Vanhalle Helsingin slangille olivat luonteenomaisia ruotsinkielisten puhujien kieleen hyvin sopineet äänteet, jotka olivat suomenkielisille vieraita ei-suomalaisia äänteitä, konsonanttiyhdistelmiä tai vokaaliyhdistelmiä.
vanhˈalleh helsˈiŋŋɪn slaŋŋˈille olˌivat lˌuonteːnomaisˈia rˌuotsɪŋkielˈistem puhˈujieŋ kˈieleːn hˈyvɪn sopˈineːt ˈæːnteːt, jˌotka olˌivat sˌuomeŋkˌielɪsˈillev vierˈaita eisˌuomalaisˈia æːntˈeitæ, kˌonsonˌantːiyhdˌistelmˈiæ tai vˌokaːlˌiyhdɪstelmˈiæ.