Skitsofrenia
Nykyisen tietämyksen mukaan geeniperimä tai keskushermoston varhaiskehityksen häiriö luovat skitsofrenian sairastumisalttiuden, ja sisäiset tai ulkoiset stressitekijät, kuten stressi, elämänkriisi, trauma tai päihteiden käyttö, laukaisevat sairastumisen. Toiset näkemykset korostavatkin häiriön biologista ja toiset psykososiaalista ulottuvuutta. Vaikka nykyinen valtavirtapsykiatria korostaa häiriön ruumiillista puolta, esimerkiksi psykoosien hoidossa tehokkaaksi osoittautuneessa avoimen dialogin mallissa psykoottisten oireiden ymmärretään juontuvan lähtökohtaisesti sosiaalisen vuorovaikutuksen ongelmista. Alueella jossa avoimen dialogin hoitomallia on käytetty, skitsofrenian esiintyvyys onkin laskenut kymmenesosaan 20 vuodessa. Tätä on selitetty hoitokulttuurilla, joka estää psykoosioireiden kroonistumisen.
Skitsofrenian historia
Vuonna 1933 Bleuerin toiveisiin vastattiin, kun Saksassa säädettiin monien Yhdysvaltojen osavaltioiden mallin mukaisesti pakkosterilisointilaki, joka salli muun muassa skitsofreenikoiden, maanis-depressiivisestä häiriöstä kärsivien, älyllisesti jälkeenjääneiden, perinnöllistä epliepsiaa sairastavien ja vakavasta alkoholismista kärsivien pakkosterilisointia. Lain kirjoittajana toimi muun muassa psykiatrian professori ja Kansainvälisen eugenistisen yhdistyksen puheenjohtaja Ernst Rudin, jonka Kraepelin oli palkannut kehittämään psykiatrisen genetiikan ja seurasi Kraepelia Kaiser Wilhelm -instituutin johtajana. Rudinia pidetään edelleen psykiatrisen genetiikan isänä.