Oolannin sota
Romanian rintamalla etenevä Venäjä oli provosoinut Osmanien valtakunnan julistamaan sodan 4. lokakuuta 1853, ja Britannia sekä Ranska päättivät tukea osmaneja. Oolannin sodan tarkoituksena oli eristää Venäjän huoltoreitit ja ulkomaankauppa ja pakottaa se rauhaan sekä saada Ruotsi mukaan Venäjän vastaiseen sotaan. Saarto oli tarkoitus toteuttaa niin, että Venäjän laivasto Itämerellä tehtäisiin toimintakyvyttömäksi tuhoamalla rannikkopuolustuslinnakkeet, laivastoa ja ulkomaankaupan varastoina toimivia kauppamakasiineja. Vahingosta huomattava osa kohdistui Suomeen, koska suuri osa tuonaikaisesta Venäjän lipun alla purjehtivasta kauppalaivastosta oli Suomessa.
Monongahelan taistelu
Monongahelan taistelu merkitsi loppua Braddockin tutkimusretkelle, jonka monet olivat uskoneet päättyvän Ohionlaakson sieppaamiseen Ranskalta. Tilanne johti nopeasti Englannin ja Ranskan väliseen seitsenvuotiseen sotaan. Seuraavan kolmen vuoden ajan ranskalaiset hallitsivat Ohionlaaksoa ja saivat puolelleen monia aiemmin puolueettomina pysyneitä heimoja. Englantilaisten huono intiaanipolitiikka vaikeutti heidän asemaa. Sodan edetessä brittiläiset joukot ottivat vallan ja ranskalaisia tukeneet intiaanit käsittivät valinneensa väärän puolen. Ranska ei pystynyt tarjoamaan intiaaniliittolaisilleen enää kylliksi lahjoja. Lopulta intiaanit väsyivät pitkään sotaan eivätkä nähneet riittävää syytä taistella eurooppalaisten sodassa kaukana kotiseuduiltaan. Sodan ratkaisuhetket käytiinkin pääasiassa valkoisten armeijoiden välillä. Britit valtasivat Fort Duquesnen, Quebecin ja Montrealin vuoden 1759 loppuun mennessä. Muualla maailmassa seitsenvuotinen sota jatkui vuoteen 1763, jolloin kirjoitettiin Pariisin rauha.