Fundamentaaliontologia
Heidegger katsoi, että fenomenologian (ja kaiken filosofian) ainoa ja varsinainen teema on oleminen. Tämän vuoksi hän pyrki selvittämään olemisen itsensä merkityksen, jonka hän katsoi hautautuneen traditionaalisen kielen alle. Heideggerin mukaan fenomenologinen näkemys olioiden maailmasta tulee ohittaa ymmärtämällä olemassaolo itsessään kaiken olemassa olevan taustalla. Tällaisen fenomenologian tuloksena on ontologia, tiede olemisesta. Heidegger esitteli näkemystään pääteoksessaan "Oleminen ja aika", jonka hän ei kuitenkaan katsonut olevan vielä ontologiaa, vaan fundamentaaliontologiaa — eli ontologiaa edeltävää fundamentaalia tutkimusta. Fundamentaaliontologian tarkoituksena oli toimia johdantona kaikkeen ontologiaan.
Grafologia
Esimerkkinä teoriaan liittyvästä perussymboliikasta Klages mainitsee sen, että ihmiset tyypillisesti pyrkivät assosioimaan sellaisia käsitteitä kuin "henki", "sielu" ja "korkeus" käytännön käsitteeseen kuten "ylös" tai "korkea", esimerkiksi käsitteissä "korkeatasoinen", "korkea ajattelu" ja "jumala on ylhäällä". Vastaavasti teorian mukaan esimerkiksi liike oikealle mielletään eteenpäin ja pois itsestä kulkevaksi liikkeeksi. Myös vaakatasoisella kirjoituspaperilla ihmiset mieltävät tällaisten suuntien olemassaolon. Näillä oletuksilla esimerkiksi kirjoitusrivin perusviivan yläpuolinen alue symboloi kirjoittajan aineettomia ja henkisiä ominaisuuksia ja alapuolinen alue puolestaan ruumiillisia ja vietillisiä piirteitä.