Kuiden elinkelpoisuus
Vahvimmat ehdokkaat kuiden elinkelpoisuudelle ovat tämänhetkisessä tilanteessa jäiset kuut. , kuten Jupiterin Europa ja Saturnuksen Enceladus, vaikkakin jos elämää on kummassakaan paikassa se olisi rajoittunutta pinnanalaisille alueille. Historiallisesti tarkasteltuna elämän Maalla ajateltiin olevan vain pinnanpäällinen ilmiö, mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat näyttäneet, että puolet maapallon elämästä voisi elää pinnan alla. Europa ja Enceladus sijaitsevat elinkelpoisen vyöhykkeen ulkopuolella, minkä on historiallisesta näkökulmasta katsottuna käsitetty rajaavan elämän rajat Aurinkokunnassa alueeksi, jossa vesi voi olla nestemäisenä pinnalla. Aurinkokunnan elinkelpoisella vyöhykkeellä sijaitsee vain kolme kuuta: Kuu ja Marsin kuut Phobos ja Deimos (kylläkin jotkut arviot laittavat Marsin ja sen kuut hieman elinkelpoisen vyöhykkeen ulkopuolelle) – yhdelläkään näistä ei ole ilmakehää tai vettä nestemäisessä muodossa. Vuorovesivaikutuson mahdollisesti suurena tekijänä luonnollisten kuiden elinkelpoisuuden suhteen.
Kutsat
Kutsien heimoon kuuluu 4 sukua ja lähteestä riippuen 15–23 lajia. Ruumiinmuodoltaan ne ovat pitkänomaisia ja ankeriasmaisia suomuttomia kaloja. Kooltaan ne vaihtelevan noin 20–150 cm:n välillä ja suurin laji on marmorikutsa ("Synbranchus marmoratus"). Tyypillisiä piirteitä ovat pienikokoiset silmät (osa lajeista on sokeita), yhtyneet kidusaukot, puuttuva tai alkeellinen pyrstöevä ja rinta- ja vatsaevien puuttuminen. Heimon kaloilla ei ole uimarakkoa. Kaikki kutsalajit pystyvät ottamaan happea myös ilmasta. Useimmat kutsat syntyvät naaraina, mutta vaihtavat vanhetessaan sukupuoltaan koiraaksi.