Federico Fellini
Yhdysvaltalaisjoukkojen vapauttaessa Rooman toisen maailmansodan lopulla 1944 Fellini ei aluksi löytänyt enää mediatöitä, sillä Italian elokuvateollisuus oli pysähdyksissä ja lehdistö joutunut yhdysvaltalaisten käsiin. Hän avasi ystäviensä kanssa karikatyyrimyymälän. Pian hän sai työn Roberto Rossellinin elokuvan "Rooma – avoin kaupunki" (1945) yhtenä käsikirjoittajana. Fellini oli kirjoittamassa myös Rossellinin seuraavaa elokuvaa "Paisa – vapauden tuli" (1946) ja ohjasi siitä osan Rossellinin sairastuttua. Miesten yhteistyö kesti useita vuosia, joiden aikana Fellini oli mukana käsikirjoittamassa useita muidenkin italialaisohjaajien elokuvia.
Ugo Falena
Falena työskenteli 1900-luvun alussa näytelmäkirjailijana, teatterinjohtajana ja kriitikkona. Hänen sentimentaalisista komedioistaan tunnetuimpia ovat "Il signor Principe" (1911), "Romeo e Giuletta" (1912), "L’ultimo lord" (1925) ja "Vendetta di Demostene" (1930). Vuonna 1909 Falenasta tuli Film d’Arte Italianan taiteellinen johtaja. Hän ohjasi muun muassa elokuvat "Salomé" ja "Francesca da Rimini" (molemmat 1910) ja houkutteli elokuva-alalle tunnettuja teatterinäyttelijöitä kuten Ermete Novelli, Maria Jacobini ja Francesca Bertini. Myöhemmin Falena työskenteli muun muassa Tespi Filmillä ja Galatea Filmillä.