Suuri harppaus
Suurta harppausta alettiin suunnitella Kiinan kommunistisen puolueen johdossa vuoden 1957 lopussa ja vuoden 1958 keväällä. Mao oli rohkaistunut Neuvostoliiton johtajan Nikita Hruštšovin esittämistä kunnianhimoisista taloussuunnitelmista ja Kiinan ja Neuvostoliiton huononevien välien vuoksi hän halusi panna paremmaksi. Maon mukaan maata oli mahdollista kehittää joko hitaasti ja huonosti tai nopeasti ja hyvin. Hän uskoi, että Kiinan valtavan työvoimareservin ja tarpeeksi suuren innostuksen avulla voitaisiin saada hyvin nopeita tuloksia. Mao otti vuoden 1958 alussa Kiinan talouspolitiikan omaan johtoonsa ja julisti, ettei talouden suunnitteluun tarvittu asiantuntemusta. Suuri harppaus oli nimenomaan Maon ja kommunistisen puolueen projekti, ja valtion keskushallinnon taloussuunnittelijat syrjäytettiin päätöksenteossa. Nimi ”suuri harppaus eteenpäin” esiintyi ensi kerran helmikuussa 1958 annetussa kommunistisen puolueen keskuskomitean ohjeistuksessa.
Kiinan kansantasavallan historia
1. elokuuta 1966 Mao julkaisi oman seinälehtensä, jossa julistettiin kapinoinnin olevan oikeutettua ja punakaartilaisia kehotettiin käymään vaikka keskuskomiteankin kimppuun. Mao halusi kuitenkin esittää, että vihollinen on pieni; enemmistö kaadereista oli hänestä vain pienen oikaisun tarpeessa. Liu Shaoqi ja Deng Xiaoping pysyivät politbyroossa — tosin heidän asemansa laski. Mao otti punakaartilaisia vastaan Tiananmen-aukiolla. Hän tapasi yhteensä noin 13 miljoonaa punakaartilaista näissä tilaisuuksissa. Yhteiskunnallinen mobilisaatio saavutettiin, ja massat toimivat ilman ohjeita. Heidän uskottiin löytävän oikeat kohteet. Puoluejohto yritti rajoittaa kritiikin kulttuuriin ja koulutukseen siinä kuitenkaan onnistumatta. Maoa lukuun ottamatta kaikkia johtajia kritisoitiin.