Ruhnu
Ruhnu on 5,5 kilometriä pitkä ja 3,5 kilometriä leveä. Se on muodostunut Riianlahden kaakkois–luode-suuntaiselle merenpohjan selänteelle. Merenpohjasta se nousi noin 11 500 vuotta sitten. Itäosat ovat pääasiassa mäntymetsää, joka peittää 60 prosenttia saaren pinta-alasta. Länsiosissa on pieniä tervaleppäsaarekkeita, mutta pääosin se on käytössä maatalousmaana. Saaren pinta-alasta on yksityisomistuksessa 747 hehtaaria, josta 86 hehtaaria on peltoa, 227 hehtaaria niittyä ja 291 hehtaaria metsää. 60 prosenttia koko saaren pinta-alasta on palautettu tai tullaan palauttamaan saarelta lähteneille vironruotsalaisille. Virolaiset omistavat vain 7 prosenttia yksityisistä maista.
Ruko
Ruko tehtiin haravoimalla levällään kuivuvista heinistä lepeitä (rullia), joita pinottiin ristikkäin ru'oksi. Rakenteesta tuli kekomainen ja suhteellisen ilmava. Ru'ossa kuivuvat heinät säilyivät kuumenematta ja kostumatta yön yli tai lyhyehkön sateen ajan. Aamulla tai sateen jälkeen ru'ot hajotettiin sängelle kuivumaan, tai jos ne oli tehty jo täysin kuivuneesta heinästä, ne kannettiin tai ajettiin talvisäilytyspaikalle. Ru'on korkeus oli tyypillisesti metrin ja puolitoista välillä. Ru'oissa säilytetyn heinän kuljetukseen varastoitavaksi oli useampia tapoja. Varastointiin käytettiin suovaa l. kekoa, pielestä tai latoa. Kokonaisia rukoja kuljetettiin sapilailla, jotka olivat kaksi sileää riukua, joita kaksi peräkkäin kävelevää ihmistä kantoi välissään. Kokonaisia rukoja kuljetettiin myös hevosen vetämillä rukolehdoilla, jotka olivat poikkipuulla yhdistettyjä lehteviä, hoikkia koivuja. Hevosta käytettiin kuitenkin heinätöissä harvoin. Kokonaisia rukoja tai vähän pienempiä määriä kannettiin myös selässä taakkavitsalla ja joskus hurstilla.