Filip IV (Espanja)
Filip IV kuoli vuonna 1665 luottaen siihen, että hänen poikansa, tuolloin vasta kolmivuotias Kaarle II, nostaisi Espanjan taas kunniaan. Filip luotti siihen, että hänen periaatteensa, kuten Espanjan vallan laajentaminen ja katolisen kirkon voimistaminen protestantismia vastaan, saisivat seuraajassa innokkaan puolustajan. Henkisesti jälkeenjäänyt Kaarle ei näitä toiveita pystynyt täyttämään ja hänen kuoltuaan ilman perijää 1700 seurasi Espanjan perimyssota.
Leopold II (Toscana)
Kääntyminen vastavallankumoukselliseksi ja tukeutuminen itävaltalaisiin miehitysjoukkoihin romahduttivat Leopoldin kansansuosion. Lisäksi hän hajotti parlamentin syyskuussa 1850 ja peruutti antamansa perustuslain toukokuussa 1852. Hän kieltäytyi liittymästä vuonna 1859 uuteen sotaan Itävaltaa vastaan, mutta arvatessaan uuden vallankumouksen olevan ovella hän lähti uudelleen maanpakoon 27. huhtikuuta. Leopold ilmoitti 21. heinäkuuta 1859 luopuvansa kruunusta poikansa Ferdinand IV:n hyväksi, joka ei tosiasiassa koskaan päässyt hallitsemaan valtakuntaansa. Leopold asui tämän jälkeen maanpaossa Itävaltaan kuuluneessa Böömissä. Hän kuoli vuonna 1870 ollessaan matkalla Roomassa ja hänet haudattiin Habsburgien perinteiseen hautapaikkaan Wienin Kapusiinikirkon kryptaan.