Moniälykkyysteoria
Teorian luoja Howard Gardner (s. 11. heinäkuuta 1943 Scranton, Pennsylvania, Yhdysvallat) on koulutukseltaan neuropsykologi, joten hän tarkkaili erityisesti aivovamman saaneita aikuisia. Gardner kiinnitti huomiota erääseen potilaaseen, joka oli menettänyt aivovaurion myötä kielelliset kykynsä mutta soitto- ja laulutaito olivat yhä jäljellä. Tämän pohjalta Gardner loi vuonna 1983 moniälykkyydestä teorian, jonka mukaan äly jakaantuu seitsemään erilaiseen ja itsenäiseen älykkyyden lajiin. Älykkyys yhdessä älykkyyden lajissa ei kuitenkaan takaa eikä estä lahjakkuutta toisessa älykkyyden lajissa, sillä jokaisella älyn eri muodolla on erilainen ja oma hermostollinen perustansa. Moniälykkyysteoriansa Gardner kehitti kritisoidakseen tuolloin hänen mielestään liian vallitsevaan asemaan nostettujen älykkyystestien käyttöä. Gardnerin mukaan yksi luku, testin tuottama älykkyysosamäärä, saattaa toki ennustaa oppilaiden selviytymistä kouluaineissa, mutta on pohjaltaan liian kapea ennustaakseen menestymistä myöhemmin elämässä.
Sosiaalinen älykkyys
Gardnerin viimeisimmät ehdokkaat moniälyn osatekijöiksi ovat: Yksi lähestymistapa on nähdä sosiaalisen vuorovaikutuksen perusedellytysten muotoutuminen emotionaalisena tapahtumana. Klassisia Meadin sosiaalipsykologian käsitteitä on kyky ottaa toisen ihmisen asema. Meadillä tämä kyky on välttämätön sille, että ihmisestä ylipäänsä tulee sosiaalinen olento. Hänen on hallittava yleistyneen toisen ihmisen asenne- ja ajatusmaailma. Roolinottokyky on sosiaalistumisprosessin tekninen osa, tarkkaa epäemotionaalista toimintaa. Stotlandin mukaan empatia on emotionaalista toimintaa, joka liikkuu miellyttävyys epämiellyttävyys ulottuvuudella. Salovey ja Mayer ovat kehitelleet emotionaalisen älykkyyden käsitettä ja määrittelevät sen kyvyksi monitoroida omia ja toisten ihmisten tunteita, eritellä niitä ja käyttää näin saatua tietoa hyväkseen omassa ajattelussaan ja toiminnassaan. Davies, Stankov ja Roberts katsovat löytäneensä tukea emotionaalisen älykkyyden erillisyydelle.