lɐ ɣərmɐnidzɐsjˈo ʋˈa kʊmənsˈa ɐl sˈɛɣlə ʋˈe βˈaɪɕɐ, dəspɾˈes ðə lɐ kɐjɣˈuðɐ ðə limpˈɛɾi ɾrʊmˈa ðʊksiðˈen i əls ʊstɾʊɣˈots əl təɾritˈoɾi ʋˈa pɐsˈa ɐ sˈɛ ðʊmˈini ðəls fɾˈaŋks, ˈam əls kˈɛ liðjˈomɐ ʊfisjˈal ˌɛɾɐ əl ʎɐtˈi, i lɐ nˈoβɐ ʎˈɛŋwɐ ˈiβɾiðɐ ˈɛs ʋˈa kʊmβəɾtˈi ən lɐ ʎˈɛŋwɐ pɾinsipˈal ðə lɐ zˈonɐ fˈins ɐl sˈɛɣlə kˈinzə, kwˈan əl kɐntˈo ˈɛs ʋˈa ʊnˈi ɐ lɐntˈiɣɐ kʊnfəðəɾɐsjˈo swˈisɐ, kwˈan lɐlˈɛmɐɲ ˈɛs ʋˈa kʊmβəɾtˈi ən lɐ ʎˈɛŋwɐ əskɾˈitɐ ðəl ɣʊβˈɛrn.
La germanització va començar al segle V, després de la Caiguda de l'Imperi Romà d'Occident i els ostrogots el territori va passar a ser domini dels francs, amb els què l'idioma oficial era el llatí, i la nova llengua híbrida es va convertir en la llengua principal de la zona fins al segle XV, quan el cantó es va unir a l'Antiga Confederació Suïssa, quan l'alemany es va convertir en la llengua escrita del govern.