Unkarin neuvostotasavalta
Unkarin neuvostotasavalta oli ensimmäisen maailmansodan loppumista seuranneen sekasorron aikana Unkarissa valtaan noussut kommunistihallinto 21. maaliskuuta – 1. elokuuta 1919. Béla Kunin johtama Unkarin kommunistinen puolue oli noussut valtaan Mihály Károlyin tasavallan romahdettua. Myös neuvostotasavalta ajatui pian vaikeuksiin taloudellisten ja ulkoisten uhkien takia. Sen kannatusta söivät uudistusten epäonnistuminen ja neuvostotasavallan vastustajiin kohdistettu terrori. Neuvostohallitus joutui lopulta eroamaan 1. elokuuta 1919 romanialaisten joukkojen edetessä kohti pääkaupunki Budapest. Neuvostovallan jälkeen valtaan nousi lopulta valtionhoitajaksi nimitetty Miklós Horthy.
Unkarin historia
Vuosina 997–1038 hallinnut Tapani Pyhä I (István) kruunattiin Unkarin ensimmäiseksi kuninkaaksi legendan mukaan joulupäivänä 1000 yöllä. Samaan aikaan valtion ensimmäiset rajat astuivat voimaan, pääkaupungiksi nimettiin Esztergom ja kristinusko tuli maan viralliseksi uskonnoksi. Uskonpuhdistuksia jatkettiin vielä pitkälle Pyhä Tapanin valtakauden aikana. Tapani loi vakaan ja vahvan valtiojärjestelmän frankilaisen malliin. Häntä pidetään Unkarin valtion perustajana. Italialaissyntyinen Gerard Sagredo, joka tunnetaan nimellä Pyhä Gellért, saapui maahan Tapani Pyhän käännyttäessä maata kristinuskoon. Gellért kirjoitti Unkarin ensimmäiset teologiset teokset, hänestä tuli piispa ja hän perusti katedraalin ja luostarin. Näiltä ajoilta on myös varhaisin säilynyt unkarinkielinen kirjoitus, vuonna 1055 Balaton-järven pohjoisrannalle perustetun luostarin perustuskirja. Kuningas Tapanin kuoltua maa joutui valtataisteluiden riivaamaksi ja joutui melkein Saksan ja Bysantinkin valloittamaksi, kunnes vuonna 1077 valtaan noussut László I Pyhä palautti järjestyksen maahan. Piispa Gellért julistettiin pyhimykseksi kuningas Tapanin kanssa 20. elokuuta vuonna 1083 kuningas Pyhä Lászlón aloitteesta. Nykyään elokuun 20. on Unkarin valtion juhlapäivä.