Solomon (500-luku)
Solomon (; s. noin 480/490 – k. 544) oli itäroomalainen sotapäällikkö. Hän oli eunukki ja palveli vandaalisodan aikana (533–534) Pohjois-Afrikassa sotapäällikkö Belisariusta. Sodan päätyttyä vuonna 534 hänet nimitettiin vastaperustetun African pretoriaaniprefektuurin maaherraksi (nykyinen Tunisian, Pohjois-Algerian ja Pohjois-Libyan alue). Tässä virassa hän joutui taistelemaan kapinaan nousseita maureja vastaan. Solomon kukisti maurit kahdesti Tunisiassa, mutta keväällä 536 syttynyt armeijan kapina pakotti hänet pakenemaan Pohjois-Afrikasta. Hän kuitenkin palasi vuonna 539, kun kapina oli kukistettu. Toisen kautensa aikana Solomon kukisti maurit, ja karkotti loputkin vandaalit provinssista. Hän myös rakennutti Pohjois-Afrikkaan useita linnoituksia ja ympäröi monia kaupunkeja muureilla. Provinssi sai nauttia muutaman vuoden ajan rauhasta ja kukoistuksesta, mutta vuonna 543 maurit nousivat jälleen kapinaan, ja Solomonin oli taas lähdettävä heitä vastaan. Roomalaiset kuitenkin lyötiin Numidian ja Byzaciumin rajalla vuonna 544 käydyssä Cilliumin taistelussa, jossa Solomon sai surmansa.
Salomonsaaret
Espanjalainen löytöretkeilijä Álvaro de Mendaña de Neira vieraili saarilla vuonna 1568 ja uudestaan vuonna 1595. Mendañan tavoitteena oli perustaa alueelle siirtokunta, mutta hän kuoli malariaan ja loput selviytyneet palasivat kahden kuukauden kuluttua takaisin Peruun, josta he lähtivät alun perin matkaan. Mendaña löysi saarilta kultaa ja nimesi ne kuningas Salomon mukaan "Salomonsaariksi" luullen löytäneensä yhden hänen tarunhohtoisista kultakaivoksistaan. Englantilainen löytöretkeilijä Philip Carteret vieraili Santa Cruzeilla ja Malaitalla vuonna 1767. Tämän jälkeen alueelle tuli lisää löytöretkeilijöitä ja valaanpyytäjiä 1700-luvun lopussa. Pahamaineiset santelipuun kauppiaat kävivät saarilla 1840-luvulta 1860-luvulle asti. 1860-luvulla merimiehiltä vaihdetut tuliaseet lisäsivät voimakkaasti alueen sisäistä väkivaltaa. Samaan aikaan eurooppalaisten tuomat taudit tappoivat väestöä. Lähetyssaarnaajat olivat tähän aikaan aktiivisia muualla eteläisen Tyynenmeren alueella, mutta liikkuivat varovaisesti pahamaineisina tunnetuilla Salomonsaarilla. Katkeruus eurooppalaisia kohtaan kasvoi ja useita lähetyssaarnaajia murhattiin.