Honkobackharjun jätinkirkko
Jätinkirkko on puolisuunnikkaan muotoisen kivivallin erottama raivattu alue muinaisjäännösalueen eteläpäässä. Se on 25 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kivivallit ovat 2–3 metriä leveät ja 50–70 senttimetriä korkeat. Ne on rakennettu 20–80 senttimetrin kokoisista kivistä. Pohjoisvallissa on kivien joukossa myös maata ja soraa. Jätinkirkon pituusakselin suuntaus on 3° pohjoissuunnasta vastapäivään eli lähes pohjoiseen. Eteläinen sivu on hieman viisto muihin sivuihin nähden, koska länsivalli on noin viisi metriä itäistä vallia pitempi. Itävallin sisäpuoli oli paikoin huolellisesti rakennettu kulmikkaita kiviä pinoamalla. Sen koillispäässä sijaitsevasta portista etelään päävallia seuraa toinen pienempi valli. Kaksoisvallin sisävalli on mahdollisesti rakennettu itävallin kivistä, koska se on rakenteeltaan epämääräisempi ja hajonneempi kuin muut vallit. Jätinkirkon suurin sisämitta on 18 metriä ja sen kohtisuora leveys on 9–12 metriä. Jätinkirkon sisäpiha on raivattu puhtaaksi kivistä kun taas sen ulkopuolinen alue on hyvin kivistä.
Leivonmäki
Hartolan pohjoisimmassa kolkassa asuneet leivonmäkeläiset saivat vuonna 1772 luvan rakentaa saarnahuoneen, joka valmistui nykyisen vanhan hautausmaan kohdalle kolme vuotta myöhemmin. Rakennus oli yhdeksän metriä pitkä ja viisi metriä leveä, ja sisäkorkeutta siinä oli tuskin miehen mitta. Leivonmäki muodostettiin Hartolan kappeliseurakunnaksi vuonna 1775 ja se itsenäistyi vuonna 1882. Leivonmäen nykyinen kirkko on järjestyksessä kolmas ja se on valmistunut vuonna 1960. Sen edeltäjä, Theodor Deckerin suunnittelema, vuonna 1873 valmistunut puukirkko tuhoutui täysin helmikuussa 1958 sattuneessa tulipalossa kesken korjaustöiden.