Älykkyysosamäärä
Älykkyysosamäärään on kohdistettu voimakastakin kritiikkiä, sillä älykkyysosamäärä viittaa käsitykseen jonka mukaan ihmisen älylliset kyvyt voitaisiin ilmaista yhdellä yksiselitteisellä mitta-asteikolla. Psykologi Howard Gardner on tarjonnut moniälykkyysteorian, jossa on ajatuksena että älykkyyttä on useampaa lajia. Moniälykkyysteorian mukaan ihmisen kykyä toimia älykkäästi erilaisissa tilanteissa ei voi selittää yhden yleisen älykkyyden avulla, vaan käytössä on useita eri tehtäviin erikoistuneita ja pitkälti toisistaan riippumattomia älykkyyksiä. Kuitenkin esimerkiksi Yhdysvaltojen puolustusvoimat luottavat älykkyysosamäärään. Yhdysvaltojen puolustusvoimat eivät värvää sotilaiksi henkilöitä joilla älykkyysosamäärä on alle 85. Rajaa on kokeiltu alentaa kaksi kertaa 80:een, mutta molempien kokemusten mukaan alle 85:n henkilöt eivät ole riittävän hyviä sotilaita palkkaukseen nähden (Yhdysvalloissa on palkka-armeija).
MultiFinder
Apple julkaisi vuonna 1986 Mac Plus -tietokoneen, jossa oli 1 Mt RAM-muistia. Näinkin suuri määrä muistia oli hyvä pohja moniajolle, jonka toteutti ensimmäisen kerran Andy Hertzfeld, Switcher -ohjelmallaan. Kyseinen ohjelma julkaistiin vuonna 1985. Se jakoi muistin pienempiin osiin, joihin sitten voitiin ladata ohjelmia. Käyttäjä pystyi vaihtamaan ohjelmaa valikkorivillä olevan pienen painikkeen avulla. Ohjelmaa vaihdettaessa nykyinen ohjelma liukui vaakasuunnassa pois näytöltä ja valittu ohjelma liukui sisään. Ohjelmat eivät vaatineet mitään erityismuutoksia toimiakseen Switcherin kanssa. Switcher ei kuitenkaan varsinaisesti ajanut ohjelmia yhtä aikaa, sillä passiiviset ohjelmat eivät suorittaneet mitään toimintoja, mutta niiden muisti pysyi samana. Aktivoidessa suoritusta jatkettiin samasta kohdasta, mihin oli lopetettu.