Kreikkalainen mytologia
Suullisena perimätietona eläneet kreikkalaiset tarut ovat säilyneet antiikin kirjallisuudessa. Kreikkalaista mytologiaa on pystytty selvittämään useiden alkuperäislähteiden avulla. Näihin kuuluvat ennen kaikkea:Kreikkalainen kirjallisuus sai alkunsa 700-luvulla eaa. eeppisestä runoudesta, jonka tunnetuimmat teokset ovat Homeroksen nimiin laitetut eepokset "Ilias" ja "Odysseia". Jumalmyyteillä oli eeppisessä runoudessa aina keskeinen sija, sillä ne toimivat eeposten ydinaineistona, mutta silti eepoksissa ei ollut kyse ensi sijassa myyttirunoudesta eikä uskonnollisesta runoudesta. Homeroksesta itsestään ei tiedetä paljoakaan, ja tutkivat ovat erimielisiä tämän roolista eeposten synnyssä. Homeroksen teoksista tuli joka tapauksessa ajan kuluessa merkittävimpiä kreikkalaisen taruston yhdenmukaistajia.
Hekataios Miletoslainen
Kuvaava on Herodotoksen kertoma anekdootti vierailusta egyptiläiseen temppeliin Thebassa. Hekataios kertoi temppelien papeille periytyvänsä jumalista kuudentoista sukupolven kautta. Papit esittelivät hänelle temppelin aiempien pappien kuvapatsaita 345 sukupolven ajalta. Koska kaikki nämä sukupolvet olivat olleet kuolevaisia, he kieltäytyivät uskomasta Hekataioksen kertomusta peritymisestään. Tämä hetki, jolloin Hekataios kohtasi Egyptin pitkän historian omakohtaisesti, vaikuttaa olleen alkusysäys hänen skeptisismilleen: kreikkalaisten myyttinen menneisyys tuntui kutistuvan merkityksettömäksi sellaisen kulttuurin edessä, joka oli muinainen jo ennen mykeneläistä aikaa.