sˈɛ nan dəksklˈɔwɾə ɣɐlilˈɛw mˈil sinsˈɛnts səjɕˌantɐkwˈatɾə mˈɛɲs mˈil sˈissˈɛnts kwɐɾˌantɐðˈɔs i kəplˈɛ mˈil sinsˈɛnts sətˌantɐˈu mˈɛɲs mˈil sˈissˈɛnts tɾˈɛntɐ, kˈɛ ˌɛɾən mˈolt mˈes ʑˈoβəns, i tɐmpˈok nˈo sa ðɐfəɣˈi ən ɐkˈɛstɐ ʎˈistɐ ɣjʊrðˈanʊ βɾˈunʊ, kˈɛ nˈo ˌɛɾɐ əstɾiktɐmˈen ʊn ɐstɾˈɔnʊm, sinˈo ʊn filˈɔzʊf, lˈunik kˈɛ ɐksəpːtˈa ləs tˈɛzis kʊpərnikˈanəs ɐ lɐ səɣˈonɐ məjtˈat ðəl .
Se n'han d'excloure Galileu (1564-1642) i Kepler (1571-1630), que eren molt més jóvens, i tampoc no s'ha d'afegir en aquesta llista Giordano Bruno, que no era estrictament un astrònom, sinó un filòsof, l'únic que acceptà les tesis copernicanes a la segona meitat del .