Finnairin lento 915
Koneen inertiasuunnistusjärjestelmän antamien koordinaattien perusteella lentäjät tiesivät asemansa. Räjähdyksen jälkeen Kaukiainen käynnisti sekuntikellon. Vähän yli minuutin kuluttua kone saapui räjähdyspilven kohdalle. Kun koneen nopeus oli 900 km/h ja ohjuksen nopeus vähintään 1 800 km/h, laskelmat tuottivat tulokseksi, että ohjus oli räjähtänyt vain noin 20 sekuntia ennen törmäystä. Lentäjät arvelivat räjähdyksen tapahtuneen 20–25 kilometrin etäisyydellä koneesta. Lentäjät seurasivat, kuinka ohjuksen runko putosi spiraalimaisessa liikkeessä kohti merta.
Finnairin lento 915
Pari päivää artikkelin julkaisun jälkeen Jukka Rislakki arveli "Helsingin Sanomissa", että ohjus olisi ammuttu Plesetskistä, Arkangelista etelään, ja että sen räjäyttäminen olisi liittynyt vuoden 1987 alussa supervaltojen eli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton sopimukseen kaikkien keskimatkan ballististen ohjusten hävittämisestä eli INF-sopimukseen. Maanpuolustuskorkeakoulun dosentti Stefan Forss, jonka erityisalaa on sotatekniikka ja erityisesti ydinasejärjestelmät, kumosi kuitenkin tämän olettamuksen, sillä näiden ohjusten tuhoaminen aloitettiin vasta heinäkuun loppupuolella 1988. Sen sijaan oletus ilmatorjuntaohjuksesta sai Forssilta tukea. Rislakki esitti kuulemiinsa asiantuntijalausuntoihin nojaten myös ajatuksen siitä, että tapahtuma olisi liittynyt Neuvostoliiton ohjuspuolustusjärjestelmän kokeilemiseen.