Pälkänevesi
Järven kokonaispinta-ala on 4 633 hehtaaria eli 46 neliökilometriä. Se on 15,5 kilometriä pitkä ja 8,3 kilometriä leveä. Pälkäneveden järviallas voidaan jakaa usealla tavalla erilaisiin järvenosiin, joilla on sama vedenpinnan korkeus. Viranomaistietoja on jaettu myös usealla tavalla, mutta tässä artikkelissa käytetään Suomen ympäristökeskuksen laatimaa kaksiosaista jakoa. Siinä järven länsiosa muodostuu järvenosasta, joka jää Luikalan ja Taurialan kylien välissä sijaitsevien niemien Kuurunkärjen ja Karinkärjen länsipuolelle. Niemien välisen Karinsalmen itäpuolella aukeaa Jouttesselkä, joka on järven länsiosaa hieman pienempi.
Suur-Längelmävesi
Suomessa oli 1600-luvun alussa runsaslumisia talvia ja viileitä kesiä. Lumet sulivat ja täyttivät järvialtaat tavallista korkeammalle. Jostakin syystä Pälkänevedellä nousi vedenpinta riittävän korkealle juuri touko- ja kesäkuussa 1604, jotta Hykiänpuron koskessa alkoi veden syövyttävä vaikutus. Puron uoma laski Mallasveteen harjulla, joka oli muodostunut hiekasta, sorasta ja kivistä. Maa-aines oli irtonaista ja se tempautui helposti virtaavan veden mukaan. Syvenevä koski päästi läpi enemmän vettä ja veden voiman kasvaessa nopeutui pohjan syöpyminen. Lopulta vesi syövytti koko harjun poikki Hykiänpuron kohdalta muodostaen joen, jota kutsutaan nykyään Kostianvirraksi. Koski pauhasi ja kumisi joenrantojen täristessä muutaman viikon. Sinä aikana Pälkäneveden vedenpinta laski 3–4 metriä alemmaksi Mallasveden tasolle.