ɐljˈo, kˈɛ mˈil sˌetsˈɛnts ðˈew ˈɛs ɾrɐtifikˈa ənkˈaɾɐ ɐ fɐβˈoɾ ðəl ɾrˈɛjɐrɕiðˈuk kˈarləs tɾˈes, əkspəɾiməntˈa ʊn nʊtˈaβlə kɾəjɕəmˈen ɐl ʎˈark ðəl , əl mˈil sˌetsˈɛnts ʋˈujt kʊnstˈaβɐ ˈamp sətˈantɐ kˈazəs, ˈamp sinkwˌantɐtɾˈes əl mˈil sˌetsˈɛnts səjɕˌantɐtɾˈes i səjɕˌantɐsˈiŋk əl mˈil sˌetsˈɛnts sətˌantɐtɾˈes, pəɾˈɔ ˈamp sˈɛnt tɾˌɛntɐnˈow ɐβitˈans əl mˈil sˌetsˈɛnts ðisˈɛt i sinsˈɛnts səjɕˌantɐnˈow, ˈɛnɾə əls kwˈals ʊn inkwiziðˈoɾ, əl mˈil sˌetsˈɛnts ʋujtˌantɐsˈɛt, əl kɾəjɕəmˈen dəmʊɣɾˈafik ðəɣˈe ɐnˈa ɐpɐɾəʎˈat ɐ ləkʊnˈɔmik, tˈot i lɐ miɣɾɐðˈɛzɐ ðəl tˈɛrmə, kˈɛ əl mˈil sˌetsˈɛnts ʋˈujt tənˈiɐ ʊn tˈomp ðə ðwˈɛs ˈoɾəs, kˈom ˈo ðəmˈostɾɐ lɐ kʊnstɾʊksjˈo ðə ləsɣlˈeziɐ nɛˌoklˈasikɐ ðə sˈan bɐɾtʊmˈɛw.
Alió, que 1710 es ratificà encara a favor del rei-arxiduc Carles III, experimentà un notable creixement al llarg del , el 1708 constava amb 70 cases, amb 53 el 1763 i 65 el 1773, però amb 139 habitants el 1717 i 569, entre els quals un inquisidor, el 1787, el creixement demogràfic degué anar aparellat a l'econòmic, tot i la migradesa del terme, que el 1708 tenia un tomb de dues hores, com ho demostra la construcció de l'església neoclàssica de Sant Bartomeu.