Ääniala
Oopperassa äänialojen luokitteluun käytetään saksalaista Fach-systeemiä. Se sisältää korkeimmasta matalimpaan sopraanon, mezzosopraanon, kontra-alton, tenorin, baritonin ja basson. Lisäksi luokittelu on hienosyisempi, sillä jokaisen kategorian sisältä löytyy tarkempia äänityyppejä. Esimerkiksi sopraanokategoriassa on toisistaan poikkeavat koloratuurisopraano, lyyrinen sopraano, spinto-sopraano ja dramaattinen sopraano. Äänityypit eivät perustu vain laulukelpoiseen äänialaan, vaan äänen sointiväriin ja muihin ominaisuuksiin.
Haute-contre
Haute-contre (monikko: hautes-contre) on korkea tenoriääniala, joka oli yleinen ranskalaisessa barokki- ja klassismin ajan oopperassa 1700-luvun lopulle asti. Tyypillisesti oopperarooleissa haute-contren ääniala ulottuu pienestä d:stä tai e:stä kaksiviivaiseen d:hen. Haute-contre eroaa kontratenorista siten, että haute-contre käyttää enemmän rintarekisteriä kun taas kontratenorin äänenmuodostuksessa käytetään ohennetta ja falsettia.