Ensimmäinen ristiretki
Ensimmäinen ristiretki koostui oikeastaan kahdesta retkestä. Tavallisten talonpoikien joukko lähti matkaan vuoden 1096 keväällä puoli vuotta ennen varsinaista ristiretkiarmeijaa. Kansan ristiretkeksi kutsuttu tapahtuma päättyi lähes kaikkien talonpoikien kuolemaan. Ristiretkiarmeija onnistui päämääränsä saavuttamisessa paremmin. Ristiretken seurauksena Jerusalem siirtyi kristittyjen hallintaan ja Palestiinan alueelle perustettiin useita ristiretkivaltioita. Lisäksi Pyhälle maalle matkaavia pyhiinvaeltajia suojelemaan perustettiin ritarikuntia. Niistä tunnetuin on Temppeliherrain ritarikunta.
Ensimmäinen ristiretki
Ranskalaisten teoista kateellisina 6 000 saksalaista kulki ja ryösteli matkallaan Nikean ohitse kunnes he saapuivat Kserigordonin linnalle, jonka he valtasivat. Saksalaiset säästivät kristittyjen hengen, toisin kuin ranskalaiset. Saksalaiset ajattelivat tehdä linnasta tukikohdan, josta he jatkaisivat hyökkäystä. Seldžukkien sulttaani Kilij Arslan I sai tietää tapahtumista Bysantin rajan läheisyydestä ja lähetti matkaan kookkaan armeijan valtaamaan linnan takaisin. Linna sijaitsi korkealla kukkulalla, jonne virtasi vettä ulkopuolisesta lähteestä. Turkkilaisten estettyä veden pääsyn linnaan tilanne muurien sisällä alkoi tuntua toivottomalta. Nimeltä tuntematon kronikoitsija kertoo saksalaisten yrittäneen selvitä nestehukasta juomalla hevosten verta ja toistensa virtsaa sekä kaivautumalla maakuoppiin.