls ðə ɾrəspˈostɐ iðɾʊlˈɔɣikɐ ðə lɐ kɐpːtɐsjˈo.
El seu llegat es reconeix en el concepte de "cabal terrestre hortonià", considerat durant molt de temps el mecanisme dominant de generació de les escorrenties de la tempesta (i que encara és la base d'alguns models de resposta hidrològica de la captació).