Metafysiikan historia
Kant tarkoitti metafysiikalla sellaisia kysymyksiä, joihin tiede ei voi vastata. Kantin niin sanottu kriittinen filosofia pyrki osoittamaan sekä kokemuksen että filosofisen ajattelun rajat. Hänen mukaansa metafysiikka on mahdollista vain ”transsendentaalisena” tieteenä, joka tutkii yleisiä inhimillisen ymmärryksen muotoja, eli tiedon käsitteellisiä ennakkoehtoja, jotka ovat ymmärryksen perusta. Tämä ajatus perustui osaltaan Wolffiin ja A. G. Baumgartenin välittämään Duns Scotuksen ajatteluun.
Antinomia
Kantin mukaan suuri osa perinteistä metafysiikkaa rakentui dialektiselle päättelylle. Samoin kosmologiasta osa oli enemmän spekulatiivista kuin empiiristä. Kummatkin ajautuivat antinomioihin. Kantin kriittisen ohjelman tavoitteena oli määrittää tieteen ja filosofisen tutkimuksen alueet osoittamalla ne rajat, joiden ulkopuolelle järjen ei pidä yrittää soveltaa omia käsitteitään. Samalla metafysiikka voitiin tehdä mahdolliseksi ja antinomiat vaarattomiksi.