ɐ ðifəɾˈɛnsiɐ ðə lɐ mɐʑʊɾˈiɐ ðə ləs ˈaltɾəs sˈɛllʊləs ðə lʊrɣɐnˈismə, ləs nəwɾˈonəs nʊrmˈals ən lindiβˈiðʊ mɐðˈu nˈo ˈɛs ðiβiðˈɛjɕən, əɡzsˈɛpːtə ən ɐlɣˈunəs ˈaɾəəs mˈolt kʊŋkɾˈɛtəs, kˈom lɐ ɾrəɣjˈo ipʊtɐlˈamikɐ ðə lənsˈɛfɐl, ən kˈɛ tˈɛnən ʊn ɾrˈimmə kʊnstˈan də ðiβizjˈo, ənkˈaɾɐ kˈɛ əsðəβiŋˈuj sˈɛmɾə ɐ ˌunɐ ʋəlʊsitˈat mˈolt βˈajɕɐ, ɐjɕˈi kˈom ləs sˈɛllʊləs ʊlfɐktˈiβəs sˈi kˈɛ ˈɛs ɾrəɣənˈɛɾən.
A diferència de la majoria de les altres cèl·lules de l'organisme, les neurones normals en l'individu madur no es divideixen, excepte en algunes àrees molt concretes, com la regió hipotalàmica de l'encèfal, en què tenen un ritme constant de divisió, encara que esdevingui sempre a una velocitat molt baixa, així com les cèl·lules olfactives sí que es regeneren.