də tˈotɐ mɐnˈɛɾɐ, ɐlfˈons ʋˈa kɐpʑiɾˈa lɐ sitwɐsjˈo ən ləs kˈoɾts ðə mʊnsˈo ðʊktˈuβɾənʊβˈɛmbɾə ðə mˈil ðˈɔssˈɛnts ʋujtˌantɐnˈow, ən ləs kwˈals lɐ mɐʑʊɾˈiɐ ðə kɐtɐlˈans i ʋɐlənsjˈans ʋˈa impʊzˈa ˌunɐ nˈoβɐ ləɣislɐsjˈo kˈɛ ənfʊɾtˈiɐ ləs əstɾʊktˈuɾəs ðəl pʊðˈɛ mʊnˈarkwik ðə lɐ kʊɾˈonɐ ðɐɾɐɣˈo i ɐfəβlˈiɐ əls pʊðˈɛs nʊβiljˈaɾis.
De tota manera, Alfons va capgirar la situació en les corts de Montsó d'octubre-novembre de 1289, en les quals la majoria de catalans i valencians va imposar una nova legislació que enfortia les estructures del poder monàrquic de la corona d'Aragó i afeblia els poders nobiliaris.