ʑʊˈan əl kɐsɐðˈoɾ, əl ðəskʊɾˈat ʊ lɐmɐðˈoɾ ðə lɐ ɣəntilˈɛzɐ, ɐnʊmənˈat tɐmbˈe ʑʊˈan i ðɐɾɐɣˈo pərpiɲˈa, pɾinsipˈat ðə kɐtɐlˈuɲɐ, ʋˌintisˈɛt ðə ðəzˈɛmbɾə ðəl mˈil tɾˈessˈɛnts sinkwˈantɐ fʊjɕˈa, pɾinsipˈat ðə kɐtɐlˈuɲɐ, dinˈou ðə mˈatɕ ðəl mˈil tɾˈessˈɛnts nʊɾˌantɐsˈis; ən ɐɾɐɣʊnˈɛs ʑwˈan i ən ʎɐtˈi ʑʊˈannəs, fʊw sʊβiɾˈa ðə lɐ kʊɾˈonɐ ðɐɾɐɣˈo ˈam əls tˈitʊls pɾinsipˈals ðə ɾrˈɛj ðɐɾɐɣˈo, də mɐʎˈorkɐ, də ʋɐlˈɛnsiɐ i ðə sɐrðˈɛɲɐ i kˈɔrsəɣɐ, i kˈomtə ðə βɐrsəlˈonɐ, də ɾrʊsəʎˈo i ðə sərðˈaɲɐ mˈil tɾˈessˈɛnts ʋujtˌantɐsˈɛt mˈɛɲs mˈil tɾˈessˈɛnts nʊɾˌantɐsˈis; i ðˈuk ðə ɣiɾˈonɐ mˈil tɾˈessˈɛnts sinkwˌantɐˈu mˈɛɲs mˈil tɾˈessˈɛnts nʊɾˌantɐsˈɛt.
Joan el Caçador, el Descurat o l'Amador de la Gentilesa, anomenat també Joan I d'Aragó (Perpinyà, Principat de Catalunya, 27 de desembre del 1350 - Foixà, Principat de Catalunya, 19 de maig del 1396; en aragonès Juan i en llatí Johannes), fou sobirà de la Corona d'Aragó amb els títols principals de rei d'Aragó, de Mallorca, de València i de Sardenya i Còrsega, i comte de Barcelona, de Rosselló i de Cerdanya (1387-1396); i duc de Girona (1351-1397).