Romantiikka
Romantiikka painotti tunteita, mielikuvitusta ja vapautta. Luonnon merkitystä korostettiin sekä kielessä että taiteissa. Romantiikan ajalla oltiin erityisen kiinnostuneita henkimaailmasta, unikuvista, ihmissielun pimeästä puolesta ja muusta ”epätavallisesta”. Sankarillisia yksilösaavutuksia ihailtiin. Toisaalta erityisesti saksalainen varhaisromantiikka oli luonteeltaan hyvin filosofista ja teoreettista. Sen kirjallisuusteoreettiset käsitykset, jotka painottivat esimerkiksi kaunokirjallisten teosten monimerkityksistä ironiaa ja metafiktiivisyyttä, löydettiin uudelleen erityisesti postmodernismissa, ja 1960-luvulta alkaen romantikkojen tekstejä julkaistiin myös uudelleen entistä tarkempina kriittisinä editioina. Tämän myötä kuva romantiikasta yksipuolisesti tunteellisuutta ja mielikuvitusta korostaneena suuntauksena asettui myös osin kyseenalaiseksi.
Genealogia
Feministisen filosofian yksi tutkimussuuntaus on sukupuolen genealogia, jossa tarkastelun kohteena on sukupuolikäsitteiden ja sukupuolittuneiden käsitteiden historia. Genealogisesta näkökulmasta sukupuoleen liitetyt käsitteet tai merkitykset eivät ole pysyviä vaan muuttuvia. Tällöin ei pohdita, onko esimerkiksi rationaalisuus enemmän miehen kuin naisen ominaisuus vaan tarkastellaan yksityiskohtaisesti sitä prosessia, jossa nämä käsitteet ovat sukupuolittuneet tai muuttuneet sukupuolen tekemisen välineiksi. (Esimerkiksi miksi juuri rationaalisuus yhdistetään kulttuurissamme yleisesti miehisyyteen ja emotionaalisuus naisellisuuteen.)