Piirustus
Piirtämiseen käytetetyt kynät olivat 1700-luvulle asti tavallisesti pehmeästä lyijystä, tinasta, kuparista ja muista metalleista valmistettuja piirtimiä kuten hopeakynä. Lyijykynä keksittiin 1700-luvulla. Lyijykynien valmistuksessa käytetään grafiittia, savea ja vahaa. Lyijykynäpiirustukseen vaikuttaa paljon sekä lyijykynän kovuus tai pehmeys sekä, millaista piirustuspaperia käytetään. Pitkään käytettyjä välineitä ovat myös hiili, liidut kuten kuten punaliitu, pastellivärit ja tussi. Nykyisin yleisiä ovat myös lyijykynät, väriliidut, mustekynät, kuulakärkikynä ja värikynät.
Ruuvi
Ensimmäinen kuva kiinnitykseen käytetystä ruuvista löytyy keskiaikaisesta saksalaisesta julkaisusta, Wolfeggin linnan talokirja noin vuosilta 1475-1490, jossa esitetään myös ruuvisorvi. Kiinnitykseen käytetyn ruuvin todennäköisin ensimmäinen käyttökohde oli hakapyssyn lunttulukko kiinnitys pyssyn puiseen tukkeen. Toinen 1500-luvulla tunnettu käyttökohde ruuveille oli haarniskat. Laajemmin metalliruuveja alettiin käyttää naulojen rinnalla 1500-luvulla. Saksalainen vuori-insinööri Georgius Agricola (1494–1555) kertoo 1556 julkaistussa teoksessan "De re metallica", miten metalliruuveilla saadaan nahka lujasti kiinni palkeiden puukehikkoon. Ruuvimeisseli keksittiin kuitenkin vasta 1780, kun ruuvien teollinen valmistus oli alkanut 1770-luvulla. Sahaamalla tehty ura oli pitkään suositumpi kantamuoto, joskin nelikulmainen kolo oli ollut käytössän, mutta sen valmistus oli ongelma, sillä stanssaamisessa ruuvi hajosi helposti.