Eino Rahja
Myös Eino Rahjan veljet Jukka (1887–1920) ja Jaakko (1872–1926) olivat bolševikkeja. Einon lisäksi erityisesti Jukka Rahja oli kiistelty hahmo suomalaisten kommunistien keskuudessa. Veljesten riidanhakuinen käyttäytyminen sekä jyrkkä retoriikka sai monet katkeriksi. Yhtäaikaisesti SKP:hen, Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen, puna-armeijaan ja Tšekaan kuulunut Eino Rahja ei aina toiminut SKP:n päätösten mukaisesti eikä hän epäröinyt vetää omaa linjaansa esimerkiksi Pietarin punaupseerikoulussa. Hän osallistui muun muassa salakuljetukseen, rahan väärentämiseen ja läskikapinan valmisteluihin. Rahja muodosti nimeään kantaneen opposition SKP:ssa käytännössä koko 1920-luvun ajan. Ennen vuoden 1925 edustajakokousta kärjistyneissä riidoissa hän liittoutui keskuskomiteassa Leo Laukin ja Otto Vilmin kanssa. Vuosikymmenen alkupuolella Rahjalla oli läheiset suhteet myös Grigori Zinovjeviin.
Eino Nieminen
Eino Niemisen isä oli työväenaatetta kannattanut porilainen leipuri Eemil Kustaa Nieminen, joka vangittiin Suomen sisällissodan lopussa hänen paettuaan perheineen valkoisia Kylmäkoskelle, vaikka hän ei ollut edes kuulunut punakaartiin. Myös Eino joutui tuolloin 14-vuotiaana Hämeenlinnan vankileirille, josta hän tosin vapautui pian. Hän liittyi myöhemmin Porissa sosiaalidemokraattiseen nuorisojärjestöön ja oli 1920-luvulla kaksi vuotta vankilassa poliittisen toimintansa vuoksi. Sittemmin Nieminen asettui Vaasaan, jossa hän työskenteli aluksi kauppa-apulaisena ja kirjoitteli vasemmistolehtiin. Hänet palkattiin vuosikymmenen lopussa "Työn Äänen" lehtipainoon.