lɐ pɾimˈɛɾɐ ˈoβɾɐ ðə mɐɾtˈi lʊtˈɛ ˈon ɐpɐɾˈɛjɕ lɐ sˈɛβɐ ðʊktɾˈinɐ sˈoβɾə əls sɐɣɾɐmˈens es ðə lɐ kɐpːtiβitˈat βɐβilˈɔnikɐ ðə ləsɣlˈeziɐ, ˈon əstɐβlˈɛjɕ kˈɛ nʊmˈes əl βɐpːtˈismə i ləwkɐɾistˈiɐ son ʋəɾitˈaβləs sɐɣɾɐmˈens, sˈi βˈe ɐksˈɛpːtɐ tɐmbˈe lɐ pənitˈɛnsiɐ ən mənˈoɾ məzˈuɾɐ tˈot i kˈɛ ɐβʊlˈɛjɕ lɐ kʊnfəsjˈo ˈam ʊn sɐsərðˈot kˈom ɐ midʑɐnsˈɛ.
La primera obra de Martí Luter on apareix la seva doctrina sobre els sagraments és De la captivitat babilònica de l'Església, on estableix que només el baptisme i l'eucaristia són veritables sagraments, si bé accepta també la penitència en menor mesura tot i que aboleix la confessió amb un sacerdot com a mitjancer.