ɐjɕˈi, fˈins i tˈot limpˈiw a ðə ɾrəkʊnˈɛjɕˌɛ kˈɛ ɐ ləntənimˈen ˈi əɡzistˈɛjɕ kˈɛlkʊm sˈoβɾə əl kwˈal nˈo ˈɛs pˈot imɐɣinˈa ɾrˈɛs mˈes ɣɾˈan, ʑˈa kˈɛ kwˈan ˈo sˈen ˈo əntˈen, i tˈot əl kˈɛ səntˈen es ɐ ləntənimˈen.
Així, fins i tot l'impiu ha de reconèixer que a l'enteniment hi existeix quelcom sobre el qual no es pot imaginar res més gran, ja que quan ho sent ho entén, i tot el que s'entén és a l'enteniment.