Etiikka
Länsimaisen analyyttisen filosofian piirissä tutkitun etiikan kolme keskeistä osa-aluetta ovat metaetiikka, joka tutkii eettisiä käsitteitä ja moraalisen kielen luonnetta ja perustaa, normatiivinen etiikka, joka määrittää eettisiä normeja eli sääntöjä, sekä soveltava etiikka, joka tutkii eettisten arvojen soveltamista. Etiikan muihin osa-alueisiin kuuluu deskriptiivinen eli kuvaileva etiikka, joka pyrkii selittämään ihmisen toimintaa käytännössä. Arvoteoria tutkii arvojen luonnetta.
Metaetiikka on etiikan osa-alue, joka tutkii moraalisten arvostelmien ja teorioiden luonnetta, niiden pätevyyden ehtoja sekä eettisten käsitteiden alkuperää ja merkitystä. Metaetiikka tutkii moraalifilosofian kysymyksiä ja mahdollisuutta ennen kaikkea ontologian, epistemologian sekä filosofisen ja empiirisen moraalipsykologian näkökulmista. Metaetiikan alaa ovat muun muassa muiden etiikan osa-alueiden teoreettiset taustaoletukset, ja kysymykset ylipäänsä moraalikäsitteiden mahdollisuudesta. Metaeettisiä kantoja ovat muun muassa moraalinen kognitivismi ja non-kognitivismi, eettinen realismi tai arvo-objektivismi, eettinen tai arvosubjektivismi, sekä eettinen internalismi ja eksternalismi.
The Origin and Development of the Moral Ideas
"The Origin and Development of the Moral Ideas" on yleisesitys moraalikäsitysten historiasta ja alkuperästä. Sen pääaineistona ovat sosiaaliantropologiset tutkimustiedot ja konkreettisia esimerkkejä on runsaasti, mutta teoksen ote on enemmän moraalifilosofinen kuin Westermarckin aiemmissa teoksissa. Teos sisältää perusteellisimman esityksen Westermarckin eettisen relativismin teoriasta, jonka mukaan moraali on aina yksilöllistä ja suhteellista eikä yleispäteviä moraalisääntöjä voi olla olemassa. Ympäristön antamat palkinnot (hyväksyntä) ja rangaistukset (paheksunta) määräävät sen, minkälaisia tekoja yksilö oppii pitämään hyvinä tai pahoina. Moraalin pohjana ovat niin sanotut korvauksen tunteet ("retributive emotions"), jotka ovat kehittyneet biologisten vaistojen pohjalta. Siveelliset arvostelmat ovat merkityksellisiä vain kunkin yhteisön omaksumien sääntöjen piirissä, ja yhteisön säännöt taas kehittyvät evoluution kautta sellaisiksi, että ne parhaiten tukevat yhteisön olemassaoloa. Ihmiskunnan rationaalisuuden kehittyessä siveelliset tunteet ovat alkaneet kohdistua yhä enemmän tekojen motiiveihin itse ulkoisten tekojen sijasta.