dəzɐfʊɾtʊnɐðɐmˈen, nˈo fˌoɾən mˈoltəs ləs pˈaɾts ðəl pɐlˈaw ʊɾiɣinˈaɾi kˈɛ sʊβɾəβiskˈɛɾən ɐl kˈom ɐ kʊnsəkwˈɛnsiɐ kˈɛ kˈaðɐ əmpəɾɐðˈoɾ ɐfəɣˈiɐ i ɾrəfʊrmˈaβɐ əl pɐlˈaw, lɐrɕiðʊkˈɛsɐ mɐɾˈiɐ təɾˈɛzɐ i ðˈawstɾiɐ fʊw lɐ sʊβiɾˈanɐ kˈɛ mˈes əmɾˈɛmtɐ ðəjɕˈa ɐl pɐlˈaw, kʊmβəɾtˈin əl pɐlˈaw ən əl sˈɛnɾə ðə pʊðˈɛ pɾinsipˈal ðə limpˈɛɾi ɐwstɾˈiɐk.
Desafortunadament, no foren moltes les parts del palau originari que sobrevisqueren al  com a conseqüència que cada emperador afegia i reformava el Palau, l'arxiduquessa Maria Teresa I d'Àustria fou la sobirana que més empremta deixà al Palau, convertint el palau en el centre de poder principal de l'Imperi austríac.