Heian-kausi
Heian-kausi () on klassisen Japanin historian viimeinen kausi, joka kesti vuodesta 794 vuoteen 1185. Heian-kaudella kungfutselaisuus ja muut kiinalaiset vaikutukset saavuttivat Japanissa huippunsa. Heian-kautta pidetään myös Japanin keisarillisen hovin huippukautena ja kausi tunnetaan taiteestaan, erityisesti runoudesta ja kirjallisuudesta. Kausi oli myös samurai-luokan nousun aikaa. Nimi "Heian" tarkoittaa japaniksi "rauhaa".
Nanboku-chō-kausi
Nanboku-chō-kausi () eli ”eteläisen ja pohjoisen hovin kausi” oli Japanin historian noin 60 vuoden pituinen aikakausi, joka kesti vuodet 1336–1392. Sitä voidaan pitää osana pidempää Muromachi-kautta tai omana siitä erillisenä aikakautenaan. Nanboku-chō-kausi alkoi keisari Go-Daigon yrittämästä keisarinvallan palauttamiseen tähdänneestä Kemmu-restauraatiosta vuosina 1333–1336. Restauraation epäonnistuttua keisari joutui pakenemaan hoveineen Kiotosta Yoshinoon. Ashikaga-klaanin pää Ashikaga Takauji perusti samalla Kiotoon uuden sotilashallinnon ja keisarihuoneen. Kahden hovin välinen konflikti ratkesi vasta vuonna 1392.