Irlannin historia
Kesällä 1921 britit ja irlantilaiset pääsivät sopimukseen aselevosta, ja joulukuussa allekirjoitettiin rauhansopimus. Sopimus teki Irlannista itsehallinnollisen vapaavaltion brittiläisenä dominiona, mutta jätti Pohjois-Irlannin kuusi kreivikuntaa vapaavaltion ulkopuolelle osaksi Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jonka virallinen nimi tästä lähtien onkin ollut "Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta". Sopimuksen allekirjoitti uuden valtion pääministeri Michael Collins, mutta sen vastustajat nousivat sisällissotaan Eamon de Valeran johdolla.
Waitangin sopimus
Waitangin sopimus oli 46 uusiseelantilaisen maoriheimon ja brittien 6. helmikuuta 1840 Waitangissa, Bay of Islandsin lahden rannalla solmima sopimus, joka teki Uudesta-Seelannista Britannian kruununsiirtomaan. Sopimus alisti maorit brittiläisen Uuden-Seelannin kuvernöörin hallintaan ja antoi näille Britannian kansalaisoikeudet sekä omistusoikeuden omiin maihinsa. Sopimus myös lopetti valaanpyytäjien ja hylkeidenmetsästäjien siirtolaisuuteen perustuneen uudisasutuksen ja nykyaikaisilla tuliaseilla käydyt maoriheimojen väliset sodat. Sitoumuksen allekirjoittamisen jälkeen aloitettiin saarten järjestelmällinen ja rauhanomaisempi asuttaminen.