Synoikismos
Synoikismos (, ”yhdessä asuminen”) tarkoitti antiikin Kreikassa uuden kaupungin tai poliksen eli kaupunkivaltion perustamista yhdistämällä joukko varhaisempia asutuksia uudeksi kaupungiksi ja perustamalla sille uusi kaupunkikeskus. Yhdistetyt asutukset saattoivat olla kyliä tai varhaisempia poliksia, joista tuli uuden poliksen alaisia. Joskus yhdistäminen oli puhtaasti poliittinen toimenpide, eikä muuttanut asutuksen rakennetta, kun taas joskus siihen liittyi jopa väestönsiirtoja. Joskus termiä "sympoliteia" on käytetty samassa merkityksessä.
Kreikkalainen mytologia
Myöhemmin kehittyi sanojen "logos" ja "mythos" vastakkainasettelu, jossa ensin mainittu viittasi yleisemmin puheeseen ja jälkimmäinen erilaisiin kertomuksiin ja taruihin. Jälkimmäisen merkityksen peri latinan kielen ilmaus "fabula". Herodotos käytti "Historiateoksessaan" sanaa "mythos" kuvaamaan selityksiä, jotka eivät perustuneet mihinkään havaintoihin tai todisteisiin (esimerkiksi lukuisiin tuon ajan teorioihin Niilin tulvimisen syystä), sekä erilaisia mielestään päättömiä kertomuksia (kuten kertomus siitä, miten Busiris halusi uhrata Herakleen). Empedokles käytti sanaa omista runomuotoisista maailmanselityksistään. Thukydides viittasi ”myyttisenä” ("mythōdes") kaikkeen, mikä kiersi suusta suuhun, oli kyse sitten yleisistä käsityksistä tai mielikuvituksellisista jutuista.
Varsinainen mytologia sanan nykyisessä merkityksessä, toisin sanoen perinteisen jumalia ja heeroksia koskevan taruston kokonaisuus, syntyi 500-luvulta eaa. lähtien, kun niin kutsutut "logografit" alkoivat kirjoittaa kertomuksia, jumaliin palautuvia sukuluetteloita ja muuta myyttistä aineistoa ylös. Tällaisiin kuuluvat muun muassa Akusilaos, Ferekydes Leroslainen (myös Ateenalainen), Hellanikos ja Herodoros.