Fonologia
Fonologia, eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista.
Foneemi
Suomalaisen kannalta tällainen minimiparitesti saattaa vaikuttaa joutavalta akateemiselta palapeliltä, sillä mehän tiedämme, että /k/:/p/:/s/:/t/ erottavat merkityksiä. Miniparitesti, kuten foneemianalyysi yleensäkin, on alkuaan kehitetty lingvististä kenttätutkimusta varten: tarkoituksena on ollut kehittää ideaalinen akkosellinen kirjoitussysteemi kielille, joita puhutaan muttei kirjoiteta.