Kokeiltuaan surrealistisia, puoliabstrakteja, symbolistisia ja ”automaattisia” maalauksia Pollock kehitti 1940-luvun lopulla omintakeisen maalaustavan, jossa hän vaiheittain kaatoi, tiputti tai roiskutti maaleja lattialle asetetuille maalauskankaille.
kˌokeiltˈuaːn sˌurrealˌistɪsˈia, pˌuolɪˌabstraktˈeja, sˌymboːlˌistɪsˈia ja ”ˌautomˌaːtːɪsˈia” mˌaːlauksˈia pˈollokk kehˈitːɪ tˈuhat ˈyhdeksænsˌataː nˌeljækymmentælˈuvun lopˈulla ˌomɪntakˈeisen mˌaːlaustˈavan, jˌossa hæn vaihˈeitːaiŋ kˈaːtoi, tɪpˈutːɪ tai roiskˈutːɪ maːlˈeja lˌatːɪˈalle ˌasetetˈuillem mˌaːlauskaŋkˈaille.