Karjalankarhukoira
Karjalankarhukoira on tyypillinen pohjoinen pystykorvarotu. Ruumiinrakenteeltaan se on keskikokoinen, jäntevä ja melkein neliömäinen: rungon pituus on vain hieman korkeutta suurempi. Turkki on tuuhea ja kaksikerroksinen, kuten pohjoiselle pystykorvalle sopii: pehmeää pohjavillaa peittää karkeahko ja suora päällyskarva. Karva on pidempää kaulassa, selässä ja reisien takaosassa. Karjalankarhukoiran hallitseva väri on yleensä musta, mutta myös niin sanottu karhunruskea sallitaan karvapeitteessä. Toisinaan syntyy myös täysin valkoisia karjalankarhukoiria, vaikkakin harvakseltaan. Koiralla on yleensä selvärajaisia valkoisia merkkejä kaulassa, päässä, rinnassa, vatsassa ja raajoissa. Valkoinen ei saa olla vallitseva väri. Ihannesäkäkorkeus on uroksilla 57 ja nartuilla 52 cm; korkeintaan kolmen senttimetrin poikkeama tästä sallitaan.
Borderterrieri
Borderterrierin rotumääritelmä ei rajoita koirille säkäkorkeutta, vaan se antaa ohjeellisen painon. Uroksen painorajoitus on 6-7 kg ja narttujen 5,2–6,3 kg, mutta käytännössä läheskään kaikki koirat eivät nykypäivänä Suomessa näiden rajojen sisäpuolelle mahdu. Ulkoisesti borderterrieri muistuttaa hieman suttuista, rakin näköistä pientä parrakasta koiraa, jolla on luonteikkaat silmät ja ilmeikäs pää. Borderterrierin raajat ovat pitkät, mutteivät liioitellut. Runko on hieman korkeuttaan pidempi, ei siis neliömäinen. Koira on hoikka ja sen koon ja ulkonäön kulmakivi liittyy sen rintakehään, jonka tulisi olla "spännättävissä", eli aikuisen miehen tulisi saada kätensä koiran rintakehän ympärille. Näin varmistetaan, että käytännön työssä koira mahtuu luolastoon, jota varten se on alkujaan jalostettu.