lɐ ɾrəlɐsjˈo ðɐkˈɛsts sʊβiɾˈans ˈam əls sˈɛws ɣərmˈans i kˈozins ðə lɐ βɾˈankɐ pɾinsipˈal, əls ɾrˈɛjs ðɐɾɐɣˈo i kˈomtəs ðə βɐrsəlˈonɐ, ʋˈa əstˈa əskwitɕˈaðɐ ðə ðifikʊltˈats ðəs ðə βˈon kʊmənsɐmˈen kwˈan pˈɛɾə əl ɣɾˈan ʋˈa intərpɾətˈa lɐ kɾɛˌasjˈo ðəl ɾrˈɛɡnə mɐʎʊrkˈi kˈom ʊn ˈaktə pʊlˈitik kˈɛ ləzjʊnˈaβɐ əls sˈɛws ðɾˈɛts.
La relació d'aquests sobirans amb els seus germans i cosins de la branca principal, els reis d'Aragó i comtes de Barcelona, va estar esquitxada de dificultats des de bon començament quan Pere el Gran va interpretar la creació del regne mallorquí com un acte polític que lesionava els seus drets.