Maria de’ Medici
Maria de’ Medicin loppu on surullinen. Vuosien ajan hän matkusti eurooppalaisesta hovista toiseen, Saksassa ja Englannissa, mutta hän ei voinut koskaan palata Ranskaan. Hän kuoli pakolaisena Rubensin synnyinkodissa vuonna 1642 muutama kuukausi ennen Richelieuta.
Medici
Giovanni di Bicci de’ Medici (1360–1429) oli ensimmäinen pankkitoiminnassa mukana ollut Medici, ja häntä voidaan pitää suvun perustajana. Hänen poikansa Cosimo de’ Medici ("Cosimo Vanhempi"; 1389–1464) oli ensimmäinen Medici, joka sai Firenzen epävirallisen hallitsijan "Gran maestron" aseman. Cosimon jälkeläiset muodostivat suvun toisen päähaaran; toiseen kuuluivat hänen pikkuveljensä Lorenzon jälkeläiset. Cosimon jälkeläiset hallitsivat käytännössä Firenzeä vuoteen 1494 saakka, jolloin heidät karkotettiin sieltä. Cosimon pojan Pieron (1416–1469) poika Lorenzo de’ Medici (1449–1492) sai lisänimen ”Il Magnifico”. Lorenzon aikaan Italian renessanssi oli huipussaan ja Medicit tukivat ahkerasti ajan taiteilijoita, runoilijoita ja filosofeja. Medicit kuitenkin palasivat Firenzeen 1500-luvun alussa, ja Cosimosta polveutunut Medicien ”vanhempi” sukuhaara hallitsi Firenzeä vielä vuoteen 1537 saakka. Keisari Kaarle V nimitti Alessandro de’ Medicin Firenzen perinnölliseksi herttuaksi. Hänen jälkeensä asema siirtyi ”nuoremmalle” haaralle, johon kuulunut Cosimo I de’ Medici tuli ensin Firenzen herttuaksi ja myöhemmin vuonna 1569 Toscanan suurherttuaksi. Hänestä polveutunut sukuhaara hallitsi sen jälkeen Toscanaa suurherttuakuntana vuoteen 1737 saakka. Kun suvun viimeinen suurherttua Gian Gastone (1671–1737) kuoli, hänen sisarensa Anna Maria Luisa de’ Medici‎ allekirjoitti testamentin, jolla koko Medicien omaisuus siirtyi uuden hallituksen omistukseen, eikä mitään siitä saisi koskaan siirtää pois Firenzestä. Anna Maria Luisa kuoli suvun viimeisenä jäsenenä 1743.