Liikenneturvallisuus Suomessa
Liikenneturvallisuus Suomessa on selvästi heikompaa kuin liikenneturvallisuuden huippumaissa, Ruotsissa, Hollannissa, Iso-Britanniassa ja Norjassa. Vuonna 2013 Suomen tieliikenteessä kuoli 258 ihmistä. Edellisen vuoden lukema oli 235 ihmistä, mikä oli 2000-luvun pienin kuolonuhrien määrä. Loukkaantuneita oli tällöin 5 490 ihmistä. Tieliikenneturvallisuus on parantunut huomattavasti viimeisten vuosikymmenten aikana, vaikka ajokilometrit ovat kasvaneet. Liikenteen moninkertaistumisesta huolimatta etenkin liikenneonnettomuuksien vakavat seuraukset ovat selvästi vähentyneet, mitä ilmentää esimerkiksi onnettomuuksissa kuolleiden määrän lasku 1970-luvun alun yli tuhannesta alle viiteen sataan 1990-luvulla ja jopa alle kolmeensataan vuodessa 2000-luvulla. 1970-luvun, 1990-luvun ja vuonna 2008 alkaneiden talousvaikeuksien jälkeen kuolemaan johtaneiden onnettomuuksien määrä laski merkittävästi.
Liikenneturvallisuus
Vuonna 1997 EuroNCAPilla alettiin testata suosituimpien uusien automallien kestävyyttä erilaisissa onnettomuustilanteissa. Tämä nosti turvallisuuden merkittäväksi kilpailutekijäksi, sillä testeissä havaittiin suuria eroja eri automallien välillä. Liikenneturvallisuuden tutkija Timo Ernvall on sanonut, että riski kuolla vuosimallin 2000 autossa on 30 prosenttia pienempi kuin 1990-luvun alkupuolella valmistetussa autossa. Elektroniikan nopea kehittyminen on myös mahdollistanut onnettomuuksia ehkäisevän ajoneuvotekniikan kehittymisen: Lukkiutumattomat jarrut ja ajonvakautusjärjestelmät ovat yleisiä uusimmissa ajoneuvoissa. Vuosien 2006–2010 liikenneturvallisuusohjelmassa mainitaan myös useita tulevaisuuden järjestelmiä, jotka säätelevät nopeutta ja kaistallapysymistä, varoittavat kuljettajan väsymyksestä, auttavat näkemään pimeässä, estävät ajamasta alkoholin vaikutuksen alaisena, auttavat suunnistuksessa ja nopeuttavat avunpyynnön tekemistä hätätilanteessa. Aina ei kuitenkaan pelkkä tekninen toteutus ole esteenä järjestelmien käyttöönotolle. Asian eteneminen riippuu järjestelmien hinnasta, lainsäädännöstä ja siitä koetaanko järjestelmää edes tarpeelliseksi. Sen vuoksi järjestelmien tutkiminen, analysointi, tiedottaminen ja sen kautta ennakkoluulojen poistaminen on myös tärkeässä osassa ajoneuvotekniikan kehittämisessä.