Renessanssin taide
Italian niemimaan kaupunkivaltioissa oli kiinnostuttu klassisista kielistä ja antiikin taiteesta jo 1300-luvun loppupuolella. Vaikka keskiaika nähtiin pimeänä välikautena, antiikin perintö oli säilynyt sen läpi. Tätä perintöä alettiin uudistaa renessanssissa. Humanistien uuden arvojärjestelmän mukaan tärkeintä oli lahjakkuus ja älykkyys, ei niinkään syntyperä.
Renessanssin taide
Uutta tuntumaa etsittiin innokkaasti kaikissa taiteissa. Maalauksessa ja kuvanveistossa renessanssi ilmeni ihmisfiguurien aiempaa todenmukaisempana kuvaamisena ja tilan uudentyyppisenä käsittelynä. Tilan kuvaukseen kehitettiin keskeisperspektiivi, ja tieteet, kuten anatomia ja matematiikka, olivat taiteen välineitä. Kuvanveistossa ja arkkitehtuurissa oli mahdollista ottaa vaikutteita suoraan antiikin saavutuksista ja kilpaillakin niiden kanssa. Yleensä ottaen normina olivat antiikin taideteokset ja arkkitehtuuri.