Georg Magnus Sprengtporten
Sprengtportenin asema Suomen historiassa on kiistelty ja ristiriitainen. Häntä on luonnehdittu niin maanpetturiksi kuin kansallissankariksikin. Sprengtportenia on yleisesti pidetty hankalana persoonana, joka suututti ihmisiä äkkiväärällä käytöksellään. Hän oli myös kunniankipeä ja kateellinen. Myös Sprengtportenin Suomen itsenäistymispyrkimysten motiiveista vallitsee epäselvyys: oliko kyseessä puhdas isänmaallisuus vai halu kostaa Ruotsin kuninkaalle ja päästä itse Suomen kenraalikuvernööriksi.
Gammelbacka
Gammelbacka oli alun perin vanha tila ja kartano, jonka perinteet ulottuivat 1500-luvulle. Vuonna 1732 Gammelbackan osti Magnus Vilhelm Sprengtporten, ja omistus siirtyi vuorostaan hänen pojilleen Jacob Magnus Sprengtportenille och Göran Magnus Sprengtportenille 1700-luvun lopulla. 1800-luvun alussa Gammelbacka siirtyi von Bornin aatelissuvulle. Myöhemmin kartano on kuulunut suvuille Björkenheim, Eklund ja Eklöf. Vuonna 1956 Eklöfin perhe perusti yhtiön, jonka tehtävä oli hoitaa tila, mutta jo vuonna 1964 yhtiön osakkeet siirtyivät silloiselle Porvoon maalaiskunnalle ja Helsingin Asuntokeskuskunta Hakalle, jotka pyysivät Alvar Aallon arkkitehtitoimistoa suunnittelemaan nykyinen Gammelbackan kaupunginosaa. Gammelbackan kartanon kulttuurihistoriallinen päärakennus tuhoutui palossa vuonna 1974. Päärakennuksen muutostyöt oli suunnitellut Carl Ludvig Engel 1840-luvulla. Rakennuksessa oli ennen paloa ehtinyt lyhyen ajan toimia venäläisten maastamuuttajien vanhainkoti. Engelin piirtämän navetan kivimuuri on edelleen paikallaan palaneen kartanon vieressä. Gammelbackassa on nykyään useita tuhansia asukkaita ja henkilöt, joiden äidinkieli on muu kuin suomi tai ruotsi muodostavat 13 % väestöstä. Ruotsinkielisiä on n. 35% väestöstä ja suomenkielisiä n. 50%.