305 mm/52 -merikanuuna vm. 1907
Vastaitsenäistyneiden Viron ja Suomen välille alkoi kehittyä huomattavaa puolustusyhteistyötä 1920- ja 1930-lukujen kuluessa. Yhteistyön ytimessä oli Suomenlahden tykistösulkuna tunnettu strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli sulkea Neuvostolaivasto Suomenlahden pohjukkaan. Järjestelmän selkärangan muodostivat sen pääaseena toimineet 12 tuuman patterit Viron Aegnassa sekä Suomen Mäkiluodossa ja Kuivasaaressa. Tykistösulun patterit integroitiin myös vahvasti toisiinsa Suomenlahden ylittäneillä yhteyskaapeleilla, jotka mahdollistivat lahden molempien puolten asemien yhdenaikaisen tulenjohdon joko Suomen tai Viron puolelta. Suomi ja Viro eivät missään vaiheessa virallisesti liittoutuneet sotilaallisesti, mutta tykistösulun pitävyyttä harjoiteltiin maiden välisissä yhteisissä sotaharjoituksissa.
Suomenlahden meripuolustusalue
Joukko-osaston aikaisemmat nimet olivat "Suomenlahden Laivasto" (SLLaiv) vuoteen 1998 asti ja sitä ennen "Helsingin Laivastoasema" (HelLAs) vuoteen 1992 asti. Meripuolustuksen uudelleenorganisoinnin myötä 1. heinäkuuta 1998 Suomeen luotiin Suomenlahden ja Saaristomeren meripuolustusalueet. Näistä suurempaan, Suomenlahden meripuolustusalueeseen liitettiin joukkoyksikköinä Suomenlahden laivasto, Suomenlinnan Rannikkorykmentti SlRR ja Hangon Rannikkopatteristo HanRPsto. Joukko-osastona toiminut Kotkan rannikkoalue lakkautettiin 1. tammikuuta 2007, ja se liitettiin joukkoyksikkönä Suomenlahden meripuolustusalueeseen Kotkan rannikkopataljoonan nimellä.