Helsingin kaupunginkirjasto
Kirjasto avasi ovensa lokakuussa 1860 Hällströmin talossa Hallituskatu 11:ssä nykyisen Porthanian paikalla. Ensimmäisenä toimintavuonna sen kokoelmiin kuului hieman yli 500 kirjaa ja se antoi noin 1 700 lainaa. Kirjojen lainaus oli ilmaista, minkä ansiosta kirjasto nautti suurista kävijämääristä mutta kärsi samalla taloudellisista ongelmista. Ainoalle kirjastonhoitajalle ei voitu aluksi maksaa lainkaan palkkaa ja toiminta pyöri vapaaehtoisvoimin. Kirjasto joutui muuttamaan vuokrahuoneistosta toiseen parin vuoden välein, ja myös kirjastonhoitajat vaihtuivat tiuhaan. Rahapulan vuoksi lainaus jouduttiin vuonna 1867 muuttamaan maksulliseksi. 1871 kirjasto alkoi saada Helsingin kaupungilta vuosittaista tukea, minkä ansiosta taloudellinen tilanne tasapainottui. Kirjastonhoitajalle ryhdyttiin maksamaan säännöllistä palkkaa ja myös muuta palkallista henkilökuntaa voitiin hankkia.
Kansankirjasto
Kansankirjastoaatteen taustalla olleen kansallisuusaatteen keskeisenä teemana oli ajatus kansankielen suosimisesta ja kansankielisen kirjallisuuden levittämisestä. Kansankirjastojen merkitystä pidettiin tässä suhteessa oleellisena alusta asti, mutta suurena puutteena olivat kansankirjallisuuden vähäinen määrä ja laatu sekä kansalaisten lukuhaluttomuus. Lisäksi poliittiselta fennomanialta haluttiin viedä toiminnan mahdollisuudet ja siksi sensuurisäännöksiä käytettiin viemään suomenkielisiltä oikeus omankielisen kirjallisuuden levittämiseen. Myös nälkävuosi 1868 teki hallaa kansankirjastoille aiheuttaen henkistä väsymystä ja monien pitäjien lainakirjastojen joutumisen melkein unohduksiin. Näiden ongelmien takia monen kansankirjaston toiminta hiljeni ja kirjastoja lakkautettiin.