Helsingin 1800-luvun lopulla nopeasti kasvanut työväenluokka oli pääosin yksikielisesti joko suomen- tai ruotsinkielistä ja siksi sille kehittyi viestintävälineeksi yhteinen slangisanasto ja sekakieli.
helsˈiŋŋɪn tˈuhat kˈahdeksansˌataːlˈuvun lopˈulla nˌopeˈastɪ kːasvˈanut tˌyøvæenlˈuokːa ˌolɪ pæːˈosɪn ˌyksɪkˌielɪsˈestɪj jˈoko sˈuomen tai rˌuotsɪŋkielˈistæ ja sˈiksɪ sˈille kːehˈitːyi vˌiestɪntævælɪnˈeːksɪ yhtˈeinen slˌaŋŋɪsanˈasto ja sˌekakˈielɪ.