Lampuoti
Lampuoti (ruots. "landbonde") on agraarisessa Suomessa maanviljelyyn tarkoitetun "koko tilan" vuokraaja. Maanvuokralainsäädännössä käytettiin termiä "lampuotitilan vuokramies". Tässä suhteessa lampuodit erosivat torppareista, jotka olivat vuokranneet vain osan vuokranantajan tilasta työvastiketta, taksvärkkiä vastaan. Mäkitupalaiset puolestaan olivat vuokranneet vain asuntotontin, eivät viljelymaata.
Asukasoikeus
Ruotsissa hallintaoikeus toisen maahan kehittyi lampuotijärjestelmästä. Alkuaan kruunu antoi maataan lampuodin viljeltäväksi määräajaksi sovittua vuokraa vastaan. Melko pian yleistyi tapa, että velvollisuutensa täyttävät lampuodit saivat asua ja viljellä tilaa sukupolvesta toiseen. Kaarle XI antoi asiasta asetukset 1684 ja 1695. Ne koskivat kruununratsutiloja ja sellaisia kruununtiloja, joiden vero meni sotalaitoksen ylläpitoon. Asukkaiden hallintaoikeus oli kuitenkin epävakaa, kunnes annettiin perustuslain luonteinen asetus 21. helmikuuta 1789. Sen mukaan asukas ja hänen lapsensa saivat pitää tilaa häiritsemättä, kunhan hoitivat maata ja rakennuksia hyvin. Lisäksi asukkaalla oli oikeus lunastaa tila itselleen säädetyssä järjestyksessä (perinnöksiosto).