Dōjō
Budōn peruskirjan neljäs artikla määrittelee dōjōn suraavasti:
Daitō-ryū aiki jūjutsu
Sodan jälkeisen Japanin voimakas pasifismi toi suuria muutoksia taistelulajien (budô/bujutsu) harjoitteluun. Enää ei ollut kovinkaan hyväksyttävää puhua vastustajan tappamiseen tähtäävistä tekniikoista, vaan luonteen kasvattaminen nousi tärkeimmäksi päämääräksi. Lajit myös muuttuivat entistä enemmän näytöksissä suurta suosiota nauttivien näyttävien liikkeiden ja heittojen suuntaan. Ihmisillä ei ollut turvallisessa Japanissa varsinaista käyttöä tehokkaille, mutta kivuliaammille ja vähemmän näyttäville tekniikoille.