Kim Jong-il
Kim Jong-il (; hanja: 金正日; neuvostoliittolaislähteiden mukaan 16. helmikuuta 1941, virallisen elämäkerran mukaan 16. helmikuuta 1942 – 17. joulukuuta 2011) oli Pohjois-Korean Korean työväenpuolueen pääsihteeri ja kansallisen puolustuskomitean puheenjohtaja, toisin sanoen Pohjois-Korean johtaja vuosina 1994–2011. Pohjois-Koreassa hänet tunnettiin nimillä ”"Rakas Johtaja"” ja ”"Suuri Marsalkka"”. Hänen isänsä Kim Il-sung oli Pohjois-Korean johtaja kuolemaansa saakka 1994. Pohjois-Korean hallitus ilmoitti Kim Jong-ilin kuolemasta joulukuussa 2011. Pohjois-Korean ilmoituksen mukaan hän menehtyi sairaskohtaukseen yksityisjunassaan. Etelä-Korean tiedusteluviranomaisten mukaan Kimin juna ei kuitenkaan ollut tuohon aikaan liikkeellä.
Kim Dae-jung
Kim lähti politiikkaan 1954 vastustamaan Syngman Rheeta. Hänet valittiin kansalliskokoukseen 1961, mutta Park Chung-heen vallankaappaus mitätöi vaalit. Hänet valittiin uudelleen 1962 ja 1967 vaaleissa ja hän pyrki presidentiksikin 1971. Korean keskustiedustelupalvelun (KCIA) agentit kaappasivat Kim'in hotellista Tokiosta elokuussa 1973, ja häntä oltiin kuljettamassa sidottuna merelle, mutta Japanin merivoimat ilmeisesti havaitsi veneen ja hänet vapautettiin Soulissa viiden päivän kuluttua. Hänet kuitenkin tuomittiin 1976 viiden vuodeksi vankilaan, joka muutettiin kotiarestiksi 1978. Hänet vapautettiin Parkin salamurhan jälkeen 1979. Hänet kuitenkin pidätettiin uudelleen Chun Doo-hwanin valtaannousun ja Gwangjun tapahtumien jälkeen ja tuomittiin kuolemaan. Yhdysvaltain painostuksesta tuomio muutettiin vankeudeksi ja Kim pääsi maanpakoon. Hän asettui Bostoniin ja opetti Harvardin yliopistolla, kunnes palasi Koreaan 1985, jossa hänet jälleen asetettiin kotiarestiin.