mˈaks plˈaŋkk ʋˈa inɾʊðˈuj əl mˈil nˌɔusˈɛnts ˈu lɐ kʊnstˈan də plˈaŋkk, ɐlβˈɛɾt əjnstˈɛjn ʋˈa əksplikˈa ləs ðiskʊntinwitˈats əl mˈil nˌɔusˈɛnts sˈiŋk ən əls sˈɛws tɾəβˈaʎs sˈoβɾə ləfˈɛktə fʊtʊəlˈɛktɾik, ən əls kwˈals pɾʊpʊzˈaβɐ ləɡzistˈɛnsiɐ ðʊnitˈats ðiskɾˈɛtəs ðənərɣˈiɐ ən lɐ ʎˈum.
Max Planck va introduir el 1901 la constant de Planck, Albert Einstein va explicar les discontinuïtats el 1905 en els seus treballs sobre l'efecte fotoelèctric, en els quals proposava l'existència d'unitats discretes d'energia en la llum.