Käärmeimuri
"Käärmeimuri" tarjoaa runsaasti aineksia dystooppiseen luentaan niin kielellisesti kuin sisällöllisesti. Teoksen yleistunnelma on arvaamattomine väkivallantekoineen kaoottinen ja painajaismainen, mitä vahvistaa Radovin tyylillisesti tempoileva ja räiskähtelevä kieli. Julmistakin teoista kirjoitetaan lyhyesti ja kliinisesti todeten, dynaamista toimintaa kuvataan hitaasti ja absurdin yksityiskohtaisesti, asiohin viitataan kasvottomalla, byrokraattisella käsitteistöllä ja kerrontaan pudotellaan silkan absurdeja ilmauksia. Tyylin ja sisällön ristiriitaisuus tekee teoksessa näkyväksi kielen roolin vallankäytön välineenä, mikä on dystopioille tyypillistä.
Herran tarhurit
Teoksen "Tähtivaeltaja"-lehdessä arvostelleen Jussi K. Niemelän mielestä Atwoodin tarina on väsynyt, puuduttava ja mielikuvitukseton. Romaanissa häiritsee myös saarnaaminen ja ”päälle liimattu, henkisesti veltto ekouskonnollisuus”. Toistuva saarnaaminen on Niemelän mukaan rasittavaa. Mielikuvituksellisia kohtia korostetaan kiusallisesti tai ei kehitetä loppuun asti. Kirjan päätös herättää arvostelijan mielestä myötähäpeää.