Suomen sisällissota
Suomen sisällissota käytiin Suomen senaatin eli hallituksen ja sitä vastaan kapinoineen Suomen kansanvaltuuskunnan johtamien joukkojen välillä 27. tammikuuta – 15. toukokuuta 1918. Senaatin asevoimina olivat valkoiset joukot ja kansanvaltuuskunnan joukkoina Suomen Punainen Kaarti eli punaiset. Saksan keisarikunnan armeija tuki valkoisia valtaamalla Helsingin, Lahden ja muita eteläsuomalaisia kaupunkeja. Neuvosto-Venäjä tuki punaisia lahjoittamalla heille aseita.
Gösta Theslöf
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Theslöf pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan aktivistien maanalaiseen toimintaan. Hänen korkeissa asemissa olleet ystävänsä saivat kuitenkin tuomion lievennettyä karkotukseksi. Theslöf asui 1914–1917 maanpaossa Ruotsissa, jossa hän osallistui itsenäisyysaktivismia tukeneiden suomalaisten upseerien muodostaman niin sanotun sotilaskomitean toimintaan. Theslöf loi yhteyksiä myös Ruotsin sotilastiedusteluun ja osallistui vuonna 1917 Saksan yleisesikunnan kanssa käytyihin neuvotteluihin Suomeen lähetettävästä sotilaallisesta avusta. Suomen sisällissodan syttyessä vuoden 1918 alussa Theslöf oli edelleen Tukholmassa, jossa hänet nimettiin Suomen valkoisten ylipäällikön C. G. E. Mannerheimin edustajaksi Ruotsissa. Etappipäällikkönä Theslöf järjesti aseiden ja huoltotarvikkeiden kuljettamisen Ruotsista valkoisten päämajakaupunkiin Vaasaan. Hän seurasi pian itse perässä, jolloin hänet nimitettiin valkoisen armeijan yleisesikunnan päälliköksi everstin arvoisena. Hänellä oli keskeinen rooli valkoisten sodanjohdossa.