Älykkyysosamäärä
Älykkyysosamäärään on kohdistettu voimakastakin kritiikkiä, sillä älykkyysosamäärä viittaa käsitykseen jonka mukaan ihmisen älylliset kyvyt voitaisiin ilmaista yhdellä yksiselitteisellä mitta-asteikolla. Psykologi Howard Gardner on tarjonnut moniälykkyysteorian, jossa on ajatuksena että älykkyyttä on useampaa lajia. Moniälykkyysteorian mukaan ihmisen kykyä toimia älykkäästi erilaisissa tilanteissa ei voi selittää yhden yleisen älykkyyden avulla, vaan käytössä on useita eri tehtäviin erikoistuneita ja pitkälti toisistaan riippumattomia älykkyyksiä. Kuitenkin esimerkiksi Yhdysvaltojen puolustusvoimat luottavat älykkyysosamäärään. Yhdysvaltojen puolustusvoimat eivät värvää sotilaiksi henkilöitä joilla älykkyysosamäärä on alle 85. Rajaa on kokeiltu alentaa kaksi kertaa 80:een, mutta molempien kokemusten mukaan alle 85:n henkilöt eivät ole riittävän hyviä sotilaita palkkaukseen nähden (Yhdysvalloissa on palkka-armeija).
Funktionalismi (mielenfilosofia)
On kuitenkin esitetty funktionalistisia teorioita, jotka yhdistyvät identiteettiteoriaan siinä, että ne kieltävät monitoteutuvuuden. Tällaisia FST-teorioita ("Functional Specification Theories"; Levin, § 3.4) ovat kehittäneet tunnetuimpina David Kellogg Lewis (1980) ja David Malet Armstrong (1968). FST-teorioiden mukaan henkiset tilat ovat toiminnallisten roolien toteuttajia, eivät toiminnallisia rooleja itsessään. Esimerkiksi uskomus on mikä tahansa aivo- tai neurologinen prosessi joka toteuttaa uskomustoiminnon. Näin FST-teoriat, päinvastoin kuin standardit funktionalistiset teoriat ("Functional State Identity Theories"), eivät salli henkisten tilojen monitoteutuvuutta, koska se tosiseikka että henkiset tilat toteutuvat juuri aivoissa on oleellinen. Taustalla on usein se ajatus, että jos kohtaisimme avaruusolioita joiden kognitiivinen järjestelmä koostuisi huomattavan erilaisesta aineesta kuin ihmisillä (esim. perustuisi piihin) mutta suorittaisi samat toiminnot kuin ihmisten henkiset tilat (esim. oliot huudahtaisivat kivusta kun heitä pistettäisiin terävällä esineellä), sanoisimme, että niiden henkisten tilojen tyypit olisivat kenties samankaltaisia kuin meidän, mutta liian erilaisia jotta niiden voisi sanoa olevan samoja. Joidenkin mukaan tämä voi olla epäedullista FST-teorioiden kannalta. Esimerkiksi yksi Hilary Putnamin (1960, 1967) argumenteista omalle funktionalismilleen perustuu siihen intuitioon, että tällaisilla avaruusolioilla olisi samat henkiset tilat kuin ihmisillä, ja että standardin funktionalismin monitoteutuvuus tekee siitä ”paremman mielenfilosofisen teorian”.