Howard Gardner
Gardner on kehittänyt moniälykkyysteorian, jossa älykkyyttä pidetään seitsemänä erilaisena itsenäisenä kykynä (1. kielellinen, 2. matemaattis-looginen, 3. musiikillinen, 4. avaruudellinen ja visuaalinen, 5. liikunnallinen, 6. intrapsyykkinen sekä 7. interpsyykkinen älykkyys), joihin kulttuuri vaikuttaa. Tärkeiksi nousevat ne kyvyt, jotka kulloisessakin kulttuurissa ovat tärkeitä ja hyödyllisiä. Myöhemmin Gardner lisäsi kyseiseen listaan vielä kahdeksannen älykkyyden lajin.
Älykkyysosamäärä
Kirjallaan "The Bell Curve" (1994) R. J. Herrnstein ja Charles Murray saivat aikaan vilkkaan keskustelun rodun ja älykkyyden yhteydestä. Teoksessaan he esittivät muun muassa, että eri ihmisrotujen älykkyydessä on eroja. Heidän mukaansa kaakkoisaasialaiset saivat kokeissa korkeimmat pistemäärät. Kirjan tilastojen mukaan afrikkalaislähtöisten amerikkalaisten ÄO on keskimäärin yhden keskihajonnan (15 pistettä) matalampi kuin eurooppalaislähtöisten. Kirjan julkistuksen aikaan Yhdysvaltain medioissa keskusteltiin runsain mitoin tutkimuksen väittämästä mustien ja valkoisten älykkyyserosta, muttei juuri lainkaan aasialaisten ja valkoisten älykkyyserosta. Sama ilmiö toistui Suomessakin Tatu Vanhasen tutkimuksen kohdalla vuosikymmen myöhemmin.