lɐ tɾɐðisjˈo, ɾrəkʊʎˈiðɐ pəl kɐnˈoŋə ðˈorkɐ ðə ɣiɾˈonɐ əl mˈil ʋˈujtsˈɛnts sˈis, sʊpˈozɐ kˈɛ ɐ ʑʊjˈa ˈi sʊfɾˈiɾən mɐɾtˈiɾi sˈan ʋˈisəns i sˈan ʊɾˈonsi, nɐtʊɾˈals ðə nˈisɐ, i sˈan ʋˈiktˌoɾ, səɣˈons ɐkˈɛstɐ mɐtˈɛjɕɐ tɾɐðisjˈo nɐskˈut ɐ ʑʊjˈa mɐtˈɛjɕ, kˈɛ ˈawɾjən sʊfˈɛɾt mɐɾtˈiɾi ɐl təɾritˈoɾi ðə ɣiɾˈonɐ, ɐl ʎˈok ɐnʊmənˈat pˈaɣʊm ʑʊljˈanʊm, dʊɾˈan əl . dəjɕˈan, pəɾˈɔ, də βˈandɐ ɐkˈɛstɐ ʋərsjˈo ʎəɣəndˈaɾiɐ, əls ʊɾˈiɣəns istˈɔɾiks ðə ʑʊjˈa kˈal sərkˈalˈos ən lɐ ðʊkʊməntɐsjˈo məðjəβˈal, kˈɛ əsmˈɛntɐ əl kɐstˈɛʎ ðə ʑʊjˈa ʑˈa ɐ pɾimˈɛs ðəl , dˈinɾə əl kʊmtˈat ðə ɣiɾˈonɐ.
La tradició, recollida pel canonge Dorca de Girona el 1806, suposa que a Juià hi sofriren martiri sant Vicenç i sant Oronci, naturals de Niça, i sant Víctor, segons aquesta mateixa tradició nascut a Juià mateix, que haurien sofert martiri al territori de Girona, al lloc anomenat Pagum Julianum'', durant el . Deixant, però, de banda aquesta versió llegendària, els orígens històrics de Juià cal cercar-los en la documentació medieval, que esmenta el castell de Juià''' ja a primers del , dintre el comtat de Girona.