Kirjava ”Puolue” – Elonkehän Puolesta
Puolueen perusti vihreän liikkeen vähemmistö vuonna 1988, hieman ennen Vihreän liiton rekisteröitymistä puolueeksi. Puolueen perustajajäseniä olivat muun muassa Eero Paloheimo ja Erkki Pulliainen, jotka siirtyivät kuitenkin pian Vihreään liittoon. Myös Pentti Linkola oli mukana Ekologisen puolueen toiminnassa. Linkolan mielipiteet jakoivat puolueväkeä ja hän putosi puoluevaltuustosta vuoden 1996 puoluekokouksessa. Linkolan vastaista linjaa johti Elonkehän päätoimittaja Eero Taivalsaari, jonka puoluehallitus erotti tehtävästä toukokuussa 1996. Taivalsaari ei kuitenkaan suostunut eroamaan. Hallitus vaihtoi lehden toimiston lukot, mutta Taivalsaari vaihtoi ne uudestaan. Vanha hallitus pyrki mitätöimään puoluekokouksen virheellisyyksien vuoksi.
Eduskuntavaalit 1995
Pienemmistä puolueista Vasemmistoliitto onnistui kolmella lisäpaikallaan katkaisemaan äärivasemmiston pitkän tappioputken. Vihreiden kauan jatkunut voittokulku puolestaan katkesi ääniosuuden laskuun, yhden paikan menetykseen ja puheenjohtaja Pekka Haaviston putoamiseen eduskunnasta. Suomen Maaseudun Puolueelle jäi enää yksi eduskuntapaikka ja politiikan tarkkailijat katsoivat puolueen menettäneen ns. sosiaalisen tilauksensa. Edellisissä vaaleissa Naisliikkeen nimellä esiintynyt Naisten puolue lähti uusiin vaaleihin toiveikkain mielin, mutta sen kannatus jäi kauas eduskuntapaikasta. Uutena eduskuntapuolueena aloitti Ekologinen Puolue Vihreät ("Eko-vihreät"), jonka ohjelma ja tavoitteet olivat huomattavasti jyrkempiä kuin Vihreän liiton. "Eko-vihreiden" näkyvimpiä edustajia oli kansanedustajaksi nousseen tamperelaisen psykologin ja muusikon Pertti "Veltto" Virtasen ohella ympäristöfilosofi ja kalastaja Pentti Linkola, jonka ehdotukset toimenpiteistä ihmiskunnan ja luonnon pelastamiseksi niitä uhkaavalta tuholta olivat herättäneet kohua.