Entente cordiale
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasiainministeri Henry Petty-Fitzmauricen ja Ranskan Lontoon suurlähettilään Paul Cambonin 8. huhtikuuta 1904 allekirjoittama julistus ei virallisesti sisältänyt muuta kuin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan Marokkoa, Egyptiä, Siamia (Thaimaata), Madagaskaria, Uusia Hebridejä, Länsi- ja Keski-Afrikkaa sekä Newfoundlandia koskevien erimielisyyksien sopimisen, mutta yhteisymmärrys ja imperialistisen kilpailun lopettaminen Ranskan ja Britannian kesken loi kuitenkin edellytyksen ententeä pidemmälle menevälle yhteistyölle. Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska muodostivat sotilassopimuksen 30. huhtikuuta 1905 ja laivastosopimuksen 16. syyskuuta 1912.
UKUSA-sopimus
Vuonna 1941 tehtyyn Atlantin julistukseen liittyvään epäviralliseen sopimukseen pohjautuva salainen valtiosopimus uusittiin vuonna 1943 tehdyn BRUSA-sopimuksen myötä ja virallisesti solmittiin 5. maaliskuuta 1946 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen välillä. Seuraavina vuosina sitä laajennettiin käsittämään myös Kanadan, Australian ja Uuden-Seelannin. Länsi-Saksan, Filippiinien ja usean Pohjoismaan kaltaisia "kolmannen tason" maina tunnettuja maita liittyivät myös UKUSA-yhteisöön.