səɣˈons lɐ klɐsifikɐsjˈo ðə nikkˈɛlstɾˈunz, əl ʎɐwtˈo pˈɛɾtɐɲ ˈa «zˈeɾʊ ˈu.ˌaβˈe mətˈaʎs i ɐljˈadʑəs ðə mətˈaʎs, fɐmˈiliɐ zˈiŋkkˈɔwɾə» ʑʊntɐmˈen ˈam əls səɣwˈens minəɾˈals: kˈadmi, ɾrˈɛni, zˈiŋk, titˈani, dɐmbɐˈitɐ, zɐŋəŋˈitɐ, (el)ˈalfa(ca)ʎɐwtˈo, tʊŋɕinˈitɐ i ziŋkkʊppəɾˈitɐ, ɐjɕˈi kˈom də tɾˈɛs əspˈɛsjəs mˈes ənkˈaɾɐ sˈɛnsə nˈom dəfinitˈiw.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el llautó pertany a «01.AB - Metalls i aliatges de metalls, família zinc-coure» juntament amb els següents minerals: cadmi, reni, zinc, titani, danbaïta, zhanghengita, α-llautó, tongxinita i zinccopperita, així com de tres espècies més encara sense nom definitiu.