Miina Lönnrot
Serafia Wilhelmiina (Miina) Lönnrot (5. heinäkuuta 1827 – 7. syyskuuta 1915) oli Elias Lönnrotin vanhimman veljen räätäli Henrik Johan Lönnrotin (1793–1838) tytär. Hän toimi vuodesta 1854 alkaen Elias Lönnrotin perheen taloudenhoitajana ensin Helsingissä ja sitten Sammatissa Lönnrotin omistamissa Nikun ja Lammin taloissa. Elias Lönnrotin kuoltua vuonna 1884 Miina Lönnrot keräsi Lönnrotin syntymäkotiin Paikkarin torppaan perustettua museota varten torppaan kuulunutta esineistöä. Kadonneiden huonekalujen tilalle hän hankki vastaavia muualta ja tarvittaessa valmistettiin uudet huonekalut Miinan muistitietojen perusteella. Paikkarin torpan ensimmäinen opaskirjanen laadittiin myös Miinan tietojen pohjalta vuonna 1898.
Erik Lönnroth
Lönnroth opetti vuodesta 1914 Helsingin yliopistossa metsäarviointia, ensin ylimääräisenä opettajana, vuodesta 1928 professorina. Hänen 1919 ilmestynyt ensimmäinen tieteellinen julkaisunsa metsäarvioinnin harjoitustöistä säilyi alan oppikirjana aina 1950-luvulle saakka. Lönnrothin tieteelliset julkaisut käsittelivät metsän kasvu- ja rakenneoppia, puun mittausta sekä metsätalouden järjestämistä. Hänen 1929 kehittämänsä matemaattinen malli metsän kasvun ja poistuman suhteesta on ollut keskeinen tekijä arvioitaessa metsäekosysteemin biomassan kokonaistuotosta ja verrattaessa jatkuvan tuotoksen ja kertainvestointiin perustuvaa biomassan mittaustulosta toisiinsa. Metsän arviointiin Lönnroth kehitti puun korkeuden mittarin eli hypsometrin ja puun läpimitan määrityslaitteen eli dendrometrin.