Itävallan historia 1918–1945
Itävallan valtiota, jota joskus kutsutaan ensimmäiseksi tasavallaksi, luotaessa ympärysvaltojen ongelmana oli luoda kansallisvaltioita monikulttuurisesta valtakunnasta, jossa kansallisuusryhmät eivät eläneet tarkkojen rajojen erottamina. Itävalta sai yhtenäiset saksankieliset tai valtaosaltaan saksalaiset Ylä-Itävallan, Ala-Itävallan, Steiermarkin, Kärntenin, Tirolin Brennerin solan pohjoispuolelta, Vorarlbergin ja siivun Länsi-Unkarista, josta tuli Burgenlandin maakunta. Keisarikunnassa näillä ei ollut ennen ollut mitään yhteistä identiteettiä tai nationalismia. Yhteinen kieli ja historialliset siteet Habsburgien valtakuntaan pitivät maan koossa ympärysvaltojen painostuksen lisäksi.
Itävallan asevoimat
Itävallan asevoimat eli Bundesheer on Itävallan tasavallan asevoimat. Se jakautuu viiteen päähaaraan: maavoimat (Kommando Landstreitkräfte; KdoLaSK), Itävallan ilmavoimat (Kommando Luftstreitkräfte; KdoLuSK), valmiusjoukot (Kommando Einsatzunterstützung; KdoEU), kansainväliset tehtävät (Kommando Internationale Einsätze; KdoIE), huoltojoukot (Kommando Führungsunterstützung; KdoFüU) ja erikoisjoukot (Kommando Spezialeinsatzkräfte; KdoSEK). Itävallalla ei ole laivastoa.
Itävallan asevoimien nimi on ollut Bundesheer vuodesta 1921 lukuun ottamatta Anschlussin aikaa 1938–1945. Kun Itävalta julistautui 1955 puolueettomaksi, asevoimien päätehtävä on sen jälkeen ollut puolueettomuuden puolustaminen. Kylmän sodan päättymisen jälkeen se on tukenut rajaviranomaisia rajanvalvontatehtävissä.