Kreikkalainen mytologia
Suullisena perimätietona eläneet kreikkalaiset tarut ovat säilyneet antiikin kirjallisuudessa. Kreikkalaista mytologiaa on pystytty selvittämään useiden alkuperäislähteiden avulla. Näihin kuuluvat ennen kaikkea:Kreikkalainen kirjallisuus sai alkunsa 700-luvulla eaa. eeppisestä runoudesta, jonka tunnetuimmat teokset ovat Homeroksen nimiin laitetut eepokset "Ilias" ja "Odysseia". Jumalmyyteillä oli eeppisessä runoudessa aina keskeinen sija, sillä ne toimivat eeposten ydinaineistona, mutta silti eepoksissa ei ollut kyse ensi sijassa myyttirunoudesta eikä uskonnollisesta runoudesta. Homeroksesta itsestään ei tiedetä paljoakaan, ja tutkivat ovat erimielisiä tämän roolista eeposten synnyssä. Homeroksen teoksista tuli joka tapauksessa ajan kuluessa merkittävimpiä kreikkalaisen taruston yhdenmukaistajia.
Antiikin Kreikan uskonto
Hellenistisenä aikana kreikkalainen sivistys levisi laajalle alueelle ja samalla Kreikkaan tuli uusia kultteja, jotka tulkittiin kreikkalaisen mytologian termein: esimerkiksi Ammon ja Baal ymmärrettiin Zeukseksi, Atargatis Afroditeksi ja Anaitis Artemiiksi. Samalla Kreikkaan, kuten koko antiikin maailmaan, levisivät idän mysteeriuskonnot, jotka tarjosivat kansanomaisemman ratkaisun ihmisten uskonelämän ongelmiin. Näistä uskonnoista tärkeimpiä olivat egyptiläiset Serapiksen, Isiksen ja Osiriksen kultit. Tällaiset mysteeriuskonnot tarjosivat kanavan henkilökohtaisemmille uskonnollisille tunteille. Kreikkaan tuli myös erilaisia okkultistisia itämaisia oppeja, kuten astrologia, sekä erilaisia kaldealaisia, babylonialaisia ja egyptiläisiä okkultistisia vaikutteita. Kreikkalaistuneiden juutalaisten määrä kasvoi.