Pertsa ja Kilu
”Viimeiset kaanit” -tarinassa Pertsa ja Kilu lainaavat Pertsan isän soutuveneen ja paluumatkalla kalareissulta he pelastavat uppoavasta veneestä Arpinaaman ja tämän tyttöystävän. Tästä alkaa pankkiryöstäjän etsiminen muutaman kaverin ydinryhmän – eli kaanien – avulla. Poliisi tutkii samaa rikosta, ja rikollinen etsii uponnutta venettään. Pettersonin hylätty venevaja on keskeinen paikka, jossa yhteenotot poikien, poliisin ja rikollisten välillä tapahtuvat. Lopussa Pertsa ja Kilu tietenkin ratkaisevat rikoksen.
Pehr-Olof Sirén
Sirén tunnetaan kuitenkin parhaiten Maunu Kurkvaaran elokuvien yhtenä vakionäyttelijänä ja hänen ensimmäinen merkittävä elokuvatyönsä olikin tuomari Kaius Kanniston pääosa Kurkvaara-elokuvassa Patarouva(1959), ja samassa roolissa hänet nähtiin yhdeksän vuotta myöhemmin Kurkvaara-elokuvassa Rottasota(1968). Sirénin roolityötä Patarouvassa pidettiin onnistuneena tulkintana ja Suomen Sosialidemokraatin I.L-s:n mukaan "Sirén kesti armottoman pitkät lähikuvat ihailtavalla tavalla". Sirénin muita merkittäviä roolitöitä Kurkvaara-filmeissä olivat näyttelijä Pärren osa elokuvassa Rakas... (1961), Yksityisalueen (1962) Mäkelä, Kielletyn kirjan (1965) inkvisitiotuomari & oikeuden puheenjohtaja, Miljoonaliigan (1968) Kalle ja Kujanjuoksun (1971) puolustusasianajaja. Myös Sirénin uran viimeiseksi jäänyt elokuva, Perhosen uni (1986), oli Kurkvaaran ohjaama.