Suomen kielen osalta on erityisesti huomattava, että verbeillä ei ole lainkaan vapaita morfeemeja, vaan verbivartaloon liittyy aina vähintäänkin jokin tunnus tai pääte.
sˈuomeŋ kˈielen osˈalta on ˌerɪtyisˈestɪh hˌuomatːˈava, ˈetːæ verbˈeillæ ei ˌolel lˈaiŋkaːn vapˈaita mˌorfeːmˈeja, vˈaːn vˌerbɪvartˈaloːn lˈiːtːyː ˈaina vˌæhɪntˈæːŋkɪn jˈokɪn tˈunnus tai pˈæːte.