ɐ pɐɾtˈi ðə lɐ ðinɐstˈiɐ ðiβˈujt əls əskɾˈiβəs ʋˈan ʊtilidzˈa ʊn sˈɛɾt nˈombɾə ðə sˈiɡnəs kʊnsʊnˈantiks ðˈoβləs sillˈaβiks sˈi, bˈi, kˈi…pə tɾɐnskɾˈiwɾə əls nˈombɾəs səmˈitiks, pəɾˈɔ ɐkˈɛstɐ əskɾipːtˈuɾɐ kəðˈa əɡzklʊziβɐmˈen ɾrəstɾiŋˈiðɐ ɐl sˈɛw ˈambit.
A partir de la dinastia XVIII els escribes van utilitzar un cert nombre de signes consonàntics dobles sil·làbics (sȝ, bȝ, kȝ…) per transcriure els nombres semítics, però aquesta escriptura quedà exclusivament restringida al seu àmbit.