Irlannin historia
Kesällä 1921 britit ja irlantilaiset pääsivät sopimukseen aselevosta, ja joulukuussa allekirjoitettiin rauhansopimus. Sopimus teki Irlannista itsehallinnollisen vapaavaltion brittiläisenä dominiona, mutta jätti Pohjois-Irlannin kuusi kreivikuntaa vapaavaltion ulkopuolelle osaksi Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jonka virallinen nimi tästä lähtien onkin ollut "Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta". Sopimuksen allekirjoitti uuden valtion pääministeri Michael Collins, mutta sen vastustajat nousivat sisällissotaan Eamon de Valeran johdolla.
Unionilaki (1707)
Kuningatar Annan nimittämä komissio laati unionisopimuksen kolmessa kuukaudessa heinäkuuhun 1706 mennessä. Sen mukaan kauppa Ison-Britannian ja sen dominioiden välillä olisi vapaata ja tasa-arvoista, ja Annan kuoleman jälkeen kruunun sovittiin periytyvän Hannover-suvulle. Verotusta päätettiin yhtenäistää. Skotlanti lupautui ottamaan kontolleen osuuden Englannin valtionvelasta ja vastineeksi Englanti maksoi Skotlannille kompensaatiota 398 085 10 šillinkiä ("The Equivalent"). Skotlanti sai säilyttää oman laki- ja oikeusjärjestelmänsä. Episkopaalinen Englannin kirkko ja presbyteerinen Skotlannin kirkko luvattiin säilyttää ilman muutoksia.