Chacon sota
Aselepo Bolivian ja Paraguayn välillä neuvoteltiin lopulta 10. kesäkuuta 1935. Molemmat maat olivat rasittuneet raskaasti sotilaallisesti ja taloudellisesti. Bolivia oli menettänyt noin 57 000 miestä kaatuneina ja Paraguay 36 000. Rauha solmittiin 21. tammikuuta 1936 neuvotteluissa, joissa oli mukana Paraguayn ja Bolivian lisäksi Argentiina, Brasilia, Chile, Uruguay ja Yhdysvallat. Maat solmivat diplomaattiset suhteet uudelleen. Paraguay palautti 17 037 bolivialaista vankia ja Bolivia vastaavasti 2 498 paraguaylaista. Paraguay oli ottanut vangiksi yhteensä noin 23 000 sotilasta ja 10 000 siviiliä, mutta osa heistä päätti olla palaamatta Boliviaan. Rajakiista ratkaistiin 21. heinäkuuta 1938 Buenos Airesissa solmitulla sopimuksella, jolla Paraguay sai noin kolme neljäsosaa Chacon alueesta. Sodan yhtenä taustatekijänä olleita öljyesiintymiä ei löytynyt Paraguayn osasta, mutta Bolivian puolelta löydettiin myöhemmin öljy- ja maakaasuesiintymiä. Bolivia sai Paraguayn kautta kulun Atlantille ja Puerto Casadon vapaasatamaksi.
Georges Danton
Danton kannatti alkuaan vallankumoussodan pikaista päättämistä neuvottelurauhaan. Sotaan Ranskaa vastaan liittynyt Preussi valtasi elokuun lopulla 1792 Longwyn, ja vihollisjoukkojen komentaja, Braunschweigin herttua Kaarle Vilhelm Ferdinand uhkaili julistuksissaan Pariisin asukkaita. Danton alkoi nyt vastustaa Ranskan hallituksessa perääntymissuunnitelmia ja laati hallituksen nimissä annetun julistuksen, jolla kansalaisia kutsuttiin taisteluun. Kun 2. syyskuuta saapui tieto piiritetyn Verdunin kukistumisesta, Danton piti kansalliskokouksessa yhden kuuluisimmista puheistaan, jossa hän vaati ”rohkeutta ja yhä enemmän rohkeutta” isänmaan pelastamiseksi vihollisilta. Ranskan pian saavuttama voitto Valmyn taistelussa käänsikin sotaonnen ja lisäsi Dantonin suosiota. Myöhemmin hän kääntyi sille kannalle, että vallankumouksen suojelemiseksi Ranskan olisi puolustettava ”luonnollisia rajojaan”, vaikka se merkitsisi sodan pitkittämistä.