ɐl pɐˈis ʋɐlənsjˈa i mˈursiɐ, ən kˈamβi, nˈo ʋˈa əβʊlʊsjʊnˈa i ənkˈaɾɐ mɐntˈe lɐ fˈormɐ ʊɾiɣinˈal ðˈun bɾjˈojɕ tˈoɲɐ ˈamp lˈɔw ðˈu ɐl ðɐmˈun.
Al País Valencià i Múrcia, en canvi, no va evolucionar i encara manté la forma original d'un brioix (tonya) amb l'ou dur al damunt.