Euro
Vasta 1990-luvun alussa todellinen yhteisvaluutta alkoi näyttää yhdentymiskehityksen saavutusten puolesta mahdolliselta. Vuoden 1990 puolivälistä lasketaan käynnistyneen Euroopan talous- ja rahaliiton, EMU:n, ensimmäisen vaiheen, sillä tuolloin silloisen EU:n alueella oli saatu poistettua lähes kaikki entiset pääoman vapaan liikkuvuuden esteet. 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tietämiltä 1990-luvun alkuvuosiin jatkunut finanssimaailmassa levoton aika kuitenkin sisälsi muun muassa lamakausia eri maissa ja voimakkaita kansallisten valuuttojen kurssien vaihteluja, joista osa johtui valuuttakeinottelijoiden toimista. Tämä myllerrys toisaalta lykkäsi yhteisvaluutan luomista, mutta toisaalta vahvisti tahtoa saada yhteisvaluutta aikaan: monen maan yhteinen raha nähtiin mahdollisuutena suojautua sellaisilta globalisoituvan maailmantalouden voimilta, joita vastaan Euroopan minkään maan kansallinen raha ei enää yksinään ollut riittävän suuri ja vahva.
Alfred Krupp
Vuonna 1841 Alfred sai keksinnöstään rahaa tehtaan laajentamiseen ja valuteräksen käyttöön. Vuonna 1847 hän teki ensimmäisen tykkinsä valuteräksestä. Lontoon maailmannäyttelyssä 1851 hän esitteli 6 paunan (2,7 kg) kokonaan valuteräksestä tehdyn tykin ja virheettömän 2 000 paunan (907 kg) teräsvalun, painoltaan yli kaksinkertaisen mihinkään aikaisempaan nähden.
Kruppin näyttely oli sensaatio insinöörien keskuudessa ja Essenin tehtaista tuli kuuluisa. Vuoden 1851 toinen keksintö, rautatiepyörien tekoa koskeva, tuotti myös voittoa, minkä Alfred sijoitti tehtaan laajentamiseen ja varustamiseen sekä takaaladattavan valuteräksisen tykin kehittämiseen. Alfred uskoi takaaladattavien tykkien ylivoimaan suustaladattaviin nähden, sillä hänen mielestään ne lisäsivät tulen tarkkuutta- ja nopeutta. Näkemys tuli Saksassa yleisesti hyväksytyksi vasta Ranskan–Preussin sodan jälkeen.