Dōjō
Budōn peruskirjan neljäs artikla määrittelee dōjōn suraavasti:
Ninja
Sana ”ninja” on peräisin 800 vuoden takaa Japanin vuoristoseuduilta. Alkuaan se tarkoitti henkilöä, joka harjoitti ninjutsua, eräänlaista taistelulajia, jota usein kutsuttiin ”salaperäisyyden taidoksi” tai ”näkymättömyyden taidoksi”. Ilmaisu on peräisin japaninkielisestä ilmaisusta "shinobi no mono". Tämä kirjoitetaan kahdella kanji-merkillä, jotka lausutaan rěnzhě mandariinikiinassa. Ensimmäinen kanji, jota myös käytetään ninjutsun kirjoittamiseen, tarkoittaa kestävyyttä ja sietokykyä. Merkitys laajeni myöhemmin tarkoittamaan piiloutumista tai salavihkaista liikkumista. Toinen kanji tarkoittaa henkilöä. Ninjoihin viitataan myös toisella kiinalaisperäisellä termillä ”lín gǔi” (林鬼, jap. ”rinki”), ”metsäpirut”. Ne olivat kiinalaisia vastineita ninjoille tai shinobeille, ja niiden uskottiin vaikuttaneen monella tavalla japanilaiseen ninjutsuun.