Isä Heikki Herlin oli kansainvälisesti suuntautunut, itsensä tarkkaan hillitsevä seuramies, mutta hänen poikansa oli luonteeltaan monikasvoinen, maanis-depressiivinen ja jopa skitsofreninen luonne.
ˈisæ hˈeikːɪ hˈerlɪn ˌolɪ kˌansainvælɪsˈestɪs sˌuːntautˈunut, ɪtsˈensæ tˈarkːaːn hˌillɪtsˈevæ seurˈamies, mˌutːa hˈænem poikˈansa ˌolɪ luontˈeːltaːn mˌonɪkasvˈoinen, mˈaːnɪsdˌepressɪːvˈinen ja jˈopa skˌitsofrenˈinen lˈuonne.