Napoleonin kuolema
Napoleon I, entinen Ranskan keisari, kuoli 5. toukokuuta 1821 Saint Helenan saarella. Virallisen selityksen mukaan hän kuoli vatsasyöpään, mutta tämä on kyseenalaistettu ja joidenkin tutkijoiden mukaan Napoleon myrkytettiin.
Bertrand Barère de Vieuzac
Barère onnistui pakenemaan ja pääsi osalliseksi yleisestä armahduksesta; Napoleonin noustua valtaan hän totesi olevansa epäsuosiossa. Palaavat Bourbonit karkottivat vuonna 1815 Barèren maasta kuninkaanmurhaajana. Vuonna 1830 hän palasi ja sai pienehkön poliisipäällikön viran synnyinkaupungissaan Tarbesissa Pyreneillä. Sitä hän hoiti elämänsä viimeisen vuosikymmenen.
Barére oli eräs niitä harvoja vallankumouksen huipun tuntumassa olleita todella päätöksentekoon osallistuneita vaikuttajia – kuninkaan kuolemaan tuominneen konventin istunnon puhemies – joka kuoli luonnollisen kuoleman omassa vuoteessaan. Toinen oli hänen ystävänsä Carnot, joka kuoli Saksassa hyvin arvostettuna. Lähes kaikki muut terrorin avainhenkilöt kuolivat joko mestauslavalla, kuten Billaud-Varenne maanpakolaisena kaukana, kuten Roland oman käden kautta tai kuten Lepeletier de Saint-Fargeau tai Marat kostomurhien uhreina. Sairauteen menehtynyt – Octave Aubryn mukaan juopottelulla itsensä tappanut – Mirabeau on toinen poikkeus, mutta hän kuolikin ennen kuin vallankumous todella pääsi vauhtiin.