Edith Roosevelt
Monet aikaisemmatkin presidenttiparit olivat valittaneet virka-asunnon ahtaudesta, mutta Rooseveltit rakennuttivat taloon länsisiiven ("West Wing"), johon toimistotilat siirtyivät niin että vanhan osan toinen kerros jäi kokonaan presidentin perheen asuinkäyttöön. Talo sai viralliseksi nimekseen "White House", Valkoinen talo. Edith Roosevelt muokkasi talon sisustusta ja huonejärjestelyä muutenkin. Hänen silmissään talo ei ollut vain perheen koti vaan myös valtion näyteikkuna, jonka julkisten tilojen sisustus muutettiin korostamaan Yhdysvaltojen uutta suurvalta-asemaa. Edith Roosevelt keksi laittaa kaikkien presidenttien puolisoiden muotokuvat ja aikaisempina vuosikymmeninä käytetyt juhla-astiastot esille sen niiden käytävien varrelle, joiden kautta vierailijat tulevat Valkoiseen taloon.
Abraham Lincolnin murha
Lincolnin aikaan Yhdysvaltain presidentillä ei ollut lainkaan henkivartijoita valtion puolesta, vaan jokainen presidentti palkkasi sellaisia itse harkintansa mukaan. Lincoln ei sisällissodasta huolimatta uskonut henkensä olevansa vaarassa, eikä hän siksi juurikaan piitannut vartijoita. Lincolnin presidenttikauden alkaessa Valkoisen talon edustalla oli jalka- ja ratsuväkeä turvaamassa rakennusta, mutta vartioinnista luovuttiin Lincolnin pyynnöstä. Loppuvuodesta 1862 presidentin turvaksi kuitenkin koottiin kaksi ratsuväkikomppaniaa. Joukkojen tehtävä oli turvata Valkoista taloa ja järjestää presidentille saattue hänen liikkuessaan rakennuksen ulkopuolella. Vaikka Lincoln ei välittänytkään saattueista, hän piti talon lähelle majoittuneista sotilaista ja vieraili usein heidän luonaan. Sotilaista huolimatta Valkoisen talon vartiointi oli melko huonosti hoidettu: Kalifornian kongressiedustaja Cornelius Cole onnistui kokeeksi kävelemään kenenkään huomaamatta toimistoon, jossa Lincoln työskenteli. Kun Cole esitti Lincolnille huolensa presidentin turvallisuudesta, tämä vastasi: ”Olen huomannut, että jokaiselle oma elämä on yhtä rakas kuin toisen, eikä kukaan voi luulla pystyvänsä ottamaan minun elämääni ilman että menettäisi omaansa... Sitä paitsi, jos joku välttämättä haluaisi, hän voisi ampua minut jostakin ikkunasta, kun kuljen päivittäin Soldiers’ Homeen. Mutta en usko, että kohtaloni on kuolla niin.”