Karjalankarhukoira
Koiran pää on edestä katsottuna kolmionmuotoinen, kirsu suuri ja musta. Silmät ovat aina ruskeat ja melko pienet. Pystyt, keskikokoiset korvat ovat kiinnittyneet verrattain ylös. Purenta on leikkaava ja tiivis. Keskipitkä ja ylös kiinnittynyt häntä kaartuu kippuraksi selän päälle. Sen pitäisi koskettaa runkoa kärkiosallaan joko sivulla tai selän päällä. Häntä voi olla myös synnynnäisesti töpö; tätä ei lueta rotumääritelmässä virheeksi. Karjalankarhukoira liikkuu mieluiten laukkaamalla. Liikkeet ovat kevyet ja vaivattomat.
Yorkshirenterrieri
Yorkshirenterrierillä on pitkä, silkkinen karvapeite, joka laskeutuu suorana ja sileänä maahan saakka. Rotu on ryhdikäs, pystykorvainen ja terrierimäinen, sen runko on hieman korkeutta pidempi. Aluskarvaton turkki on pitkää, päässä ja rinnassa on kullanväristä ja muualla turkin väri on tumman teräksensininen. Yorkshirenterrierin paino on 1,5 kg-6,5 kg. Etenkin turkin pituuden suhteen ollaan varsin tarkkoja, sillä juuri pitkä silkkikarvainen turkki tekee koirasta rotupuhtaan. Rodun korkeasta jalostusasteesta ja jalostusketjun lyhyydestä johtuen varsin usea koira kasvaa yli 3,1 kg. Myös värivirheitä esiintyy paljon. Etenkin kokomustan värityksen aikaansaava geenivirhe on ilmeisen hallitseva, josta seuraa, että kaikista mustan koiran pennuista tulee automaattisesti mustia. Yorkshirenterrieri on maailman toiseksi pienin koirarotu chihuahuan jälkeen.
Suomessa rotu on melko harvinainen, ja yorkshirenterriereitä rekisteröidään vajaa 300 vuodessa. Rotumääritelmän sanoin yorkshirenterrieri on valpas, älykäs, vilkas sekä tasapainoinen kääpiöterrieri. Se on iso koira pienessä koossa, jota voisi kuvata suorastaan uhkarohkeaksi. Koulutus saattaa olla hieman haastavaa kuten muillakin terriereillä, sillä miellyttämishalua ei ole yhtä paljon kuin esimerkiksi paimenkoirilla.