Antiikin Rooman armeija
Prinsipaatin aikana Italiaan ei sijoitettu legioonaa kuin vasta 100-luvun lopulla koska Augustus ja hänen seuraajansa eivät halunneet näyttää olevansa riippuvaisia sotilaallisesta tuesta. Augustus perusti kuitenkin keisarin henkivartijoina toimineen pretoriaanikaartin, jossa oli yhdeksän 480 miehen kohorttia. Roomassa palveli aluksi vain kolme kohorttia kerrallaan mutta Tiberiuksen aikana kaikki yhdeksän kohorttia sijoitettiin pretoriaanikaartin kasarmeihin () Rooman sisäpuolelle. Myöhemmin kohorttien kokoa kasvatettiin 1000 mieheen. Kaartiin oli liitetty myös ratsuväkiyksikkö, joka oli suurimmillaan 2000 miehen kokoinen. Roomassa oli pretoriaanikaartin lisäksi myös kaksi puolisotilaallista yksikköä. "Cohortes urbanae" -joukot, joita oli aluksi kolme kohorttia mutta myöhemmin viisi, toimivat poliisivoimina ja vartioivat myös keisarillista rahapajaa Lugdunumissa. Sekä seitsemän "vigiles"-kohorttia, jotka toimivat palokuntana ja järjestyksenpitäjinä öisin. Vuonna 197 keisari Septimius Severuksen perustama Legio II Parthica sijoitettiin Rooman lähistölle Albaan.
Tasavaltalaiskaarti
Tasavaltalaiskaarti kasvoi merkittävästi Iranin–Irakin sodan aikana. Palatsikaartista se kasvoi 1970-luvulla prikaatiksi. Vuonna 1987 siihen kuului kolme panssaridivisioonaa ja jalkaväkidivisioona ja kommandodivisioona. Lopuksi siihen kuului 30–33 prikaatia seitsemässä divisioonassa. Tasavaltalaiskaarti ei kuulunut puolustusministeriön tai vakinaisen väen alaisuuteen, vaan turvallisuusjoukkoihin ja presidentin alaisuuteen. Sen komentaja oli Saddamin poika Qusay Hussein ja esikuntapäällikkö kenraali Ibrahim Abd al-Sattar Mohammad al-Tikriti. Siihen kuului myös neljän prikaatin kokoinen erikoistasavaltalaiskaarti.Kaikki sen jäsenet olivat vapaaehtoisia. Aluksi siihen otettiin vain tikritiläisiä, mutta vuodesta 1986 muualtakin. Kaartissa palvelleet saivat suurempaa palkkaa kuin vakinaisen armeijan väki ja heillä oli monia muitakin etuuksia.