Heraldiikka
Heraldiikka eli vaakunaoppi on oppi vaakunoista ja lipuista. Heraldiikka jakautuu kahteen päähaaraan: historialliseen ja taiteelliseen heraldiikkaan. Historiantutkimuksena vaakunaoppi käsittää genealogisen ulottuvuuden, taiteena kuvataiteen ja erityisen heraldisen selitystaidon. Lisäksi vaakunoilla on perinteinen yhteisölliseen asemaan liittyvä merkitys. Sillä on oma keskitetty sääntöjärjestelmänsä ja käsitteistönsä. Nimitys heraldiikka tulee ranskan kielen airutta tarkoittavasta sanasta "hérault". Englannin kielessä sama sana on "herald".
Gustaf von Numers (heraldikko)
Numers ei ollut koskaan päätoiminen taiteilija. Hän työskenteli teollisuuden palveluksessa, viimeksi Teollisuusvakuutus-yhtiön konttoripäällikkönä, ja oli heraldikkona itseoppinut. Hän oli kuitenkin yksi harvoja heraldiikkaan perehtyneitä suomalaisia taiteilijoita, kun Suomessa säädettiin vuonna 1949 laki kunnanvaakunoista. Niinpä von Numers sai suunniteltavakseen noin 150 kunnan vaakunat. Hänen aktiivisin kautensa sijoittui vuosiin 1952–1957. Numers suunnitteli myös puolustusvoimien päätunnuksen vuonna 1963, joukko-osastoliput kenttätykistölle, rannikkotykistölle, ilmavoimille ja laivastolle, useita sukujen, yhdistysten ja järjestöjen tunnuksia sekä Serafiimiritarikunnan jäseniltään edellyttämät henkilövaakunat presidentti J. K. Paasikivelle 1950 ja Urho Kekkoselle 1956. Hän myös kehitti vuonna 1950 havukoron. Kun Suomen Valkoisen Ruusun suurristin ketjuista poistettiin vuonna 1963 hakaristikuviot, von Numers suunnitteli niiden tilalle uudet havuristit, jotka perustuivat havukoroon.