Modernismi
Modernismia pidetään usein kattokäsitteenä kaikille 1900-luvun alun taidemaailman ilmiöille. Sanalla "esimodernismi" tarkoitetaan modernistisia pyrkimyksiä ennen 1900-lukua. Kuvataiteessa käsite "moderni taide" tarkoittaa joko nykyajan tai uutta taidetta tai ajanjaksoa noin 1850–1970. Kaunokirjallisuudessa modernismi rajataan tavallisesti kattamaan vain vuosisadan kolme ensimmäistä vuosikymmentä. Esimerkiksi englantilainen kirjallisuuskriitikko Frank Kermode rajaa sen kattamaan lähinnä vuodet 1907–1925. Modernismin vilkkaimman kehityksen kautena pidetään usein vuosisadan toista vuosikymmentä ennen ensimmäistä maailmansotaa. Virginia Woolf kirjoitti vuonna 1924:
Kunio Maekawa
Maekawa opiskeli Tokion yliopistossa. Hän lähti valmistuttuaan vuonna 1928 Le Corbusierin manifestin "L'Art Decoratif d'Aujourd'hui" (1925) innoittamana Pariisiin työskentelemään Corbusierin ateljeessa, jossa hän vietti kaksi vuotta. Pariisissa vietetyllä ajalla oli ratkaiseva vaikutus hänen ajatteluunsa: hän omaksui Le Corbusierilta modernismin tärkeimmät periaatteet ja ”ymmärsi modernismin formaalien tyylisääntöjen sijaan pikemminkin tavaksi tuottaa uutta, ja kykeni siten vakuuttavasti mukauttamaan sen japanilaiseen kontekstiin sopivaksi”. Palattuaan Japaniin hän siirtyi maahan asettuneen tšekkoslovakialaisen arkkitehdin Antonín Raymondin toimistoon vuosiksi 1930–1935, minkä jälkeen hän perusti oman arkkitehtitoimistonsa. Myöhemmin hänen toimistossaan työskenteli myös Kenzō Tange, ehkäpä merkittävin japanilainen modernisti; Le Corbusierin oppilaana ja Tangen opettajana Maekawa oli keskeinen hahmo länsimaisen arkkitehtuurin ja uusien rakennustekniikkojen tuomisessa Japaniin.