Kolmikymmenvuotinen sota
Heilbronnin liiton toivottiin 1633–1634 kääntävän sodan protestanteille voitolliseksi. Keisarillisten joukkojen voitto Nördlingenin taistelussa 6. syyskuuta 1634 päättyi kuitenkin protestanttien kannalta katastrofiin. Ruotsin komentaja Kustaa Horn jäi vangiksi, ja Ruotsin armeija vetäytyi Itämeren rannikolle. Uudeksi ylipäälliköksi nimitettiin Johan Banér.
Poitiers’n taistelu (732)
Tulevaa taistelua varten Kaarle kokosi suuren sotajoukon, joka koostui pääasiassa frankeista, mutta jonka mukana oli myös burgundeja. Kaarle hyökkäsi ar-Rahmanin kimppuun tämän ollessa joukkoineen marssimassa leiriään kohden Poitiers’sta pohjoiseen. Taistelun kulusta ei tiedetä yksityiskohtia. Taistelulla on kaksi päälähdettä, Fredegardin kronikka ja Kronikka vuodelta 754. Fredegardin kronikka kuvaa taistelua frankkien näkökulmasta ja Kronikka vuodelta 754 ei juuri kerro lisätietoja. Arabien johtaja kuoli arabeille tappiollisessa taistelussa. 1800-luvulla Heinrich Brunner kehitti teorian siitä, että frankkien voitto hänen mukaansa lähinnä kevyestä ratsuväestä koostuneesta arabiarmeijasta perustui ratsuväen kehitykselle, ritareihin ja yllätystaktiikkaan. Myöhemmät historioitsijat eivät jaa tätä näkemystä, vaan yleisen käsityksen mukaan Brunnerin mainitsemat seikat tulivat käyttöön vasta 900-luvulla. Todennäköisesti molemmat armeijat koostuivat sekä ratsu- että jalkaväestä, eikä niissä ollut merkittäviä eroja.