Kim Jong-un
Virallisen tiedon mukaan Kim Jong-unin isä Kim Jong-il kuoli 17. joulukuuta 2011 sydänkohtaukseen junassa Pohjois-Koreassa. Valta siirtyi Kim Jong-unille, joskin siinä vaiheessa eräiden analyytikoiden mukaan Kim Jong-un oli vielä liian kokematon hallitsemaan Pohjois-Koreaa. Vallan arveltiin tilapäisesti siirtyvän Kim Jong-ilin langolle Jang Sung-taekille. Nimetön lähde, jolla on läheiset suhteet sekä Pjongjangiin että Pekingiin, vahvisti 21. joulukuuta 2011 Reutersille, että Kim Jong-un joutuisi toistaiseksi jakamaan valtansa Jang Sung-taekin ja armeijan kanssa. Lähteen mukaan sotilasjohto on kuitenkin vakuuttanut olevansa uskollinen Kim Jong-unille. Kim nimettiin virallisesti Kim Jong-ilin seuraajaksi suureksi johtajaksi 29. joulukuuta 2011, kun Kim Jong-ilin kuoleman takia pidetty suruaika oli päättynyt.
Kim Jong-il
Kim Jong-ilin valtakaudella Pohjois-Koreassa tiukennettiin fyysisesti vammautuneiden sortoa. 8. maaliskuuta 1997 "Le Figaro" kirjoitti, että pohjoiskorealaisten invalidien on turha yrittää asettua asumaan suuriin kaupunkeihin. Heitä karkotetaan vuoristoon tai Keltaisenmeren saarille. Kaksi karkotuspaikkaa on todennettu: Boujun ja Eijo Kiinan vastaisella rajalla. Myös lyhytkasvuisia henkilöitä etsitään ja pidätetään sekä lähetetään eristysleireille, jotta he eivät saisi jälkeläisiä. Kim Jong-il on itse lausunut, että ”kääpiöt on hävitettävä”. Lisäksi Kim Jong-il jatkoi isänsä ”armeija ensin” -politiikkaa (yleisimmin käytetään nimitystä Songun-politiikka), jonka johdosta armeija on saanut 25 prosenttia maan budjetista vastineeksi sotilaiden osallistumisesta muun muassa maanmuokkaus-, patoaltaiden teko- ja tehdastöihin. Väitettyä ulkoista uhkaa käytetään tekosyynä valtaville puolustusmenoille, lisäksi kansan mielialoja ohjaillaan ilmahälytysharjoituksilla ja suurilla sotilasparaateilla.