Sanaluokka
Adjektiiveja voi taivuttaa sijanmuotojen lisäksi myös vertailumuodoissa. Adjektiivi sellaisenaan on positiivi eli perusaste. Suurempaa astetta ilmaisevat komparatiivi ja superlatiivi. Komparatiivin tunnuksen edellä "e" ("paha, pahempi)", mutta kaikissa sanoissa ei ole niin, kuten adjektiivissa "mahtava". Joissain adjektiiveissa sana muuttuu kuten adjektiivissa "hyvä". 
Pronominit yhdistävät sanoja lauseiksi. Tiettyihin pronomiheihin tarvitaan korreliaatti eli se sana tai asia, mihin prononimi viittaa. "Joka"- ja "mikä"-pronominien kanssa täytyy olla huolellinen. "Joka" viittaa edelliseen sanaan, "mikä" taas koko edeltävään lauseeseen.
Luonnollinen suku
Osasta niistä kielistä, joissa aikaisemmin on ollut maskuliini ja feminiini, nämä ovat kadonneet. Ruotsissa tämä on tapahtunut niin, että ne ovat sulautuneet yhteen ja neutri jäänyt erilliseksi ("ett"-suku), englannissa niin, että koko sukujärjestelmä on kadonnut. Myös näissä kielissä tehdään kuitenkin yksikön kolmannen persoonan pronominissa (hän) ero miesten ja naisten välille, ruotsissa miehestä "han" ja naisesta "hon", englannissa miehestä "he" ja naisesta "she". Maskuliinin ja feminiinin katoaminen on näissä kielissä johtanut siihen, että sana voidaan määrittää maskuliiniksi tai feminiiniksi vain sukupuolen perusteella. Tämän takia näitä pronomineja käytetään ruotsissa ja englannissa ainoastaan henkilöistä, esineistä englannissa sanotaan "it" ja ruotsissa "det". Sen sijaan saksassa "hän"-sanoja (miehestä "er", naisesta "sie"), käytetään vieläkin myös esineistä, maskuliineista "er" ja feminiineistä "sie". Neutrien vastaava pronomini on "es".