Postmodernismi
Postmodernia taidetta alkoi muodostua 1960-luvulta alkaen. Sille on tyypillistä sekatyylisyys eli lainaukset ja pastissit sekä ironia, huumori ja leikkisyys. Erilaisille tulkinnoille jätetään tilaa. Taiteen prosessi ja uusien työskentelytapojen kokeilu korostuu. Yleistä on myös taiteiden välisten rajojen rikkominen. Installaatioon voi yhdistyä esimerkiksi performanssia, käsitetaidetta ja mediataidetta. Aiheet vaihtelevat suuresti, mutta yhtenä suuntauksena ovat olleet arkiset aiheet ja pinnallisuus. Tähän liittyen arkiesineitä on työstetty niin, että ne muuttuvat yleviksi, tai on huonomaalattu arkisia aiheita.
Yhdysvaltain arkkitehtuuri
Museot tarvitsivat tänä aikana uusimista. Ensimmäinen tämän aikakauden museoista, joka tulee mieleen on Guggenheim-museo New Yorkissa. "Metropolitan Museum of Artiin" rakennettiin uusia siipiä John Dinkeloon ja Kevin Rochen suunnitelmien pohjalta, jossa kätettiin suuria lasipintoja. Edward Larrabee Barnes suunnitteli "Walker Art Center" Minneapolisiin (1968–1971) rohkean potkurinmuotoisen pohjapiirroksen. Hän työskenteli myös "Dallas Museum of Artille" (1984) ja "Smart Museum of Art" Chicagossa. Lopulta Ieoh Ming Pei ja Richard Meier jättivät jälkensä useisiin kulttuurikohteisiin 1980-luvulla. "National Gallery of Artissa" Pei rinnasti rakennusmassat. Richard Meier uudisti Le Corbusierin tyylin ("Getty Center" Los Angelesissa (1985–1997), "High Museum of Art" Atlantassa (1980–1983). Muita merkittäviä amerikkalaisia postmodernismin edustajia ovat Charles Willard Moore, Stanley Tigerman, Wallace K. Harrison, César Pelli ja Robert Venturi, joista osa menestyi kansainvälisesti.