Azerbaidžan
Venäjän keisarikunnan romahdettua ensimmäisen maailmansodan jälkimainingeissa maan kansallinen puolue julisti itsenäisyyden 1918 epäonnistuneen Transkaukasian federaation hajottua. Liittoutuneet ehtivät tunnustaa sen itsenäiseksi 1920, mutta jo huhtikuussa 1920 Puna-armeijan joukkojen saapumisen myötä itsenäisyys päättyi. Vuonna 1922 Azerbaidžan liitettiin Transkaukasian sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja tämän hajotessa 1936 Azerbaidžanista tuli neuvostotasavalta.
Sumgaitin levottomuudet 1988
Neuvostoliiton viimeisinä vuosina kansallisuuskiistat nousivat pintaan. 
Josif Stalin oli liittänyt Vuoristo-Karabahin Azerbaidžaniin, mutta suurin osa sen asukkaista oli armenialaisia. Stalin myös väkivaltaisesti pakkosiirsi azereita 1947. Kysymys alueen asemasta nousi monta kertaa esille Neuvostoliitossa sotien jälkeen. Azerien ja armenialaisten välinen viha näkyi Neuvostoliitossa. Vuonna 1983 armenialaiset alkoivat muistella heihin kohdistunutta joukkomurhaa 24. huhtikuuta. Tuona päivänä armenialaisväkijoukko hyökkäsi erään azerin häihin ja tämän kotiin. Armenialaiset hakkasivat pahoin azeriperheenjäseniä ilman, että viranomaiset puuttuivat asiaan. Tuona päivänä myös azerien hautoja häpäistiin. Muistopäivän juhlinnasta tuli vakituinen tapa. Vuosina 1986-1987 armenialaiset alkoivat ajaa pois azereita lähinnä Maghrin ja Kapanin alueilta. 
Armenialaisilla oli vuodesta 1987 taas hanke Vuoristo-Karabahin saamiseksi irti Azerbaidžanista. Vuoden 1987 elokuussa 75 000 armenialaista allekirjoitti vetoomuksen Vuoristo-Karabahin liittämiseksi Armeniaan. Lokakuussa 1987 Jerevanissa oli protesteja, joissa armenialaisnationalistit vaativat Azerbaidžaniin kuuluvia Vuoristo-Karabahia ja Nahitsevania Armenian osaksi.