ɐ pɐɾtˈi ðəl , lɐ nʊβlˈɛzɐ ʋˈa kʊmənsˈa ɐ ɐkʊmpɐɲˈa əl nˈom pərsʊnˈal ˈam əl tʊpˈɔnim də ləs sˈɛβəs pʊsəsjˈons təɾritʊɾjˈals, ˈamp lɐ pɾəpʊzisjˈo ðə ʊ βˈe ən fˈormɐ ɐdʑəktiβˈaðɐ.
A partir del , la noblesa va començar a acompanyar el nom personal amb el topònim de les seves possessions territorials, amb la preposició de o bé en forma adjectivada.