Pikkuviha
Pikkuviha (1742–1743) oli Ruotsin hyökkäyksen, hattujen sodan aiheuttama Venäjän miehitys Suomessa. Se päättyi Turun rauhaan, jossa uudeksi rajalinjaksi tuli Kymijoki. Pikkuvihan miehitys oli rauhallisempaa eikä aiheuttanut yhtä suurta tuhoa kuin pidempiaikainen isoviha parikymmentä vuotta aikaisemmin. Ankarimmin väestöä rasitti velvollisuus majoittaa, ruokkia ja kuljettaa venäläisiä sotilaita. Kapinahankkeiden pelossa Venäjän ote suomalaisista kiristyi pikkuvihan viimeisinä kuukausina. Niskuroivia talonpoikia saatettiin tuomita raipparangaistuksiin.
Viha (sairaus)
Veden vihat eli vesihiidet tarttuivat järvestä, joen pyörteestä tai rannalta. Erityisen vaarallisia paikkoja olivat umpilammet ja kosken pyörteet. Vesihiisi oli samalla nimitys myös vedenhaltijoille eli veden väelle, joiden katsottiin siirtyneen vesihiiteen sairastuneeseen ihmiseen. Veden vihan saattoi saada esimerkiksi pelästymällä ollessaan uimassa tai jos kiroili veden äärellä. Veden vihat saattoivat ilmetä perinteestä riippuen esimerkiksi turvotuksena, kutinana tai rakkuloina. Veden vihoja parannettiin yleensä veden luona, jolloin niiden toivottiin palaavan takaisin vedenhaltijoille. Veden vihat saatettiin yrittää karkottaa myös tulen haltijoiden eli tulen väen avulla.