Magadha
Kaksi Intian valtauskonnoista on lähtöisin Magadhasta. 500–400-luvuilla eaa. elänyt Gautama Buddha perusti buddhalaisuuden, joka levisi myöhemmin Itä- ja Kaakkois-Aasiaan, kun taas Mahavira perusti jainalaisuuden. Myöhemmin kaksi Intian suurinta valtakuntaa, Maurya- ja Gupta-valtakunnat, saivat alkunsa Magadhasta. Ne edistivät Intian tieteitä, matematiikkaa, tähtitiedettä ja filosofiaa, ja niitä pidettiin Intian "kulta-aikana".
Nara-kausi
Vaikka buddhalaisuudesta ei tehtykään maan valtionuskontoa, Nara-kauden buddhalaisuus kohotti keisarillisen hovin asemaa. Buddhalaisuuden vaikutusvalta hovissa kasvoi Shōmun tyttären keisarinna Kōkenin hallintokausien aikana (749–758). Hän toi hoviin useita buddhalaisia pappeja. Kōken luopui vallasta vuonna 758 hänen serkkunsa Fujiwara no Nakamaron neuvosta. Kun eläkkeelle jäänyt keisarinna alkoi suosia neuvonantajanaan buddhalaista Dōkyō-munkkia, Nakamaro tarttui aseisiin vuonna 764, mutta kukistettiin nopeasti. Kōken syytti hallitsevaa keisaria Nakamaron kanssa juonittelusta ja hankkiutui hänestä eroon. Kōken nousi uudelleen valtaistuimelle keisarinna Shōtokuna (764–770). Keisarinna käski painattaa yhteensä miljoona rukousta, "Hyakumanto darani" (), joista on säilynyt useita kappaleita. Pienet kirjoituskääröt vuodelta 770 ovat maailman varhaisimpien painettujen tekstien joukossa. Shōtoku painatti loitsut lepyttääkseen buddhalaista papistoa – hän olisi ehkä halunnut jopa tehdä Dōkyōsta keisarin, mutta hän kuoli ennen mahdollisuutta toimia. Shōtokun toimet järkyttivät Naraa ja johtivat naisten sulkemiseen pois vallanperimyksestä ja buddhalaisten munkkien poistamiseen politiikasta.