Helsingin kaupunginkirjasto
Helsingin kansankirjasto perustettiin 7. lokakuuta 1860. Aloitteen kirjaston perustamiseksi teki ja varat keräsi Helsingin Rouvasväenyhdistys ("Fruntimmersföreningen i Helsingfors"). Se oli 1800-luvulle tyypillinen yläluokkainen hyväntekeväisyysyhdistys, jonka toiminnan tavoitteena oli "kristillinen huolenpito kaupungin köyhimpien kansanluokkien naisista ja lapsista". Kirjaston avulla haluttiin sivistää työväkeä ja tarjota sille rakentavia vapaa-ajanviettotapoja. Kirjastohankkeen varsinaiset puuhamiehet olivat opettaja Helene Simelius sekä yhdistyksen sihteerit, kirjailija Zacharias Topelius ja professori Frans Ludvig Schauman.
Helle Kannila
Suomen itsenäistyttyä julkista sivistystointa ryhdyttiin järjestämään ajanmukaiselle tolalle. Vuonna 1921 perustettiin kouluhallituksen yhteyteen Valtion kirjastotoimisto, jonka tehtäviin kuului valtionavun myöntäminen kunnallisille kirjastoille, avustusta nauttivien kirjastojen toiminnan valvonta, sekä kirjastojen yleinen tukeminen ja neuvonta. Toimiston johtajaksi valittiin Kannila, vain 25-vuotias Ylioppilaskunnan kirjaston amanuenssi. Hän organisoi kirjastotoimiston ja johti sitä yli neljännesvuosisadan. 
Kirjastotoimiston johtajana Kannila oli eri puolille maata sijoitettujen kirjastoneuvojien ja kirjastotarkastajien esimies. Lisäksi hänen velvollisuuksiinsa kuului valtion järjestämien, noin neljän vuoden välein pidettyjen kirjastonhoitajien valmistuskurssien johtaminen, ja hän jatkoi myös sivutoimisten kirjastovirkailijoiden kouluttamista Kansanvalistusseuran kirjeopistossa. Hän vaikutti voimakkaalla henkilökohtaisella panoksellaan kirjastoalan kehittymiseen, ja muun muassa ajoi Deweyn kymmenluokitusjärjestelmän suomalaisten kirjastojen yleiseksi standardiksi. Kirjastotoimiston johtajan tehtävien ohessa Kannila oli mukana valmistelemassa kirjastolainsäädäntöä. Vuoden 1928 kansankirjastolaissa, joka vakiinnutti julkisen kirjastotoiminnan, oli hänen kädenjälkensä. Hän ehti olla mukana myös komiteassa, joka julkaisi 1949 ehdotuksen uudeksi kirjastolaiksi. Voimaan uusi kirjastolaki kuitenkin astui vasta 1962.