Käärmeimuri
"Käärmeimuri" tarjoaa runsaasti aineksia dystooppiseen luentaan niin kielellisesti kuin sisällöllisesti. Teoksen yleistunnelma on arvaamattomine väkivallantekoineen kaoottinen ja painajaismainen, mitä vahvistaa Radovin tyylillisesti tempoileva ja räiskähtelevä kieli. Julmistakin teoista kirjoitetaan lyhyesti ja kliinisesti todeten, dynaamista toimintaa kuvataan hitaasti ja absurdin yksityiskohtaisesti, asiohin viitataan kasvottomalla, byrokraattisella käsitteistöllä ja kerrontaan pudotellaan silkan absurdeja ilmauksia. Tyylin ja sisällön ristiriitaisuus tekee teoksessa näkyväksi kielen roolin vallankäytön välineenä, mikä on dystopioille tyypillistä.
Kuolema käy kuusi beessä
"Kuolema käy kuusi beessä" sai tuoreeltaan nihkeitä kritiikkejä. "Demarin" Pertti Lumirae näki siinä kehityskelpoisia ideoita mutta sanoi kokonaisuuden käyvän väsyttäväksi irtojäsenineen ja ”sisälmysluetteloineen”. "Helsingin Sanomien" Kati Sinisalon mielestä parasta rujossa elokuvassa on ”zombiemummon arkisennaseva dialogi”.