Kiinan historia
Kiinan kansantasavallan alkuhetkeksi mielletään Mao Zedongin juhlallinen julistus Pekingin Taivaallisen rauhan aukiolla, lokakuussa 1949. Tätä edeltänyt sisällissota johti Kiinan jakautumiseen mantereella sijainneeseen kansantasavaltaan ja Taiwanin saarella toimineeseen Kiinan tasavaltaan. Rauhaa osapuolten välille ei ole koskaan solmittu. Keskeisin selitys kommunistisen vallankumouksen onnistumiselle on Kiinan ja Japanin välinen sota, joka loi pohjan kommunismin kasvavalle suosiolle. Länsimainen historiankirjoitus pitää sodan aiheuttamaa sekasortoa, joka raunioitti tasavallan talouden ja hyvän hallinnon elementit, suurimpana syynä kommunistien valtaannousulle. Kiinan kommunistinen puolue taas katsoo, että kommunistisessa vallankumouksessa kyse oli vapautuksesta, jolla Kiinan kansa kukisti kolonialismin.
Kiinan sisällissota
Kiinan sisällissota on yhteisnimitys vuosina 1927−1936 ja 1946−1950 Kiinassa käydylle kahdelle sodalle Mao Zedongin johtaman kommunistisen puolueen ja Tšiang Kai-šekin johtaman nationalistipuolue Kuomintangin välillä. Puolueet sotivat armeijoidensa avulla Kiinan hallinnasta. Yhtenä syynä sotaan oli valtatyhjiö, joka oli vallinnut Kiinassa diktaattori Yuan Shikain kuoleman jälkeen vuodesta 1916 lähtien.