Kivikausi Turussa
Jäkärlän kaivaukset osoittivat selkeästi, että alueen asuinpaikka on kuulunut kampakeraamisen kulttuurin piiriin, jonka aluetta on ollut nykyisen Suomen lisäksi Puolan, Baltian ja Pohjoisen-Venäjän alueet. Kampakeraamisen kulttuurin väestö on elänyt metsästyksestä, kalastuksesta sekä hylkeenpyynnistä ja luonnontuotteiden keräämisestä. Maanviljelyä ja karjanhoitoa Kampakeraaminen kulttuuri ei tutkimusten mukaan ole harjoittanut. Nimensä kulttuuri on saanut keramiikastaan, jonka pääasiallinen koristelu on ollut kamman painantaa muistuttava kuvio. Useilla kampakeraamisen kulttuurin asuinalueella on ollut omat ominaispiirteensä ja näin myös Jäkärlän kohdalla; Jäkärlän keramiikka eroaa muista kampakeraamisen kulttuurin saviastioista selvästi siinä, ettei Jäkärlän keramiikan koristeluun sisälly kuoppia koristeluun lainkaan, vaan ainoastaan runsaasti kampaleimaa, kouruviivaa ja soikeita painanteita. Jäkärlästä löydettyyn kiviaineistoon on lisäksi sisältynyt runsaasti muun muassa kirveitä, talttoja, iskukiviä, hioimia, reikäkiviä, poria ja kaapimia. Jäkärlän alueen lisäksi Jäkärlän keramiikkaa on löydetty muualtakin Turun seudulta, muun muassa Maariasta Vähäjoen länsipuolelta ja Liedosta Vintalan ja Nautelankosken alueelta.
Ylä-Volgan kulttuuri
Viimeinen vaiheen, joka on määitelty noin 5300−5000 eaa., esineistö säilyi muuten keskijakson kaltaisena, mutta keramiikkaan ilmestyi kampaleimoja, jotka hallitsivat astioiden koristelua. Tässä yhteydessä voidaan puhua "kampakeramiikasta". Ylä-Volgan alueen länsiosien ryhmät, jotka olivat Valdain kulttuurin naapureina, alkoivat valmistaa astiat tavalla, jota kutsutaan Ljalovon keramiikan esimuodoksi. Uusi perinne vahvistui ja levisi samalla itään korvaten siellä Ylä-Volgan keramiikan. Viimeinen vaihe päättyi ydinalueella ehkä jo 5900 BP eli 4800 eaa., mutta viimeistään 4500 eaa..