Dōjō
Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa.
Hanjiro Shiraishi (1842–1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä ("shihan"). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi.Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään "dōjō" kaltaiseksi opiskelupaikaksi.
Leijonakoira
Leijonakoirat (japaniksi 狛犬 ("komainu", korealainen koira) tai 唐獅子 ('karajishi', kiinalainen leijona) ovat kaksi yleensä kivestä veistettyä eläinhahmoa, jotka Japanissa vartioivat monien buddhalaisten temppelien ja šintopyhäkköjen ovia. Ulkonäköönsä leijonan ja koiran ominaisuuksia saaneiden leijonakoirien nimet ovat Ah ja Un, ja ne edustavat alkua ja loppua.
Leijonakoiran hahmo on levinnyt Japaniin Korean kautta Kiinasta. Hahmon arvellaan olevan lähtöisin intialaisista tai assyrialaisista leijonan kuvista. Niitä ovat sitten muokanneet kiinalaiset ja japanilaiset kuvanveistäjät, jotka eivät olleet koskaan nähneet leijonaa. Siksi hahmo muistuttaa kiinalaisille ja japanilaisille tutumpaa koiraa.