Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten "Kantarelli"-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä "Ultima Thule" -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa.
Arvi Tapiola
Tapiolan vanhemmat olivat eläinvälskäri Werner Tapper ja Anna Sofia Alhfors. Jätettyään lukion kesken hän aloitti toimittajan uransa Porvoossa Johannes Linnankosken 1894 perustamassa "Uusimaa" -lehdessä 1909. Suomen sisällissotaan Tapiola osallistui valkoisten puolella. 1922 hän siirtyi Kajaanissa vuotta aiemmin perustetun kolmena päivänä viikossa ilmestyneen "Kajaanin Uutiset" -lehden päätoimittajaksi, mutta sen lopetettua ilmestymisensä jo saman vuoden lopulla hänestä tuli kokoomuslaisen "Kajaani" -lehden päätoimittaja. Vuodesta 1930 hän oli oululaisen "Kaiku" -lehden päätoimittaja. Kun lehdestä tuli 1933 IKL:n ja Kokoomuksen yhteinen, IKL:ään kriittisesti suhtautunut Tapiola siirtyi 1934 Joensuussa ilmestyneen "Karjalainen" -lehden päätoimittajaksi. Vuoden 1939 alussa hänet valittiin "Hämeen Sanomat" -lehden päätoimittajaksi, mutta sen tultua IKL:n kannattajaksi hänet erotettiin 1941. Seuraavana vuonna Tapiolasta tuli raumalaisen Kokoomuksen äänenkannattajan "Länsi-Suomen" päätoimittaja aina eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1955. Lehden pakinoitsijana hän käytti nimimerkkiä "Arra". Vuonna 1953 hän julkaisi kirjan "Arra matkustaa".