Dreyfusin tapaus
Dreyfusin tapaus () oli Ranskaa vuosina 1894–1906 kuohuttanut oikeustapaus. Sen keskushenkilönä oli Ranskan armeijan yleisesikunnassa palvellut kapteeni Alfred Dreyfus, jonka väitettiin välittäneen saksalaisille sotasalaisuuksia.Kari 2001, s. 342. Dreyfusin tuomitseminen elinkautiseen vankeusrangaistukseen jakoi ranskalaisen yhteiskunnan voimakkaasti tuomion tukijoihin ja Dreyfusin syyttömyyteen uskoviin. Lopulta Dreyfus armahdettiin ja julistettiin syyttömäksi ja oikeaksi vakoojaksi paljastui majuri Marie Charles Ferdinand Walsin-Esterházy.
Dragutin Dimitrijević
Dimitrijević oli vuonna 1911 perustetun "Ujedinjenje ili Smrt" (”Yhdistyminen tai kuolema”) -nimisen kansallismielisen salaseuran johtaja ja perustajajäsen. Järjestö tunnettiin paremmin nimellä "Crna Ruka" (”Musta käsi”), ja sen tavoitteena oli toteuttaa väkivaltaisia iskuja Suur-Serbian luomiseksi. Dimitrijević käytti järjestön johtajana salanimeä Apis eli ”pyhä härkä”. Serbinationalistien kiinnostuksen pääkohteena oli Itävalta-Unkarille kuuluneen Bosnian ”vapauttaminen”, ja Dimitrijević uskoi arkkiherttua Frans Ferdinandin murhan palvelevan tätä tavoitetta. Vuonna 1911 Dimitrijević oli laatinut epäonnistuneen suunnitelman keisari Frans Joosefin salamurhaamiseksi, mutta sen jälkeen hänen huomionsa kääntyi Frans Ferdinandiin, jonka ajama Itävalta-Unkarin muuttaminen liittovaltion suuntaan olisi toteutuessaan vähentänyt Suur-Serbia-ajatuksen kannatusta Bosnian serbien keskuudessa.