klˈitiks inəɾˈens: əls inəɾˈens nˈo fˈan lɐ fʊnsjˈo ðˈun sintˈaɡmɐ, ʑˈa kˈɛ ɐðˈopːtən əl kʊmpʊɾtɐmˈen pɾˈopi ðəls ɐfˈiksʊs ðəɾiβɐtˈiws, ʑˈa kˈɛ ˈɛs kʊmbˈinən ˈamp ʋˈɛrps ðətərminˈats pə kɾɛˈa ʋˈɛrps ˈam ʊn siɡnifikˈat pɾəsˈis i ˌunɐ əstɾʊktˈuɾɐ ɐrɣʊməntˈal pɾˈɔpiɐ.
Clítics inherents: Els inherents no fan la funció d'un sintagma, ja que adopten el comportament propi dels afixos derivatius, ja que es combinen amb verbs determinats per crear verbs amb un significat precís i una estructura argumental pròpia.