Oolannin sota
Romanian rintamalla etenevä Venäjä oli provosoinut Osmanien valtakunnan julistamaan sodan 4. lokakuuta 1853, ja Britannia sekä Ranska päättivät tukea osmaneja. Oolannin sodan tarkoituksena oli eristää Venäjän huoltoreitit ja ulkomaankauppa ja pakottaa se rauhaan sekä saada Ruotsi mukaan Venäjän vastaiseen sotaan. Saarto oli tarkoitus toteuttaa niin, että Venäjän laivasto Itämerellä tehtäisiin toimintakyvyttömäksi tuhoamalla rannikkopuolustuslinnakkeet, laivastoa ja ulkomaankaupan varastoina toimivia kauppamakasiineja. Vahingosta huomattava osa kohdistui Suomeen, koska suuri osa tuonaikaisesta Venäjän lipun alla purjehtivasta kauppalaivastosta oli Suomessa.
Kiestingin taistelut
Kiestingin rintama oli kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuon III armeijakunnan vastuualuetta. Armeijakunta oli liitetty Saksan Norjan-armeijalle, AOK Norwegenille. Tammikuussa 1942 perustettiin Saksan Lapin-armeija, Armeeoberkommando Lappland, jonka komentajaksi Rovaniemen Kursunkijärvellä sijainneeseen esikuntaan tuli kenraalieversti Eduard Dietl.
Saksan Norjan-armeijan komentaja kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorst ja Siilasvuo hahmottelivat asemien parantamisen varjolla hyökkäyksen, jonka tarkoituksena oli katkaista Muurmannin rata. Hyökkäys alkoi marraskuun alussa. Jo lokakuun lopulla Yhdysvallat oli lähettänyt Suomelle hyökkäyksen lopettamista vaatineen nootin. Mannerheim pyysi Saksan Norjan-armeijalta hyökkäyksen pysäyttämistä viitaten Suomen armeijan uudelleenjärjestelyihin. Saksan sodanjohto, Oberkommando der Wehrmacht (OKW) oli jo aiemmin käskenyt Norjan-armeijan puolustukseen kaikilla rintamilla, ja saatuaan Mannerheimin viestin OKW vaati jyrkkäsanaisesti Norjan-armeijalta selvitystä sen aikomuksista. Hyökkäystä leimasivat kenraalien erimielisyydet operaatioista, ja von Falkenhorst määräsi hyökkäyksen pysäytettäväksi 17. marraskuuta. Ajatuksesta katkaista liittoutuneiden tärkeä huoltoväylä, Muurmannin rata, luovuttiin ja 3. armeijakunta ryhmittyi puolustusasemiin.