Tammiarkkuhauta
Tammiarkkuhauta (, , , ) on lähinnä arkeologinen termi pääasiassa varhaisen Skandinavian pronssikauden (Monteliuksen periodit I–III) ruumishautatyypistä, missä vainaja sijoitettiin haudattaessa polttamattomana tammen puunrungosta koverrettuun arkkuun. Tämä haudattiin hautakumpuun, joka kasattiin tammiarkun ympärille ruohoturpeista usean metrin paksuiseksi ja kauaksikin näkyväksi kummuksi. Näitä säilyneitä hautauksia on löydetty eniten Etelä-Jyllannista, vaikka tammiarkkuhautauksia on tehty muuallekin skandinavisen pronssikauden hautakumpuihin.
Naruhame
Alla on lueteltu ne Sophie Bergerbrantin löytämät arkeologiset kohteet (merkitty *), joissa havaittiin tutkimuksissa joko naruhameen jäänteitä tai pronssiputkia. Luettelossa on mukana myöhemmin lisättyjä muita naruhameeseen viittaavia löytöjä. Ruumishautaus on useimmiten tammiarkkuhautaus hautakumpuun, mutta osa vainajista on haudattu paasiarkkuihin tai maakuoppiin. Polttohautaus yleistyi periodilta III alkaen, ja sekä vainajan jäännökset että hauta-antimet saatettiin laittaa polttamisen jälkeen tammiarkkuun, paasiarkkuun tai uurnaan. Naruhameen jäänteet ovat useimmiten pronssiputkia, mutta joskus hautauksesta on löydetty naruhameen osia tai vain narua, ja joskus jää pronssiputkien sisälle pätkä narua. Ajoitussarake on varattu niille tammiarkkuihin tehdyille hautauksille, joista on voitu teettää vuosirenkaista tai radiohiiliajoituksella ajoitus. Muuten ajoituksena on esineiden tyypitykseen perustuva Monteliuksen periodiajoitus. Jos esineiden museoluettelon tunnusnumero tiedetään, se kirjataan lisälähteiden viereen. Lyhenne "NM" tarkoittaa Kööpenhaminan Tanskan kansallismuseota ja "SHM" tarkoittaa Tukholman Historiallista museota.