əl kʊnəjɕəmˈen ʊbtiŋˈut ən əl mˈark ðə lɐ imβəstiɣɐsjˈo ɐplikˈaðɐ ˈɛs fˈiksɐ, ən pɾimˈɛ ʎˈok, kˈom ʊn midʑˈa pə ɐ ɾrəzˈolðɾə ʊn pɾʊβlˈɛmɐ pɾˈaktik lʊkˈal; əl kʊnəjɕəmˈen sʊβˈin ˈɛs pɾəzˈɛntɐ ən fˈorməs kˈɛ nˈo imlˈikən ʊn ˈus kʊɡnitˈiw ðiɾˈɛktə ɐdðisjʊnˈal, pəɾˈɔ kˈɛ tˈe ˌunɐ ɐplikɐsjˈo pɾˈaktikɐ ðiɾˈɛktɐ, pə əɡzˈɛmlə, instɾʊksjˈo, mətʊðʊlʊɣˈiɐ, ɾrəsˈɛpːtɐ təknʊlˈɔɣikɐ, ˈɛtk.
El coneixement obtingut en el marc de la investigació aplicada es fixa, en primer lloc, com un mitjà per a resoldre un problema pràctic local; el coneixement sovint es presenta en formes que no impliquen un ús cognitiu directe addicional, però que té una aplicació pràctica directa, per exemple, instrucció, metodologia, recepta tecnològica, etc.