ʊn dəls mɐʑˈoɾs ˈɛɡzits ðəl mʊðˈɛl əstˈandɐrt es kˈɛ ðətərmˈinɐ ləstɾʊktˈuɾɐ ðətɐʎˈaðɐ ðə ləs əkwɐsjˈons kˈɛ ðəskɾˈiwən ləs fˈorsəs, nˈo ðə mɐnˈɛɾɐ ˈat ˈok, kˈɛ nʊmˈes ʋʊlɣwˈes əksplikˈa ləs ðˈaðəs əmpˈiɾikəs, sinˈo tɐmbˈe pə midʑˈa ðə pɾinsˈipis ɣənəɾˈals kʊntiŋˈuts ɐ lɐ mɐtˈɛjɕɐ tɛˌoɾˈiɐ.
Un dels majors èxits del model estàndard és que determina l'estructura detallada de les equacions que descriuen les forces, no de manera ad hoc, que només volgués explicar les dades empíriques, sinó també per mitjà de principis generals continguts a la mateixa teoria.