LED
Ensimmäisen valoa lähettävän diodin valmisti Marconin laboratorioissa työskennellyt brittiläinen kokeilija H. J. Round vuonna 1907. Hänestä riippumatta venäläinen Oleg Vladimirovich Losev teki saman keksinnön 1920-luvulla. Vaikka siitä kerrottiin venäläisissä, saksalaisissa ja brittiläisissä tieteellisissä aikakauskirjoissa, keksintö ei vielä tullut kovin tunnetuksi eikä sitä vuosikymmeniin käytetty hyväksi mihinkään tarkoitukseen. Vuonna 1955 Radio Corporation of Americassa työskennellyt Rubin Braunstein havaitsi, että eräät puolijohdeaineet lähettävät infrapunasäteilyä. Sitä lähettivät hänen tutkimustulostensa mukaan galliumarsenidista (GaAs) galliumantimonidista (GaSb), indiumfosfidista tai piin ja germaniumin seoksesta valmistetut puolijohdekomponentit, jotkin niistä huoneenlämmössäkin, toiset alhaisissa lämpötiloissa (77 K). Saman havainnon tekivät galliumarsenidin osalta vuonna 1961 Texas Instruments'issa työskennelleet kokeilijat Bob Biard ja Gary Pittman Vaikka Braunstein oli tehnyt keksinnön aikaisemmin, Briard ja Pittman voittivat prioriteettikiistan ja patentti keksinnöstä myönnettiin heille.
LED-valoputki
LED-valoputket ovat ensimmäisten LED-lamppumuotojen joukossa, jotka ovat saaneet kansainvälisen harmonisoidun standardin (IEC/EN 62776). Sähköalan kansainvälinen standardisointijärjestö, International Electrotechnical Commission (IEC) sai useamman vuoden kestäneen standardoimisprosessin valmiiksi 11.12.2014. Standardointi mahdollistaa perinteisen T8-loisteputken kanssa yhteensopivien LED-valoputkien valmistamisen. Lisäksi standardi määrittelee LED-valoputken ominaisuudet, jotta ne olisivat aina keskenään yhteensopivia ja turvallisia käyttää. Markkinoilla on kuitenkin edelleen keskeneräisiä LED-valoputkituotteita, joiden turvallisuuteen ei ole kiinnitetty riittävästi huomiota. Esimerkiksi TUKES:n aiemmin esiintuoma asennuksenaikainen sähköiskunvaara on edelleen olemassa joissakin markkinoilla olevissa tuotteissa. CE-merkintä ei ole tae turvallisuudesta..