Kirjallisuuden henkilöhahmo
1900-luvun kirjallinen suuntaus, modernismi, alkoi horjuttaa realismin perinteen asemaa. Modernismin on kuitenkin yleensä katsottu jatkavan samaa perinnettä kuin realismikin ja ainoastaan vievän sitä hiukan pidemmälle. Modernismiin kuuluu vahvasti henkilöhahmon mielen liikkeiden kuvailu toiminnan sijasta. Tajunnanvirtatekniikka tai sisäinen monologi ovat modernismille tyypillisiä kerronnan tapoja, joissa henkilöhahmon ja kertojan tekstit saattavat sekoittua ja henkilöhahmon rajat hämärtyä. Tämä ei kuitenkaan kumoa oletusta, että kerronta pyrkii kuvaamaan henkilön yksilöllisenä toimijana ja sisäisesti ristiriitaisena kokijana.
Kunio Maekawa
Maekawa opiskeli Tokion yliopistossa. Hän lähti valmistuttuaan vuonna 1928 Le Corbusierin manifestin "L'Art Decoratif d'Aujourd'hui" (1925) innoittamana Pariisiin työskentelemään Corbusierin ateljeessa, jossa hän vietti kaksi vuotta. Pariisissa vietetyllä ajalla oli ratkaiseva vaikutus hänen ajatteluunsa: hän omaksui Le Corbusierilta modernismin tärkeimmät periaatteet ja ”ymmärsi modernismin formaalien tyylisääntöjen sijaan pikemminkin tavaksi tuottaa uutta, ja kykeni siten vakuuttavasti mukauttamaan sen japanilaiseen kontekstiin sopivaksi”. Palattuaan Japaniin hän siirtyi maahan asettuneen tšekkoslovakialaisen arkkitehdin Antonín Raymondin toimistoon vuosiksi 1930–1935, minkä jälkeen hän perusti oman arkkitehtitoimistonsa. Myöhemmin hänen toimistossaan työskenteli myös Kenzō Tange, ehkäpä merkittävin japanilainen modernisti; Le Corbusierin oppilaana ja Tangen opettajana Maekawa oli keskeinen hahmo länsimaisen arkkitehtuurin ja uusien rakennustekniikkojen tuomisessa Japaniin.