Fonologia
Fonologia, eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista.
Koartikulaatio
Koartikulaatio tarkoittaa fonetiikassa vierekkäisten äänteiden luontaista mukautumista toisiinsa. Koartikulaatio on "universaalia", sillä sitä esiintyy kaikissa maailman kielissä, ja monien yksittäistenkin äänteiden koartikulaatio on samantapaista eri kielten kesken. Koartikulaatio on kuitenkin myös "kielikohtaista", sillä luonnollisen koartikulaation voivat ohittaa yksittäisen kielen fonologiset säännöt tai koartikulaatiota rikkovat foneemierot. Kielenkäyttäjät eivät yleensä tiedosta käyttämäänsä koartikulaatiota lainkaan.