Edmund Husserl
Husserlin fenomenologian lähtökohta kiteytyy hänen iskulauseeseensa "zu den Sachen Selbst" eli "asioihin itseensä". Tämän mukaan fenomenologisessa tutkimuksessa suoritetaan ensin "epokhe" eli sulkeistetaan kaikki ennakko-oletukset, jotka kohdistuvat tutkittavaan objektiin. Tällaisia ovat kaikki ennakkotietomme ja ennakkoasenteemme, jotka ilmiöön liittyvät. Husserl pyrki siis filosofiassa eroon luonnollisesta asenteesta samantapaiseen puhtaaseen lähtökohtaan kuin René Descartes vuosisatoja häntä ennen. Taustalla on varman eli "apodiktisen" perustan löytäminen tiedolle. Husserlin mukaan ei-filosofinen luonnollinen asenne on teoreettinen asenne, joka ylittää apodiktisen tiedon rajan ja on nähtävissä myös tieteissä. Tähän ajatukseen perustuu hänen fenomenologinen tiedekritiikkinsä.
Fenomenografia
Fenomenografian ontologia on jossain määrin jännitteinen, sillä fenomenografian ontologisen skaalan toisessa päässä oleva konstruktivismi taas päinvastoin ajattelee, että ihmiset itse konstruoivat henkilökohtaiset ja sosiaaliset todellisuutensa. Toisaalta varsinkin kriittiset konstruktivistit ovat myöntäneet ihmisestä ulkopuolella olevan todellisuuden olemassaolon. Keskeistä on, ettei tästä todellisuudesta voida tehdä suoria päätelmiä, vaan kaikki tapahtuu tulkiten ja käsityksiä konstruoiden (toisen asteen näkökulma).