Skitsofrenia
Nykyisen tietämyksen mukaan geeniperimä tai keskushermoston varhaiskehityksen häiriö luovat skitsofrenian sairastumisalttiuden, ja sisäiset tai ulkoiset stressitekijät, kuten stressi, elämänkriisi, trauma tai päihteiden käyttö, laukaisevat sairastumisen. Toiset näkemykset korostavatkin häiriön biologista ja toiset psykososiaalista ulottuvuutta. Vaikka nykyinen valtavirtapsykiatria korostaa häiriön ruumiillista puolta, esimerkiksi psykoosien hoidossa tehokkaaksi osoittautuneessa avoimen dialogin mallissa psykoottisten oireiden ymmärretään juontuvan lähtökohtaisesti sosiaalisen vuorovaikutuksen ongelmista. Alueella jossa avoimen dialogin hoitomallia on käytetty, skitsofrenian esiintyvyys onkin laskenut kymmenesosaan 20 vuodessa. Tätä on selitetty hoitokulttuurilla, joka estää psykoosioireiden kroonistumisen.
Fataali familiaalinen insomnia
Sairaus periytyy vallitsevasti autosomin kautta. Mutatoitunut prioniproteiini on löydetty koko maailmasta vain 40 suvusta noin sadasta ihmisestä. Jos vain toisella vanhemmista on viallinen geeni, jälkeläisellä on 50 %:n mahdollisuus periä sairaus. Tautia on esiintynyt eräässä italialaisessa suvussa 1700-luvulta lähtien. Ensimmäinen raportoitu uhri oli sukuun kuulunut mies, joka kuoli Venetsiassa vuonna 1765. 
Joillakin potilailla FFI-tautia vastaavan sairauden tiedetään puhjenneen sporadisesti eli ilman perinnöllistä geenimutaatiota. Kyseinen tila tunnetaan lyhenteestä "sFI" (sporadic Fatal Insomnia, sporadinen fataali insomnia). Näitä tapauksia tunnetaan kahdeksan maailmanlaajuisesti. Tutkituilla potilailla ei ollut mutaatiota "PRNP"-prioniproteiinin kohdassa D178N, mutta kaikki olivat homotsygoottisia sen suhteen, että kodonissa 129 oli metioniini.