Jamaikan siirtomaa
Jamaikan tiedetään olleen Englannin siirtomaana joko vuodesta 1655, jolloin Englanti valtasi saaren Espanjalta tai vuodesta 1670, jolloin Espanja virallisesti luovutti Jamaikan Englannille. Jamaika oli tämän jälkeen Britannian siirtomaana vuodesta 1707 ja kruununsiirtomaana vuodesta 1866 vuoteen 1958, jolloin siitä tuli osa Britannian ylivallan alaista, lyhytaikaiseksi jäänyttä Länsi-Intian liittovaltiota. Vuonna 1962 liittovaltio hajosi ja Jamaika itsenäistyi.
Indonesian vallankumous
Alankomaat menettivät Alankomaiden Itä-Intian jo 1942, kun japanilaiset valloittivat sen. Japanilaiset julistivat muodollisen itsenäisyyden naapurimaille vuonna 1943, ja vuonna 1944 he vakuuttivat että ei vain Jaava vaan koko saaristo saisi itsenäisyyden. Tämä innosti Sukarnoa ja Hattaa, ja vuonna 1945 kutsuttiin kokoon kansalliskokous valmistelemaan perustuslakia Jaavan, Sumatran ja koko itäisen saariston valtiolle. Komitean mukaan uuden valtion piti sisältää sekä Hollannin että Portugalin ja Britannian entisiä siirtomaita alueella. Sukarno halusi sekulaarista yhtenäisvaltiota, Hatta liittovaltiota ja muslimijohtajat islamilaista valtiota. Kompromissina syntyi Jakartan sopimus, joka velvoitti muslimit noudattamaan islamin lakeja. Sukarnosta tuli presidentti ja Hattasta varapresidentti.