Le Mansin onnettomuus 1955
Moninkertainen F1-maailmanmestari Juan Manuel Fangio oli saavuttamassa Leveghiä nopeasti juuri ennen onnettomuutta, mutta onnistui täpärästi ja onnekkaastikin väistämään sekä hänelle varoitusmerkin ennen törmäystään antaneen Leveghin (kiitollinen Fangio kertoi Leveghin näin toimiessaan pelastaneen hänen henkensä), vaurioituneella autollaan hallitsemattomasti radalla luisuvan Macklinin, että varikkoalueella köröttelevän Hawthornin autot. Macklinin romuttunut Austin-Healey (auto on kunnostettuna yhä olemassa) luisui törmäyksen jälkeen radan suuntaisesti, muutti sitten Fangion sujahdettua ohi suuntaa oikealle kohti varikkoaluetta jossa se osui kolmeen henkilöön (mm. lehtimies ja santarmi), ja Austin-Healeyn kimmotessa varikkomuurista takaisin radan yli se surmasi holtittoman luisunsa päätteeksi erään katsojan radan vasemmassa laidassa. Macklin selvisi onnettomuudesta kuin ihmeen kaupalla ilman vakavia fyysisiä vammoja, pystyi nousemaan autonromustaan omin voimin, mutta lopetti pian moottoriurheilu-uransa. ARTE-dokumentin mukaan koko tapahtumasarja vei noin neljä sekuntia ajan ja vajaan 200 metrin matkan.
Manuel Sánchez
Manolo teki liigadebyyttinsä kaudella 1986–1987 Real Murcian riveissä. Nousu tähteyteen tapahtui Atlético Madridissa, jonne hän siirtyi vuonna 1988. Atléticossa Manolo voitti Espanjan Cupin kahdesti kausilla 1990–1991 ja 1991–1992. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti myös liigan maalikuninkuuden 27 tehdyllä maalilla. Manolo muodosti yhdessä brasilialaisen kärkiparinsa Baltazarin ja portugalilaisen laitahyökkääjä Paulo Futren kanssa yhden 1980- ja 1990-luvun taitteen tehokkaimmista hyökkäyskokoonpanoista Espanjan liigassa.