ən pˈaɾt ðəl kɐtɐlˈa sənɾˈal, ən ɐlɣˈuns mˈots kˈom miɾˈaklə ən kˈɛ lɐ səkwˈɛnsiɐ ðə fʊnˈɛməs βˈaɾra kˌeˈɛlɐ βˈaɾra fʊnˈɛmɐ βɐɾrɐβˈaɾrɐ sədʑˈit ðəl fʊnˈɛmɐ ɐlβɛˌolˈa lɐtəɾˈal ˈɛs tɾˈoβɐ ɐlˈoɾɐ pɾəsəðˈiðɐ i sədʑˈiðɐ ðə ʋʊkˈal, ˈɛs ɾrɛˌalˈidzɐ ˈam ʊn kwˈaɾt ɐllˈɔfˌon: lɐ kʊnsʊnˈan ʊklʊzˈiβɐ ʋəlˈa sˈorðɐ ʎˈarɣɐ.
En part del català central, en alguns mots (com miracle) en què la seqüència de fonemes /kl/ (fonema // seguit del fonema alveolar lateral) es troba alhora precedida i seguida de vocal, es realitza amb un quart al·lòfon: la consonant oclusiva velar sorda llarga.