Panssarilaiva Ilmarinen
Käännöksen aikana tapahtui kuitenkin voimakas räjähdys, joka tärisytti laivaa, ja vasemmalta puolelta nousi märssytornin korkuinen vesipatsas. Laiva kallistui nopeasti vasemmalle ja kaatui vajaassa minuutissa. Laiva upposi seitsemän minuutin kuluttua räjähdyksestä. Saattueen muut laivat pelastivat 132 miestä, ja 271 miestä hukkui. Väinämöisen saattueeseen kuulunut VMV 1, jota komensi jääkäriresluutnantti Siivo Peltonen, ajoi ympäri pyörähtäneen laivan kylkeen ja poimi kuivin jaloin sen köliltä 57 miestä. Merestä noukittiin 75 miestä. Laivaston komentaja kommodori Eero Rahola ja rannikkolaivaston komentaja sekä "Ilmarisen" päällikkö komentaja Ragnar Göransson olivat selviytyneiden joukossa. Pelastuneiden joukossa oli myös aluksen tulenjohtoupseeri, luutnantti Viljo Revell, josta myöhemmin tuli yksi Suomen sodanjälkeisen ajan merkittävimpiä arkkitehteja.
Crichton-Vulcan
Vuonna 1928 seurasi kahden panssarilaivan tilaus. Niiden valmistaminen edellytti investointeja nostureihin ja rakennusalustoihin. Uusi rakennusalusta, "Panssaripeti", valmistui 1929 ja Crichton-Vulcanin itse suunnittelema ja valmistama 100 tonnin nosturi 1931 joen länsirannalle. Panssarilaivat Väinämöinen ja Ilmarinen laskettiin vesille 1930 ja 1931.