Edmund Husserl
Husserlin mukaan fenomenologian keskeinen tehtävä on tutkia "noemaa", sitä tiedostettavan kohteen osaa, joka sijaitsee tietoisuudessa. Jos katselemme kukkaa, verkkokalvoillemme syntyy ainoastaan aistimuksia vihreästä pitkulaisesta varresta eri sävyissä ja valkoisesta kukasta. Tällaista tietoisuuden raakamateriaalia Husserl kutsuu "hyleksi". Fenomenologia tutkii sitä, miten visuaalinen havaintoaines ilmenee meille spatiaalisena, kolmiulotteisena esineenä ja miten tietoisuutemme antaa sille nimen "voikukka". Tietoisuus on siis mentaalista tekemistä ja "noema" on työn tulos. Fenomenologisessa filosofiassa korostetaan havainnoijan näkökulmaa todellisuuteen.
Fenomenalismi
Roderick Chisholm kumosi tällaisen fenomenalismin vuonna 1948. C. I. Lewis katsoi, että fysikaalinen väittämä ”edessäni on ovenkahva” sisältää välttämättä aisteihin perustuvan ehdon ”jos näkisin ovenkahvan ja jos minusta vaikuttaisi, että liikutan kättäni ja tartun siihen, tällöin kaikella todennäköisyydellä seurauksena tulisi olla aistimus ovenkahvaan koskettamisesta”. Lause sisältää tietysti useita erilaisia viittauksia ulkoisiin olioihin, mutta ne jätetään nyt yksinkertaisuuden vuoksi huomiotta. Oletetaan, että seuraava väittämä on totta: ”Olen halvaantunut kaulasta alaspäin ja koen aistiharhoja, jonka mukaan liikun ovea kohti”. Tällöin edessäni voisi olla ovenkahva, minusta vaikuttaisi, että näen sen, ja minusta voisi vaikuttaa siltä, että teen vaaditut liikkeet tarttuakseni siihen – kuitenkin täysin ilman mitään mahdollisuutta, että voisin aistia koskettavani ovenkahvaa.