Luoksepääsemättömyyden napa
Etelämantereen luoksepääsemättömyyden napa on mannerjäätikön keskustassa 600 km päässä Vostok-tutkimusasemasta ja koska se on mantereen keskellä, se on vaikeimmin saavutettava kohde Antarktiksella. Sen sijainnille on useita koordinaatteja, riippuen siitä mitataanko jäätikön vai mantereen reunasta. Yleensä viitataan Neuvostoliiton Luoksepääsemättömyyden navan tukikohtaan, jonka koordinatit ovat (toiset lähteet antavat sijainniksi ) Neuvostoliitolla oli vuonna 1958 muutama mökissä asuva mies tekemässä siellä säähavaintoja. Rakennukset ovat yhä paikallaan ja navan sijainnin osoittaa Vladimir Leninin Moskovaa kohti katsova rintakuva. Paikka on suojeltu historiallisena kohteena.
Tutkimusmatkat Etelämantereelle
Myöhemmin 1890-luvulla luvun lopuilla tutkijat – erityisesti maantieteilijät – kiinnostuivat Etelämantereesta. Yleisön kiinnostuksen myötä syntyi Etelänaparetkien sankariaika, jolloin erityisesti kilpailtiin Etelänavan valloituksesta. Tutkimusretket vaativat lukuisia kuolonuhreja, mutta etelänapa valloitettiin vuonna 1911.
1930-luvulla useiden maiden kiinnostus Etelämannerta kohtaan heräsi ja eri maat vaativat itselleen alueita mantereelta. Etelämantereelle perustettiin useita tutkimusasemia ja mantereella liikuttiin koirien, traktorien ja lentokoneiden avulla. Tutkimus voimistui 1950-luvulla, jolloin muun muassa Ranska ja Neuvostoliitto perustivat omat asemansa. Geofysiikan vuosi 1957 johti yhdysvaltalaisen etelänapa-aseman perustamiseen. Nykyään manner on rauhoitettu tutkimukselle vuonna 1961 tehdyn kansainvälisen sopimuksen mukaan.