Sammakot
Sammakkojen lahkosta tunnetaan runsaaseen kolmeenkymmeneen heimoon jakautuneena jo yli 6 000 lajia, joista lähes kaikki ovat trooppisten sademetsien eläimistöä. Sammakot ovat kuitenkin levittäytyneet lähes kaikkialle maailmaan Etelämannerta lukuun ottamatta. Lajirunsaudessa onkin paljon vaihtelua: pieni kuubansammakko on alle 2 cm pitkä, kun taas goljatsammakko on 25-senttinen ja suurimmillaan yli viisikiloinen. Kaikki munivat veteen, ja siinä kun munien lukumäärä jää kuubansammakolla yhteen, nousee se agakonnalla kymmeniin tuhansiin. Tropiikin ulkopuolella sammakkolajeja on vähemmän, Euroopassa runsaat 20 lajia. Suomessa esiintyy vakinaisesti kolme lajia: sammakko, viitasammakko ja rupikonna. Satunnaisina on tavattu mölysammakko, syötäväsammakko, lessonansammakko ja viherkonna.
Golan sademetsäkansallispuisto
Alueelta on löydetty 43 sammakko- ja 13 matelijalajia. Näiden joukossa oli kaksi tieteelle uutta, taksonomisesti kryptista "Phrynobatrachus"-suvun lajia, joiden arvioitiin voivan olla pieniä (uhanalaisia) endeemisiä kantoja. Lisäksi tavattiin erittäin uhanalaista, aiemmin vain Norsunluurannikon Taïn kansallispuistosta löydettyä "Amietophrynus taiensis" -sammakkolajia. Seudun joista tavattiin 31 kalalajia, mutta osa näistä oli tieteellisesti huonosti tunnettuja. Siten uhanalaisuusluokitusta ei voitu tehdä. Perhoslajeja on yli 600. Näistä osa on tieteen huonosti tuntemia, joten aineistoa niiden uhanalaisuusluokitukseen ei ole riitävästi. Seudulta on tunnistettu äskettäin tieteellisesti uusia perhoslajeja. Golan sademetsäkansallispuiston alueelta on löydetty 140 sudenkorentojen lahkoon kuuluvaa eläinlajia. Osa lajeista on tieteelle uusia, eikä niiden uhanalaisuudesta osata vielä lausua. Vuonna 2011 kansallispuiston alueelta kuvattiin kuusi tieteellisesti uutta aito- tai hentosudenkorentojen lajia.