Heian-kausi
Heian-kausi () on klassisen Japanin historian viimeinen kausi, joka kesti vuodesta 794 vuoteen 1185. Heian-kaudella kungfutselaisuus ja muut kiinalaiset vaikutukset saavuttivat Japanissa huippunsa. Heian-kautta pidetään myös Japanin keisarillisen hovin huippukautena ja kausi tunnetaan taiteestaan, erityisesti runoudesta ja kirjallisuudesta. Kausi oli myös samurai-luokan nousun aikaa. Nimi "Heian" tarkoittaa japaniksi "rauhaa".
Insei
Insei () eli luostarihallinto oli hallintojärjestelmä Japanissa. Siinä keisari laskeutui valtaistuimelta mutta piti kuitenkin vaikutusvaltansa. Eläköityneitä keisareita yleensä kutsutaan termillä "daijō tennō" tai "jōkō". Jos keisari valitsi liittyvänsä buddhalaiseen luostariin, hänestä tuli "daijō hōō" eli luostarikeisari. Daijō tennōita ja luostarikeisareita oli ennen ja jälkeen Heian-kauden, mutta insei-järjestelmällä tarkoitetaan yleensä keisari Shirakawan vuonna 1086 aloittamaa hallintoa Heian-kaudella.