New York Mets
MLB laajeni kuitenkin siten, että vuodeksi 1962 sarjaan otettiin neljä uutta joukkuetta. Yhden paikan sai New York ja uuden seuran perustamista jatkoi sama porukka, joka oli ollut rakentamassa Continental Leagueen aiottua joukkuetta. Joukkueen työnimenä oli ”New York Metropolitan Baseball Club”, joka otettiin vuosina 1883–1887 toimineelta New York Metropolitans -joukkueelta. Nimi lyheni muotoon ”Metropolitans” ja lopulta ”Mets”. Joukkue yritti saada kannattajikseen ihmisiä, jotka aiemmin olivat kannattaneet Brooklyn Dodgersia tai New York Giantsia. Niinpä Mets valitsi tunnusväreikseen oranssin, joka oli ollut Giantsin väri, sekä sinisen, joka oli Dodgersin väri.
Toronto Maple Leafs
Vuonna 1926 yksi joukkueen ikoneista, Conn Smythe, osti St. Patricksin ja nimesi sen Toronto Maple Leafsiksi. Seuraavalla kaudella joukkue esiintyi ensimmäistä kertaa nykyisin tutuissa sinivalkoisissa väreissään. Seurasi neljä huonoa kautta, jonka jälkeen, marraskuussa 1931 Maple Leafs siirtyi uudelle kotiareenalle, Maple Leaf Gardensiin. Samalla kaudella Maple Leafs voitti myös Stanley Cupin niin sanotun "Kid Linensa" (Busher Jackson – Charlie Conacher – Joe Primeau) johdolla.
Maple Leafsin tähtihyökkääjä Ace Bailey oli lähellä kuolla 1933, kun Boston Bruinsin puolustaja Eddie Shore taklasi hänet takaapäin laitaan. Puolustaja Red Horner tyrmäsi tämän jälkeen Shoren nyrkeillään, mutta Baileyn ura päättyi tuohon taklaukseen. Maple Leafs ylsi Stanley Cup -loppuotteluihin viidesti seitsemän seuraavan vuoden aikana, muttei pystynyt voittamaan pokaalia – loppuottelutappiot se kärsi Montreal Maroonsia (1935), Detroit Red Wingsiä (1936), Chicago Black Hawksia (1938), Boston Bruinsia (1939) ja New York Rangersia vastaan (1940).