Francisco Franco
Francisco Paulino Hermenegildo Teódulo Franco y Bahamonde (4. joulukuuta 1892 – 20. marraskuuta 1975) oli espanjalainen kenraali, joka toimi kansallismielisten armeijoiden ylipäällikkönä näiden voittoon päättyneessä Espanjan sisällissodassa ja sen jälkeen Espanjan diktaattorina 1939–1975. Hän johti 36 vuoden ajan äärioikeistolaista falangistihallitusta arvonimellä ”El Caudillo de España”. Espanjasta tuli demokraattinen Francon kuoltua.
Estanislao Figueras
Figueras liittyi vuonna 1840 Espanjan tasavaltalaisiin, jotka olivat jyrkässä oppositiossa maan tuolloista poliittista järjestelmää vastaan. Hän toimi asianajajana Tarragonassa ja tuli vuonna 1850 valituksi cortesiin, johon muodostui tasavaltalaisten ryhmä. Ramón María Narváezin hallitus vangitsi hänet toukokuussa 1867. Vuoden 1868 vallankumouksen jälkeen Figueras kohosi yhdeksi cortesin tasavaltalaisen vähemmistön johtajista yhdessä Francisco Pi y Margallin ja Emilio Castelarin ohella. Hän vastusti vuoden 1869 monarkistista perustuslakia ja kaikkia kuningasehdokkaita. Kun kuningas Amadeus I luopui kruunusta ja Espanja muuttui tasavallaksi, Figueras nimettiin 12. helmikuuta 1873 ”toimeenpanovallan johtajaksi” ("Presidente del Poder Ejecutivo"). Hän kuitenkin luopui tehtävästä jo saman vuoden kesäkuussa. Hän kannatti federatiivisen tasavallan julistamista. Figueras luopui politiikasta Alfonso XII:n noustua kuninkaaksi.