ˈaltɾəs ʋəɣˈaðəs sʊβɾətˈot ən kɐntˈans ðə mˈuzikɐ ʎəwɣˈɛɾɐ i ɐktˈoɾs lɐ finɐlitˈat ðəl psəwðˈɔnim es tənˈi ʊn nˈom kˈɛ kʊnsiðˈɛɾən mˈes βʊnˈik ʊ mˈes əɡzˈɔtik i kˈɛ, pɾətəzɐmˈen, pˈot fɐsilitˈalˈos lˈɛɡzit, kˈom əl kɐβˈal ðə lɐ pˈɛkɐ mˈark pɐɾrˈot ʊ əl sˈɛrɣjʊ ðˈalmɐ ʑʊzˈɛp mɐɾˈiɐ kɐpðəβˈilɐ.
Altres vegades –sobretot en cantants de música lleugera i actors– la finalitat del pseudònim és tenir un nom que consideren més bonic o més exòtic i que, pretesament, pot facilitar-los l'èxit, com el Chaval de la Peca (Marc Parrot) o el Sergio Dalma (Josep Maria Capdevila).