Viimeiset kaanit
Viimeiset kaanit oli Väinö Riikkilän ensimmäinen Pertsa ja Kilu -sarjan nuortenkirja ja ylipäätään hänen ensimmäinen kirjansa. Se aloitti kertomukset Kotkan ja Karhulan lähiseudun työläisperheiden lapsien seikkailuista, joihin liittyy miltei aina rikoksen ratkaiseminen ja aina rahan ansaitseminen. Kirja oli toinen kirja WSOY:n Nuorten toivekirjasto -sarjassa. Lehdistö arvioi kirjan sen julkaisuaikana vuonna 1951 aidoksi, tervehenkiseksi ja huumorihöysteiseksi. Toinen painos otettiin vuonna 1954 ja kolmas 1980-luvun puolivälissä.
Kirja alkaa: "Mereltä käyvä heikko tuuli toi rantakylään kostean, mädäntyneen merilevän hajua." Riikkilän realismiin ei kuuluisi muu haju, ei ainakaan alkulauseeseen. Vanha ukko tervasi venettään ja Pertsa ja Kilu ruiskuttivat polkupyöränpumpulla vettä ukon niskaan.
Säätiö ja Imperiumi
Kirjan ensimmäinen osa, "Kenraali", julkaistiin alun perin vuonna 1945 huhtikuussa "Astounding Science Fiction" -lehdessä nimellä "Dead Hand". Tässä osassa Galaktisen Imperiumin kenraali Bel Riose päättää palauttaa Imperiumin mahdin ja aloittaa sodan Säätiötä vastaan. Riose on nuori ja suosittu kenraali, joka onnistuu nopeasti saattamaan Säätiön tappion partaalle. Siwennalainen patriisi Ducem Barr ja Säätiön kauppias Lathan Devers päättävät sodan lopettaakseen matkustaa yhdessä Imperiumin keisarin luokse ja paljastaa Riosen juonittelevan salaa hänen selkänsä takana. Tämän takia he joutuvat matkustamaan Imperiumin hallintoplaneetalle Trantoriin.