Banaanikärpänen
Banaanikärpäsen biologisella tutkimuksella on pitkä historia. Nykyäänkin se on yksi yleisimmin käytetyistä malliorganismeista, josta on eristetty laboratoriokasvatuksiin tuhansia genotyypiltään erilaisia mutanttikantoja. Lajin yksilöitä käytetäänkin lähes kaikilla biologian osa-alueilla. Erityisesti banaanikärpäsiä käytetään geneettisissä, kehitysbiologisissa ja fysiologisissa tutkimuksissa, joissa voidaan selvittää muun muassa muistin toimintaa tai alkoholin vaikutuksia. Lajin koko genomin emäsjärjestys selvitettiin jo vuonna 2000. Koska ihmisen ja banaanikärpäsen geenitoimintojen on havaittu olevan pohjimmiltaan melko samanlaisia, voidaan kärpäsellä saatuja tuloksia soveltaa usein myös ihmisellä.
Bruce Beutler
Beutlerin tutkimusryhmä havaitsi 1998, että hiirillä, jotka pystyivät vastustamaan lipopolysakkaridia (LPS), oli mutaatio geenissä, joka muistutti kärpästen Toll-geeniä. LPS-reseptori sai nimekseen Tollin kaltainen reseptori, ja havainto osoitti, että hedelmäkärpäset ja nisäkkäät käyttävät samantapaisia molekyylejä luonnollisen immuniteetin aktivoimiseksi.