Skitsofrenia
Vuonna 2005 laaditun katsauksen mukaan jopa kaksi kolmasosaa skitsofrenian esiintymisestä saattaa johtua stressi- ja psykoosiherkkyyttä synnyttävistä lapsuuden traumaattisista kaltoinkohtelukokemuksista. 80 prosentilla skitsofreenikoista onkin todettu traumataustaa. Skitsofreniapotilaiden traumat ovat liittyneet lapsena koettuun kaltoinkohteluun kuten väkivaltaan, hyväksikäyttöön tai laiminlyöntien kohteeksi joutumiseen, onnettomuuksiin tai rikoksen uhriksi joutumiseen. Trauman kokeneet lapset sairastuvat skitsofreniaan keskimäärin kolme kertaa muita todennäköisemmin (3 %:n todennäköisyys). Myös trauman vaikeusaste lisää todennäköisyyttä. Lapsena vakavista ja useista eri traumoista kärsineillä todennäköisyys sairastua psykoosisairauksiin, joista skitsofrenia on yleisin, on 50-kertainen. Traumaattiset kokemukset vaikuttavat psykoottisten oireiden sisältöön. Psykoosioireet, kuten aistiharhat ovat tällöin usein traumakokemusten ja trauman aikaisten aistimusten takaumia, eivätkä mielen merkityksettömiä tuotteita.
Skitsofrenian historia
Skitsofrenialle tyypillisiä käyttäytymis- ja reagointitapoja on selitetty eri tavoin eri kulttuureissa. Esihistoriallisissa yhteiskunnissa ainakin osa skitsofreenikoista saattoi päätyä shamaaneiksi tai muuten pyhiksi ihmisiksi, jotka saivat arvostetun roolin yhteisössä. Eri puolilla maailmaa elävien alkuperäiskansojen keskuudessa heimon shamaaniksi valitaankin usein juuri niitä ihmisiä, jotka alkavat nuoruudessaan esimerkiksi kuulla ääniä ja nähdä hallusinaatioita. Näitä ominaisuuksia pidetään heidän keskuudessaan usein merkkinä siitä, että henkimaailma on valinnut ihmisen parantavan tiedon välittäjäksi tämän ja tuonpuoleisen maailman välillä. Esimerkiksi eräässä shamanistisessa rituaalissa skitsofrenialle tyypilliset oireet pyritään poistamaan puhdistamalla vieras energia henkilön energiakentästä, minkä jälkeen hallitsemattoman informaation tulva pysähtyy. Tämän jälkeen henkilö kykenee toimimaan välittäjänä henkimaailman ja heimon välillä, kuten on tarkoitettu.