Kansallisen Kokoomuksen historia
Kansallisen Kokoomuksen historia alkaa puolueen perustamisella 9. joulukuuta 1918, kun suomettarelaiset ja ne nuorsuomalaiset jotka olivat kannattaneet vielä lokakuussa 1918 saksalaisen kuninkaan valitsemista Suomen valtionpäämieheksi perustivat puolueen. Heidän tavoitteenaan oli tehdä Suomesta monarkia ja samalla lujittaa esivaltaa. Hanke saksalaisen kuninkaan saamiseksi oli kuitenkin menettänyt merkityksensä Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan kuukautta aikaisemmin marraskuussa 1918, jonka seurauksena saksalaissuuntausta kannattanut valtionhoitaja P. E. Svinhufvud joutui eroamaan. Hänen tilalleen valtionhoitajaksi tuli entente-mielinen Carl Gustaf Emil Mannerheim, joka edisti Suomen suhteita maailmansodan voittaneisiin puoliin, jotka suorittivat interventiota Neuvosto-Venäjää vastaan myös Itä-Karjalassa ja Pohjoisella jäämerellä.
Pohjois-Karjalan Kokoomus
Ehkä kuuluisin Pohjois-Karjalasta Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä valittu kokoomuslainen on ollut Onni Talas (vuoteen 1895 Gratschoff), joka oli senaattori itsenäistymisvaiheissa. Hän edusti ensin Nuorsuomalaista puoluetta 1909–1918 ja sitten Kokoomusta 1918–1919 siirtyen Viipurin läänin itäiseen vaalipiiriin tullen valituksi vielä 1927 kolmeksi vuodeksi kansanedustajaksi.