Pyhä Kristoforos
Ortodoksisessa kirkossa Pyhän Kristoforoksen muistopäivä on 9. toukokuuta. Katolisen kirkon tridentiininen kalenteri salli Pyhän Kristoforoksen muistoa vietettävän 25. heinäkuuta ainoastaan yksityisessä messussa. Tämä rajoitus kumottiin vuonna 1954. Vaikka katolinen kirkko yhä sallii häneen kohdistuvat hartaudenharjoitukset ja mainitsee hänet 25. heinäkuuta muistettavien pyhimysten joukossa, paavi Paavali VI poisti hänet katolisesta pyhimyskalenterista vuonna 1969 antamallaan motu propriolla "Mysterii Paschalii". Tuolloin kirkko julisti, että hänen muistopäivänsä ei kuulunut vanhaan roomalaiseen perinteeseen vaan oli tullut käytäntöön jokseenkin myöhään (noin 1550), mutta muistopäivää vietetään yhä paikallisesti.
Ehtoollinen
Kristinuskossa ehtoollista vietetään Jeesuksen ja hänen ristiin­naulitsemisensa muistoksi. Jeesus itse asetti ehtoollisen viimeisellä ateriallaan opetuslastensa kanssa ennen ristiinnaulitsemistaan. Tästä ateriasta kerrotaan kaikissa synoptisissa evankeliumeissa sekä myös Paavalin ensimmäisessä kirjeessä korinttolaisille. Ateria oli juutalainen pääsiäisen juhla-ateria. Juutalaisten tapojen mukaan tällaisella aterialla nautittiin lammasta, happamatonta leipää ja viiniä Egyptistä vapautumisen muistona. Jeesus antoi aterialle uuden merkityksen, joka siirtyi ehtoollisperinteeseen. Apostolisessa uskontunnustuksessa III uskonkohdassa mainitaan ""minä uskon...pyhäin yhteyden""; tämä on jakautumattoman kirkon aikoina laaditun tunnustuksen mielessä ehtoollisyhteys [Kristuksen lihaan ja vereen], jota katolinen, ortodoksinen sekä luterilainen kirkko tunnustaa; tämän ulkopuolelle jäävät reformoidut kirkot sekä ns. vapaat suunnat, jotka selittävät sanojen "Tämä on minun ruumini" tarkoittavan "Tämä merkitsee minun ruumistani".