Ihminen syntyy maan päälle yhä uudestaan, kunnes hän oivaltaa yksilöllisen sielunsa atmanin ja maailmansielun brahmanin olevan yhtä.
ɪhmˈinen sˈyntyː mˈaːm pˈæːlle ˈyhæ uːdˈestaːn, kˈunnes hæn oivˈaltaː ˌyksɪløllˈisen sielˈunsa atmˈanɪn ja mˌaːɪlmansˈielun brahmˈanɪn olˈevan ˈyhtæ.