Gibraltarin valtaus
Hyökkääjien tappiot olivat olleet kohtalaisen suuret; kuolleina menetettiin kaksi upseeria ja 57 sotilasta, sekä haavoittuneina kahdeksan upseeria ja 217 sotilasta. HesseDarmstadin ruhtinas nimitettiin Gibraltarin kuvernööriksi ja hänelle jätettiin kaikki liikenevät sotilaat. Paikalliset siviilit saivat päättää joko lähtevänsä tai jäävänsä, jääville taattiin samat oikeudet kuin heillä oli ollut Kaarle II:n kaudella. Lähtevät saivat ottaa mukaansa omistuksensa. Espanjalaiset yrittivät vielä myöhemmin epäonnistuneesti vallata alueen takaisin. Viimeinen hyökkäys tehtiin vuoden 1705 maaliskuussa. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin sopimus tunnusti Felipen Espanjan kuninkaaksi, mutta toisaalta Espanja joutui luovuttamaan Gibraltarin ja Minorcan. Espanja yritti vielä myöhemmin vallata epäonnistuneesti Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen avulla, mutta tämäkin yritys epäonnistui ja jäi viimeiseksi Espanjan sotilaallisista yrityksistä vallata Gibraltar.
Operaatio Crusader
Operaatio Crusader päättyi brittien voittoon, joka oli heidän ensimmäisensä saksalaisista joukoista sodan aikana. Operaatio ei saavuttanut kuitenkaan toivottua menestystä, vaikka britit onnistuivat vapauttamaan Tobrukin ja aiheuttamaan suuria tappioita akselivaltojen joukoille. Suurin osa brittien ja kansainyhteisön 18 000 miehen tappioista oli taisteluissa karaistuneita veteraaneja, kun akselivaltojen 33 000 miehen tappiot koostuivat lähinnä toisarvoisina taistelijoina pidetyistä italialaisista ja saksalaisesta huoltohenkilökunnasta. Akselivaltojen joukot pystyivät säilyttämään taistelukykynsä. Lisähuoltojen ja täydennysten jälkeen ne käynnistivät uuden hyökkäyksen 21. tammikuuta 1942.