Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten "Kantarelli"-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä "Ultima Thule" -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa.
Tapio Rautavaara
Tapio Rautavaara syntyi Pirkkalassa (myöhemmin Pohjois-Pirkkala; nykyisin Nokia), josta hänen äitinsä Hilda oli kotoisin. Hilda asui vakituisesti Helsingin maalaiskunnan Oulunkylässä, jonne hän palasi kolmeviikkoisen Tapion kanssa. Perhe oli köyhä, ja Tapion lapsuutta varjosti puute ruoasta ja vaatteista. Tapion äiti oli ammatiltaan ompelija, ja hän eli viisi vuotta Tapion isän kanssa avoliitossa, mikä oli tuolloin harvinaista. Isä oli harvoin kotona, kunnes lähti kokonaan omille teilleen, eikä Tapiolle jäänyt lapsuuden ajoilta juurikaan mielikuvaa tai muistoja isästään. Tapio muutti kuusivuotiaana äitinsä kanssa Tampereelle. Vuonna 1925 Hilda muutti takaisin Oulunkylään, mutta kymmenvuotias Tapio joutui jäämään noin vuodeksi Tampereelle Rauhanniemen lastenkotiin. Kun hän muutti takaisin äitinsä luo, taloudellinen tilanne oli parantunut, sillä äiti oli saanut työtä Oulunkylän kartanosta ja edullisen vuokramökin.