əl tˈɛrmə asteɾˈisk əskwimˈal es imɾˈopi, kˈa tˈe ʊɾˈiɣən də ɾrəzˈultəs ðˈunɐ intərfəɾˈɛnsiɐ ðəl fɾɐnsˈɛs: lɐ fˈalsɐ fˈormɐ plʊɾˈal əskwimˈawɕ ˈamp lɐ mˈɛɲs ˈiks finˈal ən kˈomtəs ðə mˈɛɲs ˈɛssə, ɐlinɛˌaðɐ sˈoβɾə əls mˈots pɐtɾimʊnjˈals kˈɛ mɐʑʊɾitˈaɾjɐmˌen fˈan əls plʊɾˈals ən mˈɛɲs ˈiks ʋˈa indˈuj ɐ imɐɣinˈa ʊn pɐɾɐllˈɛl ˈɛnɾə fɾɐnsˈɛs i kɐtɐlˈa ˈam ɐkˈɛst mˈot, kˈom əɡzistˈɛjɕ ˈɛnɾə əls mˈots fɾɐnsˈɛzʊs ən mˈɛɲs ɐlˈawɕ i əls əkwiβɐlˈens kɐtɐlˈans ən mˈɛɲs ɐlɐls.
El terme *esquimal és impropi, car té origen de resultes d'una interferència del francès: la 'falsa' forma plural esquimaux (amb la -x final en comptes de -s, alineada sobre els mots patrimonials que majoritàriament fan els plurals en -x) va induir a imaginar un paral·lel entre francès i català amb aquest mot, com existeix entre els mots francesos en -al>-aux i els equivalents catalans en -al>-als.