ən əl pɾimˈɛ kˈas, əl ðə ləs kʊnsʊnˈans sʊnˈoɾəs, sʊtilˈidzɐ əl ðɐkˈutən (en)tʃˈaɪniːz(ca)sˈimbʊl (en)tʃˈaɪniːz(ca)sˈimbʊl, kʊllʊkwiɐlmˈen ɐnʊmənˈat tˈɛntˈɛn (en)tʃˈaɪniːz(ca)sˈimbʊl sˈimbʊltɾˈeszˈeɾʊzˈeɾʊsˈiŋk, pˈuns, kˈɛ ˈɛs ɾrəpɾəzˈɛntɐ ˈamp ðˈos tɾˈasʊs ðjɐɣʊnˈals kˈuɾts ɐ lɐ pˈaɾt sʊpəɾjˈoɾ ðɾˈɛtɐ ðəl kɐɾˈaktˌɛ (en)dʒˈapəniːz(ca)sˈimbʊl.
En el primer cas, el de les consonants sonores, s'utilitza el dakuten (濁点), col·loquialment anomenat ten-ten (点々, punts), que es representa amb dos traços diagonals curts a la part superior dreta del caràcter (゛).