Dōjō
Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa.
Hanjiro Shiraishi (1842–1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä ("shihan"). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi.Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään "dōjō" kaltaiseksi opiskelupaikaksi.
Kanjō
Kanjō oli alun perin buddhalainen termi, joka omaksuttiin myöhemmin šintolaiseen sanastoon. Kanjō tarkoitti aluksi saarnan pyytämistä Buddhalta puhtain sydämin, ja myöhemmin se alkoi merkitä buddhalle tai bodhisattvalle osoitettua kehotusta pysyä tässä maailmassa saarnaamista ja muiden ihmisten pelastamista varten. Käsite kehittyi sittemmin edelleen tarkoittamaan itse rituaalia (ja sanoja), jossa buddhaa tai bodhisattvaa pyydettiin laskeutumaan alttarille buddhalaisten palvontamenojen aikana. Japanissa sana sai vähitellen nykyisen merkityksensä, buddhan tai kamin pyhittämisen johonkin rakennukseen ensimmäistä kertaa.