Kenttälinkki
Kenttälinkki on suomenkielinen nimitys alkujaan suomen kielessä suuntaradioksi kutsutulle radiojärjestelmälle, jota käytetään puolustusvoimien taistelevissa joukoissa yleensä kerran vuorokaudessa siirrettävänänä radioasemana. Suomen puolustusvoimien ensimmäinen alkujaan suuntaradioksi kutsuttu kenttälinkki oli FM 12/800, jonka tunnukseksi myöhemmin tuli FM 4 T. Kenttäradiolinkissä on radiolähetin ja radiovastaanotin, jotka kutusttiin suomen puhekielellä "Sakuksi" ja puhekanavat yhteen yksillä taajuuksilla lähetettäviksi muuttava kanavointilaite, jota kutsuttiin suomen puhekielellä "Seijaksi". Suomen puolustusvoimissa nimitys "suuntaradio" muuttui "linkkiradioksi" 1970-luvun alkupuolella, kun maassa otettiin käyttöön L. M. Ericssonin valmistama kevyt kenttälinkkiradiojärjestelmä PL-70. Suuntaradio oikeastaan tarkoittaa, ei radioaaltoja suuntaavaa radiolähetintä, vaan radiolähetin-radiovastaanotinta, jossa on suuntaava antenni päinvastoin kuin monissa muissa kenttäradioissa, mm. monissa puheradioissa ja ennen kaikkea sähkötysradiossa, joissa on usein ympäri säteilevä antenni.
1-kanal (radio)
1-kanal on Valko-Venäjän valtion radio- ja televisioyhtiön, Belteleradyjokampanijan, ensimmäinen radiokanava, joka kuuluu valtakunnallisesti. Aivan ensimmäistä kertaa virallisesti avajaislähetyksenä yleisradiolähetys lähetettiin Valko-Venäjän sosialistisesta neuvostotasavallasta 11. marraskuuta 1925 Minskistä kello 18:30. Lähetyksen kantama oli noin kolmesataa kilometriä eikä lähetyksiä ollut aluksi kuin puoli tuntia päivässä. Neuvostoliitossa ulkomaankauppa oli valtion monopoli eikä Neuvostoliiton omaa radiotuotantoa oltu vielä järjestetty kuluttajakäyttöön. Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan yleisradiolähetysverkkoon kuuluivat aluksi Neuvostoliiton yleisradiolähettimien RA18- ja RA39-kutsumerkkiset radiolähettimet, joiden lähetysten aallonpituudet olivat 860 metriä ja 925 metriä. Edellinen lähettimistä oli Minskissä ja jälkimmäinen Homelissa. Lähetinten kutsumerkit liittyivät uudenvuoden 1929 suureen kansainväliseen radiouudistukseen. Kuitenkin jo 1930 uusittiin kutsumerkit RV-10:ksi ja RV-40:ksi. Minskin asema säilytti kutsumerkkinsä 1940-1941 -uudistuksessa, mutta Homelin asema ei.