Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli käyttöesineitä muun muassa Ahlström Oy:lle, Airamille, Kultakeskus Oy:lle, Lapin puukolle ja Orakselle. Hän suunnitteli muun muassa vuonna 1951 Milanon IX triennaalin Suomen osaston, joka palkittiin grand prix’llä. Wirkkala toimi useiden muidenkin taideteollisuusnäyttelyiden näyttelyarkkitehtina. Vuonna 1956 hän suunnitteli Suomen lasiteollisuuden 275-vuosinäyttelyn, vuonna 1961 Ornamon 50-vuotisnäyttelyn ja vuonna 1979 Suomen Käsityön Ystävien 100-vuotisnäyttelyn. Suomen lasimuseon tilat hän suunnitteli vuonna 1981.
Wirkkala oli monipuolinen taiteilija, joka käytti materiaaleinaan lasia, puuta, posliinia, metallia ja muovia. Hänen varhaiset veistoksensa olivat muun muassa sotien jälkeisiä kaatuneiden muistomerkkejä. Vaikka Wirkkala tunnettiin erityisesti muotoilijana, hän tutustui jo 1940-luvun lopulla lentokonevaneriin, josta tuli hänen veistostensa päämateriaali. Hän oli myös tunnettu näyttelyarkkitehti ja graafinen suunnittelija.
Tapio (sanomalehti)
Tapio ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1877 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli parhaimmillaan 1860-luvun alussa yli 600 kappaletta. Toimittajina työskentelivät Karl Mårten Kiljander, Anders Edvin Nylander, Erik Rudbeck ja Anders Gustaf Westerlund (1861–1862), Antti Manninen (1861–1866), Fredrik Ahlqvist (1866), Petter Adolf Aschan (1867–1868), Johan Rännäri (1869–1871), Adolf Wilhem Lindholm (1871–1874), Wilhelm Kukkonen (1875–1879), Matti Hinkula (1880), Kustaa Killinen (1881–1883), August Harald (1883–1884), Otto Wilhelm Heinänen (1885), Antero Pelkonen (1886–1887) sekä August Bernhard Mäkelä ja Otto Tuomi (1888).