Wittgenstein korosti, poiketen perinteisestä kielianalyyttisesta tavasta etsiä jotain yhtä tiettyä yhdistävää tekijää joka niputtaa alleen jonkin tietyn sanan merkityksen, ettei tällaista yhdistävää piirrettä tarvitse olla olemassa, vaan saman sanan käytöt eri kielipeleissä muodostavat perheen jota yhdistää perheyhtäläisyys – samoin kuin tietyn perheen joillakin jäsenillä on samanlainen nenä, joillakin samanlainen kävelytyyli jne.
vɪtːɡˈensteiŋ korˈostɪ, poikˈetem pˌerɪnteisˈestæ kˌielɪanalˌyːtːɪsˈesta tavˈasta etsˈiæ jˈotain ˈyhtæ tietːˈyæ ˌyhdɪstˈævæː tekˈijæː jˌoka nɪpˈutːaː ˈalleːn jˈoŋkɪn tˈietyn sˈanan mˌerkɪtˈyksen, ˈetːei tællˈaista ˌyhdɪstˈævæː pɪːrrˈetːæ tarvˈitse ˌolla ˌolemˈassa, vˈaːn sˈaman sˈanaŋ kˈæytøt ˈerɪ kˌielɪpelˈeissæ mˌuodostˈavat pˈerheːn jˌota yhdˈistæː pˌerheyhtælˈæisyːs sˈamoiŋ kˈuin tˈietym pˈerheːn joillˈakɪn jˌæsenˈillæ on sˌamanlˈainen nˈenæ, joillˈakɪn sˌamanlˈaineŋ kˌævelytˈyːlɪ jˌiːˌænˈeː.