Edmund Husserl
Husserlin fenomenologian lähtökohta kiteytyy hänen iskulauseeseensa "zu den Sachen Selbst" eli "asioihin itseensä". Tämän mukaan fenomenologisessa tutkimuksessa suoritetaan ensin "epokhe" eli sulkeistetaan kaikki ennakko-oletukset, jotka kohdistuvat tutkittavaan objektiin. Tällaisia ovat kaikki ennakkotietomme ja ennakkoasenteemme, jotka ilmiöön liittyvät. Husserl pyrki siis filosofiassa eroon luonnollisesta asenteesta samantapaiseen puhtaaseen lähtökohtaan kuin René Descartes vuosisatoja häntä ennen. Taustalla on varman eli "apodiktisen" perustan löytäminen tiedolle. Husserlin mukaan ei-filosofinen luonnollinen asenne on teoreettinen asenne, joka ylittää apodiktisen tiedon rajan ja on nähtävissä myös tieteissä. Tähän ajatukseen perustuu hänen fenomenologinen tiedekritiikkinsä.
Sara Heinämaa
Heinämaan tutkimuksen toinen pääalue on klassinen fenomenologia ja erityisesti Edmund Husserlin ja Merleau-Pontyn havainnon- ja ruumiinfenomenologia. Heinämaa on selvittänyt muun muassa ruumiillisuuden eri merkityksiä, ruumiin ilmaisullista luonnetta, intersubjektiivisuuden ulottuvuuksia sekä normaaliutta. Kansainvälisesti hänet tunnetaan nykyfenomenologian omaperäisenä kehittäjänä ( “Sara Heinämaa,” teoksessa "Phenomenology – Five Question", toim. Joona Taipale and  Felipe Léon, Automatic Press/VIP, ilmestyy 2016).