H. P. Lovecraft
Vuoden 1917 kesäkuussa Lovecraft palasi kertomakirjallisuuden pariin. Tuohon aikaan syntyivät novellit ”The Tomb” ja ”Dagon”, joista viimeksi mainittu oli Lovecraftin ensimmäinen julkaistu teos. Novelli julkaistiin "Weird Tales" -lehdessä vuonna 1923. Samoihin aikoihin Lovecraft alkoi kirjeenvaihdon muun muassa Forrest J. Ackermanin, Robert Blochin ja Robert E. Howardin kanssa. Hän kirjoitti kuudessa ja puolessa vuodessa 29 lyhyttä novellia, joiden joukossa olivat hänen oma suosikkinsa ”Erich Zannin musiikki” ja ensimmäinen menestyksensä ”Rotat seinissä”.
Necronomicon
Necronomicon on kauhukirjailija H. P. Lovecraftin Cthulhu-kertomuksista peräisin oleva kuvitteellinen grimoire eli kirja, joka sisältää loitsuja ja tietoa yliluonnollisista voimista. "Necronomiconin" sisältöä Lovecraft ei koskaan kuvannut tarkasti, mutta listaa sen "kauheiden ja kiellettyjen kirjojen" joukkoon. Lovecraft mainitsi kirjan ensimmäistä kertaa vuonna 1922 kirjoitetussa ja vuonna 1924 julkaistussa "The Hound" -novellissa. Kirjan kuvitteelliseen tekijään Abdul Alhazrediin hän oli viitannut jo vuotta aiemmin novellissaan "Nimetön kaupunki" ("The Nameless City"). Myöhemmin muutkin Cthulhu-mytologian kirjoittajat ovat maininneet "Necronomiconin" teksteissään. Merkittävin heistä lienee kirjan kuvitteellista historiaa laajentanut August Derleth.