Kuiden elinkelpoisuus
Vahvimmat ehdokkaat kuiden elinkelpoisuudelle ovat tämänhetkisessä tilanteessa jäiset kuut. , kuten Jupiterin Europa ja Saturnuksen Enceladus, vaikkakin jos elämää on kummassakaan paikassa se olisi rajoittunutta pinnanalaisille alueille. Historiallisesti tarkasteltuna elämän Maalla ajateltiin olevan vain pinnanpäällinen ilmiö, mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat näyttäneet, että puolet maapallon elämästä voisi elää pinnan alla. Europa ja Enceladus sijaitsevat elinkelpoisen vyöhykkeen ulkopuolella, minkä on historiallisesta näkökulmasta katsottuna käsitetty rajaavan elämän rajat Aurinkokunnassa alueeksi, jossa vesi voi olla nestemäisenä pinnalla. Aurinkokunnan elinkelpoisella vyöhykkeellä sijaitsee vain kolme kuuta: Kuu ja Marsin kuut Phobos ja Deimos (kylläkin jotkut arviot laittavat Marsin ja sen kuut hieman elinkelpoisen vyöhykkeen ulkopuolelle) – yhdelläkään näistä ei ole ilmakehää tai vettä nestemäisessä muodossa. Vuorovesivaikutuson mahdollisesti suurena tekijänä luonnollisten kuiden elinkelpoisuuden suhteen.
Suomen markka
Kun vuonna 1877 siirryttiin kultakantaan, alettiin lyödä 10 ja 20 markan kultarahoja. Ne valmistettiin seoksesta, jossa oli 90 % kultaa ja 10 % kuparia. 20 markan kultakolikossa (6,45 g) oli grammaa puhdasta kultaa, loput kuparia 10 markan rahassa puolet tästä määrästä, grammaa puhdasta kultaa.
Kun kultakannasta ensimmäisen maailmansodan aikana luovuttiin, lopetettiin myös kultarahojen lyöminen. Kun kultakantaan vuonna 1926 joksikin ajaksi palattiin, lyötiin myös pienehkö määrä 100 ja 200 markan kultarahoja. Ne valmistettiin nytkin 90-prosenttisesta kultaseoksesta, mutta 200 markan kultarahassa oli nyt , 100 markan rahassa grammaa puhdasta kultaa. Vaihtorahoja lyötiin nikkelipronssista, joka sisältää 75 % kuparia ja 25 % nikkeliä, sekä kuparista. Nikkelipronssi eli nikkelikupari on suuresta kuparipitoisuudestaan huolimatta harmaanvalkoista.