Rio de Janeiro
Rio de Janeiro ([ʁi.u dʒi ʒɐˈnejɾu], suomalaisemmin [ri.o de ʒa'neiro], myös lyhyemmin "Rio") on São Paulon jälkeen Brasilian toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Atlantin valtameren rannalla samannimisessä osavaltiossa. Kaupungissa asuu 6,3 miljoonaa (2010) ihmistä 1 260 km²:n kokoisella alueella. Laajemmalla metropolialueella asukkaita on lähes 12 miljoonaa. Brasiliassa kaupunki tunnetaan myös lisänimellä "Cidade Maravilhosa", ’Suurenmoinen kaupunki’. Rio de Janeirossa syntynyttä brasilialaista kutsutaan nimellä "carioca".
Brasilian historia
Vasta vuonna 1532 portugalilaiset perustivat ensimmäisen, Sao Vicenten siirtokunnan Atlantin rannikolle. Vuonna 1549 Brasilian siirtomaahallinto määräsi Brasilian kuvernööriksi Tome da Souzan, joka perusti maan pääkaupungiksi Salvadorin (nykyisen Bahian). Tämän jälkeen uusia siirtokuntia perustettiin nopeassa tahdissa, ja niiden pääelinkeinoiksi tulivat brasilpuun ("Caesalpinia echinata") myynti (siitä saatiin punaista väriainetta) sekä orjatyövoimaan perustuva plantaasimaatalous. Plantaaseja oli aluksi vain rannikkotasangolla, lähinnä nykyisessä Bahian osavaltiossa. Suurtiloilla tuotettiin ennen kaikkea sokeriruokoa mutta myös puuvillaa ja tupakkaa. 1700-luvulta lähtien brasilialaisilla plantaaseilla alettiin tuottaa myös kahvia ja kaakaota, joista maa on nykyisinkin kuuluisa. Työvoimana maataloudessa käytettiin aluksi intiaaneja, mutta koska intiaanit eivät olleet mitään helposti alistettavaa työvoimaa, päätettiin maahan tuoda mustia Afrikasta. Nykyisen Rio de Janeiron seudulta löydettiin 1700-luvun alussa jalometalleja ja timantteja, minkä seurauksena alueelle saapui valtavasti siirtolaisia. Rio de Janeirosta tuli merkittävä satamakaupunki, ja vuonna 1764 Brasilian pääkaupunki. Brasiliasta tuli 1700-luvulla maailman johtava kullantuottaja, ja vauraus alkoi näkyä myös siirtokunnissa eikä vain emämaassa. Vuonna 1800 Brasiliassa asui n. 3,5 miljoonaa ihmistä, joista mustia orjia oli noin puolet.