Sisä-Mongolia
Sisä-Mongolia voidaan väestöllisesti jakaa neljään osaan. Paimentolaisalue käsittää Mongolian rajan, Hinggavuorten itäosia ja Ordosin ylängön länsiosat. Yhteensä tämä alue käsittää noin 65 % Sisä-Mongolian alueesta, mutta siellä asuu vain noin 18 % sen väestöstä. Mongolit muodostavat 24 % alueen väestöstä, mutta he kuitenkin hallitsevat harvaan asuttua maaseutua han-kiinalaisten asuttaessa kaupunkeja. Itäisessä Sisä-Mongoliassa sijaitseva Khorchin ja sitä ympäröivät alueet kuuluvat paimentolais-maatalousvyöhykkeeseen. Alue on pieni niin pinta-alaltaan (7 %) kuin väestöltäänkin (11 %). Alueella asuu kuitenkin lähes 39 % Sisä-Mongolian mongoleista ja se on myös alueista ainoa, jolla mongolit muodostavat enemmistön, tai 54 % väestöstä. Koillisen metsätalousalue kattaa 14 % Sisä-Mongolian pinta-alasta ja 9 % sen väestöstä. 1950-luvulta lähtien alueelle on muuttanut paljon kiinalaisia, jotka muodostavat nykyisin alueen selvän enemmistön. Mongolit muodostavat väestöstä vain 3,5 % ja muut vähemmistöt, kuten daguurit, evenkit ja oroqinit 8 %. Sisä-Mongolian maatalousalue käsittää Keltaisenjoen varren ja Sisä-Mongolian raja-alueet Shanxin, Hebein, Liaoningin ja Jilinin kanssa. Tällä alueella asuu 61 % koko alueen väestöstä sen kuitenkin kattaessa vain 13 % sen pinta-alasta. Sisä-Mongolian mongoleista tällä alueella asuu 31 %, mutta alueen väestöstä he muodostavat vain 8 %. Sisä-Mongolia on kaupungistunut nopeasti. Kun kaupungeissa asui vain 22 % väestöstä vielä vuonna 1978, oli sama lukema vuonna 1990 jo 36 %.
Mongosmaki
Mongosmakit elävät pieninä perheryhminä, joihin kuuluvat koiras, naaras ja niiden jälkeläiset. Lauman koko on tällöin noin 3–4 yksilöä. Mohelinsaarella on myös havaittu suurempia ryhmiä, jotka ovat todennäköisesti väliaikaisesti yhdistyneet. Naaraat ovat yleensä uroksia ylemmässä asemassa ja saavat siten paremmin ravintoa, mutta arvojärjestys ei ole yhtä jyrkkä kuin muilla makeilla. Lauman jäsenten suhteet eivät ole kovin kiinteät. Vastavuoroista sukimista mongosmakit harrastavat vain harvoin. Ne korvaavat sen päästelemällä yhteysääniä. Perheryhmä elää melko pienikokoisella reviirillä, joka menee osittain päällekkäin naapuriryhmien kanssa ja sitä puolustetaan melko laiskasti. Rajoja merkitään hajumerkein ja äännähdyksin. Nuoret yksilöt jättävät usein lauman 2,5–3,5-vuotiaina. Mongosmakit liikkuvat öisin ja palaavat lepopaikoilleen auringonnousun aikaan. Ne etsivät ruokaa myös auringonlaskun ja -nousun aikoihin. Ne lepäävät pari kolme tuntia, tavallisesti kello kymmenen ja kolmen välillä. Vain Anjouanin viileillä ja kosteilla ylätasangoilla on nähty päivällä liikkuvia yksilöitä, mikä saattaa olla sopeutuma alueen ilmastoon. Makit oleskelevat mielellään puuston keski- ja latvaosissa 10–15 metrin korkeudessa eivätkä yleensä laskeudu maahan. Elinikää luonnossa ei tiedetä, mutta ne voivat elää vankeudessa 36-vuotiaiksi. Mongosmakien luonnollisia vihollisia ovat etenkin fossa ja petolinnut.