Budō
Sana "budō" rakentuu japanilaisista sanoista "bu" (sota-, soturi) sekä "dō" (tie, polku). Sananmukaisesti se voidaan siis tulkita "soturin tie". Budō merkitsee sitä kurinalaista soturin tietä, jonka japanilainen taistelija on elämäntavakseen ottanut.Meiji-kauden koittaessa perinteisten bujutsu- ja taistelutaitojen tulevaisuus oli veitsenterällä. Japanin siirtyessä feodaaliajasta nykyaikaan kertarysäyksellä bujutsutaidot koettiin osaltaan tarpeettomiksi ja hallituksen kannalta vaarallisiksikin. Sekä hallituksen sisällä että ulkopuolella valikuttavat kiihkokansalliset ja militaristiset voimat pyrkivät käyttämään hyväkseen vanhojen perinteiden saavutuksia. Toisaalta monisatavuotista perinnettä ei haluttu kadottaa eikä tärvellä. Perinteisissä soturiluokan hyveissä ("bushidō") koettiin olevan kansaa laajemmaltikin jalostava vaikutus.
Bujutsuharjoittelun ydinarvot feodaaliajan Japanissa olivat
Buddhalainen filosofia
Vaikka varhainen buddhalaisuus (josta mahayana-buddhalaiset käyttävät nimitystä hinayana) asetetaan usein myöhempää buddhalaisuutta (mahayana) vastaan siinä, että viimeksi mainittu painottaa pyrkimystä ei pelkästään omaan vaan kaikkien (ilmenevien) olentojen valaistumiseen, kummassakaan tapauksessa eettistä elämää ei voida pitää ”itsekkäästi” motivoituneena, koska buddhalaisen opin mukaan ”itsen” käsite on vain illuusio. Buddhalaisuuden mukaan yksilön ja muiden välillä ei ole todellista eroa. Tämän vuoksi yksilön tuli pyrkiä kasvattamaan kaikkien elävien olentojen onnellisuutta yhtä paljon kuin omaansa. Tämä on eräs syy, jonka vuoksi jotkut buddhalaiset valitsevat vegetarismin.