Euro
Vasta 1990-luvun alussa todellinen yhteisvaluutta alkoi näyttää yhdentymiskehityksen saavutusten puolesta mahdolliselta. Vuoden 1990 puolivälistä lasketaan käynnistyneen Euroopan talous- ja rahaliiton, EMU:n, ensimmäisen vaiheen, sillä tuolloin silloisen EU:n alueella oli saatu poistettua lähes kaikki entiset pääoman vapaan liikkuvuuden esteet. 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tietämiltä 1990-luvun alkuvuosiin jatkunut finanssimaailmassa levoton aika kuitenkin sisälsi muun muassa lamakausia eri maissa ja voimakkaita kansallisten valuuttojen kurssien vaihteluja, joista osa johtui valuuttakeinottelijoiden toimista. Tämä myllerrys toisaalta lykkäsi yhteisvaluutan luomista, mutta toisaalta vahvisti tahtoa saada yhteisvaluutta aikaan: monen maan yhteinen raha nähtiin mahdollisuutena suojautua sellaisilta globalisoituvan maailmantalouden voimilta, joita vastaan Euroopan minkään maan kansallinen raha ei enää yksinään ollut riittävän suuri ja vahva.
Euroalue
Andorra käytti valuuttanaan aiemmin rinnakkain Espanjan pesetaa ja Ranskan frangia. Euron käyttöönoton jälkeen myös Andorra siirtyi euroon. Asiasta ei kuitenkaan ollut tuolloin eikä vuosiin sen jälkeenkään sopimusta EU:n kanssa. Toisin kuin Monaco, San Marino ja Vatikaani, Andorra ei sopimuksen puuttumisen vuoksi myöskään saanut lyöttää omilla kansallisilla tunnuksillaan varustettuja eurokolikoita. Andorra solmi euron käyttämisestä sopimuksen EU:n kanssa 30. kesäkuuta 2011 ja sen mukana tilanne virallistui: maa sai alkaa lyöttää omia eurokolikoitaan 1. heinäkuuta 2013 lähtien. Andorra on suunnitellut julkaisevansa omat kolikkonsa maalis–huhtikuussa 2014