kˈal nʊtˈa kˈɛ lʊɾtʊɣɾɐfˈiɐ nˈo sˈɛmɾə es ˌunɐ βˈonɐ ɣʊˈiɐ pə iðəntifikˈa əls klˈitiks: ˈɛs pˈoðən tɾʊβˈa kˈazʊs əskɾˈits kˈom ɐ pɐɾˈawləs indəpəndˈens, səpɐɾˈats pə kɐɾˈaktˌɛs əspəsjˈals pə əɡzˈɛmlə ɐpˈɔstɾʊf ʊ ɣʊjʊnˈɛt, ʊ ɐɣlʊtinˈats ən ˌunɐ sˈolɐ pɐɾˈawlɐ ən ləskɾipːtˈuɾɐ.
Cal notar que l'ortografia no sempre és una bona guia per identificar els clítics: es poden trobar casos escrits com a paraules independents, separats per caràcters especials (per exemple apòstrof o guionet), o aglutinats en una sola paraula en l'escriptura.