Dōjō
Budōn peruskirjan neljäs artikla määrittelee dōjōn suraavasti:
Go-Daigo
Go-Daigo (1288–1339) tuli Japanin keisariksi 1318. Vuonna 1219 oli keisarilta ja jopa shōgunilta vienyt vallan Hojo-suku, jonka jäsenet toimivat sijaishallitsijoina. Go-Daigo alkoi juonittelut Hojojen syrjäyttämiseksi 1331. Juoni paljastui ja Go-Daigo pakeni ensin luostariin ja karkotettiin kiinnisaamisen jälkeen Okisaarille. Hän oli kuitenkin ehtinyt saada kannattajia, jotka vuoteen 1333 mennessä kukistivat Hojot ja pakottivat nämä tekemään seppukun eli rituaalisen itsemurhan. Voitto oli suurelta osin taitavan sissisodankävijän Kusunoki Masashigen ansiota, sillä hänen pienen joukkonsa menestys innosti muutkin liittymään kapinaan. Alkoi harvinainen ajanjakso, jolloin Japania hallitsi keisari ilman välimiehiä. Tätä aikaa, jota kesti vain vuodesta 1333 vuoteen 1336, kutsutaan nimellä Kenmu-restauraatio. Monet samuraijohtajat, jotka olivat kannattaneet Go-Daigoa pettyivät hänen heikkouteensa ja nousivat vuoden 1335 lopulla kapinaan Ashikaga Takaujin johdolla. Takauji nimitti erään prinssin keisariksi, jolloin maa jakautui kahteen toisiaan vastaan taistelevaan osaan.