Moniälykkyysteoria
Gardner määrittelee älykkyyden toisaalta ihmisen hermojärjestelmän tiedonkäsittelykapasiteetin, toisaalta kulloistenkin kulttuuristen käytänteiden ja arvostusten kautta. Älykkyys on biopsykologinen informaation käsittelyn kyky, jota voi käyttää kyseisessä kulttuurissa arvostetuilla tavoilla ongelmien ratkomiseksi ja tuotteiden luomiseksi. Gardner nimesi kahdeksan kriteeriä sen arvioimiseksi, mitä voi kutsua moniälykkyysteorian mukaiseksi älykkyydeksi. Näitä ovat mm. aivovauriotapauksissa ja psykometrisissä mittauksissa ilmenevät ihmisen hermojärjestelmästä johtuvat ilmiöt sekä kulttuuriset symbolijärjestelmät. Vaikka älykkyydet näin liittyvätkin kulttuurisiin käytänteisiin, ne ovat eri asia kuin kulttuurin ala. Niinpä esimerkiksi musiikkialalla työskennellessä tarvitaan muitakin älykkyyksiä kuin musiikillista älykkyyttä.
Sosiaalinen älykkyys
Gardnerin viimeisimmät ehdokkaat moniälyn osatekijöiksi ovat: Yksi lähestymistapa on nähdä sosiaalisen vuorovaikutuksen perusedellytysten muotoutuminen emotionaalisena tapahtumana. Klassisia Meadin sosiaalipsykologian käsitteitä on kyky ottaa toisen ihmisen asema. Meadillä tämä kyky on välttämätön sille, että ihmisestä ylipäänsä tulee sosiaalinen olento. Hänen on hallittava yleistyneen toisen ihmisen asenne- ja ajatusmaailma. Roolinottokyky on sosiaalistumisprosessin tekninen osa, tarkkaa epäemotionaalista toimintaa. Stotlandin mukaan empatia on emotionaalista toimintaa, joka liikkuu miellyttävyys epämiellyttävyys ulottuvuudella. Salovey ja Mayer ovat kehitelleet emotionaalisen älykkyyden käsitettä ja määrittelevät sen kyvyksi monitoroida omia ja toisten ihmisten tunteita, eritellä niitä ja käyttää näin saatua tietoa hyväkseen omassa ajattelussaan ja toiminnassaan. Davies, Stankov ja Roberts katsovat löytäneensä tukea emotionaalisen älykkyyden erillisyydelle.