Helsingin kaupunginkirjasto
Helsingin kansankirjasto perustettiin 7. lokakuuta 1860. Aloitteen kirjaston perustamiseksi teki ja varat keräsi Helsingin Rouvasväenyhdistys ("Fruntimmersföreningen i Helsingfors"). Se oli 1800-luvulle tyypillinen yläluokkainen hyväntekeväisyysyhdistys, jonka toiminnan tavoitteena oli "kristillinen huolenpito kaupungin köyhimpien kansanluokkien naisista ja lapsista". Kirjaston avulla haluttiin sivistää työväkeä ja tarjota sille rakentavia vapaa-ajanviettotapoja. Kirjastohankkeen varsinaiset puuhamiehet olivat opettaja Helene Simelius sekä yhdistyksen sihteerit, kirjailija Zacharias Topelius ja professori Frans Ludvig Schauman.
Venäjän kansalliskirjasto
Kansalliskirjaston perusti Katariina Suuri vuonna 1795 Keisarilliseksi lainauskirjastoksi. Sen kokoelmien rungon muodostavat puolalais-liettualaisen Zaluskin kirjaston 250 000 kirjaa sekä Voltairen ja Denis Diderotin kokoelmat, jotka keisarinna oli ostanut heidän perikunniltaan. Kirjakokoelma karttui nopeasti, koska jokaisesta keisarillisella Venäjällä julkaistusta kirjasta piti lahjoittaa sinne yksi vapaakappale. Vuonna 1914 kirjastossa oli kolme miljoonaa kirjaa, 1970-luvulla siellä laskettiin olevan 17 miljoonaa kirjaa.