Le Mansin onnettomuus 1955
Moninkertainen F1-maailmanmestari Juan Manuel Fangio oli saavuttamassa Leveghiä nopeasti juuri ennen onnettomuutta, mutta onnistui täpärästi ja onnekkaastikin väistämään sekä hänelle varoitusmerkin ennen törmäystään antaneen Leveghin (kiitollinen Fangio kertoi Leveghin näin toimiessaan pelastaneen hänen henkensä), vaurioituneella autollaan hallitsemattomasti radalla luisuvan Macklinin, että varikkoalueella köröttelevän Hawthornin autot. Macklinin romuttunut Austin-Healey (auto on kunnostettuna yhä olemassa) luisui törmäyksen jälkeen radan suuntaisesti, muutti sitten Fangion sujahdettua ohi suuntaa oikealle kohti varikkoaluetta jossa se osui kolmeen henkilöön (mm. lehtimies ja santarmi), ja Austin-Healeyn kimmotessa varikkomuurista takaisin radan yli se surmasi holtittoman luisunsa päätteeksi erään katsojan radan vasemmassa laidassa. Macklin selvisi onnettomuudesta kuin ihmeen kaupalla ilman vakavia fyysisiä vammoja, pystyi nousemaan autonromustaan omin voimin, mutta lopetti pian moottoriurheilu-uransa. ARTE-dokumentin mukaan koko tapahtumasarja vei noin neljä sekuntia ajan ja vajaan 200 metrin matkan.
Arnoldo Alemán
Palattuaan Nicaraguaan Alemán osallistui politiikkaan ja oli mm. Unión de Productores Agropecuarios de Nicaraguan varapuheenjohtaja 1986–1990 ja Asociación de Cafetaleros de Managuan puheenjohtaja 1983–1990. Vuosina 1990–1991 ja 1993–1996 hän oli oikeistolaisen Partido Liberal Constitucionalistan pääsihteeri. Se kuului 14 puolueen muodostamaan oppositioon (Unión Nacional Opositora; UNO), joka voitti vaalit 25. helmikuuta 1990 ja sandinistien valtakausi päättyi. Toukokuussa 1990 hänet valittiin Managuan pormestariksi. Hän jätti tehtävänsä 1. syyskuuta 1995 valmistautuessaan vuoden 1996 presidentinvaaleihin liberaalipuolueiden koalition Alianza Liberalin ehdokkaana. Häntä vastaan tehtiin vaalikamppailun aikana murhayritys 25. tammikuuta 1996 Wiwilíssä.