Miina Lönnrot
Serafia Wilhelmiina (Miina) Lönnrot (5. heinäkuuta 1827 – 7. syyskuuta 1915) oli Elias Lönnrotin vanhimman veljen räätäli Henrik Johan Lönnrotin (1793–1838) tytär. Hän toimi vuodesta 1854 alkaen Elias Lönnrotin perheen taloudenhoitajana ensin Helsingissä ja sitten Sammatissa Lönnrotin omistamissa Nikun ja Lammin taloissa. Elias Lönnrotin kuoltua vuonna 1884 Miina Lönnrot keräsi Lönnrotin syntymäkotiin Paikkarin torppaan perustettua museota varten torppaan kuulunutta esineistöä. Kadonneiden huonekalujen tilalle hän hankki vastaavia muualta ja tarvittaessa valmistettiin uudet huonekalut Miinan muistitietojen perusteella. Paikkarin torpan ensimmäinen opaskirjanen laadittiin myös Miinan tietojen pohjalta vuonna 1898.
Vaassila Kieleväinen
Kieleväisen isän nimi oli Ignat. Elias Lönnrot tapasi Kieleväisen Vuokkiniemen Vuonnisessa keruumatkallaan vuonna 1833. Vaikka iäkkään Kieleväisen muisti oli jo heikentynyt, Lönnrot sai häneltä talteen Väinämöisen uroteot yhdessä jaksossa, millä lienee ollut merkitystä Lönnrotin alkaessa matkalta palattuaan jäsentää Kalevalaa juuri Väinämöistä koskevien runojen ympärille. Tälle pienoiseepokselle Lönnrot antoi nimen "Runokokous Väinämöisestä". Myös Juhana Fredrik Cajan ja Matthias Alexander Castrén tapasivat Kieleväisen, vuosina 1836 ja 1839. Castrén sai häneltä talteen erityisesti loitsuja sekä taikoja koskevaa tietoja. Kieleväisen maine tietäjänä olikin huomattava, sen tiedetään kestäneen 1800-luvun lopulle saakka.