Heian-kausi
Heian-kausi () on klassisen Japanin historian viimeinen kausi, joka kesti vuodesta 794 vuoteen 1185. Heian-kaudella kungfutselaisuus ja muut kiinalaiset vaikutukset saavuttivat Japanissa huippunsa. Heian-kautta pidetään myös Japanin keisarillisen hovin huippukautena ja kausi tunnetaan taiteestaan, erityisesti runoudesta ja kirjallisuudesta. Kausi oli myös samurai-luokan nousun aikaa. Nimi "Heian" tarkoittaa japaniksi "rauhaa".
Japanin keisarikunta
Japani oli vuosisatoja suljettu yhteiskunta, kunnes se joutui Yhdysvaltojen painostamana avaamaan ovensa maailmalle 1800-luvun puolivälissä. Meiji-restauraation jälkeen maa alkoi noudattaa laajentumishakuista politiikkaa. Vuonna 1872 Japani liitti Riukiusaaret itseensä ja saaret ovat maan hallussa edelleen. Vuonna 1895 Japani miehitti Taiwanin ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan seurauksena. Kymmenen vuotta myöhemmin käytiin Venäjän–Japanin sota, jonka Japani voitti. Sodan seurauksena Japani miehitti Korean niemimaan ja Mantšurian, sekä vei Venäjältä Sahalinin eteläosan. Ensimmäisessä maailmansodassa Japani oli sodassa ympärysvaltojen puolella keskusvaltoja vastaan ja sai Saksalta sodan jälkeen Kansainliiton mandaattialueina hallintaansa Marshallinsaaret, Mikronesian, Palaun ja Pohjois-Mariaanit. 1930-luvulla Japani oli miehittänyt jo suuria alueita Kiinasta. 1940-luvun alussa Japani oli jo miehittänyt Indokiinan, Thaimaan, Burman, Singaporen, Malakan niemimaan, Indonesian ja Filippiinit.