Suuri harppaus
Suuren harppauksen jälkipuinti loi Kiinan kommunistisen puolueen ylimpään johtoon piilevän mutta merkittäväksi muodostuneen kahtiajaon Maolle uskollisiin ja Maoon kriittisesti suhtautuneisiin. Varsinkin Maon ja presidentti Liu Shaoqin keskinäinen epäluottamus voimistui. Suuren harppauksen virheiden korjaamisen yhteydessä Mao menetti muutaman vuoden ajaksi otteensa päivänpolitiikan asioiden johtamisesta, kun taas Liun, Zhou Enlain ja Deng Xiaopingin asema vahvistui. Mao korjasi myöhemmin tämän tilanteen entistä radikaalimmalla tavalla kulttuurivallankumouksen yhteydessä.
Kulttuurivallankumous
Kulttuurivallankumouksen aikana Kiina kääntyi sisäänpäin, vaikka pyrkikin samanaikaisesti lisäämään ulkomaille suunnattua ideologista propagandaa. Normaalien diplomaattisuhteiden hoitaminen muihin maihin häiriintyi useista syistä. Ulkomailla toimineiden Kiinan lähetystöjen henkilökunta määrättiin levittämään Maon teoksia ja Mao-rintanappeja, mikä koettiin muissa maissa ärsyttäväksi. Samaan aikaan Kiinassa alettiin suhtautua vihamielisesti kaikkeen ei-kiinalaiseen. Keväällä 1967 lähes kaikki Kiinan suurlähettiläät ja pääosa lähetystöjen henkilökunnasta kutsuttiin takaisin kotimaahan, koska heidän katsottiin vieraantuneen liikaa maan köyhälistön oloista. Pekingissä toimineiden ulkomaiden suurlähetystöjen edessä järjestettiin valtavia mielenosoituksia eri syistä. Syksyllä 1967 ulkoministeriö ajautui hetkeksi kaaokseen Zhou Enlain saatua sydänkohtauksen ja ulkoministeri Chen Yin joutuessa erotetuksi. Tuolloin muun muassa joukko Qinghuan yliopiston punakaartilaisia hyökkäsi Ison-Britannian suurlähetystöön ja sytytti sen tuleen kostona Hongkongissa tapahtuneesta yhteenotosta poliisin ja lakkoilevien työläisten välillä.