Neoliittinen Lähi-itä
Neoliittinen käsittää Lähi-idän esihistoriassa ajan, jolloin oli kivikauden loppupuoleen kuulunut neoliittinen kausi. Ihmiset alkoivat viljellä maata Lähi-idässä joskus 11000-8500 eaa. seuduilla, missä kasvoi villejä viljalajien edeltäjiä. Näin alkoi neoliittinen kausi. Ennen viljelyä ihmiset keräilivät villikasvien siemeniä ja tekivät niistä jauhoja. Jääkauden lopuilla tapahtui Lähi-idässäkin suuria ilmastonmuutoksia, jotka hävittivät suurriistan ja loivat edellytykset maanviljelylle. Riistaeläinten niukkuus ja suuritähkäisten lajien ilmestyminen teki maanviljelystä kannattavaa. Viljaa alettiin ensiksi viljellä joko sateisilla vuorten rinteillä tai jokien kastelemissa keitaissa. Joka tapauksessa sadetusviljelyyn siirryttiin melko pian, ja maanviljely levisi sen ansiosta laajalle.
Indus-vaihe
Indus-vaihe (lyhenne "Trias t1") oli maapallon historian ajanjakso, joka aloitti triaskauden ja samalla mesotsooisen maailmankauden. Kausi oli noin 251 ± 0,4 - 249,7 ± 0,7 miljoonaa vuotta sitten. Maapallo oli silloin kuuma, aavikoitunut, varsin eloton. Ilmakehässä oli vähän happea, ja meri ja suurin osa makeasta vedestä hapettomia. Silloin maapallon eliölajisto oli harventunut permikauden suuren joukkotuhon jäljiltä, ja maa pysyi pitkään miltei elinkelvottoman kuumana vielä Industa seuranneen Olenjok-vaiheenkin aikana, joka päättyi vasta 247 miljoonaa vuotta sitten.
Indus-vaihe aloitti maapallon historiassa suuren permikauden joukkotuhon jälkeen triaskauden ja mesotsooisen maailmankauden, joka oli matelijoiden valta-aikaa. Se oli alatriaskauden ensimmäinen vaihe. Euroopan kerrostumiassa kauden alkupuolelle osuu Griesbach-alavaihe, ja loppujaksolle Diener-vaihe.