Lapin Kulta
Ensimmäinen iskulause kuului: ”Lapin vedellä askeleen edellä”. Ensimmäiset mainokset ilmestyivät vuonna 1963 Helsingin Sanomiin: ”Tunturipurojen raikkautta – Vantaan varsille”. Ilmoituksesta jouduttiin poistamaan kaksi viimeistä sanaa etelässä nousseen hälyn vuoksi. Myynnin vauhdittamiseksi lähetettiin suoramainontana Lappi-aiheinen postikortti kaikille Helsingissä asuville, jotka olivat käyneet Lapissa vuoden 1964 kesällä tai syksyllä. Postikortissa kerrottiin, että Lapin Kultaa sai Helsingistä, Helsingin maalaiskunnasta ja Espoosta. Vajaassa kahdessa kuukaudessa Lapin Kulta nousi neljänneksi olutmerkiksi Helsingissä. Seuraavana vuonna eli 1965 Lapin Kulta Oy käynnisti viennin Ruotsiin.
Lakalaiva
Lakalaiva on paikannimenä todennäköisesti peräisin keskiajalta saakka. Kyseessä on ainutlaatuinen nimi koko Suomen paikannimistössä. Isojaon aikana 1700-luvulla se on ollut alueella sijainneiden Otavalan, Nekalan, Finnin, Skraatarlan, Penttilän ja Hallilan talojen ulkoniittyjen nimenä. Nimen alkuperäksi on arveltu länsimurteiden sanaa "lakka, laka" ’ulkorakennuksesta ulkoneva katos, leveä räystäs’ ja niittyä merkitsevää vanhaa sanaa "lauka, lauva". Vuoden 1540 maakirjassa esiintyy talonnimi "Lauvala" Kangasalan Herttualan kylässä. Satakunnasta tunnetaan biotyyppi "laukama" 'niitty metsän keskellä', mikä merkitys sopii erittäin hyvin isonjaon karttojen Lakalaivaan. Koska Lakalaivan nimestä ei tamperelaisessa nimiperinteessä esiinny samanlaisia kansanselityksiä kuin esimerkiksi Ristinarkun nimestä, ”lauva” on todennäköisesti muuttunut ”laivaksi” asiantuntemattoman kirjurin käsissä tai kansan suussa, jos sanan oikeaa merkitystä ei enää ole ymmärretty. Koska Lakalaivan niityt olivat ulkoniittyjä, on siellä todennäköisesti ollut lato. Heinänkorjuussa tarvittavia työvälineitä on säilytetty ladon kylkiäisessä eli lakassa, ja näin niityn nimi on täsmentynyt muotoon *Lakalauva, jolla tarkoitetaan niittyä (lauvaa), jossa on ollut lakallinen lato. Voidaan päätellä, että Lakalaivan alkuperäinen nimi on ollut *Laka(ladon)lauva, josta nimi on lopulta kirjurinjohdoksen tai kansanjohdoksen myötä saanut nykyisen muotonsa.