Supernova
Supernovan kirkkaus noudattaa tyypistä riippuen sille ominaista valokäyrää, jossa se nopeasti kirkastuen saavuttaa maksimikirkkauden muutamassa päivässä, kunnes se alkaa hiipua hiljakseen himmeämmäksi. Monet paljain silmin havaitut supernovat ovat näkyneet jopa vuosien ajan. Räjähtävistä supernovista jää jäljelle supernovajäänne, joka hehkuu pitkään monilla eri aallonpituuksilla ja on nähtävissä tuhansiakin vuosia. Supernovissa muodostuu rautaa raskaampia alkuaineita kuten uraania, tinaa ja kultaa. Supernovien jäänteistä oletetaan uusien tähtien ja aurinkokuntien synnyn, ja että muinaisten supernovien ydinjätteistä syntyy tähtiä ja planeettoja.
G350.1-0.3
G350.1-0.3 luokiteltiin supernovajäänteeksi julkaisuissa vuosilta 1973 ja 1975. 1980-luvulla sen asema kyseenalaistettiin tarkempien kuvien myötä; muotonsa takia sitä arveltiin radiogalaksiksi tai galaksiklusteriksi. Vuonna 2008 julkaistu tutkimus kuitenkin osoitti G350.1-0.3:n supernovajäänteeksi; sen pitkänomaisen muodon katsottiin johtuneen räjähtämisestä tiheän kaasupilven vieressä (arviolta 15 000 valovuoden päässä Maasta).