Sveitsin vanha valaliitto
Sveitsin vanha valaliitto () oli nykyisen Sveitsin valtion edeltäjä. Se oli kantoneiksi kutsuttujen varsin itsenäisten pikkuvaltioiden liitto, joka kesti lähes viidensadan vuoden ajan 1200-luvun loppupuolelta aina vuoteen 1798 asti.
Valaliiton ytimenä oli Alppien laaksojen yhdyskuntien sopimus, joka mahdollisti vapaakaupan niiden välillä ja suojasi elintärkeitä kulku- ja kauppareittejä. Ensimmäinen liittoa kuvaava asiakirja on vuodelle 1291 päivätty liittosopimus, jonka allekirjoittivat Uri, Schwyz ja Unterwalden.
Lausanne
Ranskan suuri vallankumous 1779 innosti myös lausannelaista porvaristoa vaatimaan Vaud’n irtautumista Bernin vallasta. Bern vastasi 1791 vallankumoussuunnitelmiin, ja Napoleonin vallattua kaupungin 1797 lausannelaiset ottivat hänet ilolla vastaan. Vanha valta vaihtui virallisesti, kun tammikuussa 1798 perustettiin lyhytaikaiseksi jäänyt Lémanin kanton. Ranskalaiset jättivät muutamaksi Lausanneen noin 9 000 sotilasta. Ranskalaisten lähdettyä syttyi yhteenottoja keskushallinnon ja liittovaltion kannattajien välillä. Napoleon puuttui asiaan, ja vuonna 1803 perustettiin Sveitsin liittovaltio. Lausannesta tuli samalla Vaud’n kantonin pääkaupunki.