Syldaavi
Syldaavi on kuvitteellinen kieli, jota puhutaan Hergén Tintti-sarjakuvissa esiintyvässä Syldavian valtiossa. Kielelle pohjana oli hollannin murre marol, jota on puhuttu Brysselin ympäristössä. Kielen on analysoinut Mark Rosenfelder. Syldavian kieltä esitellään ensi kerran vuosina 1938–1939 ilmestyneessä Tintti-seikkaulussa "Kuningas Ottokarin valtikka". Tarinassa on paljon horjuntaa sen suhteen, kirjoitetaanko syldaavia latinalaisilla vai kyrillisillä aakkosilla. Esimerkiksi nimikilvistä ja tienviitoista osa käyttää latinalaisia ja osa kyrillisiä aakkosia.
Slaavilainen mytologia
Toisin kuin kreikkalaisella tai egyptiläisellä mytologialla, slaavilaisen mytologian tutkimuksella ei ole käytettävissään kirjallisia alkuperäislähteitä. Slaaveilla ei voida todistaa olleen minkäänlaista kirjoitusjärjestelmää ennen kristinuskon saapumista, vaikka joitakin kiistanalaisia tapauksia on olemassa (esimerkiksi Velesin kirja). Sen vuoksi kaikki uskomukset ja perinteet siirrettiin suullisesti sukupolvelta toiselle, ja monet niistä painuivat unohduksiin kristinuskon saapumista seuranneina vuosisatoina. Kirjakielen slaaveille loivat 800-luvulla veljekset Kyrillos ja Metodios, kyrillistä aakkostoa edeltäneen glagoliittisen kirjaimiston isät, jotka Bysantin keisari lähetti slaaveja opettamaan. Kirjoitettu slaavi jäi kuitenkin pienen kaupungeissa asuneen hengellisen kansanosan yksinoikeudeksi, ja slaavinkieliset tekstit olivat voimakkaasti sidoksissa kristinuskoon. Maaseudun väestö jatkoi elämää entiseen tapaan, ja heidän uskomuksensa siirtyivät edelleen ainoastaan suullisesti. Ei-slaavilaiset kristityt lähetystyöntekijät kirjoittivat muistiin joitakin harvoja merkintöjä slaavien uskonnosta, mutta he eivät suhtautuneet pakanauskomuksiin kovinkaan objektiivisesti tai kiinnostuneina.