Suomi-Filmi
Suomi-Filmin pääohjaaja ja tuotantopäällikkö Risto Orko ohjasi "Siltalan pehtoorin" vuonna 1934, ja elokuvan suuren yleisönsuosion ansiosta yhtiön toimintaa voitiin jatkaa. Seuraavana vuonna yhtiöön palkattiin toiseksi ohjaajaksi venäläissyntyinen Valentin Vaala, joka ohjasi yhtiössä vuosina 1935–1963 yhteensä 39 pitkää elokuvaa. Muita Suomi-Filmin kuukausipalkalla
olleita ohjaajia olivat muun muassa Orvo Saarikivi, Ilmari Unho ja Hannu Leminen. Viimeisin yhtiön valmistama elokuva on neuvostoliittolaisten kanssa tehty "Tulitikkuja lainaamassa" vuodelta 1980. Sen jälkeen Suomi-Filmi on toiminut lähinnä laboratorio- ja teatteritoiminnassa. Suomi-Filmin elokuvat ovat saatavissa VHS:llä ja DVD:llä.
Valentin Vaala
Seuraavaksi Vaala siirtyi ohjaamaan komedioita. Tauno Tattari käsikirjoitti ja Aku Korhonen näytteli pääosaa elokuvassa "Helsingin kuuluisin liikemies" (1934). Se oli Tauno Majurin ensielokuva ja Regina Linnanheimon ensimmäinen suuri rooli. Oy Fennica Ab:n seuraava komedia "Kun isä tahtoo..." (1935) jäi talousvaikeuksien vuoksi kesken keväällä 1934. Sen tuotti loppuun Emil ja Yrjö A. Viljasen omistama Bio-Kuva. Vaala itse näytteli myös keskeistä sivuosaa, automönttööri Manne Hietikkoa. Hän ei kuitenkaan ollut tyytyväinen näyttelijäsuoritukseensa ja päätti jättää näyttelemisen sikseen ja siirtyä kokonaan ja yksinomaan kameran toiselle puolelle.