fˈins ɐkˈɛʎɐ ˈɛpʊkɐ lɐ mɐʑʊɾˈiɐ ðə mˈuziks ðə ʑˈazz fˈɛjən sərβˈi ʊn bˈajɕ ɐkˈustik, ʊn ʋjʊlʊnsˈɛl ʊ ʊn kʊnɾɐβˈajɕ.
Fins aquella època la majoria de músics de jazz feien servir un baix acústic, un violoncel o un contrabaix.