Banaanikärpänen
Banaanikärpäsen biologisella tutkimuksella on pitkä historia. Nykyäänkin se on yksi yleisimmin käytetyistä malliorganismeista, josta on eristetty laboratoriokasvatuksiin tuhansia genotyypiltään erilaisia mutanttikantoja. Lajin yksilöitä käytetäänkin lähes kaikilla biologian osa-alueilla. Erityisesti banaanikärpäsiä käytetään geneettisissä, kehitysbiologisissa ja fysiologisissa tutkimuksissa, joissa voidaan selvittää muun muassa muistin toimintaa tai alkoholin vaikutuksia. Lajin koko genomin emäsjärjestys selvitettiin jo vuonna 2000. Koska ihmisen ja banaanikärpäsen geenitoimintojen on havaittu olevan pohjimmiltaan melko samanlaisia, voidaan kärpäsellä saatuja tuloksia soveltaa usein myös ihmisellä.
Hirvennenäsaivartaja
Hirvennenäsaivartajaa tavataan siellä missä hirviäkin. Aikuinen kärpänen on kiiliäisille tyypilliseen tapaan hyvin lyhytikäinen ja sen ainoa tarkoitus on lisääntyminen. Naaras ei muni vaan ruiskauttaa useiden kymmenien pienten toukkien ryhmän isäntäeläimeksi valitsemansa eläimen sieraimeen. Isäntä on jokseenkin aina hirvi, mutta kehittyneitä toukkia on tavattu myös metsäkauriista. Toukat elävät isäntäeläimen nenäontelossa sekä kurkussa käyttäen ravinnokseen limakalvoja. Suuren toukkamäärän tapauksessa infektio voi johtaa kuolemaan, erityisesti vasojen tapauksessa. Satunnaisesti toukat saattavat kaivautua sieraimista ja nielusta syvemmälle, jopa aivoihin asti, jolloin hirvi voi seota tai kuolla. Toukat tarttuvat alustaansa piikikkään pintansa avulla, kunnes täysin kehittynyt toukka antaa isännän aivastaa itsensä ulos. Kotelo sijaitsee maaperässä. Laji talvehtii toukkana isännän elimistössä.