Kehrääjä
Kehrääjä on jokseenkin räkättirastaan kokoinen. Pitkä pyrstö ja pitkät, leveäpäiset siivet. Pää suuri. Höyhenet pehmeitä, harmaita ja ruosteenruskeita. Naamioväri erittäin hyvä, ei juurikaan liiku päiväsaikaan. Nokka on erittäin pieni mutta aukeaa suureksi. Koiraalla käsisiivellä ja pyrstön kulmissa selkeät valkoiset täplät. 
Kehrääjän soidinääni on omalaatuinen - pitkä monotoninen "rrr...", joka voi jatkua jopa tuntikausia. Normaalisti pitkiä sarjoja jotka koostuvat vain parista äänenkorkeudesta. Koiras läpsyttää siipiään kovaäänisesti soidintaessaan. Kutsuäänenä sammakkomainen "kruik"-kurahdus.
Australiankehrääjät
Australiankehrääjät on perinteisesti sijoitettu kehrääjälintuihin. Erään DNA-tutkimuksen mukaan australiankehrääjät erosivat muiden lahkon lajien yhteisestä kehityslinjasta vähän alle 19 miljoonaa vuotta sitten, eli pian sen jälkeen kuin kehrääjä- ja pöllölintujen esivanhemmat erkanivat toisistaan. Erään toisen DNA-DNA-hybridisaatio tutkimuksen mukaan heimo olisi eronnut muista lahkon lajeista jo noin 44 miljoonaa vuotta sitten. Monet tutkijat kuitenkin arvelevat, että australiankehrääjät olisivat lähempää sukua kiitäjälinnuille kuin kehrääjälinnuille. Australiankehrääjien lähimpinä sukulaisina on aiemmin pidetty pöllökehrääjiä. Tämä käsitys on ilmeisesti joistain yhteisistä anatomista piirteistä huolimatta väärä. Joka tapauksessa australiankehrääjät erkanivat muiden kehrääjälintuheimojen kehityslinjoista kaikkein varhaisimmin. Ranskasta on löydetty myöhäiseltä eoseenikaudelta peräisin olevia fossiileja, jotka saattavat kuulua australiankehrääjille. Mioseenikauden keskivaiheille ajoitettuja fossiileja on löydetty myös Uudesta Etelä-Walesistä, Australiasta. Vielä muutama tuhat vuotta sitten Uudessa-Seelannissa eli "Megaegotheles novaezealandiae" -niminen australiankehrääjälaji, joka oli lähes, ellei kokonaan lentokyvytön.