Postmodernismi
Postmodernia taidetta alkoi muodostua 1960-luvulta alkaen. Sille on tyypillistä sekatyylisyys eli lainaukset ja pastissit sekä ironia, huumori ja leikkisyys. Erilaisille tulkinnoille jätetään tilaa. Taiteen prosessi ja uusien työskentelytapojen kokeilu korostuu. Yleistä on myös taiteiden välisten rajojen rikkominen. Installaatioon voi yhdistyä esimerkiksi performanssia, käsitetaidetta ja mediataidetta. Aiheet vaihtelevat suuresti, mutta yhtenä suuntauksena ovat olleet arkiset aiheet ja pinnallisuus. Tähän liittyen arkiesineitä on työstetty niin, että ne muuttuvat yleviksi, tai on huonomaalattu arkisia aiheita.
Pennsylvanian kuvataideakatemia
Harrison S. Morris oli akatemian johtaja vuosina 1892–1905. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäisiä ammattimaisia taidehallintojohtajia. Hän hankki museon kokoelmiin paljon yhdysvaltalaista nykytaidetta. Museolla oli 1920-luvulla kolme näyttelyä, joista on tullut Yhdysvaltain modernismin merkkipaaluja. Keväällä 1920 Representative Modern Masters -näyttely esitteli eurooppalaisia postimressionisteja, kuten Paul Cézannea ja Paul Gauguinia. Seuraavan vuoden näyttely, Paintings and Drawings Showing the Later Tendencies in Art, oli ensimmäinen yhdysvaltalaista modernismia esittelevä merkittävä näyttely.