Kauvatsan kahakka
Kokemälle palanneet suojeluskuntalaiset päättivät välittömästi vetäytyä Pohjois-Satakuntaan Kankaanpäähän, jonne Huittisten suojeluskuntalaiset ja mukana olleet varsinaissuomaiset seurasivat 3.–4. helmikuuta. Tämän jälkeen Porin ja Tampereen punakaartit ottivat seudun haltuunsa, kun Satakunnan venäläinen sotaväki siirrettiin Tampereen ympäristöön. Kauvatsalla majailleet joukot poistuivat Lempäälään jo 3. helmikuuta. Kahakan lopputuloksella oli suuri merkitys sotatilanteen kehittymiselle Satakunnassa. Maakunnan eteläosat sekä Kokemäenjoen laakso jäivät nyt punaisten haltuun, ja suojeluskuntalaisten vetäytymisen myötä alueella vältyttiin enimmiltä taisteluilta. Toisaalta Pohjois-Satakuntaan vetäytyminen vahvisti siellä olleita valkoisten joukkoja, ja näin osaltaan esti punaisten etenemisen Satakunnan rintamalla Porin pohjoispuolelle.
Kauvatsan kahakka
Aamuyöllä kello 03 käynnistynyt hyökkäys kuitenkin pysähtyi jo lautatarhan reunaan, kun vartiomies huomasi suojeluskuntalaiset ja suoritti hälytyksen. Venäläisten aloitettua tulituksen lähti Nykäsen osasto laukaukset kuultuaan takaisin kasarmille päin. Kuurinmaa luuli heidän olevan venäläisiä ja komensi aseettomat miehensä perääntymään joelle. Kun tulijoiden havaittiinkin olevan omia, piti hyökkäystä jatkaa konekivääritulen suojaamana, mutta merikapteeni Wäinö Rytin hoitama ase meni epäkuntoon jo parin laukauksen jälkeen. Kuurinmaa määräsi miehet perääntymään yksitellen takaisin Ahvenukseen, jonne viimeiset palasivat vasta aamun sarastaessa.