Honkobackharjun jätinkirkko
Kivivallissa on ainakin 4–5 matalaksi raivattua kohtaa, joita kutsutaan portiksi. Ne sijaitsevat kukin omalla sivullansa. Lähes keskellä eteläsivua sijaitseva portti aukeaa jätinkirkon keskipisteestä katsoen 177° pohjoissuunnasta myötäpäivään eli lähes etelään. Se on metsä-äestyksessä vaurioitunut, mutta sen paikka erottuu selvästi. Siitä kolme metriä itään on sijainnut mahdollisesti toinenkin portti. Lähes keskellä pohjoissivua sijaitsee kolmas portti, joka aukeaa suuntaan 357° eli lähes pohjoiseen. Se on metrin leveä ja portin molemmat sisäreunat on reunustettu isoilla kivillä. Reunuskivet ovat voimakkaasti palaneet. Länsisivun portti sijaitsee lähellä lounaisnurkkaa ja se on metrin leveä. Se on tuhoutunut osittain äestyksessä. Itäsivun portti sijaitsee lähellä koillisnurkkaa ja se on alle metrin levyinen. Itäsivun portin pohjalla on isoja kiviä.
Linnakankaan jätinkirkko
Aarne Europaeus eli myöhemmin Äyräpää mainitsee vuonna 1914 laatimassaan kaivauskertomuksessaan, että Anders Snellman on julkaissut jätinkirkosta oman tutkielman ja että Hjalmar Appelgren olisi käynyt täällä myös tutkimassa jätinkirkkoa. Hän kuvasi sen kivirakenteet tarkasti ja julkaisi siitä yksityiskohtaisen pohjapiirroksen. Piirroksesta mittaamalla voidaan päätellä sen olleen silloin noin 25 metriä pitkä ja noin 17 metriä leveä, mikä vastaa jätinkirkon nykymittoja. Hän huomasi myös, että vallipiha oli kivetöntä maata ja ettei siinä kasvanut oikeastaan mitään. Vallien ulkopuolella kasvoi nuorta metsää, sillä paikallisten mukaan metsä oli palanut useita kertoja. Lounaissivun portin sisäpuolella sijaitsi 3 metriä pitkä ja metrin levyinen maan- ja kivensekainen kumpu. Sen vieressä oli kuopanne, jota hän epäili ”aarteenetsijöiden” tekemäksi. Vallin pohjoissivulla erottuu pohjapiirroksesta kivikossa kuoppa, joka voisi olla auki tongittu.