Markian Popov
Sodan päätyttyä loppukeväästä 1945 hän johti Lvivin sotilaspiiriä vuoteen 1946, jolloin hänet siirrettiin Taurian sotilaspiirin (Krimin alue) komentajaksi. Tehtävässä hän pysyi vuoteen 1954 saakka. Vuosina 1955–1956 hän toimi maavoimien taistelukoulutuksen kehittämislaitoksen päällikkönä ja 1956–1962 maavoimien apulaiskomentajana sekä maavoimien esikuntapäällikkönä. Vuonna 1962 hänestä tuli puolustusministeriön sotilastarkastaja-neuvonantaja. Hän pysyi tehtävässä kuolemaansa saakka. Hän kuoli tapaturmaisesti kotinsa palossa Moskovassa huhtikuussa 1969. Hänen hautansa sijaitsee Novodevitšin hautausmaalla Moskovassa.
Andrija Radović
Radović sovitteli välinsä Nikola I:n kanssa ensimmäisen maailmansodan sytyttyä ja joulukuussa 1915 hänestä tuli Montenegron talous- ja ulkoministeri. Huhtikuussa 1916 hän erosi ulkoministerin tehtävistään ja maan hävittyä sodan saman vuoden puolella hän seurasi Nikolai I:tä maanpakoon. Radović toimi 12. toukokuuta 1916 – 17. tammikuuta 1917 Montenegron pakolaishallituksen pääministerinä Pariisissa. Näihin aikoihin Radović alkoi kannattaa Montenegron liittämistä Serbiaan. Maaliskuussa 1917 Radovićista tuli Montenegro-komitean johtaja ja vuosina 1917–1918 hän julkaisi Genevessä ilmestynyttä lehteä nimeltä "Ujedninjenje", joka kannatti eteläslaavien liittoa. Kun Jugoslavian kuningaskunta sittemmin perustettiin, Radović toimi Serbian demokraattisen puolueen ("Srpska Demokratska Stranka") kansanedustajana ja kansallispankin puhemiehenä Belgradissa. Radović kuoli vuonna 1947 Belgradissa.