Entente cordiale
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasiainministeri Henry Petty-Fitzmauricen ja Ranskan Lontoon suurlähettilään Paul Cambonin 8. huhtikuuta 1904 allekirjoittama julistus ei virallisesti sisältänyt muuta kuin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan Marokkoa, Egyptiä, Siamia (Thaimaata), Madagaskaria, Uusia Hebridejä, Länsi- ja Keski-Afrikkaa sekä Newfoundlandia koskevien erimielisyyksien sopimisen, mutta yhteisymmärrys ja imperialistisen kilpailun lopettaminen Ranskan ja Britannian kesken loi kuitenkin edellytyksen ententeä pidemmälle menevälle yhteistyölle. Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska muodostivat sotilassopimuksen 30. huhtikuuta 1905 ja laivastosopimuksen 16. syyskuuta 1912.
Guillaume Dubois
Vuonna 1719 Englanti ja Ranska aloittivat sodan Espanjaa vastaan ja jouduttuaan tappiolle Espanjan kuningas Filip V joutui seuraavan vuoden kesäkuussa luopumaan vaateistaan Ranskan kruunuun. Syksyllä 1720 Ranskassa syntynyt talouskriisi järkytti koko Orléansin herttua Filipin hallinnon suosiota. Turvatakseen oman asemansa Dubois omaksui nyt espanjalaisystävällisen ulkopolitiikan, joka nautti suurempaa kansan tukea kuin aiempi linja. Tämän merkkinä maiden välille solmittiin sopimus maaliskuussa 1721 ja alaikäinen kuningas Ludvig XV kihlattiin Filip V:n tyttären Marianan kanssa. Ranska kuitenkin pysyi lojaalina myös Englannille ja jatkoi sen liittolaisena vuoteen 1733.