Kivikausi Turussa
Jäkärlän kaivaukset osoittivat selkeästi, että alueen asuinpaikka on kuulunut kampakeraamisen kulttuurin piiriin, jonka aluetta on ollut nykyisen Suomen lisäksi Puolan, Baltian ja Pohjoisen-Venäjän alueet. Kampakeraamisen kulttuurin väestö on elänyt metsästyksestä, kalastuksesta sekä hylkeenpyynnistä ja luonnontuotteiden keräämisestä. Maanviljelyä ja karjanhoitoa Kampakeraaminen kulttuuri ei tutkimusten mukaan ole harjoittanut. Nimensä kulttuuri on saanut keramiikastaan, jonka pääasiallinen koristelu on ollut kamman painantaa muistuttava kuvio. Useilla kampakeraamisen kulttuurin asuinalueella on ollut omat ominaispiirteensä ja näin myös Jäkärlän kohdalla; Jäkärlän keramiikka eroaa muista kampakeraamisen kulttuurin saviastioista selvästi siinä, ettei Jäkärlän keramiikan koristeluun sisälly kuoppia koristeluun lainkaan, vaan ainoastaan runsaasti kampaleimaa, kouruviivaa ja soikeita painanteita. Jäkärlästä löydettyyn kiviaineistoon on lisäksi sisältynyt runsaasti muun muassa kirveitä, talttoja, iskukiviä, hioimia, reikäkiviä, poria ja kaapimia. Jäkärlän alueen lisäksi Jäkärlän keramiikkaa on löydetty muualtakin Turun seudulta, muun muassa Maariasta Vähäjoen länsipuolelta ja Liedosta Vintalan ja Nautelankosken alueelta.
Ylä-Volgan keramiikka
Ylä-Volgan keramiikka (, , ) on ensimmäinen Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien välisellä alueella käyttöön otetun kivikautisen keramiikan kompleksi. Sen pioneerikäyttäjiä olivat todennäköisesti mesoliittiset Butovon kulttuurin loppuvaiheen metsästäjä-keräilijöitä, jotka aloittivat seudulla pitkän keraamisten astioiden valmistusperinteen, joka kuuluu kampakeramiikan keskiseen ryhmään (myös "Volga-Okan keramiikka"). Arvellaan, että kampakeramiikan läntinen ryhmä, mihin myös suomalainen kampakeramiikka lukeutuu, olisi syntynyt Ylä-Volgan keramiikan vaikutuksesta. Ylä-Volgan keramiikan valmistus alkoi noin 6200−6000, mutta se päätyi eri alueilla eri aikona 5000−4500 eaa. mennessä. Ylä-Volgan kulttuurin päättyminen on sidottu levinneisyysalueen keraamiseen traditioon, joka muuttui Ljalovon keramiikaksi 5000 eaa. alkaen. Ljanovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi samalle alueelle. Tämä puhtaasti venäläinen Ylä-Volgan kulttuuri aloitti uuden kivikautisen kulttuurivaiheen, jota kutsutaan venäläisessä kirjallisuudessa neoliittiseksi ja suomalaisessa kirjallisuudessa subneoliittiseksi kivikaudeksi.