ɐ pɐɾtˈi ðəls sətˈantɐ ʋˈa kʊmənsˈa əl kˈɛ mˈes tˈart ʋˈa sˈɛ ðənʊminˈat kˈom "əl lɐndˈismʊ", ˌunɐ sˈɛɾjə ðə pəllˈikʊləs kˈɛ ʋˈa ðʊnˈa əl sinˈɛmɐ əspɐɲˈol, sˈɛnsə kˈap kwɐlitˈat sinəmɐtʊɣɾˈafikɐ nˈi ðə fˈons, ən ləs kwˈals ˈɛs ɾrəpɾəzəntˈaβɐ ɐ ləspɐɲˈol kˈom ʊn pərsʊnˈadʑə ɾrəpɾimˈit, inkˈultə, fɐnfɐɾrˈo i mɐsklˈistɐ, əl kˈɛ əls sˈɛws kɾɛˌaðˈoɾs ʑʊstifikˈaβən dəfənsˈan kˈɛ ɾrəpɾəzəntˈaβən ɐl "əspɐɲˈol midʑˈa".
A partir dels 70 va començar el que més tard va ser denominat com "el landismo", una sèrie de pel·lícules que va donar el cinema espanyol, sense cap qualitat cinematogràfica ni de fons, en les quals es representava a l'espanyol com un personatge reprimit, inculte, fanfarró i masclista, el que els seus creadors justificaven defensant que representaven al "espanyol mitjà".