Suomen mesoliittinen kausi
Mesoliittisen kauden ensimmäisen kolmanneksen jälkeen vakiintunutta vaihetta kutsutaan ensimmäisen merkittävän löytöpaikan mukaan Suomusjärven kulttuuriksi. Vaikka alkuajoitukset vaihtelevatkin, voidaan pioneerivaiheen katsoa muuttuneen Suomusjärven kulttuuriksi, kun sen tunnusomaiset esineet löytyvät asuinpaikalta. Kulttuurin katsotaan päättyneen saviastioiden käyttöönoton yhteydessä kampakeraamisen kulttuurin alkaessa 5100 eaa., vaikka muuten esineistö säilyi vielä mesoliittisena.
Ylä-Volgan keramiikka
Ylä-Volgan keramiikka (, , ) on ensimmäinen Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien välisellä alueella käyttöön otetun kivikautisen keramiikan kompleksi. Sen pioneerikäyttäjiä olivat todennäköisesti mesoliittiset Butovon kulttuurin loppuvaiheen metsästäjä-keräilijöitä, jotka aloittivat seudulla pitkän keraamisten astioiden valmistusperinteen, joka kuuluu kampakeramiikan keskiseen ryhmään (myös "Volga-Okan keramiikka"). Arvellaan, että kampakeramiikan läntinen ryhmä, mihin myös suomalainen kampakeramiikka lukeutuu, olisi syntynyt Ylä-Volgan keramiikan vaikutuksesta. Ylä-Volgan keramiikan valmistus alkoi noin 6200−6000, mutta se päätyi eri alueilla eri aikona 5000−4500 eaa. mennessä. Ylä-Volgan kulttuurin päättyminen on sidottu levinneisyysalueen keraamiseen traditioon, joka muuttui Ljalovon keramiikaksi 5000 eaa. alkaen. Ljanovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi samalle alueelle. Tämä puhtaasti venäläinen Ylä-Volgan kulttuuri aloitti uuden kivikautisen kulttuurivaiheen, jota kutsutaan venäläisessä kirjallisuudessa neoliittiseksi ja suomalaisessa kirjallisuudessa subneoliittiseksi kivikaudeksi.