Piirustus
Piirtämiseen käytetetyt kynät olivat 1700-luvulle asti tavallisesti pehmeästä lyijystä, tinasta, kuparista ja muista metalleista valmistettuja piirtimiä kuten hopeakynä. Lyijykynä keksittiin 1700-luvulla. Lyijykynien valmistuksessa käytetään grafiittia, savea ja vahaa. Lyijykynäpiirustukseen vaikuttaa paljon sekä lyijykynän kovuus tai pehmeys sekä, millaista piirustuspaperia käytetään. Pitkään käytettyjä välineitä ovat myös hiili, liidut kuten kuten punaliitu, pastellivärit ja tussi. Nykyisin yleisiä ovat myös lyijykynät, väriliidut, mustekynät, kuulakärkikynä ja värikynät.
Täytekynä
Täytekynien käyttö arkisena kirjoitusvälineenä meni pois muodista kuulakärkikynän läpimurron myötä 1960-luvulla. Täytekynä ei kuitenkaan kokonaan poistunut käytöstä, vaan se pysyi tiettyjen asianharrastajien käytössä kunnes 1980-luvun lopulla se tuli uudelleen muotiin ja keräilijät alkoivat kiinnostua niistä. Useimmat ihmiset pitävät täytekyniä nykyään hankalina, koska ne vaativat enemmän huolenpitoa kuin kuulakärkikynät. Kuulakärkikynällä voi kirjoittaa 2-3 km viivaa, kun taas täytekynän säiliötä voi joutua täyttämään lähes päivittäin. Halpa mainoskuulakärkikynä heitetään nykyisin yleensä roskiin kun sen säiliö on tyhjentynyt. Nykyään jotkut ihmiset kirjoittavat mieluiten täytekynillä, koska kynää ei täydy painaa juuri lainkaan paperia vasten. Mustakynäharrastajat pitävät myös siitä, että kynissä voi käyttää useita erilaisia musteita. Mustekynävalmistajat saattavat tarjota kalleimmissa malleissaan kynälle elinikäisen takuun, mutta tavallisesti niille annetaan on noin kolmen vuoden takuu.