Pakko-oireinen häiriö
Pakko-oireisen häiriön erottaminen muista ahdistuneisuuden muodoista, kuten tavallisesta jännityksestä ja stressistä, on tärkeää. Henkilöllä, joka vaikuttaa tiettyyn aiheeseen takertuneelta tai on täydellisyyttä tavoitteleva, ei välttämättä ole pakko-oireista häiriötä. Pakko-oireiseksi potilas voidaan määritellä silloin, kun pakonomaisiin ajatuksiin tai toimintoihin menee aikaa yli kaksi tuntia päivässä tai kun oireista on muuten merkittävää haittaa ihmisen toimintakyvylle.
Pakkotoisto
Lihasta voidaan kuorman ja harjoitusmäärän lisäämisen lisäksi ylikuormittaa myös erilaisin harjoituksen tehokeinoin. Yksi tällainen menetelmä on pakkotoistot, joissa avustaja avustaa harjoittelijan uuvuttua vielä muutaman lisätoiston. Tällöin lihas pakotetaan jatkamaan voimantuottoa, kun se on osittain väsynyt. Menetelmän tehokkuuden arvellaan perustuvan useamman motorisen yksikön aktivoitumiseen kuin mitä tavallisella harjoitussarjalla olisi mahdollista ja siten riittävän harjoitusvaikutuksen saavuttamiseen. Pakkotoistomenetelmä aiheuttaa myös merkittävää lihasarkuutta. Tutkimusten mukaan pakkotoistojen käyttö stimuloi hormonitoimintaa, erityisesti kortisolin ja kasvuhormonin osalta ja lisää hermo-lihasjärjestelmän kuormittumista.