Viimeiset kaanit
Viimeiset kaanit oli Väinö Riikkilän ensimmäinen Pertsa ja Kilu -sarjan nuortenkirja ja ylipäätään hänen ensimmäinen kirjansa. Se aloitti kertomukset Kotkan ja Karhulan lähiseudun työläisperheiden lapsien seikkailuista, joihin liittyy miltei aina rikoksen ratkaiseminen ja aina rahan ansaitseminen. Kirja oli toinen kirja WSOY:n Nuorten toivekirjasto -sarjassa. Lehdistö arvioi kirjan sen julkaisuaikana vuonna 1951 aidoksi, tervehenkiseksi ja huumorihöysteiseksi. Toinen painos otettiin vuonna 1954 ja kolmas 1980-luvun puolivälissä.
Kirja alkaa: "Mereltä käyvä heikko tuuli toi rantakylään kostean, mädäntyneen merilevän hajua." Riikkilän realismiin ei kuuluisi muu haju, ei ainakaan alkulauseeseen. Vanha ukko tervasi venettään ja Pertsa ja Kilu ruiskuttivat polkupyöränpumpulla vettä ukon niskaan.
Rieku ja Raiku
Ensimmäinen Rieku ja Raiku -sarjakuva julkaistiin Suuressa kurpitsassa vuonna 1988 ja seuraava myöhemmin Pieni kurpitsa -lehdessä. Tekijöiden turhautumisen vuoksi sarja oli jäädä kahteen strippiin kunnes vuonna 1993 sarjakuva ilmestyi ensin Joensuun ylioppilaslehdessä ja sittemmin Helsingin Ylioppilaslehdessä. Näistä sarjoista Jalava julkaisi kokoelman Tiputarhan kuvakirja vuonna 1996. Toinen painos kirjasta julkaistiin vuonna 2005.