Sveitsin vanha valaliitto
Sveitsin vanha valaliitto () oli nykyisen Sveitsin valtion edeltäjä. Se oli kantoneiksi kutsuttujen varsin itsenäisten pikkuvaltioiden liitto, joka kesti lähes viidensadan vuoden ajan 1200-luvun loppupuolelta aina vuoteen 1798 asti.
Valaliiton ytimenä oli Alppien laaksojen yhdyskuntien sopimus, joka mahdollisti vapaakaupan niiden välillä ja suojasi elintärkeitä kulku- ja kauppareittejä. Ensimmäinen liittoa kuvaava asiakirja on vuodelle 1291 päivätty liittosopimus, jonka allekirjoittivat Uri, Schwyz ja Unterwalden.
Joseph von Radowitz
Radowitzin tavoitteena oli yhdistää Saksa saamalla aikaan neuvotteluratkaisu ennemmin Saksan ruhtinaiden kuin kansan valitsemien edustajien välillä. Hän onnistuikin muodostamaan liiton niistä valtioista, jotka olivat valmiit hyväksymään Preussin johtavan aseman. Vuonna 1850 valittiin niin sanottu Erfurtin parlamentti, jolta Radowitz haki lopullista sinettiä liitolle. Ajatusta asettuivat kuitenkin vastustamaan paitsi Itävalta, Venäjä ja monet Saksan pikkuvaltiot, myös vaikutusvaltaiset vanhoilliset tahot Preussin hallituksessa. Syksyllä 1850 Itävalta perusti uudelleen Saksan liiton liittopäivät Frankfurt am Mainiin ja uhkasi tehdä Saksan liiton nimissä intervention Hesseniin kukistaakseen siellä syntyneen vallankumouksen. Kuningas Fredrik Vilhelm nimitti 26. syyskuuta Radowitzin muodollisestikin ulkoministeriksi. Radowitz halusi Preussin pysyvän taipumattomana Itävallan vaatimusten suhteen sodan uhallakin. Enemmistö Preussin hallituksen ministereistä ei hyväksynyt hänen kantaansa, joten hän erosi 3. marraskuuta ja menetti pian sen jälkeen vaikutusvaltansa. Hänen seuraajansa luopuivat Erfurtin liitosta ja 29. marraskuuta Preussi taipui Olmützin sopimuksella Itävallan ja Venäjän vaatimuksiin.