ɐ pɐɾtˈi ðəls sˈɛɣləs ˈi , ɐpɐɾˈɛjɕən ˌunɐ sˈɛɾjə ðə sʊβɾˈɛnʊms kˈɛ kʊmləmˈɛntən əl pɾˈɛnʊm, ˈamp fˈormʊləs ən ʎɐtˈi kˈom ˈaljʊ nʊmˈinə ʊ kʊɡnʊmˈɛntʊ wifɾˈɛðʊs kʊɡnʊmˈɛntʊ pilˈozʊs, ɾrəkʊpəɾˈan əl səntˈit ʊɾiɣinˈal ðəl kʊɡnˈomən ɾrʊmˈa, i kˈɛ ðʊnɐɾˈa ʊɾˈiɣən ɐl mˈot kˈoɡnʊm.
A partir dels segles  i , apareixen una sèrie de sobrenoms que complementen el prenom, amb fórmules en llatí com alio nomine o cognomento (Wifredus cognomento Pilosus), recuperant el sentit original del cognomen romà, i que donarà origen al mot cognom.