Kauvatsan kahakka
Kokemälle palanneet suojeluskuntalaiset päättivät välittömästi vetäytyä Pohjois-Satakuntaan Kankaanpäähän, jonne Huittisten suojeluskuntalaiset ja mukana olleet varsinaissuomaiset seurasivat 3.–4. helmikuuta. Tämän jälkeen Porin ja Tampereen punakaartit ottivat seudun haltuunsa, kun Satakunnan venäläinen sotaväki siirrettiin Tampereen ympäristöön. Kauvatsalla majailleet joukot poistuivat Lempäälään jo 3. helmikuuta. Kahakan lopputuloksella oli suuri merkitys sotatilanteen kehittymiselle Satakunnassa. Maakunnan eteläosat sekä Kokemäenjoen laakso jäivät nyt punaisten haltuun, ja suojeluskuntalaisten vetäytymisen myötä alueella vältyttiin enimmiltä taisteluilta. Toisaalta Pohjois-Satakuntaan vetäytyminen vahvisti siellä olleita valkoisten joukkoja, ja näin osaltaan esti punaisten etenemisen Satakunnan rintamalla Porin pohjoispuolelle.
Pietisen tehtaan kahakka
Muut punaiset pakenivat tämän jälkeen tehtaalta ja piirittivät sen hankittuaan ensin lisävoimia. Osapuolten välille syntyi kiivasta laukaustenvaihtoa. Parin tunnin kuluttua paikalle saapui jääkäri Väinö Strömbergin johtamana nelisenkymmentä suojeluskuntalaista, jotka eivät kuitenkaan päässeet tehtaan läheisyyteen venäläisen sotaväen estettyä heitä. Suojeluskuntalaiset päättivät hajaantua ja antoivat tehtaassa olleille käskyn toimia oman harkintansa mukaan. Laukaustenvaihto jatkui vielä seuraavana päivänä, mutta lopulta suojeluskuntalaiset onnistuivat lopulta murtautumaan saartoketjun läpi. Yksi haavoittunut kuitenkin tuupertui lumihankeen ja jäi punaisten vangiksi. Lisäksi tulitaistelun aikana oli saanut surmansa konttoristi Jarl Illukka. Punakaartilaisista haavoittui vakavimmin 47-vuotias sekatyömies Antti Tenhunen, joka menehtyi vammoihinsa 29. tammikuuta. Aseiden etsinnät ja suojeluskuntalaisten pidätykset jatkuivat myös välikohtauksen jälkeen ja seuraavana aamuna Kelkkalan kaupunginosasta löytyi vielä suojeluskuntalaisten tiedustelijoina kiinni jääneiden konttoristien Torsten Åbergin ja Onni Naukkarisen ruumiit. Pietisen tehtaalta punaiset saivat Erosen mukaan haltuunsa kiväärien lisäksi kaksi konekivääriä sekä käsikranaatteja.