Dōjō
Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa.
Hanjiro Shiraishi (1842–1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä ("shihan"). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi.Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään "dōjō" kaltaiseksi opiskelupaikaksi.
Judo
Judon aloittajalle myönnetään oikeus käyttää valkoista vyötä. Suomessa juniorit suorittavat varsinaisten vöiden lisäksi natsoja, eli punaisia raitoja vyöhönsä. Natsoilla erotetaan juniorit myös mm. kilpailuissa; heille ei saa tehdä esimerkiksi kuristuksia eikä lukkoja. Harjoituksen edetessä järjestetään nuorille aloittajille välikokeita lisänauhojen ansaitsemiseksi. Punaiset nauhat merkitään vyön molempiin päihin noin viiden senttimetrin etäisyydelle vyön päästä. Kolme nauhaa oikeuttaa vyökokeeseen, jonka suorittaneet etenevät seuraavalle vyöasteelle. Vähintään 16-vuotiaat judon harrastajat eivät käytä nauhoja, mikä merkitsee sitä, että kyseiselle judokalle (judon harrastajalle) saa judokilpailuissa tai harjoitusotteluissa eli randoreissa tehdä kuristuksia ja käsilukkoja. Joissakin muissa maissa nämä väliasteet on rakennettu esimerkiksi kaksivärisinä vöinä (keltainen -> kelta-oranssi -> oranssi -> jne).