əl ʋɐlənsjˈa ɐktwɐlmˈen nʊmˈes ˈi kˈɛðɐ ɐ lɐ tʊpʊnˈimiɐ ðəl βˈajɕ səɣˈuɾɐ kˈaβʊ ɾrˈotɕ, kˈaβʊ sərβˈɛɾɐ, mˈolins pəðɐnˈiɐ ðʊɾjˈolɐ, ˈɛtk., ɐ lɐnɾʊpʊnˈimiɐ mˈolts kˈoɡnʊms tˈipiks son dʊɾˈiɣən kɐtɐlˈa: tʊɾrəɣɾˈozɐ, mɐɾtˈi i ən ɐlɣˈuns ələmˈens lˈɛksiks ðəl pɐrlˈa: ɐl ɾrəsˈɛ ɐ ɾrəsˈɛ, bɐʑˈokɐ pɾʊnʊnsjˈat ˈamp fɾikɐtˈiβɐ ʊβʊlˈa sˈorðɐ bɐʑˈokɐ, blˈɛˌa blˈɛðɐ, kɐlβˈotə ʊ kɐlβʊtˈazʊ kɐlβˈot, kɐmˈal kɐmˈal, kikˈon ɕikˈon, əmbʊlikˈa əmbʊlikˈa, əstˈa ɐmɐɣɐˈikʊ əstˈa ɐl ʎˈit βˈɛn tɐpˈat, əsklɐtˈa əsklɐtˈa, ʎˈampʊ ʎˈam bˈaɾra ɾrˈapit, milˈokɐ milˈotɕɐ, pˈezʊləs pˈezʊls, ˈɛtk.
El valencià actualment només hi queda a la toponímia del Baix Segura (cabo Roig, cabo cervera, Molins [pedania d'Oriola], etc.), a l'antroponímia (molts cognoms típics són d'origen català: Torregrosa, Martí) i en alguns elements lèxics del parlar: al recer 'a recer', bajoca (pronunciat amb fricativa uvular sorda) 'bajoca', blea 'bleda', calbote o calbotaso 'calbot', camal 'camal', chicon 'xicon', embolicar 'embolicar', estar amagaíco 'estar al llit ben tapat', esclatar 'esclatar', llampo 'llamp'/'ràpid', milocha 'milotxa', pésoles 'pésols', etc.