kwˈan ləs ʎˈɛŋwəs tʊrkˈɛzəs ʋˈan kɐmβjˈa ɐ lɐ ɣɾɐfˈiɐ ʎɐtˈinɐ, əl mˈil nˌɔusˈɛnts ʋˌintikwˈatɾə ˈo fˈɛw lˈazəɾi ðəl nˈort, pəɾˈɔ ən mˈil nˌɔusˈɛnts tɾˌɛntɐnˈow lɐ ʊnjˈo sʊβjˈɛtikɐ ʋˈa impʊzˈa lɐlfɐβˈɛt siɾˈillik, kˈɛ ʋˈa sˈɛ əl ðˈus fˈins ɐ lɐ indəpəndˈɛnsiɐ ðə lɐzərβɐjdʑˈan.
Quan les llengües turqueses van canviar a la grafia llatina, el 1924 ho feu l'àzeri del nord, però en 1939 la Unió Soviètica va imposar l'alfabet ciríl·lic, que va ser el d'ús fins a la independència de l'Azerbaidjan.