Ensimmäinen ristiretki
Ensimmäinen ristiretki koostui oikeastaan kahdesta retkestä. Tavallisten talonpoikien joukko lähti matkaan vuoden 1096 keväällä puoli vuotta ennen varsinaista ristiretkiarmeijaa. Kansan ristiretkeksi kutsuttu tapahtuma päättyi lähes kaikkien talonpoikien kuolemaan. Ristiretkiarmeija onnistui päämääränsä saavuttamisessa paremmin. Ristiretken seurauksena Jerusalem siirtyi kristittyjen hallintaan ja Palestiinan alueelle perustettiin useita ristiretkivaltioita. Lisäksi Pyhälle maalle matkaavia pyhiinvaeltajia suojelemaan perustettiin ritarikuntia. Niistä tunnetuin on Temppeliherrain ritarikunta.
Sigurd I Jerusaleminkävijä
Norjasta oli tehty jo vuonna 1102 ristiretki Jerusalemiin erään Skopte Ögmndinpojan johdolla. Snorri kertoo, että Sigurd innostui tästä Skopten retkestä ja päätti itse lähteä pyhälle maalle. Myös monet norjalaiset suurmiehet himoitsivat päästä ristiretkelle. Päätettiin, että Sigurd johtaisi retkeä ja Östen jäisi sillä välin Norjaan hallitsijaksi. Neljän vuoden valmistelujen jälkeen Sigurd lähti matkaan 60 laivan voimin. Laivasto suuntasi aluksi Englantiin, missä kuningas Henrik I otti heidät vastaan. Norjalaiset viettivät talven Englannissa. Seuraavana syksynä he pääsivät perille Galiciaan, jossa Sigurd päätti viettää talven. Norjalaiset riitaantuivat kuitenkin paikallisen kristityn ruhtinaan kanssa ja valtasivat tämän linnan. Edempänä norjalaiset kukistivat pienemmän muslimilaivaston ja valtasivat Sintran linnoituksen maureilta. Täältä matka jatkui Lissaboniin, jossa norjalaiset taas kukistivat paikalliset maurit taistelussa. Algarvessa norjalaiset ryöstivät maaseutua ja Gibraltarilla he kukistivat merirosvolaivaston. Myös Baleaareilla norjalaiset taistelivat merirosvoja vastaan. Sisiliassa norjalaiset otettiin hyvin vastaan ja he viettivät siellä taas yhden talven.