Aivokudos
Isoaivokuori koostuu pääasiassa harmaasta aineesta, joka sisältää lähinnä hermosolujen soomaosia ja tuojahaarakkeita (dendriittejä). Lisäksi harmaassa aineessa on hermosoluja huoltavia gliasoluja. Isoaivokuoren lisäksi harmaata ainetta esiintyy pieninä saarekkeina, tumakkeina, syvemmälläkin aivoissa sekä selkäytimen pylväissä. Aivorungon alueella harmaa aine muodostaa tumakkeita yhtenäisemmän aivoverkoston. Harmaassa aineessa on runsas hiussuonitus.
Näkeminen
Näkeminen perustuu yhtäältä silmistä aivoihin tulevan tiedon käsittelystä ja toisaalta aivojen sisäiseen malliin eli aivojen itsensä luomaan todellisuuteen. Aivoissa näkemiseen liittyy aivojen kahden osan välinen vuoropuhelu. Pään etuosassa silmien välissä sijaitsee talamus eli näkökukkula ja pään takaosassa sijaitsee näköaivokuori. Suurin osa visuaalisesta aistitiedosta kulkee talamuksen kautta näköaivokuoreen. Päinvastaiseen suuntaan näköaivokuoresta talamukseen on kuitenkin kymmenkertaisesti yhteyksiä. Aivokuori välittää talamukseen yksityiskohtaisia odotuksia maailmasta eli ”arvauksiaan” siitä, mitä aivojen ulkopuolella on. Talamus vertaa tätä tietoa siihen tietoon, joka tulee silmistä. Jos tieto sopii odotuksiin, takaisin näköjärjestelmään kulkee vain hyvin vähän toimintaa, ja talamus raportoi pelkästään eroista silmien kertoman ja aivojen sisäisen mallin ennustaman välillä. Näköaivokuoreen lähetetään siis tieto siitä, mikä odotusarvosta virheellisesti puuttui ja mitä ei siis ennakoitu.