əl ðəzˈɛmbɾə ðə lˈaɲ səɣwˈen lɐɾtˈistɐ ʋˈa fˈɛ əl sˈɛw ðəβˈut ɐl pɐlˈaw ðə lɐ mˈuzikɐ kɐtɐlˈanɐ ˈam ʊn pɾʊɣɾˈamɐ kˈɛ iŋklʊˈiɐ pˈɛsəs ðə βəətˈoβən, ɡɾɐnˈaðʊs i skʊmˈann, kɐwzˈan ˌunɐ ɣɾˈan imɾəsjˈo ən əl pˈuβlik i lɐ kɾˈitikɐ pə lɐ səɣʊɾətˈat ðiɣitˈal i lɐ sʊrpɾənˈen mɐðʊɾˈɛzɐ intərpɾətɐtˈiβɐ.
El desembre de l'any següent l'artista va fer el seu debut al Palau de la Música Catalana amb un programa que incloïa peces de Beethoven, Granados i Schumann, causant una gran impressió en el públic i la crítica per la seguretat digital i la sorprenent maduresa interpretativa.