Budō
Sana "budō" rakentuu japanilaisista sanoista "bu" (sota-, soturi) sekä "dō" (tie, polku). Sananmukaisesti se voidaan siis tulkita "soturin tie". Budō merkitsee sitä kurinalaista soturin tietä, jonka japanilainen taistelija on elämäntavakseen ottanut.Meiji-kauden koittaessa perinteisten bujutsu- ja taistelutaitojen tulevaisuus oli veitsenterällä. Japanin siirtyessä feodaaliajasta nykyaikaan kertarysäyksellä bujutsutaidot koettiin osaltaan tarpeettomiksi ja hallituksen kannalta vaarallisiksikin. Sekä hallituksen sisällä että ulkopuolella valikuttavat kiihkokansalliset ja militaristiset voimat pyrkivät käyttämään hyväkseen vanhojen perinteiden saavutuksia. Toisaalta monisatavuotista perinnettä ei haluttu kadottaa eikä tärvellä. Perinteisissä soturiluokan hyveissä ("bushidō") koettiin olevan kansaa laajemmaltikin jalostava vaikutus.
Bujutsuharjoittelun ydinarvot feodaaliajan Japanissa olivat
Tankendō
Tankendō () on japanilaiseen lyhyen miekan tekniikoihin pohjautuva budolaji. Japanin sana "tankendō" muodostuu kolmesta osasta: ""tan"" tarkoittaa lyhyttä, ""ken"" tarkoittaa miekkaa ja ""dō"" tässä tapauksessa tietä. Sananmukaisesti tankendō on siis "lyhyen miekan tie". Tankendōssa harjoitellaan ja kilpaillaan lyhyellä miekalla (, ). Harjoitteluvarusteet riippuvat siitä harjoitellaanko jūkendō-, kendo- vai tankendōharjoittelijan kanssa. Harjoiteltaessa tankendō perusharjoittelua tai suojavarusteissa ("bōgu"), käytetään bambumiekan ("shinai") kaltaista lyhyttä harjoitusmiekkaa ("tanchikutō"). Parikata harjoittelussassa käytetään puista kodachia.