Sosiaalipsykologia
Sosiaalipsykologiassa voidaan hahmottaa kolme erillistä suuntausta: psykologinen sosiaalipsykologia, sosiologinen sosiaalipsykologia ja sosiaalisen kognition tutkimus. Ensimmäinen keskittyy tarkastelemaan yksilöä sosiaalisessa ympäristössään. Toinen näkökulma keskittyy pikemminkin ihmiseen sosiaalisissa rakenteissa ja sosiaalisten rakenteiden vaikutuksiin suhteessa ihmisten kulttuurisiin käytänteisiin. Sosiaalisen kognition tutkimuksessa tutkitaan vuorovaikutukseen liittyvän tiedon käsittelyn rakennetta ja kehitystä. Sosiaalisen kognition tutkimukseen lasketaan muun muassa sosiaalinen havaitseminen, skriptit, skeemat, vääristymät ja stereotypiat. Psykologista sosiaalipsykologiaa voidaan tehdä useasta viitekehyksestä käsin, joista kaikki eivät ole kognitiivisia, vaikka ovatkin psykologista sosiaalipsykologiaa, joista esimerkkinä voidaan pitää esim. George Homansin sosiaalisen vaihdon teoriaa tai terveyskäyttäytymiseen liittyvää sosiaalipsykologiaa. Sosiaalipsykologinen arvotutkimus (esim. Shalom Schwartz) sijoittuu näiden välimaastoon
Oikeussosiologia
Oikeussosiologian tehtävä on kehittää yleisiä teorioita, jotka selittävät oikeuteen liittyviä sosiaalisia prosesseja. Toinen tehtävä on alan sosiaalisten tekijöiden ja muuttujien keskinäisten suhteiden empiirinen tutkimus ja analyysi. Keskeisellä sijalla tällöin on ilmiöiden syiden ja seurausten selittäminen. Oikeussosiologisessa tutkimuksessa oikeus määritellään yleensä laajasti. Voimassa olevan virallisen oikeuden lisäksi tutkimus voidaan samanaikaisesti ulottaa myös erilaisiin epävirallisiin menettelyihin ja käytäntöihin viralliskoneiston ulkopuolelle. Suuntaukselle ominaista on myös se, ettei siinä sitouduta oikeudellisiin käsitteisiin tai oikeudelliseen tapaan hahmottaa maailmaa.