Banaanikärpänen
Banaanikärpänen on kosmopoliitti laji, joka on levinnyt kaikkialle maailmaan. Sitä tavataan luonnossa myös Suomessa. Laji ei kuitenkaan pysty talvehtimaan Suomessa muutamien muiden suvun lajien tavoin, vaan kanta on riippuvainen Baltian maista saapuvista ja osin myös kauppojen hedelmien mukana tulevista yksilöistä. Sen sijaan esimerkiksi lähisukuinen "D. littoralis" pystyy selviämään talven yli jopa pohjoisimmassa Suomessa. Yhteensä luonnonvaraisia "Drosophila"-kärpäsiä Suomessa tavataan noin 30 lajia. "D. melanogaster"in luonnonkanta on runsaimmillaan loppukesästä, jolloin kärpäsiä etsiytyy ihmiskoteihin. Banaanikärpäset, kuten muutkin mahlakärpäset, viihtyvät kosteissa ja varjoisissa paikoissa. Ne ovat aktiivisimmin liikkeellä pääasiassa illalla.
Banaanikärpäsen taudit
Banaanikärpäsen taudeilla tarkoitetaan erilaisia loisten, mikro-organismien ja virusten aiheuttamia sairauksia, jotka vaikuttavat joko luonnossa tai laboratorio-oloissa eläviin banaanikärpäsiin. Termillä voidaan myös laboratorioissa viitata banaanikärpäsen kasvatusalustassa eläviin pieneliöihin, jotka muuntavat ravintoalustan kärpäsille kelpaamattomaksi. Laboratoriossa useimpia banaanikärpäsen tauteja torjutaan yksinkertaisesti pitämällä kasvatustilat mahdollisimman puhtaina ja pyyhkimällä kärpästen ja niiden ravinnon kanssa tekemisissä olevat alueet säännöllisesti alkoholilla. Tämän lisäksi tauteja torjutaan eristämällä kaikki laboratorioon saapuvat uudet kannat sekä sairastuneet kasvatukset. Luonnosta tuotuja kärpäsiä voidaan pitää eristyksessä jopa neljän sukupolven ajan.