ɐjɕˈi, sʊβˈin səksplikˈaβɐ kˈɛ, pə nˈo tənˈilˈos tˈot əl ðˈiɐ fˈen mɐlifˈɛtəs, ˈom pʊðˈiɐ ðəjɕˈa ʊn ɡɾɐpˈat ðə mˈiʎ fˈoɾɐ ðəl sˈɛw ʎˈok; əl fʊʎˈɛt, əndɾəsˈat kˈom ˈes, ˈɛs pˈasɐ tˈotɐ lɐ nˈit miɾˈan də pʊɾtˈa əl ɣɾˈa ðə mˈiʎ ˈon kʊɾrəspˈon, pəɾˈɔ kˈom kˈɛ tˈe lɐ mˈa fʊɾɐðˈaðɐ nˈo pˈot ɐkɐβˈa mˈaj lɐ fˈɛjnɐ.
Així, sovint s'explicava que, per no tenir-los tot el dia fent malifetes, hom podia deixar un grapat de mill fora del seu lloc; el follet, endreçat com és, es passa tota la nit mirant de portar el gra de mill on correspon, però com que té la mà foradada no pot acabar mai la feina.