Työoikeus
Työoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on määrittää ja täsmentää työsuhteeseen liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Näitä ovat muun muassa työsuhteen aloittaminen; kysymykset työajoista ja vuosilomista; työntekijän ja työnantajan oikeuksista ja velvollisuuksista; työsuhteen lopettamisesta sekä yt-menettelystä. Työoikeus on eriytynyt sopimusoikeudesta omaksi oikeuden haarakseen, koska lainsäätäjä on halunnut antaa työsuhteessa erityistä painoarvoa työntekijän oikeusturvalle. Työoikeuden rinnalla on oma oikeudenalansa virkamiesoikeus, joka käsittelee kunnan ja valtion virkamiesten julkisoikeudellisia palvelussuhteita. 1990-luvulta lähtien nämä kaksi oikeudenalaa ovat lähestyneet ja suurin osa määräyksistä on erittäin lähellä toisiaan.
Kilpailuoikeus
Kilpailuoikeuden omaksi oikeudenalaksi eriytymisen aikaansai vuonna 1890 Yhdysvalloissa säädetty Sherman Act -laki. Se pyrki torjumaan ja ennaltaehkäisemään 1800-luvun loppupuolen keskittymiskehityksen mukanaan tuomia epäkohtia. Isojen yritysryhmien eli trustien ja kartellien saavutettua taloudellisen valta-aseman ne perivät kohtuuttomia hintoja ja pyrkivät estämään kaiken kilpailun. Yritysten vallan pelko loi vaatimuksia, että liittovaltion tulisi taistella yrityksiä vastaan. Sherman Actin säätämisestä vallitsi laaja yksimielisyys. Laki kielsi, mitätöi ja julisti rangaistaviksi kartellit, trustit ja muut menettelytavat, joilla rajoitettiin kaupan ja muun elinkeinoelämän vapautta. Lain noudattamista valvomaan perustettiin 1903 oikeusministeriöön antitrustiosasto. Määräyksiä täsmennettiin vuonna 1914 säädetyllä Clayton Act -lailla.