Aristoteles suhtautui retoriikkaan paljon Platonia myötämielisemmin, ja itse asiassa hänen retoriikkansa voidaan nähdä juuri tällaisena Platonin kaipaamana ylevänä retoriikkana.
ˌarɪstotˈeles suhtˈautui rˌetorˈiːkːaːm pˈaljom plˌatonˈia mˌyøtæmˌielɪsˈemmɪn, ja ˌitse ˌasɪˈassa hˈænen rˌetorɪːkːˈansa vˈoidaːn nˈæhdæ jˈuːrɪ tˌællaisˈena platˈonɪŋ kˌaipaːmˈana ˌylevˈænæ rˌetorɪːkːˈana.