ɾrʊɣˈɛ ðə ʎˈuɾiɐ, də nˈom də nɐjɕəmˈen ɾrʊɡʑjˈɛɾʊ ðˈi lɐwɾˈiɐ tɐmbˈe kʊnəɣˈut pə ɾrʊɣˈɛ ðə ʎʊɾˈiɐ, lˈɔɾiɐ, ʎˈɔɾiɐ ʊ lʊɾˈiɐ; lɐwɾˈiɐ ʊ skɐlˈɛˌa, ɾrˈɛɡnə ðə sisˈiliɐ, disˈɛt ðə ɣənˈɛ ðə mˈil ðˈɔssˈɛnts sinkwˈantɐ ʋɐlˈɛnsiɐ, dinˈou ðə ɣənˈɛ ðə mˈil tɾˈessˈɛnts sˈiŋk, fʊw ʊn militˈa ðʊɾˈiɣən lʊkɐnˈɛs əðʊkˈat ɐ lɐ kˈoɾt ðəls ɾrˈɛjs ðɐɾɐɣˈo ɐ βɐrsəlˈonɐ, ˈon ʋˈa ɐɾriβˈa fʊrmˈan pˈaɾt ðəl sədʑˈisi ðə lɐ ɾrˈɛjnɐ kʊnstˈansɐ ðə sisˈiliɐ, mʊʎˈɛ ðə pˈɛɾə tɾˈes ðɐɾɐɣˈo «əl ɣɾˈan».
Roger de Llúria, de nom de naixement Ruggiero di Lauria (també conegut per Roger de Lloria, Lòria, Llòria o Luria; Lauria o Scalea, Regne de Sicília, 17 de gener de 1250 – València, 19 de gener de 1305), fou un militar d'origen lucanès educat a la cort dels reis d'Aragó a Barcelona, on va arribar formant part del seguici de la reina Constança de Sicília, muller de Pere III d'Aragó «el Gran».