Rokotus
Bakteerirokotteen kehitti ensimmäisenä ranskalainen Louis Pasteur, joka oli eristänyt kanakoleraa aiheuttavan bakteerin vuonna 1879. Palattuaan kesälomalta hän jatkoi kanojen käsittelyä, mutta huomasi pian, että viljelmä ei enää aiheuttanutkaan kanakoleraa. Hän kasvatti uuden viljelmän, ja käsitteli kanat uudelleen, mutta ne eivät vieläkään sairastuneet. Onneksi Pasteur ymmärsi havaintonsa merkittävyyden. Seuraavat vuodet hän työskenteli tarmokkaasti heikentääkseen muitakin taudinaiheuttajabakteereja. Tämän työn tuloksena hän kehitti rokotteen pernaruttoa ja vesikauhua vastaan.
Kansanterveyslaitos
Vuonna 1906 Suomalainen Lääkäriseura Duodecim ehdotti seerumeita säilövän laitoksen perustamista Suomeen kulku- ja tartuntatautien torjunnan edistämiseksi. Aloite oli varsin edistyksellinen ja arkkitehti Onni Tarjanne laati jo piirustukset laitoksen rakentamista varten, mutta tämä ei tässä vaiheessa toteutunut. Senaatin päätöksellä Lääkintöhallitus perusti 7.5.1911 "väliaikaisen serologisen laboratorion", jossa valmistettiin rokotteita sekä harjoitettiin serologista tutkimus- ja opetustyötä. Toiminta vakinaistettiin vuonna 1915, jolloin laboratorion nimeksi tuli Valtion seerumlaboratorio. Sen yhteyteen perustettiin seuraavana vuonna vesikauhun torjumiseen erikoistunut Pasteur-laitos, joka sai rokotteen kehittämiseen tarvittavan viruskannan Pietarin Pasteur-laitokselta.