Richard Wagner
Wagnerin keskikauden oopperoita pidetään huomattavasti korkeampitasoisina. Niissä hän näyttää kasvaneen osaamisensa draaman ja säveltaiteen edustajana. Keskivaiheen ensimmäinen teos on "Lentävä Hollantilainen" (1841), jota seurasivat "Tannhäuser" (1843–45) ja "Lohengrin" (1845–48). Näitä kaikkia esitetään yhä laajalti.
Albert Niemann (oopperalaulaja)
Niemannin kansainvälinen ura tunnettuna Wagner-tulkitsijana alkoi 1866, kun hänet kiinnitettiin Berliinin kuninkaalliseen hovioopperaan. Hän lauloi "Tannhäuserin" ja "Lohengrinin" voitokkaasti ja kiinnitti säveltäjä Richard Wagnerin huomion. Niemann ja Wagner tapasivat toisensa henkilökohtaisesti vuonna 1859. Wagnerin mielestä Niemann oli kuin luotu Siegfriedin osaan oopperassa "Nibelungin sormus". Vuonna 1861 Niemann lauloi nimiroolin "Tannhäuser"-oopperan Pariisin ensi-illassa. Hänet nimitettiin kamarilaulajaksi vuonna 1864. Vuonna 1866 hänestä tuli Berliinin kuninkaallisen oopperan vakituinen jäsen.. Niemann profiloitui Wagnerin oopperoiden johtavana laulajana ja tulkitsijana. Vuonna 1876 Wagner pyysi Niemannia esittämään Siegmundin roolin Bayreuthin musiikkijuhlille. Vuosina 1886–1888 Niemann lauloi Metropolitan Operassa New Yorkissa. Syyskuussa 1888 hän vetäytyi oopperalavoilta. Viimeisen kerran hän esiintyi julkisesti 1892 Berliinin filharmonikkojen säestämänä.