ən əl mʊðˈɛl əstˈandɐrt ˈɛs ðˈonən ləs tɾˈɛs kʊndisjˈons nəsəsˈaɾjəs pə ɣənəɾˈa ɐkˈɛstɐ ɐzimətɾˈiɐ, es ɐ ðˈi, ʋjʊlɐsjˈo ðə lɐ kʊnsərβɐsjˈo ðəl nˈombɾə βɐɾjˈɔnik βˈaɾra nˈombɾə ləpːtˈɔnik, ʋjʊlɐsjˈo ðə lɐ simətɾˈiɐ sˌepˈe kˈaɾrəɣɐ əlˈɛktɾikɐ, pɐɾitˈat, i əβʊlʊsjˈo kʊsmʊlˈɔɣikɐ fˈoɾɐ ðə ləkwilˈiβɾi tˈɛrmik, mɐlɣɾˈat ɐjɕˈɔ, əl kˈɛ sa əsməntˈat pʊðɾˈiɐ nˈo əksplikˈa kʊmlətɐmˈen lɐzimətɾˈiɐ ʊbsərβˈaðɐ ɐ lʊniβˈɛs, i kɐlðɾˈiɐ inɾʊðˈuj ˌunɐ nˈoβɐ fˈizikɐ mˈes ənʎˈa ðəl mʊðˈɛl əstˈandɐrt.
En el model estàndard es donen les tres condicions necessàries per generar aquesta asimetria, és a dir, violació de la conservació del nombre bariònic/nombre leptònic, violació de la simetria CP (càrrega elèctrica, paritat), i evolució cosmològica fora de l'equilibri tèrmic, malgrat això, el que s'ha esmentat podria no explicar completament l'asimetria observada a l'univers, i caldria introduir una nova física més enllà del model estàndard.