Guldhøj
Hautakumpua tutkivat vuonna 1891 V. Boye ja H. Petersen apunaan joukko työmiehiä. Työ tehtiin ripeästi ja paikalle ei palattu enää jatkotutkimuksia varten. Kyseessä oli ensimmäinen tammiarkkuhautaukseen liittyvä arkeologinen kaivaus, joka dokumentoitiin siksi myös valokuvin. Kolmesta tammiarkusta on suoritettu dendrokronologinen analyysi, jonka avulla on arvioitu tammipuiden kaatamisvuodet. Ensimmäinen analyysi tehtiin arkuille B ja C vuonna 1975, ja toisella kertaa se tehtiin arkuille A ja C vuonna 2011.
Taalainkoivu
Taalainkoivu ("Betula pendula" f. "dalecarlica") rauduskoivun liuskalehtinen muoto. Taalainkoivu on löydetty Ruotsista, Taalainmaalta vuonna 1767. Sen lehti muodostuu kahdesta toisiaan allekkaisesta liuskasta. Näin ollen lehdessä on kärkiä yhteensä viisi. Eräs toinen rauduskoivun liuskalehtinen versio loimaankoivu (f. "crispa"), jossa on yksi liuskapari, joten kärkiä on kolme. Kummatkin liuskalehtiset rauduskoivut ovat riippaoksaisia ja niitä käytetään koristepuina. Loimaankoivun taimia myydään taimitarhoissa usein tunnetumman taalainkoivun nimellä.