Banaanikärpänen
Banaanikärpäsen biologisella tutkimuksella on pitkä historia. Nykyäänkin se on yksi yleisimmin käytetyistä malliorganismeista, josta on eristetty laboratoriokasvatuksiin tuhansia genotyypiltään erilaisia mutanttikantoja. Lajin yksilöitä käytetäänkin lähes kaikilla biologian osa-alueilla. Erityisesti banaanikärpäsiä käytetään geneettisissä, kehitysbiologisissa ja fysiologisissa tutkimuksissa, joissa voidaan selvittää muun muassa muistin toimintaa tai alkoholin vaikutuksia. Lajin koko genomin emäsjärjestys selvitettiin jo vuonna 2000. Koska ihmisen ja banaanikärpäsen geenitoimintojen on havaittu olevan pohjimmiltaan melko samanlaisia, voidaan kärpäsellä saatuja tuloksia soveltaa usein myös ihmisellä.
Marshall Nirenberg
Nirenberg teki myös Nobel-palkintonsa jälkeen merkittäviä tieteellisiä löytöjä genetiikan ja neurobiologian aloilta. Hän teki pioneerityötä hermosolujen viljelyssä ja tutki geenien ilmenemistä, kantasolujen erilaistumista ja hermojärjestelmän kehittymistä. 1980-luvulla Nirenberg löysi banaanikärpäsen geenin, joka on merkittävä sydämen kehittymiselle. Löytö auttaa synnynnäisten sydänsairauksien ymmärtämisessä.