Fonologia
Fonologia, eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista.
Fonotaksi
Fonotaksi tarkoittaa äänteiden jonoamista. Termillä tarkoitetaan kielitieteessä yleensä kieli- tai kieliperhekohtaista säännöstöä, jonka mukaan äänteet liittyvät tai voivat liittyä toisiinsa eri kielissä. Säännöstöt vaihtelevat kielittäin, mutta tavoite on kaikissa lähinnä ääntämisen helpottaminen tai optimointi. Kielijärjestelmän suhteet jaetaan vaihtoehtoisuutta koskeviin eli "paradigmaattisiin" ja jonoamista koskeviin eli "syntagmaattisiin" suhteisiin. Fonotaksissa tutkimuksen kohteena ovat syntagmaattiset suhteet, kun taas fonologiassa keskitytään paradigmaattisiin suhteisiin.