Antiikin Rooman armeija
Prinsipaatin aikana Italiaan ei sijoitettu legioonaa kuin vasta 100-luvun lopulla koska Augustus ja hänen seuraajansa eivät halunneet näyttää olevansa riippuvaisia sotilaallisesta tuesta. Augustus perusti kuitenkin keisarin henkivartijoina toimineen pretoriaanikaartin, jossa oli yhdeksän 480 miehen kohorttia. Roomassa palveli aluksi vain kolme kohorttia kerrallaan mutta Tiberiuksen aikana kaikki yhdeksän kohorttia sijoitettiin pretoriaanikaartin kasarmeihin () Rooman sisäpuolelle. Myöhemmin kohorttien kokoa kasvatettiin 1000 mieheen. Kaartiin oli liitetty myös ratsuväkiyksikkö, joka oli suurimmillaan 2000 miehen kokoinen. Roomassa oli pretoriaanikaartin lisäksi myös kaksi puolisotilaallista yksikköä. "Cohortes urbanae" -joukot, joita oli aluksi kolme kohorttia mutta myöhemmin viisi, toimivat poliisivoimina ja vartioivat myös keisarillista rahapajaa Lugdunumissa. Sekä seitsemän "vigiles"-kohorttia, jotka toimivat palokuntana ja järjestyksenpitäjinä öisin. Vuonna 197 keisari Septimius Severuksen perustama Legio II Parthica sijoitettiin Rooman lähistölle Albaan.
Vientirauha
Suomalaiset kommunistit ja sosiaalidemokraatit kävivät 1920-luvun alussa valtataistelua Suomen Ammattijärjestön ja ammattiliittojen johdosta. Työnantajat eivät kuitenkaan tunnustaneet ammattijärjestöjä neuvottelukumppaneiksi ja perustivat Vientirauha Oy:n vuonna 1920 murtamaan lakkoja. Keskeisiä henkilöitä perustamisessa olivat Kymin Oy:n johtaja Einar Ahlman ja G. A. Serlachius Oy:n johtaja Gösta Serlachius. Vientirauha Oy:ta johti aktivisti ja jääkärivärväri Martti Pihkala, jonka mukaan järjestöä kutsuttiin myös "Pihkalan kaartiksi". Aluksi Vientirauhan toimintaa rahoitti paperiteollisuus mutta 1920-luvun kuluessa mukaan liittyivät kaikki keskeiset työnantajaliitot. Lakon murtaminen oli mahdollista niillä aloilla joilla työssä ei tarvittu erityistä ammattitaitoa. Erikoisosaamista vaativien alojen lakkojen murtamista varten perustettiin rinnakkaisjärjestö Teknisen Työn Turva mutta tämä järjestö jäi lyhytikäiseksi.