Azerbaidžan
Venäjän keisarikunnan romahdettua ensimmäisen maailmansodan jälkimainingeissa maan kansallinen puolue julisti itsenäisyyden 1918 epäonnistuneen Transkaukasian federaation hajottua. Liittoutuneet ehtivät tunnustaa sen itsenäiseksi 1920, mutta jo huhtikuussa 1920 Puna-armeijan joukkojen saapumisen myötä itsenäisyys päättyi. Vuonna 1922 Azerbaidžan liitettiin Transkaukasian sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja tämän hajotessa 1936 Azerbaidžanista tuli neuvostotasavalta.
Sumgaitin levottomuudet 1988
Azerbaidžanissa oli monia vastamielenosoituksia, kun armenialaiset vaativat omissa protesteissaan Vuoristo-Karabahin eroa. Azerbaidžanin puoluejohtaja uhkasi, että 14. helmikuuta, että 100000 azeria on valmiina lähtemään Vuoristo-Karabahiin tappamaan armenialaisia. Muutamaa päivää myöhemmin azeripoliitikko Oglu Orujov uhkasi Sumgaitin armenialaisia mm. lastenmurhilla, talojen poltolla ja naisten raiskauksilla, ellei vuoristo-Karabahin itsenäisyyskampanjointi lopu. Stepanakertissa julistettiin armenialaisen Vuoristo-Karabahin itsenäisyys hanke joukkomielesnoituksessa mm. 13. ja 20. helmikuuta. Neuvostojohtaja Mihail Gorbatsov ei hyväksynyt Vuoristo-Karabahin eroa Azerbaidžanista. Pian Azerbaidžaniin levisi huhu, että armenialaiset olisivat tappaneet siellä yhden azerin. Tämä laukaisi 22. helmikuuta azeriväkijoukon hyökkäyksen kohti armenialaisten asuttamaa aluetta. Väkijoukko poltti matkalla armenialaisten koteja. Poliisi pysäytti 23. helmikuuta rynnistyksen Ashkeranin seudulla Vuoristo-Karabahissa. 50 armenialaista kyläläistä haavoittui, kaksi nuorta azeria kuoli, tuntematon määrä azereita ja poliiseja haavoittui. Toinen azereista kuoli azeripoliisin surmaamana. Azerbaidžanin radio mainitsi, että armenialaiset olivat murhanneet nuo kaksi azeria.