Keskipitkät aallot (, MW, 526,5–1 606,5 kHz) voivat heijastua ionosfääristä ja palata maahan horisontin ulkopuolelle (taivasallot), jopa toiselle puolelle maapalloa, kun taas lyhyet aallot (, SW, 2 300–26 100 kHz) taipuvat tai hajautuvat hyvin vähän ja kulkevat suoraviivaisesti, joten niiden etenemisetäisyydet rajoittuvat horisonttiin.
kˌeskɪpˈitkæt ˈaːllot, ˌæmkaksˈoisveː, vˈiːsisˌataː kˌaksikymmentækˈuːsi,vˈiːsi ˈyksi kˈuːsisˌataː kˈuːsi,vˈiːsi kˈoː hˌoːtsˈet vˈoivat hˌeijastˈua ˌionˌosfæːrˈistæ ja palˈata mˈaːhan hˌorɪsˈontɪn ˌulkopuolˈelle tˌaivasˈallot, jˈopa toisˈelle pːuolˈellem mˌaːpallˈoa, kˈun tˈaːs lyhˈyet ˈaːllot, ˌæskaksˈoisveː, kˈaksi kˈolmesˌataː kˌaksikymmentækˈuːsi sˈata kˈoː hˌoːtsˈet taipˈuvat tai hˌajautˈuvat hˈyvɪn vˌæhæn ja kulkˈevat sˌuoravˌiːvaisˈestɪ, jˈoten nˈiːden ˌetenemɪsetæisˈyːdet rˌajoitːˈuvat hˌorɪsˈontːɪːn.