Suomalainen musiikki
1950-luvulla modernismi rantautui Suomeen toden teolla niin sanotun modernismin toisen aallon myötä, jossa siirryttiin jo kaksitoistasäveljärjestelmään ja muihin uusiin sävellystekniikoihin. Ensimmäisiä suomalaisia kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäneitä säveltäjiä oli Erik Bergman. 1950-luvulla käytettiin myös sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, nousivat kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Benedictus XV
Benedictus XV jätti jälkeensä useita uudistuksia noin kahdeksan vuoden pontifikaattinsa ajalta. Esimerkiksi Pius X:n aloittaman modernistien vainon lopettaminen kuului näihin uudistuksiin. Hyväksymällä modernismin tai ainakin pysäyttämällä sen vainoamisen Benedictus XV tasoitti tietä paavinistuimen ja modernisoituvan maailman yhteentörmäyksen aiheuttaman kuilun paavinistuimen ja muuttuneen maailman välillä, joka oli suuresti leimannut 1800- ja 1900-lukujen paaviutta. Myöhemmin tämä lähentyminen jatkui muun muassa Johannes XXIII:n paavinkaudella.