Ludvig Filip I
Ludvig Filip I (; 6. lokakuuta 1773 – 26. elokuuta 1850) oli viimeinen Ranskan kuningas vuosina 1830–1848. Hän oli Louis Philippe d'Orléansin ("Philippe-Égalité") poika Bourbonien Orléansin sukuhaaraa ja Henrik IV:n ja Ludvig XIII:n jälkeläinen. Ludvig Filipin valtakautta kutsutaan Ranskan historiassa heinäkuun monarkiaksi, sillä hän tuli valtaan heinäkuun vallankumouksen seurauksena vuonna 1830. Vuonna 1848 hän joutui vuorostaan helmikuun vallankumouksen syrjäyttämäksi. Ludvig Filipiä kutsuttiin porvarikuninkaaksi.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1729–1765)
Ludvig oli kruununprinssi syntymästään alkaen. Hänen äitinsä oli puolalaissyntyinen kuningatar Maria Leszczyńska. Ludvig rikkoi välinsä isänsä kanssa, kun hän 15-vuotiaana vasten tämän käskyjä seurasi tätä Itävallan perimyssodan rintamalle, joten hänen vaikutusvaltansa Ranskan päätöksentekoon jäi vähäiseksi. Ludvig naitettiin 15-vuotiaana prinsessa Maria Teresia Rafaelan, Espanjan kuningas Filip V:n tyttären kanssa. Heille syntyi vuonna 1746 yksi tytär, mutta Maria Teresia kuoli kolme päivää synnytyksen jälkeen. Seuraavana vuonna Ludvig nai Saksin prinsessa Maria Josephan, vaaliruhtinas Fredrik August II:n tyttären. He saivat kahdeksan lasta. Toisin kuin isänsä, Ludvig oli uskollinen aviomies. Hän kuoli tuberkuloosiin 36-vuotiaana vuonna 1765. Kruununprinssiksi tuli hänen vanhin poikansa, tuleva kuningas Ludvig XVI, joka sittemmin syrjäytettiin ja teloitettiin vallankumouksen aikana. Kolmen kuninkaaksi edenneen pojan ohella Ludvigin ainoat aikuisiksi eläneet lapset olivat kaksi tytärtä, Sardinian kuningatar Maria Clotilde ja vallankumouksen yhteydessä teloitettu prinsessa Elisabet.