Pälkänevesi
Järven kokonaispinta-ala on 4 633 hehtaaria eli 46 neliökilometriä. Se on 15,5 kilometriä pitkä ja 8,3 kilometriä leveä. Pälkäneveden järviallas voidaan jakaa usealla tavalla erilaisiin järvenosiin, joilla on sama vedenpinnan korkeus. Viranomaistietoja on jaettu myös usealla tavalla, mutta tässä artikkelissa käytetään Suomen ympäristökeskuksen laatimaa kaksiosaista jakoa. Siinä järven länsiosa muodostuu järvenosasta, joka jää Luikalan ja Taurialan kylien välissä sijaitsevien niemien Kuurunkärjen ja Karinkärjen länsipuolelle. Niemien välisen Karinsalmen itäpuolella aukeaa Jouttesselkä, joka on järven länsiosaa hieman pienempi.
Längelmäveden reitti
Reitin keskiosan järvien Längelmäveden, Roineen, Vesijärven ja pälkäneveden virtaussuhteet ovat muuttuneet historiallisella ajalla osin luonnonvoimien, osin ihmisen toiminnan vaikutuksesta. Alun perin vuoteen 1604 Längelmävesi, Vesijärvi ja pääosa Pälkäneveden vesistä laski Sarsanvirran kautta Roineeseen osan Pälkäneveden vesistä laskiessa vähäisen Hykiänkosken kautta Mallasveteen. Vuonna 1604 Hykiänkosken paikalle syntyi veden uurtamana suurempi uoma, Kostianvirta ja tämän tuloksena Sarsanvirta kuivui. Entisen salmen paikalle Längelmä- ja Pälkänevesien välille muodostui Iharinkoski, jota pitkin Vesijärven ja Längelmäveden vedet alkoivat virrata Pälkäneveteen ja täältä edelleen Kostianvirran kautta Mallasveteen. Tämän jälkeen virtaussuhteet muuttuivat vielä vuonna 1830, kun Roineen ja Längelmäveden välisen Kaivannon kannaksen poikki silloin rakennetun Kaivannon kanavan sulut murtuivat ja Längelmäveden pinta laski nopeasti Roineen tasoon. Samalla Iharinkoski Längelmäveden ja Pälkäneveden välillä kuivui. Näin Kaivannon kanavasta tuli Längelmäveden lasku-uoma, mutta Kostianvirta säilyi edelleen Pälkäneveden lasku-uomana. Vuonna 2014 Längelmäveden ja Pälkäneveden välille syntyi kapea yhteys, kun Iharinkosken uomassa ollut kannas poistettiin.