əl mˈes ʎwˈen əsˈen, pʊlˈaɾis βˈe, es ðə ʋʊjtˈɛnɐ mɐɡnitˈut i sitwˈat ɐ ðiβˈujt səɣˈons ðˈark, es ʊn əstˈɛl ðə lɐ səkwˈɛnsiɐ pɾinsipˈal ðə tˈipʊs ˈɛfɐ tɾˈes ʋˈe βˈaɪɕɐ, kˈɛ es ɐ ðˈɔs.kwˈatɾəsˈɛnts wˈa ðə ləstˈɛl pɾinsipˈal pʊlˈaɾis ˈa. mˈes pɾˈop ðɐkˈɛst dɐɾrˈɛ, ˈi a lˈaltɾə ɐkʊmpɐɲˈan, pʊlˈaɾis sˈe, ɐ lʊɾˈiɣən dəskʊβˈɛɾt pə əspəktɾʊskˈɔpiɐ i pʊstəɾjʊrmˈen ɾrəzˈolt midʑɐnsˈan əl tələskˈopi əspɐsjˈal ˈubβlə.
El més lluent essent, Polaris B, és de vuitena magnitud i situat a 18 segons d'arc, és un estel de la seqüència principal de tipus F3V, que és a 2.400 ua de l'estel principal Polaris A. Més prop d'aquest darrer, hi ha l'altre acompanyant, Polaris C, a l'origen descobert per espectroscòpia i posteriorment resolt mitjançant el telescopi espacial Hubble.