Entente cordiale
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasiainministeri Henry Petty-Fitzmauricen ja Ranskan Lontoon suurlähettilään Paul Cambonin 8. huhtikuuta 1904 allekirjoittama julistus ei virallisesti sisältänyt muuta kuin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan Marokkoa, Egyptiä, Siamia (Thaimaata), Madagaskaria, Uusia Hebridejä, Länsi- ja Keski-Afrikkaa sekä Newfoundlandia koskevien erimielisyyksien sopimisen, mutta yhteisymmärrys ja imperialistisen kilpailun lopettaminen Ranskan ja Britannian kesken loi kuitenkin edellytyksen ententeä pidemmälle menevälle yhteistyölle. Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska muodostivat sotilassopimuksen 30. huhtikuuta 1905 ja laivastosopimuksen 16. syyskuuta 1912.
Formignyn taistelu
Ranskan ja Englannin välille oli allekirjoitettu aselepo. Kuitenkin 23. maaliskuuta 1449, englantilaisten joukkoihin kuulunut seikkailija Surienne, jota sanottiin Aragonialaiseksi, valtasi Fougèresin kaupungin. Tämä tapahtuma sai Bretagnen liittoutumaan virallisesti ranskalaisten puolelle, vaikkakin Arthur de Richemont, joka oli Bretagnen herttuan veli, oli toiminut Ranskan kuninkaan connetablena useiden vuosien ajan.