Skitsofrenia
Vuonna 2005 laaditun katsauksen mukaan jopa kaksi kolmasosaa skitsofrenian esiintymisestä saattaa johtua stressi- ja psykoosiherkkyyttä synnyttävistä lapsuuden traumaattisista kaltoinkohtelukokemuksista. 80 prosentilla skitsofreenikoista onkin todettu traumataustaa. Skitsofreniapotilaiden traumat ovat liittyneet lapsena koettuun kaltoinkohteluun kuten väkivaltaan, hyväksikäyttöön tai laiminlyöntien kohteeksi joutumiseen, onnettomuuksiin tai rikoksen uhriksi joutumiseen. Trauman kokeneet lapset sairastuvat skitsofreniaan keskimäärin kolme kertaa muita todennäköisemmin (3 %:n todennäköisyys). Myös trauman vaikeusaste lisää todennäköisyyttä. Lapsena vakavista ja useista eri traumoista kärsineillä todennäköisyys sairastua psykoosisairauksiin, joista skitsofrenia on yleisin, on 50-kertainen. Traumaattiset kokemukset vaikuttavat psykoottisten oireiden sisältöön. Psykoosioireet, kuten aistiharhat ovat tällöin usein traumakokemusten ja trauman aikaisten aistimusten takaumia, eivätkä mielen merkityksettömiä tuotteita.
Skitsofrenia
Tutkimuksissa on huomattu, että skitsofrenialle ja muille vakaville mielenterveysongelmille tyypilliset neurolobiologiset löydökset ovat yhteneväisiä krooniseen stressiin, päihteiden käyttöön, yksinäisyyteen ja erityisesti varhaislapsuuden traumatisoitumiseen liittyvissä tutkimuksissa havaittujen neurobiologisten löydösten kanssa. Aivojen kehitykseen vaikuttavilla varhaislapsuuden kokemuksilla on myös tutkimusten mukaan erityisen suuri vaikutus siihen, miten yksilö reagoi stressaaviin tilanteisiin aikuisena. Esimerkiksi reesusmakakeja koskevissa tutkimuksissa on huomattu, että varhaiset lapsuuden kokemukset muokkaavat niin aivojen rakennetta, välittäjäainejärjestelmien toimintaa, geeniekspressiota, kuin myöhemmin aikuisuudessa hallitsevia käyttäytymis- ja reagointitapojakin. Näiden tutkimusten mukaan varhaislapsuuden kasvuympäristö vaikuttaa huomattavasti myös vahvasti perinnölliseksi tiedettyjen piirteiden ilmenemiseen.