Eduskunta
Suomen parlamentti sai nykyisen muotonsa eduskuntauudistuksessa vuonna 1906. Eduskuntauudistuksen taustalla on Venäjälle tappiollinen Venäjän–Japanin sota vuosina 1904–1905. Sota vei Venäjän levottomuuksiin ja suurlakkoon sekä johti esimerkiksi Venäjän parlamentin, duuman perustamiseen. Levoton aika johti myös Suomessa suurlakkoon loka-marraskuussa 1905. Lakolla suomalaiset protestoivat erityisesti sortokautena tunnettuihin laittomina pitämiinsä venäläistämistoimiin. Suurlakon seurauksena keisari Nikolai II antoi marraskuun manifestin, johon ensimmäisen sortokauden katsotaan päättyneen. Samassa yhteydessä annettiin lupaus yleiseen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuvan kansanedustuslaitoksen luomisesta ja monista ihmisoikeuksista. Manifestin saneli sortokauden passiivista vastarintaa johtanut Leo Mechelin, jonka johtama senaatti (hallitus, 1905–1908) toteutti sen sisällön ja siten muodollisesti toi Suomeen liberaalin demokratian, joskin käytännössä suuriruhtinas rajoitti sen toteutumista.
Lainsäädäntö
Niitä on kirjaston hyllyillä yhteensä 15,3 metriä, koottuna 254-osaiseen Suomen säädöskokoelma -kirjasarjaan. Raamatullisen ohuille sivuille on printattu kaikki Suomen lait ja asetukset vuodesta 1860 alkaen. Sen jälkeen sarja on täydentynyt joka vuosi sitä mukaa kuin vanhoja normeja on kumottu ja uusia säädetty. Niitä on säädetty 1970-luvusta lähtien yli tuhat vuodessa, yhteensä jo 91 802 vuoden 1860 ja syyskuun 2014 välillä.
Lainsäädäntökausi eli legislatuurikausi eli legislatuuri on kansanedustuslaitoksen vaalikausi eli aika, jonka sen jäsenten toimivalta kestää. Suomessa eduskunnan toimikausi kestää neljä vuotta.