Jämsä
Jämsän luonto on Järvi-Suomelle tyypillistä vesistöjen ja viljelysaukeiden täplittämää metsäistä mäkimaata. Metsät ovat havupuuvaltaisia, myös koivu on yleinen puulaji. Jalot lehtipuut ovat Jämsässä luontaisen levinneisyysalueensa pohjoisreunalla. Järvien ja jokien osuus Jämsän pinta-alasta on noin seitsemäsosa. Päijänteen lisäksi Jämsän alueella sijaitsee osa Längelmävedestä. Paikkakunnan muita järviä ovat muun muuassa Eväjärvi, Iso Rautavesi, Kankarisvesi, Koljonselkä, Kuorevesi, Nytkymenjärvi ja Salosvesi.
Jämsä
Jämsä-proprin alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Janne Saarikivi on esittänyt, että Jämsä-nimi liittyy sanueeseen, joka on kehittynyt pohjoissaamen verbistä "jápmit" (kuolla). Nykyisissä saamelaiskielissä on useita paikannimiä, jotka on johdettu appellatiivista "jámeš" (vainaja). Max Wassmer ehdotti aikoinaan, että Jämsä-nimi liittyy Jämsänjoen muotoon ja virtaustapaan. Hänen mukaansa joki sai nimensä ennen Jämsän seudun vakinaisia asukkaita tavasta, jolla joen virtaus kuluttaa rantoja. Nimi saattaa pohjautua myös johonkin muinaiseen syömistä, puremista tai kovertamista tarkoittavaan verbiin, josta on sittemmin johdettu vuolinta tarkoittava appellatiivi. Murteissa tämä sana on "jämsä", "jämpsä" tai "jämssä" (puuastioiden sisäpinnan tasoittamiseen tarkoitettu kouruteräinen ja haaravartinen vuolin). Nurmossa esiintyy verbi "jämpsätä" (puhdistaa kimpiastioita sisältä jämpsällä).