Käärmeimuri
"Käärmeimuri" on kielellisesti runsas, absurdi ja mystinen kertomus maailmasta, jossa ihmiset ja jumalat vaihtavat jatkuvasti muotoaan: he kuolevat ja syntyvät, murhaavat toisiaan tai heittäytyvät itse kuolemaan vain ruumiillistuakseen uudestaan eri henkilöksi eri tilanteisiin. Kuoleman lisäksi läsnä ovat huumeet, sadismi, masokismi, jumalat ja olemassaolon filosofinen pohdinta maailmassa, jossa väkivaltaan, sukupuolitoimintoihin ja tappamiseen on niin turruttu, että asiat tapahtuvat usein kuin ohimennen.
"Käärmeimuri" koostuu fragmentaarisista kohtauksista maailmassa, jossa ihmisten elämänkulkua kontrolloidaan tarkkaan vartioidusta Kaiken Keskuksesta käsin. Teoksen maailmassa ihmisillä on ollut syntymästään saakka vasemmassa ohimossaan pieni punainen tähti, jonka kautta heille jaetaan uudelleensyntymässä aina uusia ”minä”-tuntemuksia tai personaalioita. Keskeisin henkilö on jumalista ja heidän ruumiillistumistaan syntynyt Miša Se, joka kulkee uudelleensyntymästä toiseen tehtävänään hävittää jumalallisesta järjestelmästä poispudonnut maailma ja täten pelastaa sen asukkaat ikuiselle olemassaololle. Teoksen edetessä Miša alkaa vähitellen kyseenalaistaa ajatuksen jälleensyntymisestä ja ampuu lopulta itseään keskelle punaista tähteä.
Appelsiininsiemen
Waltari oli pettynyt "Appelsiininsiemenen" huonoihin arvosteluihin, sillä hän piti aluksi sitä kunnianhimoisimpana teoksenaan sekä taiteellisesti että tyylillisesti, ja myös kustantajan mielestä se oli hänen paras romaaninsa. Waltari itse nimitti myöhemmin 500-sivuista kirjaa ”pöhötautiseksi” ja piti sen aihetta liian mitättömänä, millä hän ilmeisesti tarkoitti sitä, että tarina nuorten tutustumisesta häihin ja onnellinen loppu lapsen odotuksineen oli liian sovinnainen. "Appelsiininsiemen" oli myös yksi niistä kirjoista, joita vastaan Olavi Paavolainen hyökkäsi pamfletissaan "Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa".
Myöhemmissä arvioissa "Appelsiininsiemeneen" on suhtauduttu myönteisemmin. Markku Envall on todennut, että "Appelsiininsiemen" on kypsempi ja rikkaampi kuin "Suuri illusioni". Panu Rajalan mukaan romaanissa on runsaasti näkökulmia, ja se antaa ”todistusvoimaisen ajankuvan” Helsingistä 1930-luvun alussa. Kiiltomadon arvostelija Maija Jelkänen kirjoittaa, että "Appelsiininsiemen" kuvaa etenkin nuorten henkilöiden elämää ja ajatuksia ”valppaasti ja tarkasti” ja sen maailma on yhä tuore ja elävä.