Kansallisen Kokoomuksen historia
Juha Rihtniemi valittiin vuonna 1965, vasta 37-vuotiaana, kokoomuksen puheenjohtajaksi. Aiemmin hän oli toiminut puoluesihteerinä vuosina 1959–1960. Rihtniemi oli nuorempi kuin samanaikainen Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtaja, kansanedustaja Mauri Seppä. Puheenjohtajana hän toimi yllättävään kuolemaansa, vuoteen 1971 asti. Puoluesihteerinä vuodesta 1965 toiminut Harri Holkeri valittiin Rihtniemen seuraajaksi kokoomuksen puheenjohtajana vuonna 1971 poikkeuksellisen nuorena.
Juha Vikatmaa
Vikatmaa valmistui ylioppilaaksi vuonna 1960, oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1964 ja lisensiaatiksi 1966 sekä sai varatuomarin arvon vuonna 1968. Oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1970 väitellyt Vikatmaa toimi kokoomuksessa niin kutsuttuihin remonttimiesten ideologisena johtajana. Tämän mukaisesti hän pyrki aktiivisesti luomaan kontakteja neuvostoliittolaisiin ja onnistukin muun muassa Felix Karasevin kohdalla. Kansanedustajana Vikatmaa edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Kun eduskunta oli vuonna 1973 hyväksynyt poikkeuslain presidentti Urho Kekkosen toimikauden pidentämiseksi, Vikatmaa vaati Kokoomuksen puheenjohtajaa Harri Holkeria erottamaan puolueesta poikkeuslakia vastustaneet oikean laidan edustajat, muiden muassa Tuure Junnilan, Pentti Mäki-Hakolan ja Raimo Ilaskiven siinä kuitenkaan onnistumatta.