Sanaluokka
Adjektiiveja voi taivuttaa sijanmuotojen lisäksi myös vertailumuodoissa. Adjektiivi sellaisenaan on positiivi eli perusaste. Suurempaa astetta ilmaisevat komparatiivi ja superlatiivi. Komparatiivin tunnuksen edellä "e" ("paha, pahempi)", mutta kaikissa sanoissa ei ole niin, kuten adjektiivissa "mahtava". Joissain adjektiiveissa sana muuttuu kuten adjektiivissa "hyvä". 
Pronominit yhdistävät sanoja lauseiksi. Tiettyihin pronomiheihin tarvitaan korreliaatti eli se sana tai asia, mihin prononimi viittaa. "Joka"- ja "mikä"-pronominien kanssa täytyy olla huolellinen. "Joka" viittaa edelliseen sanaan, "mikä" taas koko edeltävään lauseeseen.
Subjunktiivi
Subjunktiivi on verbin tapaluokka, jolla ilmaistaan epävarmuutta, toivetta, tai muuta sellaista. Se esiintyy usein myös toivotuksissa ja kiinteissä fraaseissa. Tarkemmat käyttösäännöt ovat kielikohtaisia. Suomen kielessä subjunktiivia ei ole, mutta romaanisissa kielissä se on yleinen ja usein monia muita tapamuotoja epäsäännöllisempi. Lisäksi subjunktiivia käytetään vähäisessä määrin myös englannissa (useammin imperfektissä kuin preesensissä). Subjunktiivissa olevat verbit käännetään suomeen joskus konditionaalilla ja joskus indikatiivilla, huudahduksissa käytettävät subjunktiivin kolmannen persoonan muodot käännetään usein imperatiivilla (esimerkiksi "Eläköön!"). Myös preesensin partisiippirakenne ("Hän sanoo tekevänsä kaikkensa"; "Toivon sinun" paranevan) voi vastata sävyltään subjunktiivia