Myanmar
Maa itsenäistyi 1948 nimellä "Burman liitto", mutta kansallismieliset kilpailijat murhasivat kansallissankariksi nousseen Aung Sanin kuten suuren osan hänen hallitustaankin jo ennen itsenäistymistä. Japanilaisten aikana hallinnut Ba Maw pyysi entistä ulkoministeriä U Nuta maan johtoon.
Ensimmäinen anglo–burmalainen sota
Konbaungin dynastian perustaja burmalainen kuningas Alaungpaya oli vallannut entisen burmalaisen pääkaupungin Avan moneilta vuonna 1752 ja edelleen Dagonin kaupungin etelässä, joka nimettiin vuonna 1755 Rangooniksi. Alaungpayan kaudella burmalaiset valtasivat myös Hamsavatin kuningaskunnan Pegussa vuonna 1757 ja Ayutthayan nykyisessä Thaimaassa vuonna 1767. Burmalaiset pyrkivät levittäytymään myös länteen. He järjestivät sotaretkiä Intian Manipuriin, sekä valloittivat Arakanin vuonna 1784 ja Assamin vuonna 1816. Burmalaisten levittäytyminen länteen toi heidät kosketuksiin Intian niemimaata hallinneiden brittien kanssa. Britit hallitsivat Chittagongia Arakanin pohjoispuolella ja burmalaisten valloitettua Arakanin monet paikalliset olivat siirtyneet brittien hallitsemalle alueelle, josta he tekivät sotaretkiä burmalaisille menettämilleen maille. Arakanilaiset kapinalliset onnistuivat hetkellisesti valtaamaan takaisin jopa alueen pääkaupunki Mrohaungin. Burmalaiset vastasivat arakanilaisten sotaretkiin tekemällä omia sotaretkiään brittien hallitseman Bengalin puolelle. Jännitteet brittien ja burmalaisten välillä alkoivat kärjistyä osapuolten rajaseudulla. 24. syyskuuta 1823 burmalaiset joukot hyökkäsivät brittiosastoa vastaan Shahpurin saarella lähellä Chittagong-jokea ja tammikuussa 1824 toinen burmalaisen sotajoukko teki hyökkäyksen burittien suojeluksessa olleelle alueelle Assamin Cacharissa. Britit vastasivat lopulta julistaen sodan 5. maaliskuuta 1824.