Arto Merisalo
Yhteiskunnallisen vaikuttamisen osalta Merisalo joutui julkisuuteen vaalirahakohun alettua toukokuussa 2008. Hän oli mukana muutamien julkisuudessakin esillä olleiden yrittäjäystäviensä (Kyösti Kakkonen, Lauri Juntunen, Seppo Saastamoinen, Toivo Sukari ja Harri Toivainen) kanssa Kehittyvien Maakuntien Suomi ry:n (KMS) toiminnassa taustavaikuttajana. Merisalo joutui kesäkuussa 2010 valitun Keskustan silloisen puoluejohdon aikana eräänlaiseen ristiriitaan Mari Kiviniemen, Timo Laanisen ja muun Keskustan niin sanoutun liberaalijohdon kanssa. Tämä ristiriita ei koske nykyistä puheenjohtaja Juha Sipilää ja hänen 2012 alkanutta kauttaan. Arto Merisalo pettyneenä Kokoomuksen ja silloisen pääministerin Harri Holkerin politiikkaan vuoden 1988 alussa liittyi Ähtärissä asuessaan Suomen Keskustaan, päätti hän kertomansa mukaan, ettei ole enää jatkossa vaihtamassa puoluetta.
Aarre Merikanto
Merikanto kehitti nuorena omaperäisen modernistisen tyylin, jolle on vaikea löytää sen enempää koti- kuin ulkomaisiakaan esikuvia. Merikanto loi valtaosan tuotantonsa huippusaavutuksista 1920-luvulla. Näihin kuului mm. "Juha"-ooppera (1920–1922). Merikanto oli suvereeni ja värikäs orkesterinkäyttäjä. Teokset olivat tosin aikalaisyleisön ja kriitikoidenkin makuun liian radikaaleja, ja monet niistä jäivät odottamaan kantaesityksiä jopa vuosikymmenien ajaksi. Kansallisromantiikan sokea hyväksyminen 1920-luvulla ainoaksi oikeaksi musiikkityyliksi aiheutti samankaltaisen kohtalon myös Väinö Raitiolle ja Ernest Pingoud'lle. Turhautunut Merikanto kääntyi 1930-luvulla selkeästi perinteisempään ja sovinnaisempaan tyyliin, lähinnä uusklassismiin. Myöhemmin hän tuhosi tai silpoi osan parasta tuotantoaan, mutta sitä on sittemmin saatu restauroiduksi. Merikannon teoksia on restauroinut varsinkin hänen oppilaisiinsa kuulunut Paavo Heininen ja niiden tulkitsijana on tullut tunnetuksi kapellimestari Ulf Söderblom.