Ydinvoima
Toisen maailmansodan päätyttyä atomiytimen energian hyödyntäminen oli kaksijakoista: toisaalta ydinaseiden tuhovoima ja määrä kasvoivat nopeasti, mutta toisaalta myös ydinvoiman, säteilyn ja radioaktiivisuuden rauhanomainen hyödyntäminen lisääntyi monissa käyttökohteissa kuten lääketieteessä, tutkimuksessa, energiantuotannossa, merenkulussa, maanviljelyssä ja avaruustutkimuksessa. Ensimmäinen sähköntuotantoon tarkoitettu ydinreaktori saavutti kriittisyyden 27. kesäkuuta 1954 Neuvostoliitossa, Obninskissa lähellä Moskovaa. Vuonna 1956 Calder Hallissa, Englannissa aloitti toimintansa ensimmäinen kaupallinen ydinvoimalaitos. Vuonna 1957 aloitti toimintansa ensimmäinen ydinvoimalaitos Yhdysvalloissa Shippingportissa. 1950-luvun jälkeen ydinvoimaloiden määrä on kasvanut huomattavasti. Vuoteen 1964 mennessä maailmassa oli 14 reaktoria kytkettynä sähköverkkoon, vuonna 1970 81 reaktoria, vuonna 1975 jo 167, vuonna 1985 365 ja vuonna 1999 428.
Tšernobyl
Tšernobylin kaupungin mukaan nimetyssä, ydinvoimalakaupunki Prypjatin ydinvoimalassa tapahtui vakava Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus 26. huhtikuuta 1986. Onnettomuuden jälkeen tuuli puhalsi pääosin poispäin Tšernobylista ja sateiden alas huuhtomat radioaktiiviset päästöt jäivät enimmäkseen kaupungin pohjoispuolelle. Sen sijaan voimalan läheinen, ydinvoimalan luo rakennettu Prypjatin kaupunki saastui huomattavasti pahemmin kuin kauempana, 15 kilometriä voimalan eteläpuolella sijainnut Tšernobyl. Tšernobyl sisällytettiin kuitenkin säteilysuojelutoimenpiteenä perustetun suojavyöhykkeen sisään ja sen väestö evakuoitiin.