Kiinan historia
Kun tasavaltalainen vallankumous lopulta alkoi, Sun Yat-sen oli varainkeruumatkalla Yhdysvalloissa, eikä Tongmenghui -järjestöllä ollut aluksi osaa vallankumouksessa. Vallankumous alkoi Wuhanin kaupungista, missä kapinalllisten ruutivaraston räjähdettyä paikallispoliisi sai käsiinsä kapinallisjärjestön jäsenluettelot. Paljastuneita uhkasi kuolemantuomio, minkä johdosta he ryhtyivät kapinaan heti. Kapina levisi nopeasti muihin kaupunkeihin, missä se sai tukea myös aiemmin rauhallisina pysyneiltä ylemmiltä yhteiskuntaluokilta. Tilanne oli pian karannut Qing-dynastian hallinnasta ja 15 maakuntaa ilmoitti itsenäistyneensä Qing-vallan alaisuudesta puolentoista kuukauden sisällä. Sun Yat-Sen palasi joulukuussa 1911 Kiinaan ja hänet valittiin Kiinan tasavallan ensimmäiseksi väliaikaiseksi presidentiksi.
Ylämongolit
Kiinalaiset toivat lopun Tiibetiä hallinneiden kaanien joukolle. Asemansa menettäneenä Dashi-Baaturin poika Lubsang-Danzin kapinoi Qing-dynastiaa vastaan vuonna 1723. Hänen joukkonsa hävitettiin kuitenkin jo seuraavan vuoden puolella ja hän pakeni džungarien maille, jossa Qing-dyanstian joukot saivat hänet kiinni vuonna 1755 ja teloittivat hänet. Qing-dynastian hallinto erotteli Kökenuurin mongolit omiksi hallinnollisiksi yksiköikseen erottaen nämä tiibetiläisistä paimentolaisista samalla alueella. Tämä heikensi ylämongolien asemaa merkittävästi. 1700-luvun aikana tiibetiläisten muuttoliikkeet aiheuttivatkin suurta tuhoa heidän keskuudessaan ja 1897 hui-kiinalaiset kapinalliset aiheuttivat jälleen tuhoa paikallisten mongolien keskuudessa.