305 mm/52 -merikanuuna vm. 1907
Vastaitsenäistyneiden Viron ja Suomen välille alkoi kehittyä huomattavaa puolustusyhteistyötä 1920- ja 1930-lukujen kuluessa. Yhteistyön ytimessä oli Suomenlahden tykistösulkuna tunnettu strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli sulkea Neuvostolaivasto Suomenlahden pohjukkaan. Järjestelmän selkärangan muodostivat sen pääaseena toimineet 12 tuuman patterit Viron Aegnassa sekä Suomen Mäkiluodossa ja Kuivasaaressa. Tykistösulun patterit integroitiin myös vahvasti toisiinsa Suomenlahden ylittäneillä yhteyskaapeleilla, jotka mahdollistivat lahden molempien puolten asemien yhdenaikaisen tulenjohdon joko Suomen tai Viron puolelta. Suomi ja Viro eivät missään vaiheessa virallisesti liittoutuneet sotilaallisesti, mutta tykistösulun pitävyyttä harjoiteltiin maiden välisissä yhteisissä sotaharjoituksissa.
Talvisodan merisotatoimet
Ennen talvisodan alkua Suomen ilmavoimat ja Neuvostoliiton Itämeren-laivaston ilmavoimat suorittivat aktiivisesti tiedustelulentoja Suomenlahden alueella. Neuvostoliittolaiset aloittivat tiedustelemisen Suomen ilmatilassa 26. lokakuuta, seuraten suomalaisten panssarilaivojen ja sukellusveneiden sijaintia sekä valokuvaten Suomenlahden ja Laatokan rannikkoa. Panssarilaivat vaihtoivat ankkuripaikkojaan tämän vuoksi jatkuvasti saaristoissa Ahvenanmaan ja Kotkan välillä. Suomalaiset ilmavoimat tekivät runsaasti tiedustelua Suomenlahden itäosassa ja aloittivat valokuvauslennot kesällä 1939, lentäen syvälle Neuvosto-Karjalaan, Kronstadtiin ja Leningradiin seuratakseen joukkojenkeskityksiä.