ən pɾimˈɛ ʎˈok, ˈɛs ʋˈa kɾɛˈa ləskɾipːtˈuɾɐ kɐɾʊlˈiŋiɐ, kˈɛ əstɐlβjˈaβɐ tˈɛms ðə kˈɔpiɐ i ʋˈa ɐʑʊðˈa ɐ lɐ ðifʊzjˈo kʊltʊɾˈal ˈɛnɾə mʊnəstˈis.
En primer lloc, es va crear l'escriptura carolíngia, que estalviava temps de còpia i va ajudar a la difusió cultural entre monestirs.