Euro
Vasta 1990-luvun alussa todellinen yhteisvaluutta alkoi näyttää yhdentymiskehityksen saavutusten puolesta mahdolliselta. Vuoden 1990 puolivälistä lasketaan käynnistyneen Euroopan talous- ja rahaliiton, EMU:n, ensimmäisen vaiheen, sillä tuolloin silloisen EU:n alueella oli saatu poistettua lähes kaikki entiset pääoman vapaan liikkuvuuden esteet. 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tietämiltä 1990-luvun alkuvuosiin jatkunut finanssimaailmassa levoton aika kuitenkin sisälsi muun muassa lamakausia eri maissa ja voimakkaita kansallisten valuuttojen kurssien vaihteluja, joista osa johtui valuuttakeinottelijoiden toimista. Tämä myllerrys toisaalta lykkäsi yhteisvaluutan luomista, mutta toisaalta vahvisti tahtoa saada yhteisvaluutta aikaan: monen maan yhteinen raha nähtiin mahdollisuutena suojautua sellaisilta globalisoituvan maailmantalouden voimilta, joita vastaan Euroopan minkään maan kansallinen raha ei enää yksinään ollut riittävän suuri ja vahva.
Saksalaiset eurokolikot
Saksalaisissa eurokolikoissa on kaikkiaan kolme erilaista kääntöpuolta. Yhden, kahden ja viiden sentin kolikoihin kääntöpuolen suunnitteli Rolf Lederbogen ja niissä on kuvattuna tammen oksa. Kääntöpuolen 10, 20 ja 50 sentin kolikoihin suunnitteli Reinhard Heinsdorff ja niissä on kuvattuna Brandenburgin portti. Yhden ja kahden euron kolikoihin kääntöpuolen suunnittelivat Heinz Hoyer ja Sneschana Russewa-Hoyer ja niissä on kuvattuna kotka, joka on myös Saksan vaakunassa. Kaikkien Saksan eurokolikoiden kääntöpuolelta löytyy EU:n kaksitoista tähteä sekä kolikon valmistusvuosi.