Kivikausi Turussa
Jäkärlän kaivaukset osoittivat selkeästi, että alueen asuinpaikka on kuulunut kampakeraamisen kulttuurin piiriin, jonka aluetta on ollut nykyisen Suomen lisäksi Puolan, Baltian ja Pohjoisen-Venäjän alueet. Kampakeraamisen kulttuurin väestö on elänyt metsästyksestä, kalastuksesta sekä hylkeenpyynnistä ja luonnontuotteiden keräämisestä. Maanviljelyä ja karjanhoitoa Kampakeraaminen kulttuuri ei tutkimusten mukaan ole harjoittanut. Nimensä kulttuuri on saanut keramiikastaan, jonka pääasiallinen koristelu on ollut kamman painantaa muistuttava kuvio. Useilla kampakeraamisen kulttuurin asuinalueella on ollut omat ominaispiirteensä ja näin myös Jäkärlän kohdalla; Jäkärlän keramiikka eroaa muista kampakeraamisen kulttuurin saviastioista selvästi siinä, ettei Jäkärlän keramiikan koristeluun sisälly kuoppia koristeluun lainkaan, vaan ainoastaan runsaasti kampaleimaa, kouruviivaa ja soikeita painanteita. Jäkärlästä löydettyyn kiviaineistoon on lisäksi sisältynyt runsaasti muun muassa kirveitä, talttoja, iskukiviä, hioimia, reikäkiviä, poria ja kaapimia. Jäkärlän alueen lisäksi Jäkärlän keramiikkaa on löydetty muualtakin Turun seudulta, muun muassa Maariasta Vähäjoen länsipuolelta ja Liedosta Vintalan ja Nautelankosken alueelta.
Samarra
Samarran kulttuuri oli Irakissa vallinnut kuparikautinen kulttuuri, joka enteili sivilisaation syntyä Mesopotamiassa. Kasteluviljelyllä oli merkittävä osuus ravinnon tuotannossa. Pellavaa viljeltiin. Samarran kulttuurin tunnetuin löytöpaikka Samarran lisäksi on linnoitettu kylä Tell es-Sawwan melko lähellä Bagdadia. 
Samarran talot olivat monihuoneisia ja mutkikkaampia kuin aikaisemmat. Yhteiskunta oli melko pitkälle eriytynyt. Keramiikka oli hienoa. Samarrassa esiintyi ensi kertaa tummalle alustalle geometrisin kuvioin ja tyylitellyin eläinhahmoin maalattu keramiikkaa. Se levisi laajalle Lähi-itään. Samarran kulttuurin jälkeen Irakin alueelle tuli kehittyneempi Ubaidin kulttuuri.