Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten "Kantarelli"-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä "Ultima Thule" -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa.
Marko Tapio
Marko Viktor Tapper syntyi lahjakkaan saarijärveläisen veljessarjan vanhimmaksi. Veli Harri oli kirjailija ja opettaja, Kain kuvanveistäjä ja Yrjö lavastaja. Marko kävi Saarijärven yhteiskoulua 4 luokkaa. Koulunkäynti keskeytyi asepalvelukseen 1943-44 (Rukajärvi, Ontajärvi, pst-mies JR52:n tykkikomppania, 14, div.; Ontrosenvaaran taistelu 4.8.44). Myöhemmin hän suoritti sisävesiliikenteen laivapäällikön tutkinnon. Hän työskenteli Kymin Uittoyhdistyksen metsä- ja uittotyönjohtajana vuoteen 1950 ja kirjailijana vuodesta 1952 sekä kirjoitustyön ohella tilapäisenä rakennustyömiehenä ja freelancer-toimittajana "Keski-Suomen Iltalehdessä" 1961–1962. Marko Tapio oli huomattavimpia sodanjälkeisiä prosaistejamme. Tapio-kirjailijanimen hän sai WSOY:ltä.