Musiikin vaikutukset
Neuropsykologi Howard Gardner loi vuonna 1983 moniälykkyysteorian, jonka mukaan älykkyyteen kuuluu seitsemän erilaista ja itsenäistä kykyä. Musiikillinen älykkyys on yksi älykkyysteorian osa. Musiikillisesti älykäs ihminen muistaa helposti melodioita ja kappaleita. Hän kuulee musiikin sisältämät erilaiset vivahteet ja pystyy erottamaan esimerkiksi moniäänisen teoksen yksittäiset stemmat. Musiikillisesti älykäs ihminen kykenee myös ilmaisemaan itseään musiikin kautta ja nauttii musiikista muita enemmän.
Empirismi
John Locke (1632-1704) vastasi erityisesti René Descartesin puolustamaan mannermaiseen rationalismiin, filosofiseen lähestymistapaan jota ei tulisi sekoittaa yleiseen rationalismiin, ja ehdotti teoksessaan "An Essay Concerning Human Understanding" (1689) uutta ja lopulta hyvin vaikutusvaltaista näkemystä, jossa kaikki inhimillinen tieto on a posteriori -tyyppistä eli kokemukseen perustuvaa. Locke tunnetaan erityisesti näkemyksestään, jonka mukaan ihmisen mieli on "tabula rasa" eli 'tyhjä taulu' tai Locken sanoin "valkoinen paperi", jolle aistihavainnoista seuraavat kokemukset kirjoitetaan ihmisen elämän mittaan. Ideoillamme on kaksi lähdettä: aistiminen ja ajatteleminen. Kummassakin tapauksessa tehdään ero yksinkertaisten ja monimutkaisten ideoiden välillä. Yksinkertaiset ideat eivät ole analysoitavissa, ja voidaan jakaa primaarisiin ja sekundaarisiin ominaisuuksiin. Monimutkaiset ideat yhdistelevät yksinkertaisia ideoita ja jaetaan substansseihin, moodeihin (tiloihin) ja suhteisiin. Lockelle tietämyksemme asioista on havaintoja ideoista, ja nämä havainnot ovat joko yhtäpitäviä tai ristiriitaisia keskenään, mikä on kaukana Descartesin harjoittamasta varmuuden etsinnästä.