Suomen sota
Suomen sota oli Venäjän ja Ruotsin välinen sota, joka käytiin vuosina 1808–1809. Sodan syynä oli Venäjän ja Ranskan 7. heinäkuuta 1807 Tilsitissä solmima rauha. Ranska antoi Venäjälle suostumuksensa Suomen valtaukseen, mikä teki Venäjästä Ranskan liittolaisen. Venäjän tehtävänä oli Suomeen hyökkäämällä pakottaa Ruotsi liittymään mannermaasulkemukseen, kauppasaartoon, jolla Ranska olisi voinut vahvistaa asemaansa merivalta Britanniaa vastaan.
Pommerin sota
Seitsenvuotinen sota syttyi Euroopassa vuonna 1756. Sodassa Preussi ja Englanti taistelivat Ranskan, keisari Frans I:n, Saksin ja Venäjän liittokuntaa vastaan. Vuonna 1756 Ruotsi ja Tanska muodostivat niin sanotun meriunionin, jossa maiden yhdistyneet laivastot suojelivat kauppalaivoja Pohjanmerellä. Käytännössä unioni oli suunnattu Englantia vastaan. Ranska halusi Ruotsin mukaan sotaan ja lupasi maksaa suuret rahat, jos Ruotsi liittyisi sotaan ja lähettäisi 20 000 miehen armeijan Pommeriin taistelemaan Preussia vastaan. Preussin vastainen liittokunta vaikutti ylivoimaiselta ja Ruotsille näytti aukeavan mahdollisuus laajentaa Pommerin maitaan suhteellisen pienin ponnistuksin. Lisäksi valtaneuvostossa enemmistönä olleet hattupuolueen edustajat halusivat nöyryyttää Ruotsin kuningatarta Loviisa Ulriikaa, joka oli Preussin kuningas Fredrik II Suuren sisar.