Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten "Kantarelli"-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä "Ultima Thule" -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa.
Tapio Wirkkala
"Tapio"-karahvin tullessa markkinoille sen muoto herätti paljon huomiota. Karahvit olivat tuohon aikaan yleensä melko suoraviivaisia, kun taas "Tapio"-karahvi on muotoiltu loivalinjaiseksi. Karahvin leveä pohja yhdistyneenä kapeaan suuhun oli erikoista. Karahvin katsottiin olevan aikaansa edellä, koska muoto mahdollisti erityisesti punaviinin hyvän dekantoitumisen. Karahvin korkkiosassa on ilmakupla, joka on kehitetty taidelasin tuotannossa. Sarjatuotantoon se otettiin vasta "Tapio"-lasiston yhteydessä. Ilmakupla puhalletaan niin sanotulla tikkupuhallusmenetelmällä. Menetelmässä vesi höyrystyy ja muodostaa lasimassan sisään ilmakuplan, kun märällä puutikulla pistetään lasimassaan. Karahvit eivät ole lasiston menekkituotteita, mutta niillä on omat ihailijansa. Erityisen suosittu "Tapio"-karahvi ja -lasisto on ollut Saksassa ja Japanissa.