Banaanikärpänen
Banaanikärpänen on kosmopoliitti laji, joka on levinnyt kaikkialle maailmaan. Sitä tavataan luonnossa myös Suomessa. Laji ei kuitenkaan pysty talvehtimaan Suomessa muutamien muiden suvun lajien tavoin, vaan kanta on riippuvainen Baltian maista saapuvista ja osin myös kauppojen hedelmien mukana tulevista yksilöistä. Sen sijaan esimerkiksi lähisukuinen "D. littoralis" pystyy selviämään talven yli jopa pohjoisimmassa Suomessa. Yhteensä luonnonvaraisia "Drosophila"-kärpäsiä Suomessa tavataan noin 30 lajia. "D. melanogaster"in luonnonkanta on runsaimmillaan loppukesästä, jolloin kärpäsiä etsiytyy ihmiskoteihin. Banaanikärpäset, kuten muutkin mahlakärpäset, viihtyvät kosteissa ja varjoisissa paikoissa. Ne ovat aktiivisimmin liikkeellä pääasiassa illalla.
Banaanikärpästutkimuksen historia
Myös evoluutiotutkimusta banaanikärpäsellä tehtiin jo varhain. Alun perin Ukrainasta kotoisin ollut Theodosius Dobzhansky todisti 1930- ja 1940-luvuilla banaanikärpäsen kromosomistotutkimusten avulla luonnonvalinnan toimivan luonnonpopulaatioissa sekä pystyi selvittämään eri "Drosophila"-lajien fylogenian. Dobzhansky muutti jo vuonna 1927 Yhdysvaltoihin työskennelläkseen Thomas Hunt Morganin kanssa banaanikärpäsen genetiikan parissa. Dobzhansky julkaisi vuonna 1937 evoluutiobiologian mestariteoksensa nimeltä "Genetics and the Origin of Species", josta tuli modernin synteettisen evoluutioteorian merkittävimpiä teoksia. Samana vuonna hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden.