Romantiikka
Romantiikka painotti tunteita, mielikuvitusta ja vapautta. Luonnon merkitystä korostettiin sekä kielessä että taiteissa. Romantiikan ajalla oltiin erityisen kiinnostuneita henkimaailmasta, unikuvista, ihmissielun pimeästä puolesta ja muusta ”epätavallisesta”. Sankarillisia yksilösaavutuksia ihailtiin. Toisaalta erityisesti saksalainen varhaisromantiikka oli luonteeltaan hyvin filosofista ja teoreettista. Sen kirjallisuusteoreettiset käsitykset, jotka painottivat esimerkiksi kaunokirjallisten teosten monimerkityksistä ironiaa ja metafiktiivisyyttä, löydettiin uudelleen erityisesti postmodernismissa, ja 1960-luvulta alkaen romantikkojen tekstejä julkaistiin myös uudelleen entistä tarkempina kriittisinä editioina. Tämän myötä kuva romantiikasta yksipuolisesti tunteellisuutta ja mielikuvitusta korostaneena suuntauksena asettui myös osin kyseenalaiseksi.
Rakkauselokuva
Rakkauselokuva, myös romanttinen elokuva, on elokuva, jonka keskipisteessä on rakkaustarina eli romanssi. Rakkauselokuvassa romanssia käytetään joko juonityyppinä tai mihin tahansa aiheeseen sovellettuna aseenteena eli moodina. Kun romanssi ymmärretään moodina, rakkauselokuva voi edustaa useaa elokuvan tyylilajia, joista yleisimpiä ovat romanttinen komedia, melodraama ja rakkausdraama.