Avoin taivas -sopimus
Avoin taivas -sopimus tehtiin lähinnä Naton ja entisen Varsovan liiton jäsenmaiden sekä Neuvostoliiton hajotessa itsenäistyneiden valtioiden kesken. Sopimuksella haluttiin vahvistaa rauhaa, lujittaa vakautta ja yhteistyöhön perustuvaa turvallisuutta kylmän sodan jälkeisessä maailmassa. Luotu ilmakuvausjärjestelmä lisää osaltaan luottamusta valtioiden välillä, kun niiden sotilastoimilta edellytetään suurempaa avoimuutta ja läpinäkyvyyttä.
Syvä taivas
Syvää taivasta on havaittu hamasta muinaisuudesta asti. Lukuisat kohteet tunnettiin jo antiikin aikana, mutta niiden todellista luonnetta alettiin ymmärtää vasta 1600- ja 1700-luvuilla kaukoputkien kehityksen myötä. Ensimmäisiä syvän taivaan havaintoja kaukoputkella teki Galileo Galilei, joka havaitsi muun muassa tähtijoukkoja, ja huomasi Linnunradan koostuvan lukuisista tähdistä. 1700-luvulla Charles Messier teki ensimmäisen syvän taivaan kohteiden luettelon, joka sisälsi 109 kohdetta. Luettelo tunnetaan nykyään Messierin luettelona, ja suurin osa sen kohteista on suhteellisen helppoja ja kirkkaita, ja ovat helposti näkyvissä pienelläkin kaukoputkella. Messierin jälkeen kohteita tutkivat ja luetteloivat muun muassa William Herschel ja hänen poikansa John Herschel. 1800-luvulla Rossen jaarli William Parsons havaitsi aikansa suurimmalla kaukoputkella muun muassa Ajokoirien tähdistössä sijaitsevaa ”pyörregalaksia” ja havaitsi ensimmäisenä galaksin kierteisrakenteen.