Heian-kausi
Heian-kausi () on klassisen Japanin historian viimeinen kausi, joka kesti vuodesta 794 vuoteen 1185. Heian-kaudella kungfutselaisuus ja muut kiinalaiset vaikutukset saavuttivat Japanissa huippunsa. Heian-kautta pidetään myös Japanin keisarillisen hovin huippukautena ja kausi tunnetaan taiteestaan, erityisesti runoudesta ja kirjallisuudesta. Kausi oli myös samurai-luokan nousun aikaa. Nimi "Heian" tarkoittaa japaniksi "rauhaa".
Fujiwara no Kamatari
600-luvun alkupuolen Japanissa vaikutusvaltaiseen asemaan oli noussut buddhalaisuutta tukeva Soga-klaani. Klaani kuitenkin kukistui vuonna 645 keisari Jomein pojan prinssi Naka no Ōen johtamassa vallankaappauksessa, jota Nakatomi no Kamatari avusti. Kaappauksessa Soga no Iruka surmattiin, Soga no Emishi teki itsemurhan ja keisarinna Kōgyoku pakotettiin astumaan valtaistuimelta. Kamatari nimitettiin sisäministeriksi ("naidaijin"). Hän aloitti laajat Taika-uudistukset, jotka vahvistivat keskushallintoa. Niiden tarkoitus oli uudistaa Japanin politiikkaa ja taloutta Tang-dynastian Kiinan mallin mukaan: niihin kuului muun muassa yksityisen maanomistuksen lakkauttaminen, valtion jakaminen provinsseihin, uudet tiet ja postiasemat, lakien kirjaaminen ylös, uusi verojärjestelmä ja kaikkien kotitalouksien rekisteröinti. Uudistusten myötä keskushallinnon sata vuotta aiemmin aloittama kiinalaistamisprosessi saatiin päätökseen.