Suomen sisällissota
Sisällissota on Suomen historian ristiriitaisin tapahtuma, jonka vaikutukset suomalaisiin ja suomalaiseen yhteiskuntaan ovat olleet poikkeuksellisen pitkäkestoiset. Kuten usein käy kansojen sisäisissä valtataisteluissa, sodan aikana ja sen jälkeen esiintyi laajamittaista terroria. Sotatoimien ollessa käynnissä molemmat osapuolet syyllistyivät poliittiseen terroriin ja raakuuksiin. Sodan kuluessa punaisten käsissä kuoli 1 424 valkoista teloitettuna, 4 kuoli vankileirillä. Valkoisten käsissä kuoli 7 370 punaista teloitettuna, 11 652 kuoli vankileirillä, suurin osa sotatoimien jo päätyttyä, sillä punaisten tai punaisiksi epäiltyjen vangitseminen ja teloittaminen jatkui laajamittaisesti vielä viimeisten taistelijoiden antauduttua. Kaikkiaan sisällissota vaati noin 38 000 uhria. Heistä noin 75 prosenttia oli punaisia, joita kuoli eniten teloituksissa sodan aikana ja sodan päätyttyä vankileireillä nälkään ja tauteihin. Varsinaisissa taistelutoimissa kuoli lähes yhtä paljon sekä punaisia että valkoisia. Terrorin uhreista vähemmistö oli valkoisia, ja myös Venäjän kansalaisia teloitettiin. Sodan muut uhrit olivat lähinnä taisteluissa kaatuneita saksalaisia ja venäläisiä sotilaita.
6. divisioona (talvisota)
Lähteen lohkolla, sen läpi kulkevan tien suunnassa, neuvostojoukot pääsivät murtautumaan suomalaisten asemiin kahden panssaripataljoonansa tukemana melko nopeasti. Alueella olevat suomalaisjoukot, ErP 3:n osia ja II/JR 9, pystyivät vain hajanaiseen vastarintaan. Vastarinnan hajanaisuuden pääsyy oli joukkojen vähäisyys, 4 kilometriä leveää kaistaa puolusti noin 600 miestä. (Muutama päivä myöhemmin II/JR 9:n taisteluosien vahvuus oli laskenut 165:een tappioiden vuoksi). Kello 13:een mennessä suomalaislinnakkeista ”Poppius” (eli Summajärvi 4) ja sen itäpuolella olevia tukikohtia oli menetetty neuvostojoukoille. Puna-armeija sai selvän murron suomalaisten pääasemaan ja kello 19 neuvostojoukot olivat edenneet jo pääaseman tukilinjalle. Suomalaisten kannalta kriittistä tilannetta kuvannee se, että tukilinjan vahvennukseksi piti hälyttää ainoat alueella olevat ja vielä vapaat joukot eli kaksi pioneerikomppaniaa. Puna-armeijan saaman sisäänmurron leveys oli noin 4 kilometriä ja syvyys noin kilometrin. Neuvostojoukot alkoivat kaivautua asemiin saman tien, eikä suomalaisten suorittama vastahyökkäys tuottanut tulosta. Summankylän lohkolla puna-armeijan hyökkäykset saadaan torjuttua ja Suokannan lohkolla neuvostojoukot saavat pääasemaan pieniltä osin haltuunsa, mutta varsinaista läpimurtoa ne eivät saa aikaan.