Kampakeraaminen kulttuuri
Kampakeraaminen kulttuuri on Koillis-Euroopan havumetsävyöhykkeellä noin 5000–2000 eaa. vallinnut kivikautinen kulttuuripiiri. Se ulottui laajimillaan Pohjanlahdelta ja Itämereltä Uralille ja Veikselin suulta Jäämerelle. Kampakeraaminen kulttuurin astiat ovat koko kulttuurin ilmenemisalueella yhdenmuotoisia, mutta niiden koristeluissa on eroja. Kampakeraamisen kulttuurin ilmenemisalue on jotakuinkin sama kuin myöhempien suomalais-ugrilaisia kieliä puhuneiden kansojen, joten on mahdollista että kampakeraaminen kulttuuri on kuulunut tähän kielikuntaan.
Kura–Araxesin kulttuuri
Kulttuurissa on osin samoja piirteitä kuin Maikopin kulttuurissa. 
Kulttuuri oli pronssikautinen. Päälliköt johtivat viljelijöitä ja karjan kasvattajia. Temppelirakantamista esiintyi. Kulttuurin päälöytöpaikka on Shengavit Jarevenin lähellä. Siellä asuttiin noin 3200–2500 eaa. kuuden hehtaarin alalla. 
Keramiikka astian sisältä punaista ja ulkoa mustaa, geometrisia kuvioita. Pieniä naisveistoksia. 
Kulttuuri alkoi levitä Araratin tasangolta. Se levisi pohjoiseen, muttei Kolkhisiin asti.
Alussa metallinkäsittelytaito oli karkeaa, mutta kehittyi myöhemmin loisteliaaksi. Kulttuurissa ylimystön vainajat mahdollisesti haudattiin suuriin kivi- ja maakumpuihin, joiden ympärille rakennettiin myöhemmin kivikehiä. Kura–Araxesin kulttuuria pidetään kaukasialaisten kansojen muiden kulttuurien vaikutteiden pohjalta luomana. Kulttuuri levisi Etelä-Kaukasukselle muttei Länsi-Georgiaan, luoteis-Iraniin, koillis-Kaukasukselle, 
Itä-Turkkiin, etelässä jopa Syyriaan asti.
Joiltain alueilta kulttuuri katosi jo 2700-2600 eaa.
Kura-Araxesin kulttuurin oleettaan olevan kansojen sekoitus, tai kulttuurin luojissa oli joitain seuraavista kansoista: urartulaisia, hurrilaisa, seemiläisiä, kartvelilaisia kieliä, indoeurooppalaisia. Luultavasti kansan isälinjan Y-kromosomin haplotyyppi oli G2a.