Gibraltarin valtaus
Hyökkääjien tappiot olivat olleet kohtalaisen suuret; kuolleina menetettiin kaksi upseeria ja 57 sotilasta, sekä haavoittuneina kahdeksan upseeria ja 217 sotilasta. HesseDarmstadin ruhtinas nimitettiin Gibraltarin kuvernööriksi ja hänelle jätettiin kaikki liikenevät sotilaat. Paikalliset siviilit saivat päättää joko lähtevänsä tai jäävänsä, jääville taattiin samat oikeudet kuin heillä oli ollut Kaarle II:n kaudella. Lähtevät saivat ottaa mukaansa omistuksensa. Espanjalaiset yrittivät vielä myöhemmin epäonnistuneesti vallata alueen takaisin. Viimeinen hyökkäys tehtiin vuoden 1705 maaliskuussa. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin sopimus tunnusti Felipen Espanjan kuninkaaksi, mutta toisaalta Espanja joutui luovuttamaan Gibraltarin ja Minorcan. Espanja yritti vielä myöhemmin vallata epäonnistuneesti Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen avulla, mutta tämäkin yritys epäonnistui ja jäi viimeiseksi Espanjan sotilaallisista yrityksistä vallata Gibraltar.
Guadaleten taistelu
Vaikka itse taistelusta tiedetään vain vähän, oli sillä kauaskantoiset seuraukset. Sisällissodan ja sen seurausten jo vakavasti heikentämä länsigoottien valtakunta romahti täydellisesti lyhyen ajan kuluessa, ja maahan hyökkäävät muslimit saattoivat seuranneina vuosina valloittaa lähes koko Pyreneiden niemimaan sekä tunkeutua edelleen aina Ranskan eteläosiin; pohjoisessa muslimijoukot pysäytti vihdoin Kaarle Martel lähellä Poitiersia Toursin taistelussa 732. Ainoastaan Pyreneiden niemimaan kaukaisimmassa pohjoisosassa pysyivät goottien joukot vallassa; siellä myös goottilaiset perinteet säilyivät vielä pitkään. Näiltä alueilta käsin alkoi Reconquista, takaisinvaltaus, joka päättyi vasta Granadan sulttaani Mohammad XII:n antautumiseen 1492.