Länsi-Saksa
Toisen maailmansodan jälkeen natsi-Saksa jaettiin liittoutuneiden kesken neljään miehitysvyöhykkeeseen Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Ranskan ja Neuvostoliiton kesken. Sodan jälkeen maa oli raunioina, miljoonat olivat menettäneet henkensä ja maassa oli miljoonia kodittomia pakolaisia. Saksassa tuota sodan jälkihetkeä nimitetään nollahetkeksi ().
Sonderweg
Negatiivisen mielleyhtymän käsite sai vasta toisen maailmansodan jälkeen, jolloin etenkin vasemmistoliberaalit historioitsijat alkoivat käyttää käsitettä kuvaamaan natsihallintoon johtanutta kehitystietä, joka heidän mukaansa oli nähtävillä jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Saksan keisarikunnan erillispiirteiksi Ranskaan ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan verrattuna on esitetty muun muassa porvariston heikkoutta, voimakasta aatelia, voimakasta virkamiehistöä, onnistuneesti ylhäältä päin toteutettuja reformeja ja modernisaation ja kansalaisyhteiskunnan kehityksen jäämistä kaiken kaikkiaan puolittaiseksi. Monet konservatiiviset historioitsijat ovat sodan jälkeen torjuneet erillistienäkemyksen (ja esimerkiksi siihen kuuluvan väitteen porvariston heikkoudesta) ja esittäneet Saksan olleen olennaisilta osin samanlainen muun Länsi-Euroopan kanssa ja natsihallinnon ainoastaan poikkeama, jonka syitä ei voi löytää ajallisesti ensimmäisen maailmansodan loppua kauempaa.