Dreyfusin tapaus
Dreyfusin tapaus () oli Ranskaa vuosina 1894–1906 kuohuttanut oikeustapaus. Sen keskushenkilönä oli Ranskan armeijan yleisesikunnassa palvellut kapteeni Alfred Dreyfus, jonka väitettiin välittäneen saksalaisille sotasalaisuuksia.Kari 2001, s. 342. Dreyfusin tuomitseminen elinkautiseen vankeusrangaistukseen jakoi ranskalaisen yhteiskunnan voimakkaasti tuomion tukijoihin ja Dreyfusin syyttömyyteen uskoviin. Lopulta Dreyfus armahdettiin ja julistettiin syyttömäksi ja oikeaksi vakoojaksi paljastui majuri Marie Charles Ferdinand Walsin-Esterházy.
Ranskalaiset
Kansainvaellusten ja ristiretkien jälkeen Ranskan väestö pysyi melko tasaisena. Poiketen muista suurista Euroopan kansoista, ranskalaisista vain pieni osa muutti Ranskan siirtomaihin. Suurimmat ranskalaiset siirtolaisryhmät muuttivat nykyisiin Nova Scotiaan, Louisianaan ja Quebeciin, sekä Ranskan länsi-Intiaan. Monet muuttajista olivt hugenotteja eli protestanttisia ranskalaisia. Ranskan kansallisvaltio syntyi 1789 Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen. Ranskaa yritettiin yhtenäistää hävittämällä paikalliset vähemmistökielet, Dreyfusin tapaus osoitti merkkejä myös antisemitismin noususta.