Einar Vihma
Einar August Vihma (vuoteen 1936 Wichmann; 19. syyskuuta 1893 Kuopio – 5. elokuuta 1944 Ihantala) oli suomalainen kenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari. Talin–Ihantalan taistelussa kuollut Vihma oli viimeinen jatkosodassa kaatunut jääkäri ja tiettävästi itsenäisen Suomen ainoa sodassa rintamalla kaatunut kenraali. Muita sodassa kuolleita kenraaleja ovat Kaarlo Viljanen ja Aarne Snellman, jotka ylennettiin kenraaleiksi vasta haavoittumisen jälkeen. Vihma osallistui myös 1912 Tukholman kesäolympialaisten joukkuevoimisteluun varamiehenä.
Väinö Laherma
Laherman vanhemmat olivat kauppias Jeremias Vikman ja Anna Helena Hautala ja puoliso vuodesta 1919 Naimi Johanna Hyrkäs. Kansanedustaja, pankinjohtaja Jonas Laherma (1888–1977) oli hänen veljensä. Laherma tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1912 ja valmistui voimistelunopettajaksi Keisarillisesta Aleksanterin-Yliopistosta 1915. Helsingin Toisen suomalaisen lyseon voimistelunopettajana Laherma toimi vuodesta 1925 aina vuoteen 1956 asti. Laherma oli mukana perustamassa "Työväen Urheilulehteä" 1917 ja tuli TUL:in voimistelujaoston johtoon 1919. Hän oli aktiivinen sosiaalidemokraatti, mutta ei osallistunut TUL:in poliittisiin erimielisyyksiin 1920-luvulla. Laherma kirjoitti kaksiosaisen oppaan telinevoimistelusta ("Telinevoimistelu: harjoitusopas" 1921, 1922) ja ensimmäisenä Suomessa oppaan henkisestä valmennuksesta ("Urheiluvoitto ja mielikuvitus", 1924). Hänet tunnettiin tiukkana raittiusmiehenä. Laherma kannatti yhteistyötä SVUL:in kanssa päinvastoin kuin liiton johtajiston enemmistö. Hän toimi TUL:in liittotoimikunnan jäsenenä ja liiton varapuheenjohtajana. Vuodesta 1929 hän oli TUL:in edustaja opetusministeriön alaisessa valtion voimistelu- ja urheilulautakunnassa ja vuonna 1952 hänet nimitettiin ensimmäisenä henkilönä Suomessa päätoimiseen urheiluhallinnon virkaan, opetusministeriön perustaman urheiluasioista vastaavan toimiston päälliköksi.