ˈɛɾɐ lˈi ʋˈa ðəmɐnˈa ɐ əfˈɛst kˈɛ ɾrətʊrnˈes ɐ lˈolim, dəzˈik kˈɛ nˈo ʋˈa ʊbtənˈi, ɐ ðəsɣɾˈat ðəls pɾˈɛks kˈɛ tˈɛtis i əls ðˈews lˈi ʋˈan fˈɛ, fˈins kˈɛ ʋˈa intərβənˈi əl ðˈew ðjʊnˈis, ən kwˈi əfˈɛst kʊnfjˈaβɐ, kˈɛ əl ʋˈa əmbɾjɐɣˈa, i ʋˈa ɐkʊnsədʑˈi lɐ pɾʊmˈɛzɐ ðəfˈɛst dɐkʊðˈi ɐ lɐ kʊmβʊkɐtˈɔɾiɐ ðˈɛɾɐ.
Hera li va demanar a Hefest que retornés a l'Olimp, desig que no va obtenir, a desgrat dels precs que Tetis i els déus li van fer, fins que va intervenir el déu Dionís, en qui Hefest confiava, que el va embriagar, i va aconseguir la promesa d'Hefest d'acudir a la convocatòria d'Hera.