Heian-kausi
Heian-kausi () on klassisen Japanin historian viimeinen kausi, joka kesti vuodesta 794 vuoteen 1185. Heian-kaudella kungfutselaisuus ja muut kiinalaiset vaikutukset saavuttivat Japanissa huippunsa. Heian-kautta pidetään myös Japanin keisarillisen hovin huippukautena ja kausi tunnetaan taiteestaan, erityisesti runoudesta ja kirjallisuudesta. Kausi oli myös samurai-luokan nousun aikaa. Nimi "Heian" tarkoittaa japaniksi "rauhaa".
Japanin talous
Alun perin hallitus oli mukana talouden modernisoinnissa, tarjoten useita "mallitehtaita", jotka helpottivat siirtymistä modernille kaudelle. Meiji-kauden ensimmäisen kahdenkymmenen vuoden jälkeen teollisuus laajeni länsimaisen teknologian ja huomattavien yksityisten sijoitusten avulla nopeasti noin vuoteen 1920 saakka. Harkitun taloudellisen suunnittelun ja sotien teollisuutta kiihdyttävän vaikutuksen seurauksena Japani selvisi ensimmäisestä maailmansodasta huomattavana teollisuusvaltiona. Toinen maailmansota puolestaan aiheutti huomattavia tuhoja Japanin taloudelle. Sen loputtua Japanin miehittäjät pyrkivät muun muassa hajottamaan zaibatsut. Korean sodan alettua Japanin talous lähti nopeaa nousuun jatkaen kasvamistaan aina 1980-luvulle saakka. 1980-luvun loppupuolella Japaniin muodostui talouskupla, jonka puhkeamisen seurauksena Japani ajautui taantumaan 1990-luvulla. Talouden korjauspolitiikan osana silloinen pääministeri Ryūtarō Hashimoto nosti kulutusveroa. Verojen nosto johti kuitenkin talouskehityksen heikkenemiseen ja Hashimoton suosion laskuun, jonka seurauksena hän hävisi seuraavat vaalit. Kuplan puhkeamista seuranneen kymmenen vuoden aikana Japanin talouden sanotaan olleen pysähtynyt ja aikaa on kutsuttu "menetetyksi vuosikymmeneksi".