Helsingin kaupunginkirjasto
Kirjasto avasi ovensa lokakuussa 1860 Hällströmin talossa Hallituskatu 11:ssä nykyisen Porthanian paikalla. Ensimmäisenä toimintavuonna sen kokoelmiin kuului hieman yli 500 kirjaa ja se antoi noin 1 700 lainaa. Kirjojen lainaus oli ilmaista, minkä ansiosta kirjasto nautti suurista kävijämääristä mutta kärsi samalla taloudellisista ongelmista. Ainoalle kirjastonhoitajalle ei voitu aluksi maksaa lainkaan palkkaa ja toiminta pyöri vapaaehtoisvoimin. Kirjasto joutui muuttamaan vuokrahuoneistosta toiseen parin vuoden välein, ja myös kirjastonhoitajat vaihtuivat tiuhaan. Rahapulan vuoksi lainaus jouduttiin vuonna 1867 muuttamaan maksulliseksi. 1871 kirjasto alkoi saada Helsingin kaupungilta vuosittaista tukea, minkä ansiosta taloudellinen tilanne tasapainottui. Kirjastonhoitajalle ryhdyttiin maksamaan säännöllistä palkkaa ja myös muuta palkallista henkilökuntaa voitiin hankkia.
Tilastokirjasto
Ensimmäinen kirjastonhoitajan virka saatiin vuonna 1921. Kirjasto on toiminut tilastoviraston yhteydessä seuraavissa toimipaikoissa: Senaatintalo (Ritarikatu) 1865–1912, Unioninkatu 26 ja Eteläinen Esplanadikatu (nyk. Eteläesplanadi) 1912–1952, kirjaston ja arkiston evakko Eurajoelle 1944 huhtikuu – 1945 tammikuu, Annankatu 44 (nyk. Antinkatu 1) 1952–1993, Työpajankatu 13 vuodesta 1994 alkaen.
Tilastokirjasto nimitettiin tilastoalan keskuskirjastoksi vuonna 1982, jolloin kirjaston 115-vuotisjuhlaan ehti valtioneuvoston päätös Tilastokeskuksen kirjaston nimeämisestä tilastoalan valtakunnalliseksi keskuskirjastoksi. Valtioneuvoston päätös tieteellisistä keskuskirjastoista (719/1972) kumottiin vuonna 2004, jolloin Tilastokirjaston ja yhdeksän muun tieteellisen kirjaston keskuskirjastostatus loppui. Tilastokirjasto jatkaa tilastoalan kansallisena keskuskirjastona. Se on osa Suomen erikoiskirjastojen verkostoa.