likʊzˈaəðɾə es ˈunik ðəls sˈɔlits plɐtˈɔniks kˈɛ tˈe ʊn ˈaŋlə ðjˈɛðɾik nˈo infəɾjˈoɾ ɐ sˈɛnt ʋˈin ˈo. ɐjɕˈi, də lɐ mɐtˈɛjɕɐ mɐnˈɛɾɐ kˈɛ əls əksˈaɣˌons nˈo tˈɛnən ˈaŋləs infəɾjˈoɾs ɐ sˈɛnt ʋˈin ˈo i nˈo ˈɛs pˈoðən fˈɛ sərβˈi kˈom ɐ kˈaɾəs ðˈun pʊlˈiəðɾə ɾrəɣʊlˈa, pˈujɕ kˈɛ ˌunɐ kʊnstɾʊksjˈo tˈal nˈo kʊmliɾˈiɐ əl ɾrəkəɾimˈen kˈɛ ˈalməɲs tɾˈɛs kˈaɾəs ˈɛs tɾˈoβin ən ʊn ʋˈɛɾtəks ðəjɕˈan ˌunɐ ɾrˈɛstɐ sʊpəɾjˈoɾ ɐ zˈeɾʊ, pə pʊðˈɛ pləɣˈasə ən tɾˈɛs ðimənsjˈons, əls ikʊzˈaəðɾəs nˈo ˈɛs pˈoðən fˈɛ sərβˈi kˈom ɐ sˈɛlləs ðˈun pʊlitˈop kʊmβˈɛks ɾrəɣʊlˈa pərkˈɛ, də lɐ mɐtˈɛjɕɐ mɐnˈɛɾɐ, ˈalməɲs tɾˈɛs sˈɛlləs sˈawɾjən də tɾʊβˈa ən ˌunɐ ɐɾˈɛstɐ i ðəjɕˈa ˌunɐ ɾrˈɛstɐ pʊzitˈiβɐ pə ɐl pləɣˈat ən kwˈatɾə ðimənsjˈons.
L'icosàedre és únic dels sòlids platònics que té un angle dièdric no inferior a 120º. Així, de la mateixa manera que els hexàgons no tenen angles inferiors a 120º i no es poden fer servir com a cares d'un políedre regular, puix que una construcció tal no compliria el requeriment que almenys tres cares es trobin en un vèrtex deixant una resta superior a 0°, per poder plegar-se en tres dimensions, els icosàedres no es poden fer servir com a cel·les d'un politop convex regular perquè, de la mateixa manera, almenys tres cel·les s'haurien de trobar en una aresta i deixar una resta positiva per al plegat en quatre dimensions.