Honkobackharjun jätinkirkko
Kivivallissa on ainakin 4–5 matalaksi raivattua kohtaa, joita kutsutaan portiksi. Ne sijaitsevat kukin omalla sivullansa. Lähes keskellä eteläsivua sijaitseva portti aukeaa jätinkirkon keskipisteestä katsoen 177° pohjoissuunnasta myötäpäivään eli lähes etelään. Se on metsä-äestyksessä vaurioitunut, mutta sen paikka erottuu selvästi. Siitä kolme metriä itään on sijainnut mahdollisesti toinenkin portti. Lähes keskellä pohjoissivua sijaitsee kolmas portti, joka aukeaa suuntaan 357° eli lähes pohjoiseen. Se on metrin leveä ja portin molemmat sisäreunat on reunustettu isoilla kivillä. Reunuskivet ovat voimakkaasti palaneet. Länsisivun portti sijaitsee lähellä lounaisnurkkaa ja se on metrin leveä. Se on tuhoutunut osittain äestyksessä. Itäsivun portti sijaitsee lähellä koillisnurkkaa ja se on alle metrin levyinen. Itäsivun portin pohjalla on isoja kiviä.
Pomarkun vanha kirkko
Kirkon ratkaisuissa poikkeavaa on alttarin sijainti pohjoisen puoleisella sivuseinällä ja kellotornin sijainti sitä vastapäätä eteläisellä sivustalla. Nykyisin alkuperäinen saarnatuoli toimii lukupulpettina ja alttarin yläpuolella on uusi, evankelistojen kuvilla varustettu saarnatuoli. Kirkossa ei ole lainkaan alttaritaulua mutta peräseinällä on suuri puinen krusifiksi. Kirkon ovella oleva vaivaispoika on Artturi Kasevan veistämä ja peräisin 1920-luvulta.
Kirkko on 1800-luvun alkupuolen puukirkoista eräs alkuperäisimpänä säilyneitä esimerkkejä. Uuden kirkon valmistuttua vanha ja osin huonokuntoinenkin, kansalaissodassa vaurioitunut kirkko aiottiin purkaa, mutta Heikki Klemetin aloitteen johdosta aikeista luovuttiin. Nykyisin Museovirasto tukee kirkon ylläpitoa ja muun muassa sen paanukate on uusittu ainakin vuosina 1935 ja 1976. Kirkko on niin sanottu autiokirkko ja nykyisin käytössä vain kesäisin.