Kiinan historia
Kun tasavaltalainen vallankumous lopulta alkoi, Sun Yat-sen oli varainkeruumatkalla Yhdysvalloissa, eikä Tongmenghui -järjestöllä ollut aluksi osaa vallankumouksessa. Vallankumous alkoi Wuhanin kaupungista, missä kapinalllisten ruutivaraston räjähdettyä paikallispoliisi sai käsiinsä kapinallisjärjestön jäsenluettelot. Paljastuneita uhkasi kuolemantuomio, minkä johdosta he ryhtyivät kapinaan heti. Kapina levisi nopeasti muihin kaupunkeihin, missä se sai tukea myös aiemmin rauhallisina pysyneiltä ylemmiltä yhteiskuntaluokilta. Tilanne oli pian karannut Qing-dynastian hallinnasta ja 15 maakuntaa ilmoitti itsenäistyneensä Qing-vallan alaisuudesta puolentoista kuukauden sisällä. Sun Yat-Sen palasi joulukuussa 1911 Kiinaan ja hänet valittiin Kiinan tasavallan ensimmäiseksi väliaikaiseksi presidentiksi.
Mukdenin välikohtaus
Qing-dynastian luhistuttua vuonna 1912 maata hallitsivat paikalliset sotaherrat. 1920-luvulle tultaessa yksi heistä voimakkaimmista oli Mantšuriaa 100 000:n miehen hyvin varustetun Fengtian-armeijansa kautta hallinnut Zhang Zhuolin. Japanin Etelä-Mantšurian rautatietä turvaamassa oli noin 10 000 Guandong-armeijan sotilasta. Monet tämän armeijan upseereista halusivat sytyttää sodan Kiinaa vastaan ja liittää Mantšurian Japaniin samaan tapaan, kuin Korealle oli käynyt vuonna 1910. Monien japanilaisten mukaan Japanin tuli johtaa Aasiaa länttä vastaan ja Mantšurian hallintaa pidettiin välttämättömänä näille suunnitelmille. 4. kesäkuuta 1926 Zhang Zhuolinia kuljettaneen junan alla räjähti erään japanilaisen upseerin asettama pommi ja Zhang sai surmansa. Kansallismielistä hallitusta Nanjingissa johtanut Tšiang Kai-šek ei kuitenkaan ryhtynyt Japanin vastaisiin toimiin, kuten pommin asettajat olivat toivoneet. Valtaan Mantšuriassa nousi Zhangin poika Zhang Xueliang, joka oli uskollinen kansallismieliselle hallitukselle ja toi alueen näin sen vähintään nimellisen vallan alle joulukuussa 1928.