Suomi-Filmi
Suomi-Filmin pääohjaaja ja tuotantopäällikkö Risto Orko ohjasi "Siltalan pehtoorin" vuonna 1934, ja elokuvan suuren yleisönsuosion ansiosta yhtiön toimintaa voitiin jatkaa. Seuraavana vuonna yhtiöön palkattiin toiseksi ohjaajaksi venäläissyntyinen Valentin Vaala, joka ohjasi yhtiössä vuosina 1935–1963 yhteensä 39 pitkää elokuvaa. Muita Suomi-Filmin kuukausipalkalla
olleita ohjaajia olivat muun muassa Orvo Saarikivi, Ilmari Unho ja Hannu Leminen. Viimeisin yhtiön valmistama elokuva on neuvostoliittolaisten kanssa tehty "Tulitikkuja lainaamassa" vuodelta 1980. Sen jälkeen Suomi-Filmi on toiminut lähinnä laboratorio- ja teatteritoiminnassa. Suomi-Filmin elokuvat ovat saatavissa VHS:llä ja DVD:llä.
Antreas ja syntinen Jolanda
Aikalaisarvioissa elokuva sai järjestään kiittäviä arvioita nimeään lukuun ottamatta, jota esimerkiksi Olavi Vesterdahl ("Aamulehti") piti banaalina. Paula Talaskiven mukaan onnistuminen oli sekä Turo Karton että ohjaajan Valentin Vaalan suuri ansio. Vaala onnistui ”säilyttämään alkuperäisen tarinan suurimman avun, kertomuksen viehättävän sydämellisyyden, lämpimän inhimillisyyden”. Poikkeus myönteisistä arvioijista oli Eino Palola ("Helsingin Sanomat"), jonka mielestä elokuva vaikutti ”hiukan avuttomalta”.