ɐkˈɛstɐ fˈormɐ ðɐnʊtɐsjˈo mˈɛɲs ðənʊminˈaðɐ ˈin kˈampʊ ɐpˈɛɾtʊ ʊ nʊtɐsjˈo ɐðjɐstəmˈatikɐ ʋˈa sˈɛ sʊbstitwˈiðɐ, ɐ məzˈuɾɐ kˈɛ sˈi ʋˈan ɐnˈa ɐfəɣˈin ləs lˈinjəs ʊɾidzʊntˈals ðə ɾrəfəɾˈɛnsiɐ ðə lɐltˈuɾɐ ðəls sˈons kˈɛ ɐkɐβˈaɾjən kʊnstitˈujn lɐktwˈal pəntɐɣɾˈamɐ, pəl sistˈɛmɐ ðə nʊtɐsjˈo ðjɐstəmˈatikɐ.
Aquesta forma d'anotació -denominada in campo aperto o notació adiastemàtica va ser substituïda, a mesura que s'hi van anar afegint les línies horitzontals de referència de l'altura dels sons que acabarien constituint l'actual pentagrama, pel sistema de notació diastemàtica.