Grönlanti
Grönlanti irtosi Euroopan mantereesta noin 54–55 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisin Grönlanti on maailman suurin saari, josta valtaosa on maailman toiseksi suurimman jäätikön peitossa. Noin 85 prosenttia Grönlannin alueesta on jäätikön peitossa, jonka keskipaksuus on noin 1,5 kilometriä. Jäätikkö virtaa keskustan harjanteista ja jääkupoleista kiihtyvällä vauhdilla mereen. Toisaalta satelliittimittaukset osoittavat jäätikön paksuuden kasvavan keskimäärin 5,4±0,2 senttiä vuodessa. Nettovaikutus on kuitenkin negatiivinen: Jäätä sulaa enemmän kuin muodostuu, joten jäätikön massa pienenee. Nykyisin jäätikön pinta-ala on 1,8 miljoonaa neliökilometriä ja jäättömän alueen 350 000 neliökilometriä.
Skandinaavien varhaiset Grönlannin siirtokunnat
Nälkää loi lyhyt, kylmä ja sumuinen kesä tai kostea alokuuDiamond 2005, s. 252., mikä haittasi heinän kasvua. Karibulle ja karjalle olivat ankaria pitkä ja luminen talvi, mikä lisäsi karjan syömän heinän tarvetta. Vuonojen vahva jäätyminen kesällä esti hylkeenpyynnin alkukesästä, ja meren lämpötilanmuutokset vaikuttivat kala- ja hyljesaaliisiinDiamond 2005, s. 253.. Läntisessä siirtokunnassa jopa 1 asteen lämpötilan lasku tuhosi heinäsadon monta peräkkäistä huonoa vuotta oli tuhoisa asutukselle. Ilmaston muutos toi ajojään rajan etelämmäs ja pidensi vaarallista merimatkaa siirtokuntiin. Skandinaavien purjehdukset muualta Euroopasta Grönlantiin harvenivat. Lopulta laivamatkojen väli oli noin 10 vuotta. Jäähtyminen saattoi romahduttaa osaltaan puukaupan Kanadan pohjoisimpien osien alkuasukkaiden kanssa.