lɐ ipˈɔtəzi mˈes ɐksəpːtˈaðɐ ɐktwɐlmˈen, bɐzˈaðɐ ən dˈaðəs mʊləkʊlˈas pɾinsipɐlmˈen ləs səkwˈɛnsjəs ðə ˈɛrə ˌɛrəˌɛnɐˈa ðiβˈujt ˈɛssə, diβiðˈɛjɕ əls βilɐtəɾˈals ən əls kwˈatɾə ɣɾˈups səɣwˈens: dəwtəɾˈɔstʊms, əkðizʊzˈɔws, lʊfʊtɾʊkʊzˈɔws i plɐtizˈɔws də ʋəɣˈaðəs iŋklˈozʊs ðˈins ðəls lʊfʊtɾʊkʊzˈɔws.
La hipòtesi més acceptada actualment, basada en dades moleculars (principalment les seqüències de rRNA 18S), divideix els bilaterals en els quatre grups següents: deuteròstoms, ecdisozous, lofotrocozous i platizous (de vegades inclosos dins dels lofotrocozous).