səɣˈons ɾrɐˈɔwl ðə lˈoŋkɐm, əls ʊfˈisis ˈutils ˌɛɾən ˈɛlɐ ˈas ʋiktwɐɾˈiɐ , pə ɐliməntˈa lɐ ɣˈen; ˈɛlɐ ˈas lɐnifikɐɾˈiɐ , pə ʋəstˈi; ˈɛlɐ ɐrkwitəktˈuɾɐ , pə pɾʊkʊɾˈalˈos ˌunɐ kˈazɐ; ˈɛlɐ ˈas sʊffɾɐɣɐtʊɾˈiɐ , pə ðʊnˈalˈos midʑˈans ðə tɾɐnspˈoɾt; ˈɛlɐ ˈas məðisinɐɾˈiɐ , kˈɛ əls ɣwɐɾˈiɐ; ˈɛlɐ ˈas nəɣʊtjɐtʊɾˈiɐ , pə ɐl kʊmˈɛrs i ˈɛlɐ ˈas militɐɾˈiɐ , pə ðəfənsˈasə.
Segons Raoul de Longchamp, els oficis útils eren l ars victuaria , per alimentar la gent; l ars lanificaria , per vestir; l arquitectura , per procurar-los una casa; l ars suffragatoria , per donar-los mitjans de transport; l ars medicinaria , que els guaria; l ars negotiatoria , per al comerç i l ars militaria , per defensar-se.