lɐmˈoɾ kˈɛ əl ðˈew səntˈiɐ pə lɐ sˈɛβɐ əspˈozɐ nˈo sɐpɐjβɐɣˈa ˈamp lɐ ʋənʑˈansɐ, sinˈo kˈɛ izɐnˈaɣi səndinsˈa ən əl jˈomi, infˈɛrn ʊ infɾɐmˈon ʑɐpʊnˈɛs ˈon ɾrʊmˈanjən ləs ˈaniməs ðəls mˈoɾts, pəɾˈɔ ɐɾriβˈa mˈasɐ tˈart, ʑˈa kˈɛ lˈanimɐ ðə lizɐnˈami nˈo pʊðˈiɐ tʊrnˈa ɐ ləstˈaði mʊɾtˈal pərkˈɛ ɐβˌiɐ pɾˈɛs ɐlimˈens ðəl jˈomi.
L'amor que el déu sentia per la seva esposa no s'apaivagà amb la venjança, sinó que Izanagi s'endinsà en el Yomi, infern o inframon japonès on romanien les ànimes dels morts, però arribà massa tard, ja que l'ànima de l'Izanami no podia tornar a l'estadi mortal perquè havia pres aliments del Yomi.