Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Ranskan kansanäänestys uudesta perustuslaista 1804
Ranskassa järjestettiin kansanäänestys keisarikunnan perustamisesta marraskuussa 1804. Virallisesti ilmoitetun tuloksen mukaan äänioikeutetut äänestivät lähes yksimielisesti uuden perustuslain puolesta. Tuloksen myötä Napoleon Bonaparten asema muuttui ensimmäisestä konsulista ranskalaisten keisariksi. Noin seitsemän miljoonaa äänestäjää kutsuttiin osallistumaan, joista 52,80% pidättyi äänestämästä. Bonaparte kruunasi itsensä keisari Napoleon I:ksi joulukuussa.