Työoikeus
Työoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on määrittää ja täsmentää työsuhteeseen liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Näitä ovat muun muassa työsuhteen aloittaminen; kysymykset työajoista ja vuosilomista; työntekijän ja työnantajan oikeuksista ja velvollisuuksista; työsuhteen lopettamisesta sekä yt-menettelystä. Työoikeus on eriytynyt sopimusoikeudesta omaksi oikeuden haarakseen, koska lainsäätäjä on halunnut antaa työsuhteessa erityistä painoarvoa työntekijän oikeusturvalle. Työoikeuden rinnalla on oma oikeudenalansa virkamiesoikeus, joka käsittelee kunnan ja valtion virkamiesten julkisoikeudellisia palvelussuhteita. 1990-luvulta lähtien nämä kaksi oikeudenalaa ovat lähestyneet ja suurin osa määräyksistä on erittäin lähellä toisiaan.
Suoritushäiriö
Alkuperäinen suoritushäiriö voi johtua sopimuksen teossa ilmenneestä virheestä. Lainsäädännössä on säännelty esimerkiksi sopijapuolten tahdonilmaisujen vaihtamista (oikeustoimilaki, 228/1929, 1 luku), oikeustoimen muotoa (maakaari, 540/1995, 2 luku) sekä pakottamista, harhaanjohtamista ja erehdystä (oikeustoimilaki, 228/1929, 3 luku). Jos sopijapuolen valtuutettuna toimiva henkilö ylittää toimivaltansa sopimusta tehtäessä, on kyseessä oikeustoimen tahdonmuodostusta koskeva puute. Pätemättömiä ovat oikeustoimet, joita aviopuoliso tekee ilman toisen puolison suostumusta. Jälkiperäinen suoritushäiriö voi johtua olosuhteiden muuttumisesta sopimuksenteon jälkeen. Sopimussidonnaisuus estää kuitenkin sen, ettei sopijapuoli voi irtautua velvoitteistaan ilman pätevää perustetta, kuten vaikkapa vastapuolen sopimusrikkomuksesta johtuvaa sopimuksen purkuoikeutta.