Pakko-oireinen häiriö
Pakko-oireisen häiriön erottaminen muista ahdistuneisuuden muodoista, kuten tavallisesta jännityksestä ja stressistä, on tärkeää. Henkilöllä, joka vaikuttaa tiettyyn aiheeseen takertuneelta tai on täydellisyyttä tavoitteleva, ei välttämättä ole pakko-oireista häiriötä. Pakko-oireiseksi potilas voidaan määritellä silloin, kun pakonomaisiin ajatuksiin tai toimintoihin menee aikaa yli kaksi tuntia päivässä tai kun oireista on muuten merkittävää haittaa ihmisen toimintakyvylle.
Ketiapiini
Yhdellä käyttäjällä 1 000 − 10 000:sta ilmaantuu hengenvaarallinen psykoosilääkemyrkytys eli neuroleptioireyhtymä (oireina yhtä aikaa useita seuraavista: korkea kuume, hikoilu, lihasjäykkyys, huomattava unisuus tai heikkous), veritulppa erityisesti jalkojen laskimoissa (oireina turvotus, kipu ja punoitus jaloissa, keuhkoihin edenneenä myös rintakipu ja hengitysvaikeudet), suolitukos, jyvässolukato (agranulosytoosi), maksatulehdus, haimatulehdus, kreatiinifosfokinaasin määrän kasvua (saattaa viitata lihasvaurioon), keltatauti (ihon ja silmien keltaisuus), aineenvaihduntaoireyhtymä (kolme tai useampi seuraavista oireista: keskivartalolihavuus, hyvän HDL-kolesterolin väheneminen, triglyseridien määrän kasvu, korkea verenpaine ja verensokerien määrän kasvu), alhaista ruumiinlämpöä, rintojen turvotusta ja maitovuotoa, kuukautishäiriöitä, unissakävelyä, -puhumista, -syömistä tai muuta unenaikaista toimintaa, kestoerektio tai kuumeen, nuhan ja kurkkukivun yhdistelmä tai muu tartunta. Laskimoveritulppariski johtuu ketiapiinin vaikutuksesta verihiutaleiden muodostumiseen ja veren hyytymiseen.