Suomalainen musiikki
1950-luvulla modernismi rantautui Suomeen toden teolla niin sanotun modernismin toisen aallon myötä, jossa siirryttiin jo kaksitoistasäveljärjestelmään ja muihin uusiin sävellystekniikoihin. Ensimmäisiä suomalaisia kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäneitä säveltäjiä oli Erik Bergman. 1950-luvulla käytettiin myös sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, nousivat kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Futuristinen manifesti
Futuristinen manifesti on futurismiksi nimetyn modernistisen taidesuuntauksen perustaksi tullut manifesti. Sen kirjoitti italialainen runoilija Filippo Tommaso Marinetti. Manifesti ilmestyi alkujaan italialaisessa lehdessä Gazzetta dell'Emiliassa Bolognassa 5. helmikuuta 1909. Kansainvälistä huomiota se kuitenkin sai, kun se ilmestyi ranskaksi nimellä "Manifeste du futurisme" 20. helmikuuta 1909 Figaro-lehdessä. Futurismi hylkäsi historian, ihannoi nopeutta, koneita, väkivaltaa, nuoruutta ja teollisuutta, ja se pyrki Italian modernisointiin ja kulttuuriseen nuorentamiseen.