Kellokortti
Kellokortti on laite, jolla työnantaja valvoo työtunteja työntekijän tekemien leimausten perusteella. Tavallisesti työntekijä leimaa korttinsa työpaikalle tullessaan ja sieltä pois tullessaan sekä pitäessään taukoja. "Työ ja terveys" -tutkimuksessa (2006) hieman yli puolet (55 %) suomalaisista palkansaajista ilmoitti, että omalla työpaikalla seurataan työajan käyttöä. Kellokortilla tai kulunvalvonnalla valvotaan tutkimuksen mukaan joka kolmatta työntekijää. Aiemmin kellokortit olivat mekaanisia, ja työntekijä leimasi kellokorttinsa käsin. Tieto- ja viestintäteknologian kehitys 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä on kuitenkin tuonut tullessaan elektroniset valvontajärjestelmät digitaalisine leimauspäätteineen. Monissa nykyisissä kellokorttilaitteissa hyödynnetään matkapuhelimista tuttua tekniikkaa: laitteen sisällä on SIM-kortti, jonka avulla se toimii langattomasti GPRS-verkossa yhteydessä internetiin.
Christian Marclay
Marclayn tunnetuimpiin teoksiin kuuluu 24 tuntia pitkä videomontaasi "The Clock" (2010). Se on koostettu tuhansista elokuvakatkelmista, jotka tavalla tai toisella viittaavat kellonaikaan. Elokuvat edustavat eri aikakausia ja genrejä: joukossa on mykkäelokuvan klassikoita, Hollywood-hittejä ja suurelle yleisölle tuntemattomiksi jääneitä teoksia. Monissa otoksissa näkyy kello, ja ne on leikattu kellonajan mukaiseen järjestykseen niin, että elokuvassa käydään läpi koko vuorokausi. Kun Marclayn teos on esillä museossa, galleriassa tai tapahtumassa, se synkronoidaan paikalliseen aikaan. "The Clock" oli esillä Venetsian biennaalissa vuonna 2011, missä se palkittiin Kultainen leijona -palkinnolla.