Banaanikärpäsen nykyinen tutkimus
Banaanikärpäsen nykyistä tutkimusta tehdään lähes kaikilla biologian ja lääketieteen osa-alueilla. Nykyään banaanikärpänen onkin yksi yleisimmin biologiassa käytetyistä malliorganismeista, jota käytetään sadoissa laboratorioissa ja josta on eristetty kasvatuksiin tuhansia genotyypiltään erilaisia mutanttikantoja. Myös lajin koko genomin emäsjärjestys on selvitetty jo vuonna 2000, vuotta ennen ihmisen genomia. Erityisesti banaanikärpäsiä käytetään geneettisissä ja fysiologisissa tutkimuksissa, sekä lääketieteessä erilaisten sairauksien tautimallina. Koska ihmisen ja banaanikärpäsen geenitoimintojen on havaittu olevan pohjimmiltaan melko samanlaisia, voidaan kärpäsellä saatuja tuloksia soveltaa usein myös ihmisellä.
Hirvennenäsaivartaja
Hirvennenäsaivartajaa tavataan siellä missä hirviäkin. Aikuinen kärpänen on kiiliäisille tyypilliseen tapaan hyvin lyhytikäinen ja sen ainoa tarkoitus on lisääntyminen. Naaras ei muni vaan ruiskauttaa useiden kymmenien pienten toukkien ryhmän isäntäeläimeksi valitsemansa eläimen sieraimeen. Isäntä on jokseenkin aina hirvi, mutta kehittyneitä toukkia on tavattu myös metsäkauriista. Toukat elävät isäntäeläimen nenäontelossa sekä kurkussa käyttäen ravinnokseen limakalvoja. Suuren toukkamäärän tapauksessa infektio voi johtaa kuolemaan, erityisesti vasojen tapauksessa. Satunnaisesti toukat saattavat kaivautua sieraimista ja nielusta syvemmälle, jopa aivoihin asti, jolloin hirvi voi seota tai kuolla. Toukat tarttuvat alustaansa piikikkään pintansa avulla, kunnes täysin kehittynyt toukka antaa isännän aivastaa itsensä ulos. Kotelo sijaitsee maaperässä. Laji talvehtii toukkana isännän elimistössä.