Seuraava studioalbumi, vuonna 2001 ilmestynyt Vespertine, oli tunnemaailmaltaan täysin vastakkainen edelliseen levyyn verrattuna: tuutulaulumaiset ja hyvin henkilökohtaiset kappaleet sisältävät hentoja mikrorytmejä, inuit-kuoron laulua ja kamariorkesterin soittoa.
seurˈaːva stˌudɪoalbˈumɪ, vˈuonna kˈaksi tˌuhatːa ˈyksi ˌilmestˈynyt vˌespertˈine, ˌolɪ tˌunnemˌaːɪlmˈaltaːn tˈæysɪn vˌastakːˈainen ˌedellˈiseːn lˈevyːn vˌerratːˈuna: tˌuːtulˌaulumˈaiset ja hˈyvɪn hˌeŋkɪløkohtˈaiset kapːˈaleːt sˌisæltˈævæt hentˈoja mˌikrorytmˈejæ, ˈinuitkˈuoron laulˈua ja kˌamarɪˌorkestˈerɪn soitːˈoa.