Heian-kausi
Heian-kausi () on klassisen Japanin historian viimeinen kausi, joka kesti vuodesta 794 vuoteen 1185. Heian-kaudella kungfutselaisuus ja muut kiinalaiset vaikutukset saavuttivat Japanissa huippunsa. Heian-kautta pidetään myös Japanin keisarillisen hovin huippukautena ja kausi tunnetaan taiteestaan, erityisesti runoudesta ja kirjallisuudesta. Kausi oli myös samurai-luokan nousun aikaa. Nimi "Heian" tarkoittaa japaniksi "rauhaa".
Shōwa-kausi
Vuosia 1926–1945, Hirohiton valtaannoususta toisen maailmansodan loppuun jatkunutta ajanjaksoa, kutsutaan "varhaiseksi Shōwa-kaudeksi". Tätä ajanjaksoa leimasivat totalitarismi, Japanin aggressio Itä-Aasiassa, muun muassa Kiinassa, sekä Japanin tappio toisessa maailmansodassa. Varhaiselle Shōwa-kaudelle ajoittui myös 1930-luvun lama, jonka vaikutukset olivat erityisen vakavat myös Japanissa. "Myöhemmällä Shōwa-kaudella" 1945–1989 Japani oli perustuslaillinen monarkia eikä keisarilla enää ollut aikaisempaa jumalallista asemaa. Sodan jälkeiset vuodet olivat Japanissa suurta nousukautta.