Unkarin historia
Työläisten liikehdinnän ja maailmansodan voittajavaltojen paineessa sosiaalidemokraatit päättivät liittoutua vastaperustetun kommunistipuolueen kanssa ja nostivat sen johtajan Béla Kunin suoraan vankilasta valtion johtoon. Yhdistyneet sosiaalidemokraatit ja kommunistit julistivat Unkarin neuvostotasavallaksi 21. maaliskuuta 1919. Tuore neuvostotasavalta joutui kuitenkin pian sotaan Romanian, Serbian, Tšekkoslovakian ja amiraali Horthyn johtamien porvarillisten voimien kanssa. Romanialaiset ja Horthyn joukot marssivat lopulta Budapestiin ja kukistivat neuvostotasavallan 6. elokuuta 1919. Valtionhoitajaksi noussut konservatiivis-aristokraattinen Miklós Horthy hallitsi Unkaria vuoteen 1944.
Jugoslavian kommunistinen puolue
Kommunistien vallankumouksellinen liikehdintä alkoi heikentyä uudelle vuosikymmenelle tultaessa. Esimerkiksi Baijerin ja Unkarin neuvostotasavallat olivat kukistuneet vuoden 1919 aikana. Sisäiseen levottomuuteen kyllästynyt Jugoslavian kuningaskunta haki mahdollisuutta tukahduttaa maan oma vallankumouksellinen kommunistipuolue. Tällainen mahdollisuus syntyi, kun bosnialaisen Tuzlan kaivostyöläisten lakossa surmansa sai yksi poliisi ja neljä kaivostyöläistä. Hallitus antoi 29.-30. joulukuuta välisenä asetuksen ("obznana"), joka kielsi kommunistisen toiminnan maassa ennen uuden perustuslain vahvistamista. Puolueen omaisuus takavarikoitiin ja useita sen johtajia pidätettiin. Ainoastaan perustuslakia säätävän kokouksen kommunistikansanedustajat saivat jatkaa toimintaansa. Perustuslaillinen kokous hyväksyi maan ensimmäisen perustuslain 28. kesäkuuta 1921 kommunistien äänestäessä sitä vastaan.