mɐɾtʊɾˈɛʎ ʋˈa ənɾˈa ɐ lɐ kɐnˈɔnikɐ ðə tɐɾrɐɣˈonɐ i ʋˈa səðˈi əls sˈɛws ðɾˈɛts ɐl βˈisβə ðə tɐɾrɐɣˈonɐ ˈuk ðə sərβəʎˈo əl mˈil sˈɛnt səjɕˌantɐkwˈatɾə kˈɛ lɐ ʋˈa səðˈi ɐ ɣwəɾˈaw ðɐβiɲˈo, kˈɛ ˈɛs kɾˈɛw kˈɛ ʎɐβˈoɾs ˈɛs ʋˈa ðˈi ɣwəɾˈaw ðə lɐlβjˈol; əl mˈil sˈɛnt səjɕˌantɐsˈɛt nˌɛɾɐ səɲˈoɾ ɣwəɾˈaw ðɐlmˈaw, pʊtsˈɛ əl mɐtˈɛjɕ ɣəɾˈaw ðɐβiɲˈo, i əl kɐstˈɛʎ ʑˈa əstˈaβɐ βɐstˈit.
Martorell va entrar a la canònica de Tarragona i va cedir els seus drets al bisbe de Tarragona Hug de Cervelló el 1164 que la va cedir a Guerau d'Avinyó, que es creu que llavors es va dir Guerau de l'Albiol; el 1167 n'era senyor Guerau Dalmau, potser el mateix Guerau d'Avinyó, i el castell ja estava bastit.