lɐ ðəɾˈiβɐ ðɐkˈɛst dispʊzitˈiw kˈap ɐl kʊstʊðjɐlˈismə, es ɐ ðˈi əl tɐnkɐmˈen pˈu i sˈimlə, ʋˈa ʋənˈi ðə ðˈos fɐktˈoɾs: lɐ kʊndisjˈo ʊtˈɔpikɐ ðəl tɾɐktɐmˈen mʊɾˈal, i ləs nəsəsitˈats kɾəjɕˈens ðə plˈasəs ðəɾiβˈaðəs ðˈunɐ ðəmˈandɐ ɐliməntˈaðɐ pə ləs kɾˈizis sʊsjˈals ðəɾiβˈaðəs ðəls pɾʊsˈɛsʊs ðimlɐntɐsjˈo kɐpitɐlˈistɐ: miɣɾɐsjˈons mɐsˈiβəs kˈam bˈaɾra siwtˈat, kɾˈizis sʊsjˈals, pʊβɾˈɛzɐ, inɐðɐpːtɐsjˈo ɐ lɐ nˈoβɐ sʊsjətˈat, kʊndisjˈons ðə tɾəβˈaʎ, kˈamβis ən lɐ sʊsjɐlidzɐsjˈo ðə ɣˈɛnəɾə, ˈɛtk.
La deriva d'aquest dispositiu cap al custodialisme, és a dir el tancament pur i simple, va venir de dos factors: la condició utòpica del tractament moral, i les necessitats creixents de places derivades d'una demanda alimentada per les crisis socials derivades dels processos d'implantació capitalista: migracions massives camp/ciutat, crisis socials, pobresa, inadaptació a la nova societat, condicions de treball, canvis en la socialització de gènere, etc.