Metafysiikan historia
Kant tarkoitti metafysiikalla sellaisia kysymyksiä, joihin tiede ei voi vastata. Kantin niin sanottu kriittinen filosofia pyrki osoittamaan sekä kokemuksen että filosofisen ajattelun rajat. Hänen mukaansa metafysiikka on mahdollista vain ”transsendentaalisena” tieteenä, joka tutkii yleisiä inhimillisen ymmärryksen muotoja, eli tiedon käsitteellisiä ennakkoehtoja, jotka ovat ymmärryksen perusta. Tämä ajatus perustui osaltaan Wolffiin ja A. G. Baumgartenin välittämään Duns Scotuksen ajatteluun.
Metafiktio
Metataidetta – taulua taulussa, näytelmää näytelmässä, romaania romaanissa – nimitetään myös sisäkkäisteoksiksi. Ranskalainen termi "mise en abyme" tulee lähelle metafiktion käsitettä. Sitä on tutkinut Lucien Dällenbach väitöskirjassaan "Le Récit spéculaire. Contribution à l'étude de la mise en abyme" (1977). Sana "abyme" tarkoittaa sananmukaisesti vaakunakilven keskusta, joka sisältää samat kuvat kuin kilven ulommainen reuna. André Gide otti tämän sanan käyttöön kuvaamaan sisäkkäisteoksia. Dällenbach lainaa Giden kirjoitusta vuodelta 1893, jossa tämä luettelee erilaisia sisäkkäisteoksia: William Shakespearen "Hamletissa" on näytelmä näytelmän sisällä ja J. W. von Goethen "Wilhelm Meisterin oppivuosissa" sisäkkäisteos on marionettikohtaus tai linnanjuhlat.