Oolannin sota
Romanian rintamalla etenevä Venäjä oli provosoinut Osmanien valtakunnan julistamaan sodan 4. lokakuuta 1853, ja Britannia sekä Ranska päättivät tukea osmaneja. Oolannin sodan tarkoituksena oli eristää Venäjän huoltoreitit ja ulkomaankauppa ja pakottaa se rauhaan sekä saada Ruotsi mukaan Venäjän vastaiseen sotaan. Saarto oli tarkoitus toteuttaa niin, että Venäjän laivasto Itämerellä tehtäisiin toimintakyvyttömäksi tuhoamalla rannikkopuolustuslinnakkeet, laivastoa ja ulkomaankaupan varastoina toimivia kauppamakasiineja. Vahingosta huomattava osa kohdistui Suomeen, koska suuri osa tuonaikaisesta Venäjän lipun alla purjehtivasta kauppalaivastosta oli Suomessa.
Sota Irlannissa 1689–1691
Vuonna 1688 tapahtuneen mainion vallankumouksen jälkeen Englannin kuningas Jaakko II oli paennut aluksi Ranskaan. Hänen kukistamistaan johtanut Vilhelm Oranialainen oli julistettu uudeksi kuninkaaksi. Maaliskuussa 1689 Jaakko II kokosi uskolliset seuraajansa, irlantilaiset kannattajansa ja Ranskasta saamansa apujoukot Irlannin Corkiin. Sen jälkeen hän marssi Dubliniin, jossa kokosi irlantilaisista vielä suuremman armeijan. Kuningas Jaakon suojeluksessa Dubliniin kokoontui Irlannin parlamentti, ensimmäinen miesmuistiin, jossa katoliset olivat enemmistönä. Irlannin historiassa vuoden 1689 parlamentti tunnetaan ”isänmaallisena parlamenttina”, sillä luottaen laillisen kuninkaan tukeen se kumosi suuren osan kuluneen vuosisadan aikana säädetystä katolisten vastaisesta lainsäädännöstä. Se muun muassa takasi katolisille täyden uskonvapauden ja peruutti katolisten maaomaisuuteen kohdistuneet takavarikot. Nämä toimenpiteet herättivät vihaa Englannissa ja lisäsivät myös vihamielistä suhtautumista kuningas Jaakkoon. Käytännössä Irlannin katoliset asettuivat tukemaan Jaakko II:a ja protestantit Vilhelm Oranialaista, joskin todellinen kiistan aihe oli uskontoon sidottu maanomistusoikeus, ei niinkään uskonto sinänsä.