ɐntˈoni ɾrʊβˈiɾɐ i ʋirɣˈili ʋˈa "kʊndəmnˈa" əls nˈoms ðə ləs ʎˈɛtɾəs ðə lɐβəsˈe ɐ lɐ kɐstəʎˈanɐ ʊ lɐ itɐljˈanɐ ˈɛfə, ˈɛlə, ˈɛmə, ˈɛnə, ˈɛsə, i ʋˈa ðʊnˈaˈi əls nˈoms tɾɐðisjʊnˈals ˈɛf, əl, ˈɛm, ən, ˈɛs, diβərɣˈin ən ɐkˈɛst pˈun ˈamp pʊmpˈɛw fˈaβɾɐ.
Antoni Rovira i Virgili va "condemnar" els noms de les lletres de l'abecé a la castellana o la italiana (efe, ele, eme, ene, esse), i va donar-hi els noms tradicionals (ef, el, em, en, es), divergint en aquest punt amb Pompeu Fabra.