Käärmeimuri
"Käärmeimuri" tarjoaa runsaasti aineksia dystooppiseen luentaan niin kielellisesti kuin sisällöllisesti. Teoksen yleistunnelma on arvaamattomine väkivallantekoineen kaoottinen ja painajaismainen, mitä vahvistaa Radovin tyylillisesti tempoileva ja räiskähtelevä kieli. Julmistakin teoista kirjoitetaan lyhyesti ja kliinisesti todeten, dynaamista toimintaa kuvataan hitaasti ja absurdin yksityiskohtaisesti, asiohin viitataan kasvottomalla, byrokraattisella käsitteistöllä ja kerrontaan pudotellaan silkan absurdeja ilmauksia. Tyylin ja sisällön ristiriitaisuus tekee teoksessa näkyväksi kielen roolin vallankäytön välineenä, mikä on dystopioille tyypillistä.
Komppania K
Helsingin Sanomien kriitikko Vesa Karonen pitää romaania rakenteellisesti modernina ja rinnastaa sen siinä mielessä Edgar Lee Mastersin teokseen "Spoon River antologia". Suomennoksen julkaisua hän pitää yhtä merkittävänä tekona kuin Erich Maria Remarquen teoksesta "Länsirintamalta ei mitään uutta" jo heti alkuteoksen ilmestymisvuonna tehdyn suomennoksen julkaisua. "Komppania K:n" suomennosta hän pitää "laatuunkäyvänä", joskin löytää sotatermeistä haparoivuutta, hänen mukaansa esimerkiksi 'automaattikivääreitä' ei käytetty ensimmäisessä maailmansodassa.