mˈoltəs pɾʊfəsjˈons i sʊbkʊltˈuɾəs kɾˈɛən əls sˈɛws pɾˈopis ɐðˈaɣis, kˈɛ pˈoðən ʎɐβˈoɾs sˈɛ kʊnsiðəɾˈats kˈom ˌunɐ mˈɛnɐ ðɐrɣˈot; ɐkˈɛst tˈipʊs ðɐðˈaɣis pˈoðən ɐɾriβˈa ɐ sˈɛ əmɾˈats pəl pˈuβlik ən ʑənəɾˈal, ɐ ʋəɣˈaðəs sˈen ɐltəɾˈats ən əl pɾʊsˈes.
Moltes professions i subcultures creen els seus propis adagis, que poden llavors ser considerats com una mena d'argot; aquest tipus d'adagis poden arribar a ser emprats pel públic en general, a vegades sent alterats en el procés.