ɐ lɐ pənˈinsʊlɐ iβˈɛɾikɐ, əls ʋiziɣˈots ʋˈan sədʑˈi ʊzˈan ɐkˈɛst tˈipʊs ðəstəndˈarts ɾrˈiɣits ˈam ɐlɣˈunɐ klˈasə ðə ðɾˈap; pəɾˈɔ nˈo ʋˈa sˈɛ fˈins ɐ lɐ imβɐzjˈo mʊzʊlmˈanɐ kˈɛ ˈɛs ʋˈan kʊmənsˈa ɐ əmɾˈa əl kˈɛ ɐktwɐlmˈen kʊnˈɛjɕəm kˈom "bɐndˈɛɾəs", ʑˈa kˈɛ lˈus ðə təjɕˈits ʎəwɣˈɛs, kˈom lɐ sˈɛðɐ, ən əls əstəndˈarts ʋˈa tənˈi əl sˈɛw ʊɾˈiɣən ɐ lʊɾjˈen, i ʋˈan sˈɛ mʊzʊlmˈans i kɾʊˈats əls pɾimˈɛs ɐ imlɐntˈanˈɛ lˈus ɐ əwɾˈopɐ.
A la península Ibèrica, els visigots van seguir usant aquest tipus d'estendards rígids amb alguna classe de drap; però no va ser fins a la invasió musulmana que es van començar a emprar el que actualment coneixem com "banderes", ja que l'ús de teixits lleugers, com la seda, en els estendards va tenir el seu origen a l'Orient, i van ser musulmans i croats els primers a implantar-ne l'ús a Europa.