Solomon (500-luku)
Solomon (; s. noin 480/490 – k. 544) oli itäroomalainen sotapäällikkö. Hän oli eunukki ja palveli vandaalisodan aikana (533–534) Pohjois-Afrikassa sotapäällikkö Belisariusta. Sodan päätyttyä vuonna 534 hänet nimitettiin vastaperustetun African pretoriaaniprefektuurin maaherraksi (nykyinen Tunisian, Pohjois-Algerian ja Pohjois-Libyan alue). Tässä virassa hän joutui taistelemaan kapinaan nousseita maureja vastaan. Solomon kukisti maurit kahdesti Tunisiassa, mutta keväällä 536 syttynyt armeijan kapina pakotti hänet pakenemaan Pohjois-Afrikasta. Hän kuitenkin palasi vuonna 539, kun kapina oli kukistettu. Toisen kautensa aikana Solomon kukisti maurit, ja karkotti loputkin vandaalit provinssista. Hän myös rakennutti Pohjois-Afrikkaan useita linnoituksia ja ympäröi monia kaupunkeja muureilla. Provinssi sai nauttia muutaman vuoden ajan rauhasta ja kukoistuksesta, mutta vuonna 543 maurit nousivat jälleen kapinaan, ja Solomonin oli taas lähdettävä heitä vastaan. Roomalaiset kuitenkin lyötiin Numidian ja Byzaciumin rajalla vuonna 544 käydyssä Cilliumin taistelussa, jossa Solomon sai surmansa.
Salomon temppeli
Raamatun mukaan Daavidin ensimmäinen teko kuninkaana oli valloittaa Jerusalem ja julistaa se hänen kuningaskuntansa pääkaupungiksi. Kuitenkaan kaupunki ei ollut täydellinen valinta kaikilta osin. Moorian vuori oli tärkeä paikka, jossa Aabraham aikoi uhrata poikansa Iisakin, siten temppeli oli rakennettava sinne. Daavidin sanotaan valloittaneen Jerusalemin 1004 eaa., jolloin hän teki siitä hallituksensa keskuksen. Hän toi liitonarkin kaupunkiin. Jerusalemista syntyi poliittinen ja hengellinen keskus juutalaisille. Kuningas Daavidia käskettiin olla rakentamatta temppeliä ja rakentamisen suoritti hänen poikansa Salomo. Uskonnollisten rituaalien keskittyminen temppeliin teki Jerusalemista paikan pyhiinvaellukselle ja merkittävän kaupan keskuksen.