Sosiaalipsykologia
Sosiaalipsykologiassa voidaan hahmottaa kolme erillistä suuntausta: psykologinen sosiaalipsykologia, sosiologinen sosiaalipsykologia ja sosiaalisen kognition tutkimus. Ensimmäinen keskittyy tarkastelemaan yksilöä sosiaalisessa ympäristössään. Toinen näkökulma keskittyy pikemminkin ihmiseen sosiaalisissa rakenteissa ja sosiaalisten rakenteiden vaikutuksiin suhteessa ihmisten kulttuurisiin käytänteisiin. Sosiaalisen kognition tutkimuksessa tutkitaan vuorovaikutukseen liittyvän tiedon käsittelyn rakennetta ja kehitystä. Sosiaalisen kognition tutkimukseen lasketaan muun muassa sosiaalinen havaitseminen, skriptit, skeemat, vääristymät ja stereotypiat. Psykologista sosiaalipsykologiaa voidaan tehdä useasta viitekehyksestä käsin, joista kaikki eivät ole kognitiivisia, vaikka ovatkin psykologista sosiaalipsykologiaa, joista esimerkkinä voidaan pitää esim. George Homansin sosiaalisen vaihdon teoriaa tai terveyskäyttäytymiseen liittyvää sosiaalipsykologiaa. Sosiaalipsykologinen arvotutkimus (esim. Shalom Schwartz) sijoittuu näiden välimaastoon
Kirkkososiologia
Kirkkososiologia on käytännöllisen teologian osa-alue, jossa tutkitaan kirkon toimintaa, hallintoa ja ihmisten uskonnollista asennoitumista sekä kirkon ja yhteiskunnan välisiä suhteita. Kirkkososiologiassa tutkitaan uskonnollisia ilmiöitä yhteiskuntatieteisiin kuuluvan sosiologian menetelmin. Tutkimusaiheita ovat esimerkiksi maallistuminen, kaupungistumisen vaikutus ihmisten uskonnollisuuteen sekä uskonnon ja politiikan suhde. Kirkkososiologia vakiintui Suomessa yliopistolliseksi oppiaineeksi 1970-luvulla Helsingin yliopistossa.