ɐ ləssˈɛnɐ finˈal, kˈaplin sˈuɾt ðəl sˈɛw pərsʊnˈadʑə i pˈarlɐ ɐl pˈuβlik ən pɾimˈɛɾɐ pərsˈonɐ, ənɐltˈin əls ʋɐlˈoɾs mˈes nˈoβləs ðə lˈomə, kʊmβəɾtˈin lɐ pəllˈikʊlɐ ən ʊn misˈadʑə ðə pˈaw i ʎiβəɾtˈat.
A l'escena final, Chaplin surt del seu personatge i parla al públic en primera persona, enaltint els valors més nobles de l'home, convertint la pel·lícula en un missatge de pau i llibertat.