ˈi a ˌunɐ təndˈɛnsiɐ əβʊlʊtˈiβɐ kˈap ɐ ʊn mənˈoɾ nˈombɾə ðə ðˈens ən lɐ kwˈal ləs insizˈiβəs pʊstəɾjˈoɾs ðəzɐpɐɾˈɛjɕən ɐβˈans kˈɛ ləs ɐntəɾjˈoɾs, ləs pɾəmʊlˈas ɐntəɾjˈoɾs ɐβˈans kˈɛ ləs pʊstəɾjˈoɾs i ləs mʊlˈas pʊstəɾjˈoɾs ɐβˈans kˈɛ ləs ɐntəɾjˈoɾs kˈɛ tɾˈoβɐ lɐ sˈɛβɐ mˈaksimɐ əkspɾəsjˈo ən ɐnimˈals kˈom əls ˈosʊs fʊrmiɣˈɛs i əls pɐŋˈolins, kˈɛ nˈo ən pɾəzˈɛntən kˈap.
Hi ha una tendència evolutiva cap a un menor nombre de dents (en la qual les incisives posteriors desapareixen abans que les anteriors, les premolars anteriors abans que les posteriors i les molars posteriors abans que les anteriors) que troba la seva màxima expressió en animals com els ossos formiguers i els pangolins, que no en presenten cap.