Kellokortti
Kellokortti on laite, jolla työnantaja valvoo työtunteja työntekijän tekemien leimausten perusteella. Tavallisesti työntekijä leimaa korttinsa työpaikalle tullessaan ja sieltä pois tullessaan sekä pitäessään taukoja. "Työ ja terveys" -tutkimuksessa (2006) hieman yli puolet (55 %) suomalaisista palkansaajista ilmoitti, että omalla työpaikalla seurataan työajan käyttöä. Kellokortilla tai kulunvalvonnalla valvotaan tutkimuksen mukaan joka kolmatta työntekijää. Aiemmin kellokortit olivat mekaanisia, ja työntekijä leimasi kellokorttinsa käsin. Tieto- ja viestintäteknologian kehitys 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä on kuitenkin tuonut tullessaan elektroniset valvontajärjestelmät digitaalisine leimauspäätteineen. Monissa nykyisissä kellokorttilaitteissa hyödynnetään matkapuhelimista tuttua tekniikkaa: laitteen sisällä on SIM-kortti, jonka avulla se toimii langattomasti GPRS-verkossa yhteydessä internetiin.
Seiko
Seikon toiminta alkoi vuonna 1881, jolloin Kintarō Hattori avasi kello- ja jalokivikaupan nimellä K. Hattori () Ginzan alueella Tokiossa. Vuonna 1892 hän alkoi tuottaa Seikosha-nimisiä kelloja.
Ensimmäiset Seiko-nimiset kellot tulivat markkinoille vuonna 1924. Seiko toi markkinoille maailman ensimmäisen kvartsikellon, Astronin, vuonna 1969. Vuonna 1985 Orient Watches ja Seiko perustivat yhteisen tehtaan. Omistusjärjestelyjen yhteydessä Seiko loi eri aloille erikoistuneita tytäryhtiöitä, kuten Seiko Watch Corporationin ja Seiko Clock Inc.:in, vuonna 2001, ja emoyhtiöstä tuli tuolloin holding-yhtiö. Se nimettiin Seiko Holdings Corporationiksi 1. heinäkuuta 2007.