Moniälykkyysteoria
Gardner määrittelee älykkyyden toisaalta ihmisen hermojärjestelmän tiedonkäsittelykapasiteetin, toisaalta kulloistenkin kulttuuristen käytänteiden ja arvostusten kautta. Älykkyys on biopsykologinen informaation käsittelyn kyky, jota voi käyttää kyseisessä kulttuurissa arvostetuilla tavoilla ongelmien ratkomiseksi ja tuotteiden luomiseksi. Gardner nimesi kahdeksan kriteeriä sen arvioimiseksi, mitä voi kutsua moniälykkyysteorian mukaiseksi älykkyydeksi. Näitä ovat mm. aivovauriotapauksissa ja psykometrisissä mittauksissa ilmenevät ihmisen hermojärjestelmästä johtuvat ilmiöt sekä kulttuuriset symbolijärjestelmät. Vaikka älykkyydet näin liittyvätkin kulttuurisiin käytänteisiin, ne ovat eri asia kuin kulttuurin ala. Niinpä esimerkiksi musiikkialalla työskennellessä tarvitaan muitakin älykkyyksiä kuin musiikillista älykkyyttä.
MultiFinder
Apple julkaisi vuonna 1986 Mac Plus -tietokoneen, jossa oli 1 Mt RAM-muistia. Näinkin suuri määrä muistia oli hyvä pohja moniajolle, jonka toteutti ensimmäisen kerran Andy Hertzfeld, Switcher -ohjelmallaan. Kyseinen ohjelma julkaistiin vuonna 1985. Se jakoi muistin pienempiin osiin, joihin sitten voitiin ladata ohjelmia. Käyttäjä pystyi vaihtamaan ohjelmaa valikkorivillä olevan pienen painikkeen avulla. Ohjelmaa vaihdettaessa nykyinen ohjelma liukui vaakasuunnassa pois näytöltä ja valittu ohjelma liukui sisään. Ohjelmat eivät vaatineet mitään erityismuutoksia toimiakseen Switcherin kanssa. Switcher ei kuitenkaan varsinaisesti ajanut ohjelmia yhtä aikaa, sillä passiiviset ohjelmat eivät suorittaneet mitään toimintoja, mutta niiden muisti pysyi samana. Aktivoidessa suoritusta jatkettiin samasta kohdasta, mihin oli lopetettu.