Manuaaliset reikäkortit
Reikäkorttihistorian voi sanoa alkaneen Joseph Marie Jacquardin (1752-1834) keksinnöstä. Hän kehitti 1800-luvun alussa ensimmäisenä teollisena pidetyn reikäkorttikoneen, kutomakoneen. Keksinnön ideana Jacquardin kutomakoneessa oli käyttää rei’itettyjä kortteja kuvioiden tekemiseen kankaalle tekniikan avulla, tähän saakka kaikki oli tehty käsin. Rei’itetyt kortit ohjasivat loimilankojen asentoja ja näin pystyttiin eri korttiyhdistelmien avulla luomaan erilaisia kuvioita kankaille automatisoidusti. Jacquardin avoin reikä/suljettu reikä mekanismi, jolla kuvioita luotiin, oli ensimmäinen ohjelmoitu binäärijärjestelmä, jonka tekniikka on nähtävissä tietokoneissa vuosisata hänen keksintönsä jälkeen. Hänen keksintönsä käyttää rei’itettyjä kortteja on ollut tietokoneen lisäksi innoittajana myös monille muille keksinnöille.
Lontoon metrokartta
Nykymuotoiset kartat keksi vuonna 1934 Harry Beck. Beck huomasi, että metron matkustajat eivät kiinnitä huomiota maantieteellisiin sijainteihin, vaan pelkästään asemiin ja niiden välisiin yhteyksiin. Beckin metrokartta kuvasikin metroreitit diagramminomaisesti, ottaen huomioon pelkästään metroverkon topologian. Metron johto suhtautui karttaan aluksi skeptisesti, mutta se muodostui välittömästi matkustajien suosikiksi. Beck jatkoi kartan päivittämistä vuoteen 1960 asti. Beck valitsi myös alkuperäiset linjojen värit, joita hän myös muutti myöhemmin.