Honkobackharjun jätinkirkko
Jätinkirkko on puolisuunnikkaan muotoisen kivivallin erottama raivattu alue muinaisjäännösalueen eteläpäässä. Se on 25 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Kivivallit ovat 2–3 metriä leveät ja 50–70 senttimetriä korkeat. Ne on rakennettu 20–80 senttimetrin kokoisista kivistä. Pohjoisvallissa on kivien joukossa myös maata ja soraa. Jätinkirkon pituusakselin suuntaus on 3° pohjoissuunnasta vastapäivään eli lähes pohjoiseen. Eteläinen sivu on hieman viisto muihin sivuihin nähden, koska länsivalli on noin viisi metriä itäistä vallia pitempi. Itävallin sisäpuoli oli paikoin huolellisesti rakennettu kulmikkaita kiviä pinoamalla. Sen koillispäässä sijaitsevasta portista etelään päävallia seuraa toinen pienempi valli. Kaksoisvallin sisävalli on mahdollisesti rakennettu itävallin kivistä, koska se on rakenteeltaan epämääräisempi ja hajonneempi kuin muut vallit. Jätinkirkon suurin sisämitta on 18 metriä ja sen kohtisuora leveys on 9–12 metriä. Jätinkirkon sisäpiha on raivattu puhtaaksi kivistä kun taas sen ulkopuolinen alue on hyvin kivistä.
Lestijärven kirkko
Lestijärven edellinen kirkko oli todettu pieneksi jo vuonna 1803. Ruotsin vallan aikana suositeltiin rakennettavaksi kivikirkkoja, mutta lestijärveläiset halusivat puisen ristikirkon, jossa on länsitorni. Uuden kirkon paikka oli jo katsottuna. Ensimmäisen suunnitelman teki Heikki Matinpoika Kuorikoski ( (1772 - 1847)), mutta sitä ei hyväksytty Tukholman yli-intendentinkonttorissa, vaan uuden suunnitelman keskitornillisesta ristikirkosta laati arkkitehti Gustaf af Sillén. Tätäkään suunnitelmaa ei hyväksytty. Kolmannessa suunnitelmassa oli allekirjoituksena A. N. Edelcranz ja se hyväksyttiin vuonna 1806. Rahan puute ja myös Suomen sota 1808–1809 viivästyttivät kirkon rakentamista. Rakennustyön teki Heikki Kuorikoski. Kirkosta tuli 21,20 metriä leveä ja 23,45 metriä pitkä ristikirkko, jolla oli korkeutta 8,60 metriä. Kirkko vihittiin käyttöön 23. syyskuuta 1827.