Hiidenkiuas
Sellaiset haudat, jossa hautakammio tehtiin kiven sijasta puusta, romahtivat puun lahottua. Vaikka ne korjattiin uuden hautauksen myötä, ovat ne lopulta jääneet nykyisen kaltaisiksi romahtaneiksi röykkiöiksi, kun hautaamisperinne loppui. Tällaisen röykkiön huipulla näkyy säännöllisen kraatterin muotoinen syvänne. Muinaisen Panelianlahden alueella joka neljäs kiuas on tällainen. Kraatteri on voinut myös syntyä silloin, kun aarteita etsineet henkilöt penkoivat kiuasta.
Volosovon kulttuuri
Volosovon kulttuurissa ei ollut käytössä erillisiä kalmistoja, koska vainajat haudattiin asumusten läheisyyteen tai sisälle. Hauta oli yksinkertainen maahan kaivettu kuoppa, minne vainaja asetettiin selälleen suorana makaamaan. Varsin harvoin vainaja löydettiin kasvot alaspäin, mutta toisaalta vainaja asetettiin joskus myös kyykkyyn. Hauta-antimia oli vähän eikä silloinkaan laitettu hautaan keramiikkaa. Vainajan viereen saatettiin laittaa hirven tai karhun kallo. Hautaan ripoteltiin aina paljon punamultaa. Joistakin haudoista puuttui vainajalta kallo tai reisiluu, mutta mitään väkivallan merkkejä ei ole toistaiseksi havaittu vainajan luista. Vainajalla oli haudattaessa yllään jokin asuste, johon oli ommeltu erilaisia koruja. Useilla asuinpaikoilla on huomattu myös sekundääristä hautaamista. Vainaja maatui ensin primäärisessä haudassaan ja sitten sen luut siirrettiin uuteen paikkaan lopullista hautaamista varten. Sekundäärihautauksiin koottiin yhteen paljonkin vainajia. Suuret kollektiiviset hautaukset, jossa esiintyy useita henkilöitä yhdessä, voivat olla epidemian seuraustakin. Sen sijaan uudelleenhautaamisen mahdollisuudesta ei näiden yhteydessä ole mainintaa.