Uskonto Suomessa
Ennen kristinuskon leviämistä Suomessa harjoitettiin kotoperäisiä alkuperäisuskontoja, joita kutsutaan suomalaiseksi muinaisuskoksi. Kristinuskoa alkoivat vallanpitäjät levittää Suomeen 1100-luvulla ja muinaisuskon harjoittaminen kiellettiin.
Kristittyjen vainot
Konstantinus Suuri lopulta antoi kristinuskolle tasavertaisen aseman 313, ja myöhemmin kristinuskoa alettiin myös poliittisista syistä suosia Rooman valtakunnan yhteisenä uskontona. Lopulta keisari Theodosius I:n aikana Kristinuskosta tuli valtionuskonto vuonna 380 ja keisari kielsi muiden uskontojen kuin kristinuskon harjoittamisen Rooman valtakunnassa 392. Saatuaan virallisen valtionuskonnon aseman kristityt aloittivat puolestaan vanhan pakanallisen kulttuurin ilmenemismuotojen hävittämisen eli vainoamisen.