Toisaalta ajatus länsimaisen kirjallisuuden kehdon sijoittamisesta antiikin Kreikkaan on perusteltavissa sikäli, että tuolloin kehittyi selkeä kirjallisuuden lajijako toisaalta Dionysos-jumalan palvontamenoihin kuuluneen näytelmäkilpailuperinteen myötä tragedioihin ja komedioihin, toisaalta Aristoteleen Runousopissaan esittelemän kolmijaon mukaan draamaan, lyriikkaan ja epiikkaan.
toisˈaːlta ajˈatus lˌænsɪmˈaiseŋ kˌirjallɪsˈuːdeŋ kˈehdon sˌijoitːamɪsˈesta antˈiːkɪŋ krˈeikːaːn om pˌerustˌeltavˈissa sɪkˈælɪ, ˈetːæ tˈuolloiŋ kehˈitːyi selkˈeæ kˌirjallɪsˈuːden lˌajɪjˈako toisˈaːlta dˌionˈysosjumˈalam pˌalvontamenˈoihɪŋ kuːlˈuneːn nˌæytelmækˌilpailuperˈinteːn mˈyøtæ trˌaɡedɪˈoihɪn ja kˌomedɪˈoihɪn, toisˈaːlta ˌarɪstotˈeleːn rˌunousopˈissaːn ˌesɪtːelˈemæŋ kˌolmɪjˈaon mˈukaːn drˈaːmaːn, lyrˈiːkːaːn ja epˈiːkːaːn.