Metafysiikka
Metafysiikka on filosofian abstraktein ja yleisluontoisin osa-alue, ja sen todellisesta luonteesta ja alasta on kiistelty Aristoteleesta lähtien. Perinteisesti on ajateltu, että metafysiikka pyrkii pääsemään pelkkien ihmisille ilmenevien seikkojen, havaintojen ja harhojen ”taakse” ja kertomaan perimmäisen totuuden asioista. Jotta metafysiikka olisi lainkaan mahdollista, tämän todellisuuden perimmäisen luonteen olisi ainakin periaatteessa oltava ihmisen ymmärrettävissä, eli todellisuuden olisi oltava rakentunut siten, että se voitaisiin hahmottaa inhimillisellä loogisella ajattelukyvyllä. Tämä on metafysiikan ensimmäinen todistamaton perusoletus.
Entelekheia
Aristoteleen "Metafysiikassa" "entelekheia" erotetaan ensimmäiseksi aktuaalisuudeksi "energeiasta", toisesta aktuaalisuudesta. "Entelekheia" on nähty aktualisoitumisen täyteytenä, joka vaatii jatkuvaa panostusta, jotta se säilyisi — päinvastoin kuin "energeia", joka on aktualisoitumisen toimintaa, joka ei välttämättä ole vielä täyttynyt. Aristoteleen hylemorfismissa "entelekheia" yhdistetään usein muotoon; esimerkiksi sielun sanotaan olevan ”substanssi sellaisen luonnollisen kappaleen muotona, joka kykenee elämään” ja täten ”tällaisen luonnollisen kappaleen aktuaalisuus ("entelekheia")”. Potentiaalisuus sen sijaan yhdistyy aineeseen, jolla tämä muoto on potentiaalisesti. Ensimmäinen "entelekheia" tarkoittaa sitä, että jokin on täydessä käyttökunnossa; toinen "entelekheia" (eli "energeia") tarkoittaa sitä, että jokin on käytössä tai toiminnassa.