Lech Wałęsa
Solidaarisuus-ammattiyhdistyksen johtajana Wałęsa aloitti sarjan neuvotteluja maailman johtajien kanssa. Marraskuussa 1989 hän sai harvinaisen tilaisuuden puhua Yhdysvaltain kongressissa. Huhtikuussa 1990 Solidaarisuuden toisissa kansallisen parlamentin vaaleissa hänet valittiin parlamentin puhemieheksi. Joulukuussa 1990 presidentinvaaleissa hänet valittiin Puolan tasavallan presidentiksi. Hän oli presidenttinä vuoteen 1995. Hän oli menettänyt kansansuosiotaan Puolan heikon taloudellisen kehittymisen vuoksi ja häntä syyttivät entiset kommunistit yksinvaltaisuudesta. Wałęsa kärsi vaalitappion presidentinvaaleissa vasemmiston Kwaśniewskille vuonna 1995. Sen jälkeen Wałęsa on luennoinut ympäri maailmaa. Hän asettui ehdolle vielä vuoden 2000 presidentinvaaliin vuonna 1998 perustamansa "Chrześcijańska Demokracja III Rzeczypospolitej Polskiej" (Kolmannen tasavallan kristillisdemokratia) ehdokkaana, mutta sai vain prosentin äänistä.
Edward Rydz-Śmigły
Vuonna 1926 Piłsudski järjesti vallankaappauksen, jossa Rydz-Śmigły asettui tukemaan entistä komentajaansa. Tämä ei unohtanut upseerinsa lojaalisuudenosoitusta. Piłsudskin kuoltua toukokuussa 1935 Rydz-Śmigły rupesi presidenttiehdokkaaksi, mutta teki vallanjakosopimuksen istuvan presidentin Ignacy Mościckin kanssa voittaakseen pääministeri Walery Sławekin. Rydz-Śmigłystä tuli todellisuudessa Puolan korkein johtaja, vaikka Mościcki säilytti virkansa ja asemansa. Vaikka Puolan poliittinen eliitti, Sanacja yritti luoda Rydz-Śmigłylle samanlaista sankarikulttia, joka oli ympäröinyt Piłsudskia, Rydz-Śmigłyn hallintoaikaa kutsutaan joskus "diktatuuriksi ilman diktatuuria", sillä hän ei ollut Piłsudskin kaltainen vahva ja näkyvä yksinvaltias. Tämä aiheutti närää "piłsudskilaisissa" ja Sławekin tukijoissa, ja hallinto siirtyi enemmän autoritäärisyyttä ja konservatiivisuutta kohti.