ɐl kʊnsiðəɾˈa ɐ ɐkˈɛsts kˈom ʊn kʊntˈinʊ i nˈo pə səpɐɾˈat, lɐ ipˈɔtəzi ðə tɾəβˈaʎ ðə irskfˈɛlt, ɐjɕˈi kˈom də lɐ mɐʑˈoɾ pˈaɾt ðəls səksˈɔləks ðə lɐ pɾimˈɛɾɐ ɣənəɾɐsjˈo, ʋˈa ðəjɕˈa ðə βˈandɐ lɐntˈiɣɐ fˈormɐ ðə kʊnsiðəɾˈa ɐ kˈaðɐ sˈɛksə indəpəndˈen i ʋˈa pɾimˈa lɐ ɾrəfəɾˈɛnsiɐ ðə ləs ɣˈamməs i əls ɣɾˈaws ˈɛnɾə ˈɛʎs.
Al considerar a aquests com un continu i no per separat, la hipòtesi de treball de Hirschfeld, així com de la major part dels sexòlegs de la primera generació, va deixar de banda l'antiga forma de considerar a cada sexe independent i va primar la referència de les gammes i els graus entre ells.