Nepalin historia
Kuningas Gyanendra sotkeutui demokraattisesti valittujen edustajien työhön ja otti enemmän valtaa itselleen. Vuonna 2005 hän julisti maahan poikkeustilan, erotti pääministerin ja palautti absoluuttisen monarkian. Gyanendra perusteli poikkeustilaa pitkittyneellä sisällissodalla, jota maan poliitikot eivät olleet kyenneet lopettamaan. Sisällissodan taistelut jatkuivat taukoamatta maan maaseudulla vuosina 2001-2005. Intia, joka pelkäsi kapinan leviämistä rajan yli, oli ollut Nepalin hallituksen tärkein tukija. Myös Yhdysvallat ja Iso-Britannia avustivat Nepalin hallitusta, mutta liittolaisten tuki väheni Gyanendran toimien myötä, ja hän joutui kansainvälisen painostuksen kohteeksi.
Tribhuvan
Nepalissa alkanut Intian tukema aseellinen kansannousu menestyi hyvin ja maata yli vuosisadan hallinneen pääministeridynastian oli pakko viimeinkin myöntyä muutoksiin. Pian pääministeri Mohan Shamshere Jung Bahadur Rana suostui demokraattisiin uudistuksiin ja vain muutaman kuukauden maanpaon jälkeen kuningas Tribhuvan palasi valtaistuimelle 18. helmikuuta 1951. Kuninkaalla oli nyt ensi kertaa todellista valtaa, sillä hän alkoi hallita perustuslaillisena monarkkina. Tällöin muodostetussa uudessa hallituksessa Rana-suku sai pitää pääministerinaseman, mutta pääosa hallituksesta koostui Kongressipuolueen jäsenistä. Jo saman vuoden marraskuussa pääministeri erosi ja Koirala-suvun johtama Kongressipuolue sai hänen paikkansa.