Baabilaisuus
Baabilaisuus (kirjoitetaan myös Babilaisuus) on uskonnollinen liike, jonka juuret ovat islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisessa koulukunnassa. Se kukoisti Persiassa vuodesta 1844 vuoteen 1852. Baabilaisuuden perusti Sayyid Ali Muhammad Shirazi, joka myöhemmin otti nimekseen Bab "(portti)". Hänen kautensa alkoi šaikhilaisuuden johtajan Sayyid Kazimin kuoleman jälkeen vuonna 1844. Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen. Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.
Baabilaisuus
Vangitsemisensa jälkeen, vuodesta 1848, Bab ei puhunut kannattajilleen suoraan, vaan näkemykset kulkivat baabilaisten sisäpiirin kautta. Nämä vastaavasti puhuivat tulkitsemiensa Babin kirjoitusten kautta. Hänen laajaan tuotantoonsa kuuluvat baabilaisten Koraaniksi nimitetty "Qayyum al-asma’", baabilaisten omat lait sisältävä "Bayan-i farsi" sekä muun muassa yhdeksän Koraanin selitysteosta. Babin kirjoituksissa islamin laki "(šaria)" kumottiin ja hän antoi tilalle uuden lain. Bab muutti muun muassa rukouksen, paaston, pyhiinvaelluksen ja pyhän sodan. Hän määräsi pyhiinvaelluksen suoritettavaksi itsensä luokse sekä nosti itsensä qiblaksi eli eläväksi suunnaksi, johon uskovaisten tuli kumartaa. Vuonna 1848 Bab julisti kaikki muut paitsi baabilaiset uskonnottomiksi, joita vastaan saattoi käydä pyhää sotaa.