Traakia
Nimellä Traakia on eri aikoina tarkoitettu eri laajuista aluetta. Vanhalla ajalla traakialaiset asuivat alueella, joka käsitti nykyisen Bulgarian ja Euroopan-puoleisen Turkin, Koillis-Kreikan sekä itäosan nykyistä Serbiaa ja Makedoniaa. Pohjoisessa se rajoittui Tonavaan, idässä Mustaanmereen ja Marmaramereen, etelässä Aigeianmereen ja lännessä Vardar- ja Iso Morava -jokiin. Roomalaisaikana Traakian provinssi oli hieman pienempi; sen pohjoisrajana olivat Balkanin vuoret ja länsirajana Mesta-joki.
Daakian sodat
Roomalaisten valtaamat alueet liitettiin Rooman valtakuntaan, jonka raja siirtyi nyt Tonavan pohjoispuolelle. Baanaatin tasanko liitettiin Moesia Superioriin. Etelä-Karpaattien alueelle roomalaiset rakensivat linnoituksia turvaamaan pohjoisen rajansa. Tärkeimpiä näistä linnoituksista olivat Legio IIII Flavia Felixin tukikohta "Colonia Ulpia Traiana Augusta Dacia", jota pian alettiin kutsua Daakian entisen pääkaupungin mukaan Sarmizegethusaksi, ja Legio XIII Geminan tukikohta Berzobis. Trajanus rakennutti myös sillan Tonavan yli, jotta joen toisella puolella olevia linnoituksia voitaisiin huoltaa kaikkina vuodenaikoina. Kreikkalaisen Apollodoros Damaskolaisen suunnittelemassa Trajanuksen sillassa ("pons Traiani") oli puinen ajotie ja kaksikymmentä kivipilaria.