Davant aquesta conjuntura hostil l'únic llogaret que ha mantingut viu el valencià fins als nostres dies ha sigut la pedania oriolana de Barba-roja, llevat de Guardamar del Segura, que moltes vegades no és considerat del Baix Segura precisament seguint el criteri lingüístic.
dɐβˈan ɐkˈɛstɐ kʊnʑʊntˈuɾɐ ʊstˈil lˈunik ʎʊɣɐɾˈɛt kˈɛ a mɐntiŋˈut ʋˈiw əl ʋɐlənsjˈa fˈins ɐls nˈostɾəs ðjˈɛs a siɣˈut lɐ pəðɐnˈiɐ ʊɾjʊlˈanɐ ðə βˈarβɐɾrˈoʑɐ, ʎəβˈat ðə ɣwɐrðɐmˈa ðəl səɣˈuɾɐ, kˈɛ mˈoltəs ʋəɣˈaðəs nˈo es kʊnsiðəɾˈat ðəl βˈajɕ səɣˈuɾɐ pɾəsizɐmˈen sədʑˈin əl kɾitˈɛɾi liŋwˈistik.