əls ɣənʊβˈɛzʊs nˈo ɐksəpːtˈaɾən lɐ pˈaw ˈamp lɐ ɾrəpˈuβlikɐ ðə pˈizɐ kˈɛ səðˈiɐ lˈiʎɐ ðə kˈɔrsəɣɐ ɐ lɐ kʊɾˈonɐ ðɐɾɐɣˈo i ən mˈil tɾˈessˈɛnts tɾˈɛntɐ əsklɐtˈa lɐ ɣwˈɛɾrɐ ˈɛnɾə lɐ kʊɾˈonɐ ðɐɾɐɣˈo i ɣˈɛnʊβɐ, ən lɐ kwˈal ɣˈujʎəm də sərβəʎˈo i ðə βɐɲˈɛɾəs kʊmɐndˈa ˌunɐ ɐrmˈaðɐ kˈɛ ʋˈa ɐtɐkˈa ən mˈil tɾˈessˈɛnts tɾˌɛntɐˈu mˈɔnɐkʊ i məntˈonə, i ʋˈa ɐsədʑˈa sɐβˈonɐ i lɐ pɾˈɔpiɐ ɣˈɛnʊβɐ, pə ɾrətiɾˈasə ðəspɾˈes ɐ sɐrðˈɛɲɐ.
Els genovesos no acceptaren la pau amb la República de Pisa que cedia l'illa de Còrsega a la Corona d'Aragó i en 1330 esclatà la guerra entre la Corona d'Aragó i Gènova, en la qual Guillem de Cervelló i de Banyeres comandà una armada que va atacar en 1331 Mònaco i Mentone, i va assetjar Savona i la pròpia Gènova, per retirar-se després a Sardenya.