Suuri harppaus
Suurta harppausta alettiin suunnitella Kiinan kommunistisen puolueen johdossa vuoden 1957 lopussa ja vuoden 1958 keväällä. Mao oli rohkaistunut Neuvostoliiton johtajan Nikita Hruštšovin esittämistä kunnianhimoisista taloussuunnitelmista ja Kiinan ja Neuvostoliiton huononevien välien vuoksi hän halusi panna paremmaksi. Maon mukaan maata oli mahdollista kehittää joko hitaasti ja huonosti tai nopeasti ja hyvin. Hän uskoi, että Kiinan valtavan työvoimareservin ja tarpeeksi suuren innostuksen avulla voitaisiin saada hyvin nopeita tuloksia. Mao otti vuoden 1958 alussa Kiinan talouspolitiikan omaan johtoonsa ja julisti, ettei talouden suunnitteluun tarvittu asiantuntemusta. Suuri harppaus oli nimenomaan Maon ja kommunistisen puolueen projekti, ja valtion keskushallinnon taloussuunnittelijat syrjäytettiin päätöksenteossa. Nimi ”suuri harppaus eteenpäin” esiintyi ensi kerran helmikuussa 1958 annetussa kommunistisen puolueen keskuskomitean ohjeistuksessa.
Wuhanin välikohtaus
Mao Zedongin alettua lyhyen hillitsemisvaiheen jälkeen uudelleen lietsoa vallankumousta ja kannustaa punakaarteja Kiina oli heinäkuussa 1967 ja valmiiksi hyvin levottomassa tilassa. Tuolloin Kulttuurivallankumouksen pienryhmään kuuluneet turvallisuusministeri Xie Fuzhi ja Wang Li matkustivat Wuhaniin tukemaan paikallisia radikaaleja punakaarteja näiden vaatiessa paikkaa kaupungin vallankumouskomiteassa. Wuhania piti kuitenkin hallussaan ”miljoona sankaria” -niminen maltillinen kaarti, jonka johdossa ollut Kansan vapautusarmeijan kenraali Chen Zaidao ei suostunut hyväksymään tätä päätöstä. ”Miljoona sankaria” sieppasivat ja pahoinpitelivät Xien ja Wangin ja vaativat radikaalien eroamista Kulttuurivallankumouksen pienryhmästä. Osapuolten tietämättä puhemies Mao oli samaan aikaan rutiinivierailulla kaupungissa. Tähän vedoten Kiinan radikaalit ryhmät väittivät konservatiivien yrittäneen vallankaappausta Maoa vastaan. Vaikka Mao ei edes itse uskonut vallankaappausväitteeseen, hän päätti antaa tukensa radikaaleille. Wuhaniin lähetettiin Maolle uskollisia sotajoukkoja tukemaan radikaalien vaatimuksia ja myös Zhou Enlai saapui kaupunkiin sovittelemaan tilannetta.