Kotisynnytys
Kotisynnytys on synnytys joka tapahtuu kotona, yleensä äidin kotona. Monesti, mutta ei välttämättä aina, paikalla on kätilö. Kotisynnytys oli pitkään vallitseva synnytyksen muoto, mutta 1900-luvun kuluessa siitä tuli entistä harvinaisempi terveydenhuollon menetelmien ja saatavuuden parantuessa. Kehityksen myötä lasten synnytyskuolleisuus on länsimaissa laskenut noin yhteen tapaukseen sadasta. Kotisynnytys on edelleen hyvin yleinen kehitysmaissa. Joissakin länsimaissa merkittävä vähemmistö synnytyksistä tapahtuu kotona, esimerkiksi Alankomaissa noin kolmasosa. Suomessa kotona syntyy kymmenisen lasta vuodessa. Alankomaissa lapsikuolleisuus synnytyksissä on 4,59 kuolemaa 1000 synnytystä kohti. Suomessa vastaava luku on 3,43.
Äitiyskuolleisuus
Osana Kestävän kehityksen tavoitteita maailmanlaajuisesti tavoitellaan äitiyskuolleisuuden laskua alle tason 70 kuollutta 100 000 elossa syntynyttä lasta kohden vuoteen 2030 mennessä.
Osa äitiyskuolleisuuteen vaikuttavista tekijöistä on tunnettu jo pitkään. Esimerkiksi unkarilainen lääkäri Ignaz Semmelweis osoitti jo vuonna 1847, että puhtaus ja infektioilta suojautuminen on keskeistä. Hän havaitsi, että koulutettujen kätilöiden ja kätilöharjoittelijoiden avustamia synnytyksiä seuranneiden viikkojen äitiyskuolemien (lapsivuodekuolleisuus) riski oli oleellisesti vähäisempi verrattuna synnytyksiin, joissa avustajina olivat käsiä pesemättömät, usein synnytystä ennen ruumiinavauksiin osallistuneet lääketieteen ylioppilaat ja lääkärit. Vastaavasti esimerkiksi vuonna 2018 Maailman terveysjärjestö (WHO) raportoi tutkimustuloksesta, että synnytyksen jälkeiseen verenvuotoon kuoli vuosittain noin 70 000 naista, joista tuhansia voitaisiin pelastaa verenvuotoa hillitsevällä ja pitkään trooppisissakin oloissa käyttökelpoisena säilyvällä lääkityksellä (karbetosiini).