1990-luvun aikana death metalista itsestäänkin kehittyi vielä useita erilaisia tyylisuuntauksia, kuten niin sanottu melodeath tai melodinen death metal, jossa melodiat ja kitaraharmoniat näyttelevät suurempaa roolia kuin varsinaisessa death metalissa.
tˈuhat ˈyhdeksænsˌataː ˌyhdeksˌæŋkymmentælˈuvun aikˈana dˈeath mˌetalˈista ˌitsestˈæːŋkɪŋ kehˈitːyi vˈielæ usˈeita ˌerɪlaisˈia tˌyːlɪsˌuːntauksˈia, kˈuten nˈiːn sanˈotːu mˌelodˈeath tai mˌelodˈinen dˈeath mˈetal, jˌossa mˌelodˈiat ja kˌitarahˌarmonˈiat nˌæytːelˈevæt suːrˈempaː roːlˈia kˈuin vˌarsɪnaisˈessa dˈeath mˌetalˈissa.