tɐmbˈe sʊtilˈidzɐ lɐ ʎˈɛtɾɐ ˈu ˈamp ðjˈɛɾəzi ˈu ɐ ləs sˈillɐβəs ɣwˈɛ i ɣwj, pə indikˈa ðə mɐnˈɛɾɐ pɐɾɐllˈɛlɐ ɐ kˈom ˈɛs fˈa ən kɐtɐlˈa kˈɛ ɐkˈɛstəs ˈu ˈɛs pɾʊnˈunsjən, ʑˈa kˈɛ ɣwˈɛ i ɣˈuj son dˈos ðˈiɣɾɐfs kˈɛ ɾrəpɾəzˈɛntən ʊn sˈo ðɐβˈan ˈɛ, i ðifəɾˈen də ɣˈɛ, ʑˈi.
També s'utilitza la lletra u amb dièresi (ü) a les síl·labes güe i güi, per indicar de manera paral·lela a com es fa en català que aquestes u es pronuncien, ja que gue i gui són dos dígrafs que representen un so davant e, i diferent de ge, gi.