inisjɐlmˈen, lɐ mˈonɐ ˌɛɾɐ ˌunɐ mˈasɐ ðə kˈokɐ əlɐβʊɾˈaðɐ ˈamp sˈukɾə, i ðˈaltɾəs ʎɐminɐðˈuɾəs, ˈam ˈɔws ðˈus ɐ sˈoβɾə, tˈal kˈom ˈɛs ʋˈɛw ɐl ðiβˈujɕ ðə lɐ ðɾˈɛtɐ ðəl , pəɾˈɔ ɐ kɐtɐlˈuɲɐ nˈo ɐl pɐˈis ʋɐlənsjˈa, ˈon sa kʊnsərβˈat ˈamp mˈes ʊ mˈɛɲs pˈuɾɐ lɐ ɾrəsˈɛpːtɐ tɾɐðisjʊnˈal ˈam əl tˈɛms əls ˈɔws ˈɛs ʋˈan tʊrnˈa ðə ɕʊkʊlˈatɐ i ɐ lɐ fˈi ʋˈan əsðəβənˈi lɐ βˈazə ðə lɐ mˈonɐ.
Inicialment, la mona era una massa de coca elaborada amb sucre, i d'altres llaminadures, amb ous durs a sobre, tal com es veu al dibuix de la dreta del , però a Catalunya (no al País Valencià, on s'ha conservat amb més o menys pura la recepta tradicional) amb el temps els ous es van tornar de xocolata i a la fi van esdevenir la base de la mona.