əl nəərlɐndˈɛs ɣwˈaɲɐ tˈɛɾrəɲ ðə mˈikɐ ən mˈikɐ i lˈus kˈɛ ðəl fɾizˈo sˈɛn fˈa ən lɐ ʋˈiðɐ kwʊtiðjˈanɐ es kˈaðɐ ʋəɣˈaðɐ mˈes pɐɾtikʊlˈa i minʊɾitˈaɾi.
El neerlandès guanya terreny de mica en mica i l'ús que del frisó se'n fa en la vida quotidiana és cada vegada més particular i minoritari.