Metafysiikka
Metafysiikka on filosofian abstraktein ja yleisluontoisin osa-alue, ja sen todellisesta luonteesta ja alasta on kiistelty Aristoteleesta lähtien. Perinteisesti on ajateltu, että metafysiikka pyrkii pääsemään pelkkien ihmisille ilmenevien seikkojen, havaintojen ja harhojen ”taakse” ja kertomaan perimmäisen totuuden asioista. Jotta metafysiikka olisi lainkaan mahdollista, tämän todellisuuden perimmäisen luonteen olisi ainakin periaatteessa oltava ihmisen ymmärrettävissä, eli todellisuuden olisi oltava rakentunut siten, että se voitaisiin hahmottaa inhimillisellä loogisella ajattelukyvyllä. Tämä on metafysiikan ensimmäinen todistamaton perusoletus.
Wienin piiri
Mikä sitten on metafysiikan rooli? Carnapin mukaan sillä on silti sisältöä, vaikkakaan ei teoreettista sisältöä: metafyysiset väitteet ilmaisevat ihmisten asenteita elämää kohtaan. Metafysiikka on taidetta samoin kuin lyyrinen runous. Metafyysikko käyttää välineenään teoretisointia taiteen keinojen sijaan: hän sekoittaa taiteen ja tieteen, elämää koskevan asenteen ja tiedon, ja saa siten aikaan epätyydyttäviä ja riittämättömiä tuloksia. Kuten Carnap kirjoitti, "”Metafyysikot ovat muusikoita ilman musikaalisia kykyjä”".