Lev Vygotski
Juutalaisen taustansa vuoksi Vygotskilla oli rajoitetut mahdollisuudet kouluttautua ja työskennellä eri ammateissa. Julkiseen koululaitokseen hakeutumisen sijaan hän opiskeli useita vuosia yksityisen opettajan ohjauksessa, minkä jälkeen hän valmistui juutalaisesta lukiosta 1913 kultamitalilla palkittuna. Juutalaisuuden vuoksi monille paikkakunnille ja niiden yliopistoihin oli rajoitetut kiintiöt juutalaisille opiskelijoille. Vygotskin vanhemmat toivoivat hänen lähtevän opiskelemaan lääketiedettä, koska se toisi kohtuullisen ja turvatun elannon juutalaiselle. Vygotski itse oli kiinnostunut historiasta, filologiasta ja oikeustieteistä. Historian ja filologian opinnot oli suunnattu pääasiassa toisen asteen opettajiksi aikoville, ja juutalaisena hän ei voinut työskennellä tsaarin Venäjällä opettajan eikä oikeusvirkamiehen tehtävissä (lukuun ottamatta lakimiehen tehtäviä). Vygotski päätyi opiskelemaan lääketiedettä Moskovan yliopistoon. Opintojen alettua kului tuskin kuukautta, kun hän vaihtoi pääaineensa oikeustieteiseen, todennäköisesti tavoitteenaan lakimiehen tehtävät.
Amalekilaiset
Rabbi Yosef Chaim Sonnenfeld väitti vuonna 1898, Saksan keisari Vilhelm II:n vieraillessa Palestiinassa, kuulleensa opettajiltaan, että saksalaiset olisivat amalekilaisten jälkeläisiä. Tällä perusteella hän kieltäytyi tervehtimästä keisaria. Myöhemmin natsien noustua valtaan monet juutalaiset ymmärrettävästi pitivät heitä amalekilaisina. Nykyisessä Israelissa on varsinkin Gush Emunim -liikkeen keskuudessa pidetty palestiina­laisia nykyajan amalekilaisina. Keskinäisissä uskonnollisissa ja ideologisissa kiistoissaan juutalaiset ovat joskus nimittäneet toisiaankin amalekilaisiksi, muun muassa Yisrael Meir Hacohen käytti tätä nimitystä Venäjän juutalais­syntyisistä kommunisteista.