Falklandin sota
Falklandin sota () käytiin huhti–kesäkuussa 1982 Argentiinan itäpuolella sijaitsevien Falklandinsaarten () sekä kauempana Etelä-Atlantilla sijaitsevien Etelä-Georgian saaren ja Eteläisten Sandwichsaarten hallinnasta. Saaret kuuluvat Yhdistyneelle kuningaskunnalle, mutta Argentiina oli pitkään vaatinut niitä itselleen. Kenraali Leopoldo Galtierin johtama Argentiinan sotilashallitus yritti lopulta saarten valtaamista. Otaksuttiin, että Britannia ei ryhtyisi sotilaallisiin vastatoimiin ja että onnistunut aluelaajennus kasvattaisi sotilasjuntan kannatusta talouskriisin kouriin joutuneessa kotimaassaan. Britannian reaktio oli kuitenkin odottamattoman voimakas, ja hävityn sodan seurauksena sotilasjuntta kaatui. Argentiina palasi demokratiaan. Britanniassa voitto pönkitti kansallistunnetta ja vaikutti konservatiivien voittoon vuoden 1983 parlamenttivaaleissa.
Konfliktin aikana kaatui 255 brittiläistä ja 633 argentiinalaista sotilasta. Huomattava osa argentiinalaisista kaatuneista oli asevelvollisia varusmiehiä. Sotilaiden ohella 16 argentiinalaista siviilimerimiestä ja kolme falklandilaista siviiliä sai surmansa. Molemmat osapuolet kärsivät raskaita alus- ja lentokonetappioita. Argentiina menetti muun muassa laivastonsa lippulaivan "General Belgranon", mutta myös Britannian laivasto menetti useita sota-aluksia vihollisen ilma- ja ohjushyökkäyksissä. Sodan ratkaisivat brittien voittamat maataistelut Falklandin itäisellä pääsaarella.
Islannin historia
Ensimmäinen turskasota oli vuonna 1958, jolloin Britannia ei voinut estää Islantia laajentamasta kalastusvyöhykettään neljästä 12 meripeninkulman levyiseksi.
Toinen turskasota oli vuosina 1972-1973, jolloin Islanti laajensi vyöhykkeen 50 meripeninkulman eli 93 kilometrin levyiseksi. Kolmas turskasota alkoi marraskuussa 1975, kun vyöhyke laajennettiin 200 meripeninkulmaan saakka. Iso-Britannia ei tunnustanut näitä aluelaajennuksia ja jatkoi kalastusta näiden vyöhykkeiden sisällä ja kiisteli kalastusoikeudesta. Islanti hankki tämän vuoksi Puolasta uusia rannikkovartioaluksia voidakseen valvoa kalastusta alueella. Iso-Britannia vastasi hankkimalla 22 fregattia ja muita sotalaivoja suojatakseen kalastusaluksiaan. Muutamia laivoja ammuttiinkin, minkä vuoksi jotkut laivojen henkilöstöstä haavoittuivat tai saivat surmansa.