Tammiarkkuhauta
Vuonna 1823 sai Kuninkaallinen komissio () Kööpenhaminassa tiedon oudosta hautakummusta, jonka sisällä sijaitsi vettä täynnä oleva kivilatomus ja sen alla hyvin säilynyt tammiarkku. Tienrakentajat olivat olleet kaivamassa kumpua saadakseen tienpohjaa varten lisämaata. Seuraavien vuosikymmenien aikana paljastui muitakin tammiarkkuhautauksia, jossa samat ilmiöt toistuivat eri tavoilla. Tutkijat olivat useissa tapauksissa valveutuneita ja tunnistivat löytöjen arvon. Konservointi ja kaivauksien tarkka raportointi on säilyttänyt runsaasti tietoa ja löydettyjä esineitä tieteen tutkittavaksi.
Kammi
Kammi (turvekota, turvekammi, saameksi gámme) on kotatyyppi, jonka katteena on käytetty turvetta. Kammi on usein rakennettu osittain maan sisälle. Rakennelma on kiinteä muunnos siirrettävistä kotatyypeistä, kuten loude- tai pirrikodasta. Kun siirrettävä kota peitetään kankaan sijasta turpeella ja muulla luonnonaineksella, voidaan puhua turvekammista. Alkuperäiset kammit rakennettiin paikallisista aineksista, eli tunturikoivujen rungoista ja tuohesta sekä turpeesta. Myöhemmin kammien runkoihin on käytetty myös männynrunkoja ja sahatavaraa. Kehittyneempää alasalvoskammia voidaan pitää välivaiheena siirryttäessä kodasta tupaan.