ʋˈiktˌoɾ βɐlɐɣˈɛ i siɾˈɛɾɐ ʋˈa ənkɐɾrəɣˈasə lˈaɲ mˈil ʋˈujtsˈɛnts səjɕˌantɐkwˈatɾə ðə fˈɛ əl pɾʊʑˈɛktə ðə nʊməŋklɐtˈuɾɐ pəls kɐɾrˈɛs ðə ləjɕˈamlə ˈamp nˈoms ðəðikˈats ɐls təɾritˈoɾis ðə lɐ kʊɾˈonɐ ðɐɾɐɣˈo ɐɾɐɣˈo, ʋɐlˈɛnsiɐ, mɐʎˈorkɐ, ɾrʊsəʎˈo, kˈɔrsəɣɐ, sɐrðˈɛɲɐ, sisˈiliɐ, nˈapʊls…, ɐ ləs institʊsjˈons kɐtɐlˈanəs ləs kˈoɾts kɐtɐlˈanəs, lɐ ðipʊtɐsjˈo, əl kʊnsˈɛʎ ðə sˈen ʊ ɐ pərsʊnˈadʑəs klˈaw pˈaw klˈaɾis, ɾrʊɣˈɛ ðə ʎˈuɾiɐ, ɾrʊɣˈɛ ðə flˈoɾ…kˈɛ ʋˈa sˈɛ ɐðʊpːtˈat ən bˈonɐ pˈaɾt, pəɾˈɔ ˈamp mʊðifikɐsjˈons i kˈamβis ðə lʊkɐlidzɐsjˈo kˈɛ ən ʋˈan tɾənkˈa lɐ lˈɔɣikɐ ʊrβˈanɐ.
Víctor Balaguer i Cirera va encarregar-se l'any 1864 de fer el projecte de nomenclatura pels carrers de l'Eixample amb noms dedicats als territoris de la Corona d'Aragó (Aragó, València, Mallorca, Rosselló, Còrsega, Sardenya, Sicília, Nàpols…), a les institucions Catalanes (les Corts Catalanes, la Diputació, el Consell de Cent) o a personatges clau (Pau Claris, Roger de Llúria, Roger de Flor…) que va ser adoptat en bona part, però amb modificacions i canvis de localització que en van trencar la lògica urbana.