Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli käyttöesineitä muun muassa Ahlström Oy:lle, Airamille, Kultakeskus Oy:lle, Lapin puukolle ja Orakselle. Hän suunnitteli muun muassa vuonna 1951 Milanon IX triennaalin Suomen osaston, joka palkittiin grand prix’llä. Wirkkala toimi useiden muidenkin taideteollisuusnäyttelyiden näyttelyarkkitehtina. Vuonna 1956 hän suunnitteli Suomen lasiteollisuuden 275-vuosinäyttelyn, vuonna 1961 Ornamon 50-vuotisnäyttelyn ja vuonna 1979 Suomen Käsityön Ystävien 100-vuotisnäyttelyn. Suomen lasimuseon tilat hän suunnitteli vuonna 1981.
Wirkkala oli monipuolinen taiteilija, joka käytti materiaaleinaan lasia, puuta, posliinia, metallia ja muovia. Hänen varhaiset veistoksensa olivat muun muassa sotien jälkeisiä kaatuneiden muistomerkkejä. Vaikka Wirkkala tunnettiin erityisesti muotoilijana, hän tutustui jo 1940-luvun lopulla lentokonevaneriin, josta tuli hänen veistostensa päämateriaali. Hän oli myös tunnettu näyttelyarkkitehti ja graafinen suunnittelija.
Arvi Tapiola
Tapiolan vanhemmat olivat eläinvälskäri Werner Tapper ja Anna Sofia Alhfors. Jätettyään lukion kesken hän aloitti toimittajan uransa Porvoossa Johannes Linnankosken 1894 perustamassa "Uusimaa" -lehdessä 1909. Suomen sisällissotaan Tapiola osallistui valkoisten puolella. 1922 hän siirtyi Kajaanissa vuotta aiemmin perustetun kolmena päivänä viikossa ilmestyneen "Kajaanin Uutiset" -lehden päätoimittajaksi, mutta sen lopetettua ilmestymisensä jo saman vuoden lopulla hänestä tuli kokoomuslaisen "Kajaani" -lehden päätoimittaja. Vuodesta 1930 hän oli oululaisen "Kaiku" -lehden päätoimittaja. Kun lehdestä tuli 1933 IKL:n ja Kokoomuksen yhteinen, IKL:ään kriittisesti suhtautunut Tapiola siirtyi 1934 Joensuussa ilmestyneen "Karjalainen" -lehden päätoimittajaksi. Vuoden 1939 alussa hänet valittiin "Hämeen Sanomat" -lehden päätoimittajaksi, mutta sen tultua IKL:n kannattajaksi hänet erotettiin 1941. Seuraavana vuonna Tapiolasta tuli raumalaisen Kokoomuksen äänenkannattajan "Länsi-Suomen" päätoimittaja aina eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1955. Lehden pakinoitsijana hän käytti nimimerkkiä "Arra". Vuonna 1953 hän julkaisi kirjan "Arra matkustaa".