Suomen Pankki
Suomen Pankki (lyhenne SP) on Suomen keskuspankki ja jäsenenä Euroopan keskuspankin valvomassa Euroopan keskuspankkijärjestelmässä (EKPJ). Suomen pankin pääkonttori sijaitsee Helsingin Kruununhaassa Snellmaninkadun, Rauhankadun, Kirkkokadun ja Unioninkadun rajaamalla tontilla. Vuonna 1883 valmistuneen pankkirakennuksen suunnitteli saksalainen arkkitehti Ludwig Bohnstedt. Suomen Pankin perusti vuonna 1811 keisari Aleksanteri I Porvoon valtiopäivien esityksestä Turkuun nimellä Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contori. Pankki siirrettiin Helsinkiin 1819. Suomen Pankki on maailman neljänneksi vanhin keskuspankki, joskin toimintansa alkuvaiheissa sillä ei juuri ollut keskuspankin toimenkuvaan kuuluvia tehtäviä. Keskuspankin piirteitä toivat vuoden 1840 raharealisaatio, Suomen markan ottaminen käyttöön 1860–1865 ja liikepankkien perustaminen 1800-luvun jälkipuoliskolla.
Otto Hjelt (pankinjohtaja)
Näkyvän aseman Helsingin liike-elämässä nopeasti saavuttanut Hjelt nimitettiin vuonna 1889 perustetun Kansallis-Osake-Pankin ensimmäiseksi pääjohtajaksi. Hänen johdollaan KOP aloitti yhtenä Suomen ensimmäisistä liikepankeista laajamittaisen vekselien rediskonttauksen Suomen Pankissa luoton keräämiseksi. Hjeltin ura päättyi yllättäen syksyllä 1891, kun "Nya Pressen" -lehti väitti hänen auttaneen erästä konkurssirikokseen syyllistynyttä ravintolayrittäjää väärien taseiden laatimisessa. KOP:n hallintoneuvosto päätti äänin 5–4 hyllyttää hänet pankin maineen suojelemiseksi, mutta perui päätöksen, kun oikeus totesi hänet syyttömäksi. KOP:n johtokunnan jäsen Otto Stenroth oli kuitenkin sitä ennen ehtinyt laatia selvityksen Hjeltin muista ongelmallisista toimista, joihin kuului muun muassa henkilökohtaisten pikalainojen nostamista pankin kassasta. Lauri Kivekkään johtaessa hyökkäystä hallintoneuvosto päätti marraskuun lopussa 1891 uudelleen äänin 5–4 erottaa Hjeltin.