Unkarin neuvostotasavalta
Unkarin neuvostotasavalta oli ensimmäisen maailmansodan loppumista seuranneen sekasorron aikana Unkarissa valtaan noussut kommunistihallinto 21. maaliskuuta – 1. elokuuta 1919. Béla Kunin johtama Unkarin kommunistinen puolue oli noussut valtaan Mihály Károlyin tasavallan romahdettua. Myös neuvostotasavalta ajatui pian vaikeuksiin taloudellisten ja ulkoisten uhkien takia. Sen kannatusta söivät uudistusten epäonnistuminen ja neuvostotasavallan vastustajiin kohdistettu terrori. Neuvostohallitus joutui lopulta eroamaan 1. elokuuta 1919 romanialaisten joukkojen edetessä kohti pääkaupunki Budapest. Neuvostovallan jälkeen valtaan nousi lopulta valtionhoitajaksi nimitetty Miklós Horthy.
Otto von Habsburg
Marraskuussa 1916 Otosta tuli tuli Itävallan, Unkarin ja Böömin kruununprinssi, kun hänen isänsä arkkiherttua Kaarle nousi valtaistuimelle. Kuitenkin ensimmäisen maailmansodan lopulla 30. lokakuuta 1918 Itävallan parlamentti valitsi Saksalaiselle Itävallalle uuden kanslerin, ja seuraavana päivänä Unkarissa käynnistyi sosiaalidemokraattien johtama krysanteemivallankumous. Keisari Kaarle I luopui kruunustaan 11. marraskuuta, ja seuraavana päivänä Itävalta julistautui itsenäiseksi tasavallaksi. Unkari seurasi perässä ja julistautui Unkarin demokraattiseksi tasavallaksi 16. marraskuuta 1918. Habsburgien keisariperhe joutui pakenemaan Madeiralle. Vaikka Unkari palautettiinkin monarkiaksi 1. maaliskuuta 1920, Kaarle ei enää koskaan saanut takaisin kruunuaan, vaan amiraali Miklós Horthy hallitsi valtionhoitajana vuoteen 1944 asti.