Rooman valtakunta
Roomassa oli kriisikaudella yli 35 eri hallitsijaa. Useimmat näistä olivat sotapäälliköitä, jotka olivat nousseet keisarin asemaan sotaväen tuella ja saivat vallan joko koko valtakunnassa tai jossakin sen osassa. Lähes kaikki tämän ajan keisarit kuitenkin murhattiin tai he kuolivat taistelussa yleensä vain muutaman vuoden kuluttua valtaan pääsystään; ainoana poikkeuksena Claudius Gothicus, joka kuoli kulkutautiin. Politiikan lisäksi kriisiytyi myös talous. Toisaalta ilmeni myös monia muita ongelmia, kuten levottomuuksia, tauteja ja sisällissotia. Sisäiset levottomuudet ilmenivät esimerkiksi separatistisina pyrkimyksinä. Lännessä niin sanotun Gallian keisarikunnan perustanut Postumus ja idässä kuningatar Zenobia pyrkivät kumpikin saavuttamaan itsenäisyyttä keskushallinnosta.
Romaaninen tyyli
Keisari Otto I Suuren Italian-valloitus johti yleisesti olojen vakiintumiseen madjaarien ja saraseenien hyökkäyksien jälkeen. Tämän myötä kaupunkivaltiot syntyivät ja kehittyivät ja talous elpyi, mikä johti kiihtyneeseen kirkkojen rakentamiseen ja uudelleen rakentamiseen 900-luvun lopulla ja 1000-luvun alussa. Konservatismi oli tuolloin muodissa, jonka takia uudet rakennukset saivat merkittävästi vaikutteita varhaiskristillisestä arkkitehtuurista ja rakennustyylistä. Vanhoja tyylejä kopioitiin jopa niin hyvin, että 1084 jälkeen uudelleen rakennettua San Clemente -kirkon on luultu myöhemmin olevan peräisin 300-luvulta.