Temppeli (mormonismi)
1839 myöhempien aikojen pyhät alkoivat rakentaa "uutta Siionin kaupunkia" Illinoisin Nauvoohon. Kaupunkiin rakennettavasta temppelistä oli määrä tulla entistäkin laajempi ja suurenmoisempi rakennus. Rakennuksen peruskivi muurattiin 6. huhtikuuta 1841. Tämä temppeli oli määrä varustaa tällä välin kehitettyjä pyhiä toimituksia, kuten endaumenttia ja sijaiskasteita varten. Temppelin rakennustyöt jatkuivat, vaikka vaino kirkon jäseniä kohtaan kiihtyikin. Edes profeetta Joseph Smithin murha 27. kesäkuuta 1844 ei pysäyttänyt rakennustöitä. Temppelin valmistuneessa kellarikerroksessa alettiin suorittaa kasteita kuolleiden puolesta kesällä 1845, ja talvella 1845–1846 temppelin valmistuneissa osissa toimitettiin ensimmäiset endaumentit. Vaikka suurin osa mormoneista oli paennut Illinoisista, temppeli vihittiin käyttöön 30. huhtikuuta ja 1. toukokuuta 1846 pidetyissä toimituksissa. Pian tämän jälkeen mormonit karkotettiin Illinoisista, ja kiihtynyt väkijoukko häpäisi temppelin ja turmeli sitä. Osittain tuhoutuneeseen rakennukseen aiottiin perustaa koulu, mutta 1848 tuhopolttaja sytytti rakennuksen tuleen, ja myöhemmin tornado tuhosi rakennuksen perin pohjin. 1999 MAP-kirkko ilmoitti rakentavansa Nauvoon temppelin uudelleen, ja 27. kesäkuuta 2002 MAP-kirkon presidentti Gordon B. Hinckley vihki käyttöön entiselle paikalleen uudelleen rakennetun Nauvoon temppelin. Temppeli on ulkoisesti edellisen kopio, mutta sen sisätilat on osittain järjestetty uudelleen.
Olevisten kirkko
Norjan kuningas Olavi II Pyhään liitetty Pyhän Olavin kultti levisi levisi kauppaiden mukana Skandinaviasta Suomeen, Novgorodiin ja Tallinnaan. Pyhän Olavin kultin mukana levisi myös Pyhän Olavin kilta. Tallinnassa kilta juurtui Toompean alapuolella olevan kaupungin alueelle, jolla on vanhastaan ollut skandinaavisten kauppiaiden asutusta ja tälle alueelle rakentui myös Olevisten kirkko. Ensimmäinen maininta Pyhän Olavin kirkosta historiallisissa lähteissä on vuodelta 1267, mutta alkuperäisen kirkon sijaintipaikkaa ei tunneta. Nykyinen kirkko valmistui todennäköisesti vuonna 1330. Nykyisenlaisen goottilaisen ulkomuotonsa se sai 1400-luvulla. Kirkko oli roomalaiskatolilainen vuoteen 1524 saakka, jolloin siellä pidettiin Viron ensimmäiset protestanttiset saarnat uskonpuhdistukseen liittyen. Kirkon korkean tornin rakentaminen liittyy myöhäiskeskiajan taloudelliseen nousuun. Alun perin 159 metrin korkeuteen kohonnut torni oli oman aikansa eurooppalaisista rakennuksista luultavasti toiseksi korkein. Salama sytytti tulipalon vuonna 1625, minkä jälkeen Kirkon tornin pituutta lyhennettiin kahdellakymmenellä metrillä. Toisen salaman aiheuttama tulipalo teki hävityksiään vuonna 1820 ja tulipalon loimun sanotaan näkyneen aina Suomenlahden toiselle puolelle Helsinkiin saakka. Kirkko korjattiin ja vihittiin uudellen käyttöön kaksikymmentä vuotta myöhemmin. Kirkko kuului saksalaiseen seurakuntaan vuoteen 1940 saakka ja vuodesta 1950 se on ollut Viron evankelisten kristittyjen ja baptistiseurakuntien liiton käytössä.