Hannah Arendtin mukaan 1900-luvun alkupuolella nousseet totalitaariset järjestelmät erosivat aikaisemmista diktatorisista järjestelmistä muun muassa siinä, että poliittiset laitokset toimivat niissä ainoastaan todellista valtaa pitävän ryhmän lavasteina ja että aate oli vallanpitäjille pelkkä väline kansan hallitsemiseen.
hˈannah arˈendtɪn mˈukaːn tˈuhat ˈyhdeksænsˌataːlˈuvun ˌalkupˈuolella nˈousseːt tˌotalɪtaːrˈiset jˌærjestˈelmæt ˌerosˈivat ˌaikaisemmˈista dˌiktatorɪsˈista jˌærjestelmˈistæ mˈuːn muˈassa sˈiːnæ, ˈetːæ pˌolɪːtːˈiset laitˈokset toimˈivat nˈiːssæ ˌainoˈastaːn tˌodellˈista vˈaltaː pɪtˈævæn rˈyhmæn lˌavastˈeina ja ˈetːæ ˈaːte ˌolɪ vˌallampɪtæjˈille pːˈelkːæ vælˈine kˈansan hˌallɪtsemˈiseːn.