Banaanikärpänen
Banaanikärpäsen biologisella tutkimuksella on pitkä historia. Nykyäänkin se on yksi yleisimmin käytetyistä malliorganismeista, josta on eristetty laboratoriokasvatuksiin tuhansia genotyypiltään erilaisia mutanttikantoja. Lajin yksilöitä käytetäänkin lähes kaikilla biologian osa-alueilla. Erityisesti banaanikärpäsiä käytetään geneettisissä, kehitysbiologisissa ja fysiologisissa tutkimuksissa, joissa voidaan selvittää muun muassa muistin toimintaa tai alkoholin vaikutuksia. Lajin koko genomin emäsjärjestys selvitettiin jo vuonna 2000. Koska ihmisen ja banaanikärpäsen geenitoimintojen on havaittu olevan pohjimmiltaan melko samanlaisia, voidaan kärpäsellä saatuja tuloksia soveltaa usein myös ihmisellä.
Banaanikärpäsen kasvatus laboratoriossa
Kotioloissa banaanikärpäsiä kasvatettaessa (esimerkiksi akvaariokalojen ruoaksi) niiden kasvatus onnistuu parhaiten yksinkertaisesti erlenmeyer-pullon kaltaisessa lasiastiassa, johon on valettu hiivaa ja fruktoosisokeria sisältävää agaroosi- ja mannaryynihyytelöä. Laboratorio-olosuhteissa ravintoalustan koostumus on kuitenkin hieman monimutkaisempi, pääasiassa tautien ja homeiden torjunnan vuoksi. Yleinen valmistusohje noin 20 – 25 kpl 200 ml:n pulloon tarvittavalle "puurolle" sisältää seuraavat valmistusaineet:Aineksista hiivat toimivat kärpästen pääasiallisena ravintona. Hiivat puolestaan käyttävät siirappia ja mannaryynejä kasvaakseen. Agar antaa puurolle kiinteyttä ja Nipagin M estää homeiden kasvun. Puuro keitetään ja sitä valetaan steriloidun pullon pohjalle parin senttimetrin kerros, jonka jälkeen pullot suljetaan steriilillä vanutupolla. Pullojen annetaan seistä noin vuorokauden ajan, jotta ylimääräinen kosteus haihtuu ja massa jäähtyy huoneenlämpöiseksi. Kärpäset siirretään uuteen pulloon vanhasta pullosta nopeasti karistamalla.