Matkailuvaunu
Ensimmäiset suomalaiset matkailuvaunut tehtiin vuonna 1949 Seinäjoella, ja rakentajana oli autokoritehdas Penko Oy. Vaunuja tehtiin kymmenen kappaletta, joten kyse oli pienimuotoisesta sarjatuotannosta. Vaunun omapaino oli noin 400 kg, ja se oli suunniteltu siten, että se sopi Volkswagen Kuplan vedettäväksi. Vaunun kantava rakenne oli hitsattu kulmaraudasta, sen seinät oli tehty vanerista ja katto oli päällystetty tervapahvilla. Vaunussa oli pystysuora etuseinä ja kolme ikkunaa, ja sen sisällä oli varusteina nestekaasulla toimiva valurautaliesi, penkit vuoteiden pohjiksi ja useita komeroita.
Työläisjunat
Työläisjunat olivat Suomessa valtion rautateillä Helsingin ja Tampereen seudulla työmatkaliikenteeseen tarkoitettuja matkustajajunavuoroja, joissa matkaliput olivat normaalia halvempia. Työläisjunien vaunut olivat yleensä III-luokan matkustajavaunuja, joissa oli puupenkit. 1950- ja 1960-luvuilla myös Dm6- ja Dm7-kiskobusseja oli käytössä työläisjunaliikenteessä. Työläisjunia oli liikenteessä 1900-luvun alusta noin vuoteen 1970 saakka. Vanhimmat työläisjunissa 1920- ja 1930-luvuilla käytetyt T-sarjan telimatkustajavaunut olivat harjakattoisia; ne oli tehty tavaravaunun alustalle. Kaksiakselisissa vanhoissa T-vaunuissa penkit olivat pitkittäin vaunun seinillä, ja vaunun ikkunat olivat pieniä.