ɐ lɐ ðˈɛkɐðɐ ðə mˈil nˌɔusˈɛnts nʊɾˈantɐ, dˈos ɣɾˈups ðɐstɾˈɔnʊms kˈɛ ðiβʊjɕˈaβən ʊn mˈapɐ ðə ləs sʊpərnˈoβəs ʎʊɲˈanəs ʋˈan dəskʊβɾˈi ʊn pɐtɾˈo kˈɛ sʊɡʑəɾˈiɐ kˈɛ ləkspɐnsjˈo ðə lʊniβˈɛs nˈo ˌɛɾɐ kʊnstˈan, kˈom dəˈiɐ lɐ ʎˈɛj ðə ˈubβlə, sinˈo kˈɛ pɐtˈiɐ ˌunɐ ɐksələɾɐsjˈo.
A la dècada de 1990, dos grups d'astrònoms que dibuixaven un mapa de les supernoves llunyanes van descobrir un patró que suggeria que l'expansió de l'Univers no era constant, com deia la llei de Hubble, sinó que patia una acceleració.