finɐlmˈen, pəɾˈɔ, ləskʊrkˈoʎ sɐwtʊɾidzˈa pəɾˈɔ sˈawɾɐ ðə pinˈos, səɲˈoɾɐ ðə lɐ βɐɾʊnˈiɐ, ɐfirmˈa kˈɛ əl ɾrˈɛj nˈo tənˈiɐ kˈap pʊtəstˈat ən əls kɐstˈɛʎs ðə ɣˈozʊl, sˈalðəs, ləspˈa, kərfʊɾɐðˈat i βɐlmˈaɲɐ; əls pinˈos əls pʊsəˈiən ən fɾˈaŋk ɐlˈɔw i nˈo ən fˈɛw ðəl ɾrˈɛj.
Finalment, però, l'escorcoll s'autoritzà però Saura de Pinós, senyora de la baronia, afirmà que el rei no tenia cap potestat en els castells de Gósol, Saldes, l'Espà, Querforadat i Balmanya; els Pinós els posseïen en franc alou i no en feu del rei.