ən əl səntˈit klˈasik, ʊn filˈɔzʊf ˌɛɾɐ ɐlɣˈu kˈɛ ʋiβˈiɐ ðɐkˈort ˈam ˌunɐ ðətərminˈaðɐ mɐnˈɛɾɐ ðə ʋˈiðɐ, sənɾˈansə ən ɾrəzˈolðɾə kwəstjˈons əɡzistənsjˈals sˈoβɾə lɐ kʊndisjˈo ʊmˈanɐ; nˈo ˌɛɾɐ nəsəsˈaɾi kˈɛ ðiskʊɾrˈɛsin sˈoβɾə tɛˌoɾjəs ʊ kʊməntˈɛsin ɐwtˈoɾs.
En el sentit clàssic, un filòsof era algú que vivia d'acord amb una determinada manera de vida, centrant-se en resoldre qüestions existencials sobre la condició humana; no era necessari que discorressin sobre teories o comentessin autors.