Baabilaisuus
Baabilaisuus (kirjoitetaan myös Babilaisuus) on uskonnollinen liike, jonka juuret ovat islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisessa koulukunnassa. Se kukoisti Persiassa vuodesta 1844 vuoteen 1852. Baabilaisuuden perusti Sayyid Ali Muhammad Shirazi, joka myöhemmin otti nimekseen Bab "(portti)". Hänen kautensa alkoi šaikhilaisuuden johtajan Sayyid Kazimin kuoleman jälkeen vuonna 1844. Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen. Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.
Bahai-usko
Bahaiden lopullisena tavoitteena on viimeisten aikojen lopullinen rauha, Suurin Rauha ("sulh-i a’azam"), joka koittaa kaikkien uskontojen löydettyä täyttymyksen bahai-uskossa, mutta sitä ennen tavoitteena on Pienempi Rauha ("sulh-i akbar"), maailmanrauha nykyisten hallitusten johdolla. Suurimman Rauhan aikana toteutuu itsestään myös bahai-laki, joka koostuu Baha’ullahin teoksesta Kaikkein pyhin kirja sekä Abdulbaha’n erillisistä kirjeistä.