Hivenaine
Fluoria on maaperässä kemiallisina yhdisteinä noin 300 grammaa tonnissa. Fluoria esiintyy elollisessa luonnossa hampaissa ja luustossa. Ihmisessä fluoria on 2,6–6,5 milligrammaa. Fluorin lähteitä ovat merenelävät, kasvikset, mansikka, viinimarjat, jyvät, tee, kahvi ja vesi (vaikka Suomessa fluoria poistetaan vedestä, ei enää lisätä). Fluoria tarvitaan luun ja hampaiden muodostukseen sekä vahvistamaan hammaskiilteen kiderakennetta hammaskariesta vastaan. Puutos voi aiheuttaa hammaskariesta ja mahdollisesti osteoporoosia. Yliannostuksesta voi seurata fluoroosia, luun liikakasvua selkärangan alueella, jäsenten jäykkyyttä ja sydänhaittoja.
Deferoksamiini
Deferoksamiini (myös "desferrioksamiini B", "desferoksamiini B", DFO-B, DFOA, DFB) on bakteerin tuottama rautaa sitova orgaaninen yhdiste. Sitä tuottaa actinobacteria "Streptomyces pilosus". Sitä käytetään lääketieteessä kelatoivana yhdisteenä poistamaan ylimääräistä rautaa elimistöstä, kuten esimerkiksi hemokromatoosin ja hemosideroosin hoidossa. Deferoksamiini ottaa rautaa ferritiinistä ja hemosideriinistä, mutta ei sytokromientsyymeistä, hemoglobiinista eikä transferriinista. Sitä käytetään akuutin rautamyrkytyksen hoidossa, varsinkin lapsilla. Sitomalla itseensä ylimääräistä rautaa, joka poistuu elimistöstä virtsan mukana, se suojaa elimiä kuten maksaa ja munuaisia. Deferoksamiinin anto akuuttiin myrkytykseen voi värjätä virtsan pinkin punertavaksi. Deferoksamiini imeytyy huonosti, ainoastaan n. 15-prosenttisesti suun kautta annettuna, joten parenteraalinen antotapa on suositeltavin.