ləs ʎˈɛŋwəs ˈam ʊn imβəntˈaɾi pɾʊpˈɛ ɐls ʋˈin əstˈan pɾəzˈens ən tˈots əls kʊntinˈens, mˈɛnɾə kˈɛ əls ˈɛkstɾəms son pɾˈopis ðə ðətərminˈaðəs ˈaɾəəs ɣɛˌoɣɾˈafikəs: əls iðjˈoməs ðə lʊsəˈa pɐsˈifik i lɐ sˈɛlβɐ ɐmɐzˈɔnikɐ tˈɛnən mˈɛɲs kʊnsʊnˈans kˈɛ lɐ ɾrˈɛstɐ, mˈɛnɾə kˈɛ ləs ʎˈɛŋwəs ɐfɾikˈanəs son ləs kˈɛ mˈes kʊnsʊnˈans tˈɛnən.
Les llengües amb un inventari proper als vint estan presents en tots els continents, mentre que els extrems són propis de determinades àrees geogràfiques: els idiomes de l'oceà Pacífic i la selva amazònica tenen menys consonants que la resta, mentre que les llengües africanes són les que més consonants tenen.