Pispan asuinpaikka
Pispan kivikautinen asuinpaikka sijaitsee noin 3 kilometriä Kokemäen kirkolta koilliseen Säpilänniemen lounaisosassa noin 400 metriä Kokemäenjoen Säpilänniemen länsipuolta kiertävän joenuoman itärannalla. Nykyään muinainen asuinpaikka on peltomaata, metsänreunaa ja Pispan talon pihamaata. Kivikautinen asuinpaikka sijaitsi muinaisen merenrannan äärellä. Asuinpaikkavyöhyke ulottui pohjois-etelä-suuntaisena kapeana toista kilometriä pitkänä kaistaleena. Vyöhyke alkoi pohjoisessa olevalta Hurun tilan mailta ja jatkoi kauaksi Pispan talon ohi etelän suuntaan. Kivikautisten löydösten alue seuraa pääosin 42,5 metrin korkeuskäyrää, joka oli tuolloin merenrannan tasolla. Suurimmat kaivaukset tehtiin aivan Pispan pihapiirin läheisyydessä, joten potentiaalisesta alueesta on tutkittu alle prosentti. Kaikki mainitut kohteet ovat yksityisellä maalla.
Pispala
Pispala on saanut nimensä Pispan talosta, jolla oli muinoin velvollisuus majoittaa piispa tämän matkojen ajaksi. Pispan vuonna 1840 valmistunut päärakennus purettiin vuonna 1989. Vielä vuonna 1869 Pispalassa oli ainoastaan kaksi maatilaa. Pispala kasvoi Kyttälän saneeraamisen jälkeen Pohjois-Pirkkalan puolelle kaupungin rajan taakse. Rajalla oli karjaa varten pystytetty kiviaita ja maantiellä sen kohdalla oli rajaportti. Asemakaavaa ei ollut, joten talot rakennettiin jokseenkin sikin sokin; myös talot suunniteltiin yleensä perinteiseen tapaan ”klubiaskin kanteen” eli ilman tarkempia rakennuspiirustuksia. Pispalassa asui erityisesti tehdastyöläisiä ja rakennustyöläisiä. Suurin osa heistä oli kotoisin Tampereelta ja sen lähikunnista, mutta joitakin tuli myös kauempaa Hämeestä, Satakunnasta ja Pohjanmaalta. Vuonna 1912 Pispala muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Se liitettiin Tampereeseen 1937 ja sen asemakaava vahvistettiin vuonna 1945.