pəɾˈɔ ən kˈamβi əl fənˈomən nˈo ˈɛs pɾʊðwˈɛjɕ sˈi nˈo ˈɛs ðˈonən ɐkˈɛstəs kʊndisjˈons: ɐklʊkˈa, ɐklɐmˈa, ɐklɐɾˈi, ˈɛtk., mˈaj nˈo ˈɛs pɾʊnˈunsjən ˈamp ðʊplikɐsjˈo, pərkˈɛ lɐ ɐ inisjˈal es ˈatʊnɐ i ɐlˈoɾɐ son mˈots pɾimitˈiws.
Però en canvi el fenomen no es produeix si no es donen aquestes condicions: aclucar, aclamar, aclarir, etc., mai no es pronuncien amb duplicació, perquè la a inicial és àtona i alhora són mots primitius.