Guldhøj
Hautakumpua tutkivat vuonna 1891 V. Boye ja H. Petersen apunaan joukko työmiehiä. Työ tehtiin ripeästi ja paikalle ei palattu enää jatkotutkimuksia varten. Kyseessä oli ensimmäinen tammiarkkuhautaukseen liittyvä arkeologinen kaivaus, joka dokumentoitiin siksi myös valokuvin. Kolmesta tammiarkusta on suoritettu dendrokronologinen analyysi, jonka avulla on arvioitu tammipuiden kaatamisvuodet. Ensimmäinen analyysi tehtiin arkuille B ja C vuonna 1975, ja toisella kertaa se tehtiin arkuille A ja C vuonna 2011.
Tamminiemen luonnonsuojelualue
Suurin osa Tamminiemestä on jalopuuvaltaista kuivaa lehtometsää, jossa kasvaa paikoin satoja ainoastaan runkomaisia lehmuksia ja tammia sekä kymmeniä vaahteroita. Rantojen valtapuuna on tervaleppä, ja jalopuuston seassa kasvaa koivuja ja haapoja. Alueen pohjoisrinteet ja eteläreuna ovat karumpia ja havupuuvaltaisempia. Pensaskerroksessa kasvaa runsaasti pähkinäpensaita, mutta myös runsaasti taikinamarjaa sekä paikoin katajia ja lehtokuusamaa.