əstˈa ðʊkʊməntˈat əl mˈil tɾˌɛntɐsˈiŋk kˈom sˈaŋkti mɐɾtˈini kwˈi ðikˈun ʋətˈulʊ, «sˈan mɐɾtˈi kˈɛ ɐnʊmˈɛnəm ʋˈɛʎ» pɾʊβɐβləmˈen ən ɾrəfəɾˈɛnsiɐ ɐ lɐ ʋˈɛʎɐ kɐpˈɛʎɐ ðə lɐntˈik kɐstˈɛʎ.
Està documentat el 1035 com Sancti Martini qui dicunt Vetulo, «Sant Martí que anomenem Vell» probablement en referència a la vella capella de l'antic castell.