ɡʊmbɾˈɛn ʋˈa ðəpˈɛndɾə əkləzjˈastikɐmˌen də lɐ pɐɾrˈɔkwiɐ ðə sˈan pˈɛɾə ðə mˈonɡɾʊɲ fˈins ɐ midʑˈan , kˈɛ lɐ pɐɾrʊkwiɐlitˈat ˈɛs tɾɐsʎɐðˈa pɾˈaktikɐmˌen ɐ lɐntˈiɣɐ kɐpˈɛʎɐ ðə sˈantɐ mɐɡðɐlˈɛnɐ, ɾrəəðifikˈaðɐ pə lɐrkwitˈɛktə ʑʊzˈɛp mʊɾətˈo ɐ pɐɾtˈi ðə mˈil sˌetsˈɛnts ʋˌintikwˈatɾə əɡzistˈiɐ ʑˈa əl mˈil kwˈatɾəsˈɛnts; es ʊn əðifˈisi ðə tˈipʊs nɛˌoklˈasik, kˈɛ ðəs ðəl sintitˈulɐ ðə sˈan pˈɛɾə, ən ɾrəkˈort ˈɛ lɐ pɾimitˈiβɐ pɐɾrʊkwiɐlitˈat ðə mˈoɣɾʊɲ.
Gombrèn va dependre eclesiàsticament de la parròquia de Sant Pere de Montgrony fins a mitjan , que la parroquialitat es traslladà pràcticament a l'antiga capella de Santa Magdalena, reedificada per l'arquitecte Josep Moretó a partir de 1724 (existia ja el 1400); és un edifici de tipus neoclàssic, que des del  s'intitula de Sant Pere, en record e la primitiva parroquialitat de Mogrony.