Mao Zedong
Kiinasta alettiin tehdä kommunistista valtiota, ja Mao halusi kollektivisoida maan mahdollisimman nopeasti. Maassa laitettiin toimeen myös joukko uudistuksia, kuten vuonna 1956 käynnistetty sadan kukan kampanja ja sitä seurannut oikeistonvastainen kampanja. Mallia hallintoon katsottiin kuitenkin edelleen Neuvostoliitosta, ja Neuvostoliiton mallin mukaan pyrittiin nostamaan esiin raskasta teollisuutta. Niinpä vuonna 1958 Mao Zedong käynnisti taloudellisen ja sosiaalisen suunnitelman nimeltä ”Suuri harppaus” (kiin. 大跃进, Dàyuèjìn).
Ihmisoikeudet Kiinassa
Falun Gong on kiinalainen mielen ja kehon harjoitusmenetelmä. Sitä harjoitti Kiinassa 1990-luvulla yli 70 miljoonaa ihmistä. Vaikka kommunistipuolue oli vuosikymmenen puoliväliin asti voimakkaasti tukenut menetelmän leviämistä, se kiellettiin presidentti Jiang Zeminin päätöksellä vuonna 1999, kun sen harjoittajien määrä ylitti kommunistisen puolueen kokonaisjäsenmäärän. Siitä lähtien kiinalaiset Falun Gongin harjoittajat ovat kärsineet viranomaisten käsissä monista ihmisoikeusloukkauksista, joihin lukeutuvat vakavat pahoinpitelyt, psykologinen kidutus, ruumiilliset rangaistukset, pakottaminen raskaita taakkoja sisältävään pakkotyöhön, sitominen erilaisiin fyysistä rasitusta aiheuttaviin asentoihin, eristys likaisiin ja epähygieenisiin olosuhteisiin, polttaminen ja palelluttaminen, kehon herkille alueille annetut sähköshokit, ruumiillista vahinkoa aiheuttava pakkosyöttö, bambutikkujen tunkeminen kynsien alle, nälkiinnyttäminen, valvottaminen, WC:n käyttökielto, raiskaukset ja joukkoraiskaukset, tukehduttaminen, uhkailu, omaisuuden ja rahojen takavarikointi, irtisanominen työpaikasta sekä opiskelijastatuksen menettäminen. Jopa puolet Kiinan pakkotyöleireille vangituista ihmisistä on Falun Gongin harjoittajia. Tutkimusraporttien mukaan vangituilta Falun Gongin harjoittajilta on laajamittaisesti ryöstetty sisäelimiä siirtoelinmarkkinoiden tarpeisiin. (Ks. Elinryöstöt Falun Gongin harjoittajilta Kiinassa)