tɐnmɐtˈɛjɕ, ˈam əl pˈas ðəls ˈaɲs, əl kˈaɾrək əsðəβiŋwˈe əɾəðitˈaɾi, sˈen dʑifɾˈe əl pilˈos əl pɾimˈɛ ɐ tɾɐnsmətɾˈɛl əɾəðitˈaɾjɐmˌen i ʑˈa əl kˈomtə βʊɾrˈɛʎ ðˈɔs səɾˌiɐ əl kwˈi ðəjɕɐɾˈiɐ ðə ɾrˈɛtɾə ʊmənˈadʑə ɐl ɾrˈɛj ðəls fɾˈaŋks, kˈɛ ʑˈust ɐβˌiɐ kɐmβjˈat ɐ lɐ ðinɐstˈiɐ kɐpˈɛtɐ, pɾʊβʊkˈan, də fˈɛt, tˈot i kˈɛ nˈo ðə ðɾˈɛt, lɐ indəpəndˈɛnsiɐ ðəls kʊmtˈats ðə lɐ mˈarkɐ, ɐɾriβˈansə ɐ ɐnʊmənˈa kˈom "pɾˈinsəp ðə lɐ tˈɛɾrɐ ɣˈɔtikɐ" ɡʊtlɐndˈiɐ.
Tanmateix, amb el pas dels anys, el càrrec esdevingué hereditari, sent Guifré el Pilós el primer a transmetre'l hereditàriament i ja el comte Borrell II seria el qui deixaria de retre homenatge al rei dels francs, que just havia canviat a la dinastia Capeta, provocant, de fet, tot i que no de dret, la independència dels comtats de la marca, arribant-se a anomenar com "Príncep de la terra gòtica" (Gothlandia).