Quentin Tarantino
Lopetettuaan työt pornoteatterissa Tarantino teki jonkin aikaa sekalaisia hanttihommia. Lopulta hän aloitti työt Manhattan Beachissä sijaitsevassa videovuokraamossa. Liikkeessä hän sai katsella elokuvia ilmaiseksi, ja hänen laajasta elokuvatuntemuksestaan oli asiakkaille paljon hyötyä. Tarantino työskenteli siellä viiden vuoden ajan. Videovuokraamossa työskentelynsä ohessa Tarantino teki vuosina 1984–1987 viikonloppuisin lainakameralla mustavalkoista lyhytelokuvaansa "My Best Friend’s Birthday". Elokuvan tekoon meni häneltä kolme ja puoli vuotta sekä 5 000 dollaria. Se jäi silti keskeneräiseksi ja Tarantinon mukaan osittain tuhoutui tulipalossa. Tarantino itse piti elokuvaansa huonona, mutta siinä oli jo nähtävillä myöhemmin Tarantinon tavaramerkeiksi nousseita elementtejä, kuten elämänmakuista dialogia.
Diane Keaton
Vuonna 1967 Keaton sai pienen roolin "Hair"-musikaalissa Broadwaylla, ja vuonna 1969 Woody Allen antoi hänelle osan näytelmässään "Kerta vielä, Sam", josta Keaton myös voitti Tony-palkinnon. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1970 elokuvassa "Rakastajia ja muita veijareita". Hänen läpimurtonsa tapahtui Francis Ford Coppolan elokuvassa "Kummisetä" (1972). Hän voitti Oscar-palkinnon parhaana näyttelijättärenä vuonna 1977 ensi-iltansa saaneesta "Annie Hall" -elokuvasta. Se perustuu paljolti Allenin ja Keatonin todellisen elämän suhteeseen ja kuvaa Annien kehittymistä ujoudesta itseluottamukseen.