ˈom əls ˈo kˈontɐ ðə tˈal fˈormɐ kˈɛ əls nˈɛns simɐɣˈinən ʊn pərsʊnˈadʑə əstɾɐfʊlˈaɾi ˈamp tɾˈessˈɛnts səjɕˌantɐsˈiŋk nˈasʊs ɐ lɐ kˈaɾɐ, sˈɛnsə pənsˈa kˈɛ əl tɾˌɛntɐˈu ðə ðəzˈɛmbɾə ɾrˈɛstɐ ʊn sˈol ðˈiɐ pə ɐkɐβˈa lˈaɲ, də mɐnˈɛɾɐ kˈɛ lˈaɲ nʊmˈes ən tˈe ʊn, də ðˈiɐ, əls ˈaltɾəs ʑˈa an pɐsˈat, ʑˈa nˈo əls tˈe.
Hom els ho conta de tal forma que els nens s'imaginen un personatge estrafolari amb 365 nassos a la cara, sense pensar que el 31 de desembre resta un sol dia per acabar l'any, de manera que l'any només en té un, de dia, els altres ja han passat, ja no els té.