Guldhøj
Hautakumpua tutkivat vuonna 1891 V. Boye ja H. Petersen apunaan joukko työmiehiä. Työ tehtiin ripeästi ja paikalle ei palattu enää jatkotutkimuksia varten. Kyseessä oli ensimmäinen tammiarkkuhautaukseen liittyvä arkeologinen kaivaus, joka dokumentoitiin siksi myös valokuvin. Kolmesta tammiarkusta on suoritettu dendrokronologinen analyysi, jonka avulla on arvioitu tammipuiden kaatamisvuodet. Ensimmäinen analyysi tehtiin arkuille B ja C vuonna 1975, ja toisella kertaa se tehtiin arkuille A ja C vuonna 2011.
Naruhame
Alla on lueteltu ne Sophie Bergerbrantin löytämät arkeologiset kohteet (merkitty *), joissa havaittiin tutkimuksissa joko naruhameen jäänteitä tai pronssiputkia. Luettelossa on mukana myöhemmin lisättyjä muita naruhameeseen viittaavia löytöjä. Ruumishautaus on useimmiten tammiarkkuhautaus hautakumpuun, mutta osa vainajista on haudattu paasiarkkuihin tai maakuoppiin. Polttohautaus yleistyi periodilta III alkaen, ja sekä vainajan jäännökset että hauta-antimet saatettiin laittaa polttamisen jälkeen tammiarkkuun, paasiarkkuun tai uurnaan. Naruhameen jäänteet ovat useimmiten pronssiputkia, mutta joskus hautauksesta on löydetty naruhameen osia tai vain narua, ja joskus jää pronssiputkien sisälle pätkä narua. Ajoitussarake on varattu niille tammiarkkuihin tehdyille hautauksille, joista on voitu teettää vuosirenkaista tai radiohiiliajoituksella ajoitus. Muuten ajoituksena on esineiden tyypitykseen perustuva Monteliuksen periodiajoitus. Jos esineiden museoluettelon tunnusnumero tiedetään, se kirjataan lisälähteiden viereen. Lyhenne "NM" tarkoittaa Kööpenhaminan Tanskan kansallismuseota ja "SHM" tarkoittaa Tukholman Historiallista museota.