Fonologia
Fonologia, eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista.
Soveltava kielitiede
Koska useimmilla tieteenaloilla voi olla sekä teoreettisia että sovelluksiin pyrkiviä tutkimussuuntia, mistään tieteenalasta ei voi sanoa, että se olisi aina soveltavaa kielitiedettä. Vaikka esimerkiksi sosiolingvistiikkaa on pidetty soveltavana kielitieteenä, voidaan puhua erikseen teoreettisesta ja soveltavasta sosiolingvistiikasta. Sosiolingvistiikka, psykolingvistiikka ja pragmatiikka ovatkin sellaisia tieteenaloja, joiden on usein katsottu olevan soveltavaa kielitiedettä vain siksi, että ne eivät perinteisesti eivätkä tyypillisesti ole kuuluneet yleisen kielitieteen alaan.