Vesikauhu
Alkujaan Pasteur käytti rokotteen raaka-aineena kaniinin selkäydintä, jonka käyttöön liittyy monenlaisia riskejä kuten muiden virustautien tarttuminen. Vesikauhurokotteet ovat sittemmin kehittyneet, mutta vielä 1970-luvulla vesikauhurokotekuuri oli käytettyjen menetelmien ja niihin liittyneiden komplikaatioiden vuoksi niin rankka kokemus, että sen läpi käytyään potilas todella tunsi selvinneensä tappavasta taudista. Vesikauhurokotetta ei kuitenkaan tuolloinkaan ollut koskaan syytä jättää antamatta, sillä kyseessä oli – ja on edelleenkin – varsin selkeä valinta kuoleman ja elämän välillä: Jos tauti puhkeaa, se on melkein aina kuolemaksi, mutta ajoissa annettu rokote auttaa aina.
Vihurirokko
Vihurirokko (tunnettu ennen myös nimellä punainen koira) on tartuntatauti, jonka aiheuttaa rubella-virus. Se on yleensä taudinkuvaltaan lievä, ja joskus sen sairastaminen saattaa jopa jäädä huomaamatta. Tämän takia viruksen tunnistaminen on joskus vaikeaa. Yleensä virus tunkeutuu elimistöön nenän tai nielun kautta. Sairaus kestää 1–5 päivää. Aikuisilla se yleensä kestää pidempään kuin lapsilla. Useimpien hengitystiehyissä elävien virusten tavoin se siirtyy ihmisestä toiseen uloshengitysilman mukana pisaratartuntana. Vihurirokko voi tarttua myös äidistä istukan kautta sikiöön. Viruksen itämisaika on 2–3 viikkoa. Suomesta vihurirokko on rokotusten vuoksi käytännössä hävinnyt, mutta sitä esiintyy Suomeen tulevilla rokottamattomilla ihmisillä.Vihurirokkoon on mahdollista sairastua missä iässä tahansa. Sen taudinkuva on yleensä lievä. Raskaana olevan naisen sikiölle se kuitenkin helposti aiheuttaa vakavan synnynnäisen vihurirokko-oireyhtymän.