Pekka Herlinin tunteneet ihmiset luonnehtivat häntä hyvin ristiriitaisin arvioin: ”hirveän sensitiivinen ihminen”, ”jumalattoman itsepäinen”, ”hyvin charmikas ihminen”, ”avoin, nokkela ja syvällinen”, ”julma kuin mikä”, ”hirveän ujo ja arka”.
pˈekːa herlˈinɪn tuntˈeneːt ɪhmˈiset lˌuonnehtˈivat hˈæntæ hˈyvɪn rˌistɪrɪːtˈaisɪn arvˈioin: ”hɪrvˈeæn sˌensɪtɪːvˈinen ɪhmˈinen”, ”jˌumalatːˈoman ˌitsepˈæinen”, ”hˈyvɪn kharmˈikas ɪhmˈinen”, ”ˈavoin, nokːˈela ja sˌyvællˈinen”, ”jˈulma kˈuin mˈikæ”, ”hɪrvˈeæn ˈujo ja ˈarka”.