lɐ ðifɾɐksjˈo es ʊn fənˈomən dintərfəɾˈɛnsiɐ ɐsʊsjˈat ɐ lɐ ðəsβjɐsjˈo ðə lɐ tɾɐʑəktˈɔɾiɐ ðə pɾʊpɐɣɐsjˈo ðˈunɐ ˈonɐ, ˈɛs pɾʊðwˈɛjɕ kwˈan ləs ˈonəs pɾʊsəðˈens ðˈunɐ fˈon kwˈazi pʊntwˈal tɾˈoβən ʊn ʊbstˈaklə, ˌunɐ pətˈitɐ ʊβəɾtˈuɾɐ, ˈo, ən ʑənəɾˈal, kwɐlsəβˈol tˈipʊs ðɐltəɾɐsjˈo ən əl mˈɛði sˈoβɾə əl kˈɛ ˈɛs pɾʊpˈaɣən, ʎɐβˈoɾs ðˈɛjɕən də pɾʊpɐɣˈasə ən lˈiniɐ ɾrˈɛktɐ, i ʋˈoltən lʊbstˈaklə ʊ βˈe sˈoβɾən dəspɾˈes ðə pɐsˈa pə lʊβəɾtˈuɾɐ.
La difracció és un fenomen d'interferència associat a la desviació de la trajectòria de propagació d'una ona, es produeix quan les ones procedents d'una font quasi puntual troben un obstacle, una petita obertura, o, en general, qualsevol tipus d'alteració en el medi sobre el que es propaguen, llavors deixen de propagar-se en línia recta, i volten l'obstacle o bé s'obren després de passar per l'obertura.