Sammakot
Sammakkojen lahkosta tunnetaan runsaaseen kolmeenkymmeneen heimoon jakautuneena jo yli 6 000 lajia, joista lähes kaikki ovat trooppisten sademetsien eläimistöä. Sammakot ovat kuitenkin levittäytyneet lähes kaikkialle maailmaan Etelämannerta lukuun ottamatta. Lajirunsaudessa onkin paljon vaihtelua: pieni kuubansammakko on alle 2 cm pitkä, kun taas goljatsammakko on 25-senttinen ja suurimmillaan yli viisikiloinen. Kaikki munivat veteen, ja siinä kun munien lukumäärä jää kuubansammakolla yhteen, nousee se agakonnalla kymmeniin tuhansiin. Tropiikin ulkopuolella sammakkolajeja on vähemmän, Euroopassa runsaat 20 lajia. Suomessa esiintyy vakinaisesti kolme lajia: sammakko, viitasammakko ja rupikonna. Satunnaisina on tavattu mölysammakko, syötäväsammakko, lessonansammakko ja viherkonna.
Eläinkunta
Tiede tuntee nykyään noin 40 000 selkärankaislajia. Kehittyneen hermoston ja tukielimistön ansiosta lajit ovat onnistuneet sopeutumaan niin vesi- kuin maaelämäänkin. Osa lajeista on myös lentokykyisiä. Tästä huolimatta selkärankaiset edustavat vain pientä osaa kaikista eläinlajeista (2–3 %). Loput lajeista on selkärangattomia, joihin kuuluu kirjava joukko eliöitä: matoja, hyönteisiä, hämähäkkejä ja nilviäisiä. Yhteistä näille kaikille on kuitenkin se, ettei niillä ole lainkaan selkärankaa. Selkärankaisiin verrattuna selkärangattomat ovat yleensä varsin pienikokoisia, vain joitain senttimetrejä pitkiä.