Ikonoklasmi
Ikonoklasmi eli kuvakielto tai kuvainraasto on uskonnollisten tai muiden kuvien, symbolien ja muistomerkkien tuhoamista tai niiden esittämisen kieltämistä. "Ikonoklasti" on henkilö, joka turmelee kuvia, kuvainraastaja.
Ikonoklasmia on esiintynyt eri syistä johtuen useissa eri historian vaiheissa. Tavallisimmin esitetty esimerkki ikonoklasmista on Bysantin valtakunta, jossa 700- ja 800-luvuilla ikonoklastit halusivat tuhota uskonnollisia patsaita ja kuvia eli ikoneja, joita he pitivät Raamatun kieltäminä jumalankuvina. Tämä oli luultavasti osittain islamin vaikutusta, koska islamin kuvakielto esiintyi samoina aikoina ja sen vaikutus oli suuri myös kristillisillä alueilla.
Ikonoklasmi Bysantin keisarikunnassa
Toinen ikonoklastinen kausi alkoi v. 813, kun keisariksi nousi Leo V Armenialainen. Keisarin ensimmäinen ikonien puolustajia vastaan suunnattu toimenpide oli patriarkka Nikeforoksen erottaminen. Hänen tilalleen asetettiin ikonoklastinen teologi Teodotos. Jälleen munkit olivat pääosassa ikonien puolustajina. Konstantinopolin Studionin luostarin arkkimandriitta Theodoros Studites ilmoitti keisarille, ettei hänen valtaoikeuksiinsa kuulu sotkeutua kirkon asioihin. Keisari Leo V kutsui koolle
toisen ikonoklastisen kirkolliskokouksen Konstantinopoliin v. 815. Ikonoklasmista tehtiin jälleen Bysantin valtiokirkon virallinen oppi. Ikonien puolustajien vainot alkoivat jälleen. Esimerkiksi edellä mainittu kirkkoisä Theodoros Studites vangittiin. Vainot kuitenkin päättyivät äkillisesti v. 820, kun keisarillisen henkivartioston upseeri Mikael ”Änkyttäjä” murhautti keisarin.