Unkarin neuvostotasavalta
Unkarin neuvostotasavalta oli ensimmäisen maailmansodan loppumista seuranneen sekasorron aikana Unkarissa valtaan noussut kommunistihallinto 21. maaliskuuta – 1. elokuuta 1919. Béla Kunin johtama Unkarin kommunistinen puolue oli noussut valtaan Mihály Károlyin tasavallan romahdettua. Myös neuvostotasavalta ajatui pian vaikeuksiin taloudellisten ja ulkoisten uhkien takia. Sen kannatusta söivät uudistusten epäonnistuminen ja neuvostotasavallan vastustajiin kohdistettu terrori. Neuvostohallitus joutui lopulta eroamaan 1. elokuuta 1919 romanialaisten joukkojen edetessä kohti pääkaupunki Budapest. Neuvostovallan jälkeen valtaan nousi lopulta valtionhoitajaksi nimitetty Miklós Horthy.
Unkari
Napoleonin sodissa Itävalta kärsi aluemenetyksiä Italiassa ja Länsi-Euroopassa, joten Unkarin asema korostui. Keskushallinto pyrki rajoittamaan Unkarin erityisasemaa, mitä Unkarin aatelisto puolestaan vastusti jyrkästi, eikä keisarillisia asetuksia pantu täytäntöön paikallistasolla. Etenkin uusia sotaväenottoja vastustettiin. Yhteiskunta pysyi vankasti feodaalisena vuoden 1848 vallankumoukseen asti.Ylhäisaateli muodosti johtavan luokan, jonka tiluksilla asui valtaosa valtakunnan maaorjatalonpojista.