Harald Hjalmarson
Harald Ossian Hjalmarson (14. heinäkuuta 1868 Tukholma – 15. joulukuuta 1919 Uppsala) oli ruotsalainen sotilas, joka osallistui vapaaehtoisena Suomen sisällissotaan 1918 valkoisten puolella. Hän toimi Länsiarmeijaan kuuluneen Hjalmarsonin ryhmän eli "Krenatööridivisioonan" komentajana. Valkoisten päämajassa hänen toimintaansa oltiin sodan aikana tyytymättömiä eikä hän ollut muutenkaan suosittu. Hjalmarson sai Suomen armeijassa kenraalimajurin arvon, mutta Ruotsin armeijassa hän oli vain everstiluutnantti.
Harald Hjalmarson
Hjalmarsonin alaisuuteen muodostettiin 6. maaliskuuta Hjalmarsonin ryhmänä tunnettu armeijaryhmä, jonka yhtenä neljästä valkoisten ryhmästä oli tarkoitus osallistua Tampereen kaupungin saartamiseen ja valtaukseen. Ryhmän oli tarkoitus edetä Virroilta Kurun kautta Orivedelle ja saartaa siten Vilppulan rintaman punaiset. Joukkojensa kokemattomuuden ja punaisten vastahyökkäyksen vuoksi Hjalmarson pääsi liikkeelle myöhässä aikataulusta. Hän saavutti voiton Kurun taistelussa 15.–17. maaliskuuta, mutta punaisten saartaminen epäonnistui, sillä nämä vetäytyivät rintamalta yön aikana eikä Hjalmarson muiden armeijaryhmien menestyksestä tietämättömänä ryhtynyt tehokkaaseen takaa-ajoon. Tämän seurauksena valkoisten päämaja ja kenraali Mannerheim menettivät kokonaan luottamuksensa häneen. Hjalmarson ampui Kurun taistelun jälkeen itse useita vangiksi antautuneita punakaartilaisia, kuten tamperelaisen komppanianpäällikkö Matti Kuljun.