Rooman valtakunta
Roomassa oli kriisikaudella yli 35 eri hallitsijaa. Useimmat näistä olivat sotapäälliköitä, jotka olivat nousseet keisarin asemaan sotaväen tuella ja saivat vallan joko koko valtakunnassa tai jossakin sen osassa. Lähes kaikki tämän ajan keisarit kuitenkin murhattiin tai he kuolivat taistelussa yleensä vain muutaman vuoden kuluttua valtaan pääsystään; ainoana poikkeuksena Claudius Gothicus, joka kuoli kulkutautiin. Politiikan lisäksi kriisiytyi myös talous. Toisaalta ilmeni myös monia muita ongelmia, kuten levottomuuksia, tauteja ja sisällissotia. Sisäiset levottomuudet ilmenivät esimerkiksi separatistisina pyrkimyksinä. Lännessä niin sanotun Gallian keisarikunnan perustanut Postumus ja idässä kuningatar Zenobia pyrkivät kumpikin saavuttamaan itsenäisyyttä keskushallinnosta.
Rooman valtakunnan kulttuuri
Kolmannen ajanjakson (14–117 jaa.), hopeakauden, pääkirjailijat ovat historioitsija Tacitus, luonnontutkija Plinius vanhempi, reetori Quintilianus, filosofi ja näytelmäkirjailija Seneca, romaaninkirjoittaja Petronius, satiirikko Juvenalis. Viimeisenä ajanjaksona (117–568) on etupäässä lakitieteellistä ja kielitieteellistä kirjallisuutta. Huomattavin kaunokirjailija on Apuleius. Merkittävimmät kirjailijat ovat kristityt kirkkoisät, kuten Tertullianus ja Augustinus. Viimeisinä roomalaisina kirjailijoina pidetään Boëthiusta ja Cassiodorusta.