Sotateollinen kompleksi
Sotateollinen kompleksi tarkoittaa taloudellisista toimijoista, poliitikoista ja sotilashenkilöistä koostuvaa verkostoa, jonka yhteinen etu on tavaroiden ja palveluiden tuottaminen sotilaallisiin tarkoituksiin ja jonka poliittinen ja taloudellinen vaikutusvalta on suuri. Sotateollisen kompleksin käsite yhdistetään erityisesti Yhdysvaltoihin ja muihin asevarusteluun panostaviin suurvaltoihin. Ensimmäisten sotateollisten kompleksien sanotaan muodostuneen Ranskassa ja Britanniassa 1870- ja 1880-luvuilla. Japanin zaibatsut vaikuttivat voimakkaasti Japanin joutumiseen sotaan Kiinan, Neuvostoliiton ja länsivaltojen kanssa.
Toinen teollinen vallankumous
Vielä vuonna 1850 Ruhrin alue oli maatalousaluetta, mutta rautateiden rakentamisen jälkeen Ruhrin alueen hiilikaivokset, terästehtaat ja koneteollisuus alkoivat kasvaa voimakkaasti. Kivihiilestä tuli myös uuden kemianteollisuuden raaka-aine. Keulakuvana oli Krupp-yhtymän vetäjä Alfred Krupp. 1851 hän oli esitellyt Lontoon maailmannäyttelyssä kohua herättäneen suuren tykin. Kruppin uusista teräslaaduista valmistetuista tykeistä ja rautatiekalustosta tuli suuri menestys. Hiili-, teräs- ja koneet- kehityskeskittymän lisäksi Saksassa pankeista muodostui investointeja koordinoivia suuria liikepankkeja. Kun Englannissa pankit antoivat lyhytaikaista lainaa eivätkä sekaantuneet yritysten liiketoimintaan, niin Saksassa pankit myönsivät myös pitkäaikaista lainaa sekä saattoivat omistaa yritysten osakkeita. Pankkien ympärille muodostui yritysverkostoja. Suurten investointien väheneminen 1800-luvun lopussa johti yritysten kilpailun lisääntymiseen ja hintojen laskuun. Tämä johti yritysten yhteistyöhön kilpailun rajoittamiseksi. Saksan keisarikunta omaksui 1879 protektionistisemman kauppapolitiikan, jonka taustalla oli Yhdysvaltojen ja Venäjän kilpailu viljamarkkinoilla. Tämä muutti Preussin hallitsevan luokan, junkkerien, aikaisemman vapaakaupan tuen suojatullien kannattamiseksi. Saksalaiset yritykset pystyivät solmimaan virallisia kartelleja koskien tuotantokiintiöitä ja hintoja. Kartellien määrä alkoi kasvaa voimakkaasti. Vuonna 1879 niitä solmittiin 16, vuonna 1900 niitä oli jo 300 ja ensimmäiseen maailmansotaan mennessä noin 600.