jˈan mɐdðjəzˈon a ðiβiðˈit əls iðjˈoməs səɣˈons lɐ kwɐntitˈat ðə sˈons kʊnsʊnˈantiks kˈɛ ˈɛs kʊnsiðˈɛɾən fʊnˈɛməs: əls iðjˈoməs ˈamp pˈokəs kʊnsʊnˈans də sˈis ɐ kɐtˈorzə, ɐkˈɛʎs kˈɛ tˈɛnən mˈɛɲs kʊnsʊnˈans kˈɛ lɐ midʑˈanɐ də kˈinzə ɐ ðiβˈujt, əls mˈes kʊmˈuns ˌunɐ mˈikɐ mˈes ðə ʋˈin, əls iðjˈoməs ˈamp fˈorsɐ kʊnsʊnˈans də ʋˌintisˈis ɐ tɾˌɛntɐtɾˈes i əls kˈɛ tˈɛnən ˌunɐ kwɐntitˈat mˈaksimɐ mˈes ðə tɾˌɛntɐkwˈatɾə.
Ian Maddieson ha dividit els idiomes segons la quantitat de sons consonàntics que es consideren fonemes: els idiomes amb poques consonants (de 6 a 14), aquells que tenen menys consonants que la mitjana (de 15 a 18), els més comuns (una mica més de 20), els idiomes amb força consonants (de 26 a 33) i els que tenen una quantitat màxima (més de 34).