Nauvoo
Tämän jälkeen Nauvoon ahdinko syveni nopeasti, ja talvella 1844–1845 mormonien johtoon kohonnut Brigham Young päätti hylätä kaupungin ja johtaa joukkonsa kauas länteen nykyisen Utahin osavaltion alueelle. Kaupungin asukkaista suurin osa evakuoitiin Mississippijoen yli talvella hirvittävissä olosuhteissa, ja he päätyivät talven armoille paljaan taivaan alle. Temppeli tosin pystyttiin vihkimään käyttöön 30. huhtikuuta 1845, mutta muutaman viikon kuluttua kiihtynyt väkijoukko miehitti ja häpäisi sen. Myöhemmin tuhopolttaja sytytti sen tuleen ja tornado täydensi hävityksen. Suurin osa kaupungin asukkaista evakuoitiin tai pakeni, ja Nauvoosta tuli lähes autio kaupunki.
Karl Wilhelm Naundorff
Toukokuussa 1833 Naundorff saapui Pariisiin, jossa hän sai eräät merkittävät todistajat uskomaan tarinaansa. Näiden joukossa olivat kruununprinssin kotiopettajatar Agathe de Rambaud sekä suutari Simonin vaimo, joka yhdessä miehensä kanssa oli vahtinut tätä Templen vankilassa. Eräät seikat vaikuttivat tukevan Naundorffin kertomusta. Hänellä oli samanlaisia ulkoisia piirteitä kuin kruununprinssillä oli ollut: luomi reidessä, arpi ylähuulessa, ulkonevat hampaat sekä kolmionmuotoisia rokotusjälkiä. Hän myös osasi kuvailla hyvin Templen vankilaa ja kertoa Bourboneista yksityiskohtia, jotka eivät olleet julkisesti tiedossa. Painostuksesta huolimatta Marie Thérèse kieltäytyi tapaamasta Naundorffia ja uskoi veljensä olevan todellisuudessa kuollut. Vuonna 1836 Naundorff nosti oikeusjutun Marie Thérèseä, tämän aviomiestä sekä syrjäytettyä kuningas Kaarle X:ttä vastaan vaatien itselleen osuutta Ludvig XVI:n perinnöstä. Kaksi päivää tämän jälkeen Ranskan viranomaiset karkottivat hänet maasta.
Tämän jälkeen Naundorff asui Englannissa, jossa hän kiinnostui spiritismistä. Hän kehitti myös uusia räjähdysaineita ja yritti myydä niitä ensin Englannin ja sitten Hollannin armeijalle. Viimeiset kuukautensa hän vietti siten Hollannissa ja kuoli elokuussa 1845 Delftissä, jonne hänet myös haudattiin. Hautakiveen kaiverrettiin teksti ”"Tässä lepää Ludvig XVII"”.