Taginaen taistelu
Itse taistelu ei todennäköisesti kestänyt kauan, mutta Prokopios kehuu molempien puolten rohkeutta. Totila käski joukkojensa käyttää vain peitsiään ja hylkäämään jousensa ja muut aseensa. Goottien ratsuväki hyökkäsi yhtenä suurena joukkona roomalaisten keskustaan ja kärsi joitakin tappioita jousimiesten nuolista. Rooman armeijan keskustassa olleet keihäsmiehet pitivät pintansa, ja goottien ratsuväki joutui perääntymään. Ei tiedetä, lähetettiinkö roomalaisten vasemmalla sivustalla olleet tuhat ratsumiestä koukkaamaan goottien selustaan, mutta joka tapauksessa koko Rooman armeijan linja alkoi edetä. Goottien joukot murtuivat ja lähtivät pakenemaan. Goottien ratsuväki ei perääntynyt jalkaväen suojiin vaan rynnisti suoraan näiden läpi ja aiheutti lisää tappioita ja sekaannusta, jolloin koko goottiarmeija kääntyi sekasortoiseen pakoon. Rooman ratsuväki ajoi pakenevia gootteja takaa suurella vimmalla ja tappoi monia. Prokopioksen mukaan 6 000 goottia sai surmansa taistelussa.
Meksikon–Yhdysvaltain sota
Nykyisen Texasin eli silloisen Tejasin alueelle oli alkanut saapua yhdysvaltalaisia siirtolaisia 1800-luvun alussa. Meksiko yritti lopulta saattaa raja-alueensa tiiviimmin oman valtansa alle kannustamalla meksikolaisia siirtolaisia asettumaan alueelle ja kieltämällä yhdysvaltalaisten siirtolaisten saapumisen vuonna 1830. Yhdysvaltalaiset siirtolaiset pitivät Meksikon kasvavaa vaikutusvaltaa uhkana ja kun Antonio López de Santa Anna kaatoi Gómez Faríasin Texasin siirtolaiset julistautuivat muutamien meksikolaisten liberaalien tukemana riippumattomaksi Texasin tasavallaksi vuonna 1835. Santa Anna yritti kukistaa tasavallan Texasin vallankumouksen aikana, mutta hän jäi vangiksi San Jacinton taistelussa. Santa Anna vapautettiin vuonna 1837 hänen luvattuaan olla hyökkäämättä uudestaan ja vaikka hän myöhemmin julisti lupauksensa pätemättömäksi, uutta sotaretkeä ei järjestetty ja Texasin tasavallan itsenäisyys säilyi.