Amerikan Samoa
Amerikan Samoa on Yhdysvaltojen järjestämätön ("unorganized") ja maahan sulauttamaton ("unincorporated") territorio. Territorion paikallishallinto on järjestetty liittovaltion mallin mukaisesti: Amerikan Samoan lainsäädäntöelin on kaksikamarinen Fono, jonka senaatissa on 18 jäsentä ja edustajainhuoneessa 21 jäsentä. Senaatin jäsenten toimikausi on neljä vuotta. Jäsenet ovat "matai"-päälliköitä, ja senaattiin heidät valitsevat kunkin piirin korkeimmat päälliköt. Edustajainhuoneen jäsenten toimikausi on kaksi vuotta. Edustajainhuoneen vaalia varten territorio jakautuu 21 vaalipiiriin, joista kustakin valitaan yksi edustaja. Swains Islandin edustajaa ei valita vaaleilla, eikä hänellä ole äänestysoikeutta Fonossa. Hallinto rahoitetaan osittain paikallisilla verotuloilla, mutta yli 60 prosenttia rahoituksesta on liittovaltion avustusta. Amerikan Samoalla on Yhdysvaltain edustajainhuoneessa yksi edustaja, jolla ei ole äänestysoikeutta kongressissa.
Usambara
Usambaran alueella on ollut asutusta ainakin 1,5 miljoonan vuoden ajan. Huhtikuussa 2009 alueelta löytyi kivettyneitä ihmisten jalanjälkiä. Nykyisten asukkaiden esi-isät tulivat alueelle satoja vuosia sitten. 1700-luvun puoivälissä alueella kukoisti Sambaan kuningaskunta. Kun alue oli Saksan Itä-Afrikkaa, saksalaiset perustivat Lusothon ja suosivat sitä lomakohteenaan. He suunnittelivat alueelle ennen kaikkea kahvin viljelyä. Sademetsän rehevyys sai ihmiset uskomaan, että maa on hedelmällistä, vaikka siinä itse asiassa on varsin vähän ravinteita. Metsän hakkaamisen jälkeen kahvi menestyi nuorilla plantaaseilla vain muutamia vuosia. Saksalaiset aloittivat 1900-luvun alussa rautatien rakentamisen alueelle, aikomuksenaan rakentaa rata Tangan satamasta Victoriajärvelle, mutta jättivät sen kesken ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Britit jatkoivat rataa Arushaan asti.
Alueella elää monia kotoperäisiä kasvi- ja eläinlajeja, varsinkin matelijoita, sammakkoeläimiä ja nilviäisiä. Metsissä on kuusitoista puulajia, joita ei kasva missään muualla kuin Itä-Usambarassa, ja noin 500 lajia on kotoperäisiä laajemmalla Itä-Afrikan vuoristokaarella. Huonekasvina tunnetun paavalinkukan eli saintpaulian kantamuoto on löydetty tältä alueelta, ja viimeiset suvun villit lajit elävät Usambarassa.