Neoliittinen Lähi-itä
Neoliittinen käsittää Lähi-idän esihistoriassa ajan, jolloin oli kivikauden loppupuoleen kuulunut neoliittinen kausi. Ihmiset alkoivat viljellä maata Lähi-idässä joskus 11000-8500 eaa. seuduilla, missä kasvoi villejä viljalajien edeltäjiä. Näin alkoi neoliittinen kausi. Ennen viljelyä ihmiset keräilivät villikasvien siemeniä ja tekivät niistä jauhoja. Jääkauden lopuilla tapahtui Lähi-idässäkin suuria ilmastonmuutoksia, jotka hävittivät suurriistan ja loivat edellytykset maanviljelylle. Riistaeläinten niukkuus ja suuritähkäisten lajien ilmestyminen teki maanviljelystä kannattavaa. Viljaa alettiin ensiksi viljellä joko sateisilla vuorten rinteillä tai jokien kastelemissa keitaissa. Joka tapauksessa sadetusviljelyyn siirryttiin melko pian, ja maanviljely levisi sen ansiosta laajalle.
Kanadan kivikausi
Jääkauden huippuvaihe oli Kanadassa noin 22000–18000 eaa. Tällöin lähes koko Kanada oli suuren mannerjäätikön peitossa lähes koko alaltaan. Yllättäen jäätöntä oli ainoastaan luoteessa Yukonin seudulla Kanadan ja Alaskan rajaseudulla, missä ilmasto oli kuiva. Ei tiedetä varmasti asuiko siellä jääkauden huippukaudella ihmisiä, jos asui niin asutus oli harvaa ja keskittynyt jokilaaksoihin. Arkeologit kiistelevät vieläkin siitä, asuiko Amerikassa ihmisiä ennen jääkauden huippukautta, ja tehdyt ajoitukset ovat epävarmoja.
Joidenkin arkeologisten ajoitusten mukaan Pohjois-Yukonissa olisi asunut ihmisiä jo ennen jääkauden huippukautta 26 000 vuotta sitten ja Etelä-Ontariossa 9 500 vuoden päähän. Varhaista asutusta oli muun muassa Bluefish-luolassa joidenkin mukaan ehkä jo 40000 eaa, ja viimeistään 18 000 vuotta sitten