Kriketti
Kentällä on samaan aikaan kaksi lyöjää. Lyöjän tarkoituksena on estää syöttäjää osumasta hiloihin lyömällä palloa. Lyönti voi olla luonteeltaan puolustava tai hyökkäävä. Puolustavan lyönnin tarkoituksena on suojata vain hilaa siten, ettei hila/portti mene rikki (eli palikat putoavat keppien päältä), jolloin lyöjä palaisi. Mikäli lyönti on hyökkäävä ja se onnistuu, hän ja toinen lyöjä ("nonstriker") juoksevat vastakkaisille hiloille, mistä seuraa yksi juoksu ("run"). Lyöjät voivat jatkaa juoksemista niin pitkään kuin pystyvät. Mikäli lyöjä onnistuu lyömään pallon ilmassa kentän rajojen ulkopuolelle, saa joukkue kuusi juoksua. Kentän pintaan osuneesta mutta rajojen yli menevästä lyönnistä saa neljä juoksua. Enemmän juoksuja tehnyt joukkue voittaa ottelun. Mikäli joukkueet eivät ehdi pelata vuoroparejaan määräaikaan mennessä, tuomitaan ottelu tasapeliksi. Yli sadan menevät pistemäärät ovat kriketissä yleisiä.
Donald Bradman
Bradmania pidetään kriketin kaikkien aikojen parhaana lyöjänä. Hän pelasi Australian maajoukkueessa vuosina 1928–1948 yhteensä 52 maaottelua, "test matchia", joissa pelasi 80 sisävuoroa tehden yhteensä 6 996 juoksua. Erilaiset lisäpisteet mukaan laskien hänen keskiarvokseen lyöntivuoroa kohti tuli 99,94 juoksua. Ironista on, että maajoukkueuransa viimeisessä sisävuorossa vuonna 1948 Lontoon Oval-stadionilla Bradman jäi juoksuitta – neljä juoksua olisi nostanut hänen uransa keskiarvon yli sadan juoksun. Bradmanin ylivoimaa kuvaa, että uransa päättäneistä pelaajista toiseksi paras keskiarvo on Etelä-Afrikan Graeme Pollockilla: 60,97.