ɐβˈans ðə mʊɾˈi, bɐɐˈuʎɐ ʋˈa nʊmənˈa əl sˈɛw fˈiʎ ɣɾˈan, ˈabβɐs əffˈɛndi mˈil ʋˈujtsˈɛnts kwɐɾˌantɐkwˈatɾə mˈɛɲs mˈil nˌɔusˈɛnts ʋˌintiˈu, sʊksəsˈoɾ, kʊnsiðəɾˈat pə mˈolts kˈom ɐ intˈɛrpɾət ɐwtʊɾidzˈat ðə lɐ ðʊktɾˈinɐ ðəl sˈɛw pˈaɾə i pɾʊpɐɣɐðˈoɾ ðə lɐ fˈɛ βɐɐˈi pə əwɾˈopɐ i ɐmˈɛɾikɐ.
Abans de morir, Bahá’u’lláh va nomenar el seu fill gran, Abbás Effendi (1844-1921), successor, considerat per molts com a intèrpret autoritzat de la doctrina del seu pare i propagador de la fe bahá’í per Europa i Amèrica.