Ylioppilastutkinto Suomessa
Ylioppilastutkintoon kuuluu vähintään neljä koetta, joista äidinkielen koe (suomi, ruotsi tai saame) on kaikille pakollinen. Muut kolme pakollista koetta kokelas voi valita seuraavista: toisen kotimaisen kielen koe, vieraan kielen koe, matematiikan koe tai joku reaaliaineen koe. Yksi pakollisista kokeista pitää olla pitkän oppimäärän koe, eli joko toinen kotimainen kieli, vieras kieli tai matematiikka. Neljän pakollisen kokeen lisäksi kokelas voi suorittaa ylimääräisiä kokeita valintansa mukaan. Kokelas valitsee pakolliset kokeet ilmoittautuessaan ensimmäistä kertaa suorittamaan tutkintoa. Valinta on sitova, eli kokelas ei voi vaihtaa pakollisia aineita ilmoittautumisen jälkeen. Samassa aineessa ei voi suorittaa sekä lyhyen että pitkän oppimäärän koetta.
Ylioppilastutkinto
Aikaisemmin ylioppilastutkinnon suorittaminen merkitsi suoraan oikeutta kirjautua yliopiston opiskelijaksi, mutta opiskelijamäärien kasvettua nopeasti 1900-luvulla käytännöstä on useimmissa maissa jouduttu luopumaan. Perinteisesti ainoastaan ylioppilaita on otettu yliopistoihin opiskelijoiksi, mistä johtuen "ylioppilas" oli suomen kielessä pitkään "yliopisto-opiskelijan" synonyymi, tosin tämäkään ei nykyisin esimerkiksi Suomessa enää päde. Tästä huolimatta ylioppilaalla on yleissivistävän koulutuksen ansiosta yleensä toisen asteen ammatillisen koulutuksen käynyttä paremmat valmiudet opiskeluun yliopistossa ja muualla korkea-asteella.