Vladimir Solovjov
Vladimir Sergejevitš Solovjov (; 28. tammikuuta 1853 Moskova – 13. elokuuta 1900 Uzkoje) oli venäläinen filosofi, runoilija ja mystikko. Hän oli vapaamielinen älykkö, joka yhdisti ajattelussaan sekä filosofisen loogisuuden että aidon uskonnollisen kokemuksen tavoittelun. Hän kuului 1900-luvun alussa vaikuttaneeseen niin sanottuun sofiologiseen koulukuntaan, johon kuuluivat myös Sergei Bulgakov ja Pavel Florenski. Solovjov haaveili universaalista kirkosta, protestanttien, katolisten ja ortodoksien yhdistymisestä takaisin vanhaksi alkukirkoksi. Hän vastusti uskonnollisten vähemmistöjen sortoa ja kuolemanrangaistusta.
Ivan Kaljajev
Ivan Kaljajev syntyi poliisin ja köyhtyneen puolalaisen aatelisperheen tyttären perheeseen. Vuosina 1897–1898 hän opiskeli Moskovan yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 1898 hän siirtyi Pietarin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan. Pietarissa Kaljajev liittyi Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi -järjestöön. Vuonna 1899 hänet pidätettiin opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia ja karkotettiin kahdeksi vuodeksi Jekaterinoslaviin, jossa hän liittyi sosiaalidemokraattien paikallisjärjestöön. Vuonna 1902 hän yritti turhaan päästä takaisiin Pietarin yliopistoon. Samana vuonna Saksan poliisi pidätti Kaljajevin ja luovutti hänet Venäjän viranomaisille, jotka karkottivat hänet Jaroslavliin. Syksyllä 1903 Kaljaev matkusti ulkomaille, missä hän liittyi sosialistivallankumouksellisten taistelujärjestöön. Vuonna 1904 hän osallistui sisäministeri Vjatšeslav von Plehwen murhayritykseen Pietarissa. Helmikuussa 1905 hän tappoi pommilla Moskovan kenraalikuvernöörin suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin. Kaljajev tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Pähkinälinnan linnoituksessa. Vankilassa hän kirjoitti runoja, jotka julkaistiin kuoleman jälkeen.