Hurrilaiset
Hurrilaiset (joskus myös khurrilaiset, nuolenpääkirjoituksessa u-ur-ri ) olivat vähän tunnettu kansa varhaisessa Lähi-idässä. Hurrilaisia saapui pohjoiseen Mesopotamiaan noin 2500 eaa. pohjoisesta Kaukasukselta, Kurdistanista ja Luoteis-Iranista. Heidän tunnettu kantamaansa oli Khaburjoen latvoilla Subartussa. Akkadilaisajalta noin 2350–2200 eaa. tunnetaan hurrilainen keskus Urkeš. Noin 1800–1700 eaa. hurrilainen asutus levisi voimakkaasti pohjoisessa Lähi-idässä. Indoiranilainen yläluokka oli ottanut vallan hurrilaisilla alueilla ja ajoi kansaa levittäytymään. Heidän valtioitaan olivat muun muassa Mitanni noin 1550–1350 eaa. ja Urartu 850–620 eaa. Mitanni oli egyptiläisten liittolainen Amarna-kaudella, ja Urartu oli Assyrian vihollinen. Luultavasti hurrilaiset toivat hevosen Lähi-itään vuoden 2000 eaa. paikkeilla.
Lumbeet
Jo 1700-luvun aikana lumbeiden pääkieleksi muotoutui englannin kieli. Suurin osa heidän väestöstään tunnusti kristinuskoa vuosisadan lopulta eteenpäin, mutta ympäristön valkoinen väestö vieroksui heidän yhteisöään ja luki heidät värillisiksi. Lumbeiden kohtelu pysyi huonona koko 1800-luvun. Yhdysvaltian sisällissodassa Etelävaltioiden joukot pakottivat monet lumbeet työskentelemään linnoitustöissä epäinhimillisissä olosuhteissa ja Amerikan kodinturvajoukot terrorisoivat jatkuvasti heidän kommuunejaan. 
Sisällissodan jälkeen eräänlaisena Robin Hoodina legendaksi noussut Henry Berry Lowrie kokosi lumbeiden ja mustien orjien joukosta sissijoukon, joka erikoistui ryöstämään rikkaiden amerikkalaisten maatiloja. Ryöstämänsä omaisuuden Lowrie jakoi köyhille intiaaneille ja mustille. Kodinturvajoukot jäljittivät Lowrien sissejä, mutta nämä käyttivät hyödykseen laajoja suo-alueita ja onnistuivat toistuvasti pakenemaan. Sodan jälkeen Lowrien johtama lumbeiden joukko kahakoi myös Yhdysvaltain armeijan ja Ku Klux Klanin kanssa kunnes tilanne rauhoittui Lowrien kadottua 1870-luvun alussa.