Terveyden biodiversiteettihypoteesi
Biodiversiteettihypoteesin ydinajatuksen mukaan immuunijärjestelmämme kehittymiselle on oleellista, että altistumme riittävästi monimuotoisille ympäristöille ja etenkin niiden mikrobeille. Elinympäristön mikrobit vaikuttavat omaan mikrobistoomme, joka taas on vuorovaikutuksessa immuunijärjestelmämme kanssa. Immuunijärjestelmän häiriöt taas ovat perimmältään syynä tulehduksellisiin sairauksiin. Mikrobit ikään kuin kouluttavat kehittyvää immuunivastetta tunnistamaan todelliset uhat harmittomista allergeeneista, mutta täyttä yksimielisyyttä mekanismista ei ole saavutettu. Biologisen evoluution aikana olemme ikään kuin ulkoistaneet monia toimintojamme kehon mikrobiomille. Mikrobiomi koulii immuniteettia koko elämän ajan: elimistö käsittelee jatkuvasti vieraita biohiukkasia ja valkuaisaineita. Tasapainoinen immuunijärjestelmä erottaa vaaralliset hiukkaset vaarattomista ja omien solujen tuotteet vieraista. Nykyisillä kaupunkiväestöillä on viitteitä lievästä, pitkäaikaisesta tulehdustilasta suojatekijöiden heikentymisen seurauksena.
Lähimuisti
Lähimuistin heikkeneminen on muistisairauden alkuvaihe (Alzheimerin tauti). Lähimuistin heikentyessä aktiivisuus vähenee huomattavasti. Muistivaikeudet ilmenevät siten, että uuden oppiminen vaikeutuu ja unohtaminen lisääntyy. Vieraan ympäriston hahmottaminen vaikeutuu: esimerkiksi tulomatka unohtuu ja eksymiset lisääntyvät. Ahdistuneisuus, masennus ja ärtyisyys ovat yksilöllisiä. Uudet tilanteet pelottavat ja tehtävien suorittaminen on vaikeutunut. Keskittyminen, aloitekyky ja monimutkaisten asioiden ymmärtäminen heikkenee. Tässä vaiheessa monimutkaisten, älyllisiä kykyjä vaativien tehtävien suorittaminen ei onnistu. Lähimuistin heikkenemisestä kärsivä henkilö voi asua kotona niin kauan kun selviää yksin tai saa säännöllistä apua.