Silkkitie
Seuraava askel otettiin n. 130 eaa. Kiinan Keski-Aasiaan suuntaamien lähetystöjen myötä. Keisari Wudi lähetti "Suuren matkailijan" Chang Chienin tugaanien luokse tarkoituksena solmia heidän kanssaan liitto hunneja vastaan. Tämä ei onnistunut, mutta Chienin vaiheikas matka toi keisarille tietoja alueen vauraista ja aiemmin tuntemattomista kuningaskunnista, kuten Ferganasta, Baktriasta ja Parthiasta. Kiinalaiset pyrkivät niiden kanssa kauppasuhteisiin. He olivat erityisen kiinnostuneita ferganalaisten hallussa olleista kookkaista ja voimakkaista hevosista, joita kutsuttiin "taivaallisiksi hevosiksi". Kiinalaiset lähettivät kymmeniä lähetystöjä näihin maihin ja aina Seleukidien hallitsemaan Syyriaan saakka.
Silkkitie
Buddhalaisuus alkoi kulkeutua silkkitietä pitkin Kiinaan ja sieltä edelleen Japaniin ja Koreaan noin viimeiseltä esikristilliseltä vuosisadalta alkaen. Aleksanteri Suuren valloitukset olivat synnyttäneet nykyisen Pakistanin–Afganistanin-alueelle ns. grekobuddhalaisen kulttuurin, jossa intialaiset ja kreikkalaisperäiset vaikutteet sekoittuivat. Koska suoran tien Intiasta Kiinaan esti Himalajan vuoristo, oli kaukoitään levinnyt buddhalaisuus juuri tätä kreikkalaisväritteistä muotoa. Esimerkiksi tapa kuvata Buddhaa ihmishahmoisena on kreikkalaista vaikutusta: vanhempi traditio ei voinut ajatella jumalaksi korottautuneen Buddhan kuvaamista ihmiseksi. Muita silkkitien kautta Kiinaan levinneitä uskontoja olivat manikealaisuus ja harhaopiksi Bysantissa nimetty kristinuskon muoto nestoriolaisuus.