Tammiarkkuhauta
Tammiarkkuhauta (, , , ) on lähinnä arkeologinen termi pääasiassa varhaisen Skandinavian pronssikauden (Monteliuksen periodit I–III) ruumishautatyypistä, missä vainaja sijoitettiin haudattaessa polttamattomana tammen puunrungosta koverrettuun arkkuun. Tämä haudattiin hautakumpuun, joka kasattiin tammiarkun ympärille ruohoturpeista usean metrin paksuiseksi ja kauaksikin näkyväksi kummuksi. Näitä säilyneitä hautauksia on löydetty eniten Etelä-Jyllannista, vaikka tammiarkkuhautauksia on tehty muuallekin skandinavisen pronssikauden hautakumpuihin.
Tammenkääpä
Tammenkääpä ("Phellinus robustus" syn. "Fomitiporia robusta") on jykevä ja kova monivuotinen lakillinen kääpä, joka kasvaa tammilla. Sen itiöemän läpimitta saattaa olla jopa yli 20 cm ja paksuuskin 10 cm. Se on päältä ruskea, alapinta vaaleampi, halkaisupinnalta lähellä kullanväristä. Itiöemä muuttuu kasvaessaan puolipallomaisesta särmäiseksi, kuitenkin reunalta pyöristyneeksi. Siinä on nähtävillä vuosirenkaat. Pillejä on viitisen millimetrillä. Laji muistuttaa paljon pienempää tyrninkääpää, mutta isäntäpuusta ei voi erehtyä. Myös muut arinakäävät ovat jossain määrin samantapaisia. Lajin on tieteelle kuvannut suomalainen sienitieteilijä Petter Karsten vuonna 1889. Tammenkääpä on Suomessa harvinainen, silmälläpidettävä (NT). Arinakääpien sukua on harkittu mikroskopian sekä DNA-tutkimusten perusteella jaettavaksi, jolloin Suomessa tavattavista lajeista tammenkääpä, tyrninkääpä sekä kuhmukääpä tulisivat kuulumaan sukuun "Fomitiporia".