Piirustus
Piirtämiseen käytetetyt kynät olivat 1700-luvulle asti tavallisesti pehmeästä lyijystä, tinasta, kuparista ja muista metalleista valmistettuja piirtimiä kuten hopeakynä. Lyijykynä keksittiin 1700-luvulla. Lyijykynien valmistuksessa käytetään grafiittia, savea ja vahaa. Lyijykynäpiirustukseen vaikuttaa paljon sekä lyijykynän kovuus tai pehmeys sekä, millaista piirustuspaperia käytetään. Pitkään käytettyjä välineitä ovat myös hiili, liidut kuten kuten punaliitu, pastellivärit ja tussi. Nykyisin yleisiä ovat myös lyijykynät, väriliidut, mustekynät, kuulakärkikynä ja värikynät.
Kemigrafia
Sekä ranskalainen että wieniläinen menetelmä kykenivät vain mustalla tussilla piirrettyjen viiva­piirrosten jäljentämiseen. Sävy­kuvien kuten valo­kuvien ja maalausten jäljentämisen painamalla ratkaisi müncheniläinen kupari­kaivertaja Georg Meisenbach (1841–1912), joka keksi vuonna 1882 nykyisinkin käytössä olevat pienet rasteri­pisteet eri väri­sävyjen ilmentämiseksi. Yhdys­valtalainen Max Levy sai Philadelphiassa vuonna 1893 patentin sävy­kuvien mekaaniselle rasteroinnille eli "auto­typialle", mikä aloitti valo­kuvien ja taide­jäljennösten ajan sanoma- ja aikakaus­lehdissä ja muissa paino­tuotteissa. Eri asentoihin asetettuihin rasteri­piste­riveihin perustui myös pian kehitetty väri­valokuvien moniväri­painatus.