lɐ nˈoβɐ əsɣlˈeziɐ, dəðikˈaðɐ pəl βˈisβə ɐ lɐ mˈaɾə ðə ðˈew ðə lɐ mərsˈɛ, ˈɛs ʋˈa inɐwɣʊɾˈa əl mˈil sˌetsˈɛnts sətˌantɐʋˈujt i sˈen ˈaɲs mˈes tˈart səɾiɣˈiɐ ən pɐɾrˈɔkwiɐ indəpəndˈen, ˈamp tˈɛrmə pɾˈopi i səpɐɾˈaðɐ ðə sˈan mɐɾtˈi ðə ɾriwðəpˈɛɾəs, lɐ kwˈal, ˈam ʊn tˈɛrmə mˈes ɾrəðwˈit, kʊntinwˈa sʊpəðitˈaðɐ ɐ sˈan ʑʊljˈa ðə ʋilɐtˈoɾtɐ.
La nova església, dedicada pel bisbe a la Mare de Déu de la Mercè, es va inaugurar el 1778 i cent anys més tard s'erigia en parròquia independent, amb terme propi i separada de Sant Martí de Riudeperes, la qual, amb un terme més reduït, continuà supeditada a Sant Julià de Vilatorta.