Edmund Husserl
Husserlin fenomenologian lähtökohta kiteytyy hänen iskulauseeseensa "zu den Sachen Selbst" eli "asioihin itseensä". Tämän mukaan fenomenologisessa tutkimuksessa suoritetaan ensin "epokhe" eli sulkeistetaan kaikki ennakko-oletukset, jotka kohdistuvat tutkittavaan objektiin. Tällaisia ovat kaikki ennakkotietomme ja ennakkoasenteemme, jotka ilmiöön liittyvät. Husserl pyrki siis filosofiassa eroon luonnollisesta asenteesta samantapaiseen puhtaaseen lähtökohtaan kuin René Descartes vuosisatoja häntä ennen. Taustalla on varman eli "apodiktisen" perustan löytäminen tiedolle. Husserlin mukaan ei-filosofinen luonnollinen asenne on teoreettinen asenne, joka ylittää apodiktisen tiedon rajan ja on nähtävissä myös tieteissä. Tähän ajatukseen perustuu hänen fenomenologinen tiedekritiikkinsä.
Fenomenalismi
Roderick Chisholm kumosi tällaisen fenomenalismin vuonna 1948. C. I. Lewis katsoi, että fysikaalinen väittämä ”edessäni on ovenkahva” sisältää välttämättä aisteihin perustuvan ehdon ”jos näkisin ovenkahvan ja jos minusta vaikuttaisi, että liikutan kättäni ja tartun siihen, tällöin kaikella todennäköisyydellä seurauksena tulisi olla aistimus ovenkahvaan koskettamisesta”. Lause sisältää tietysti useita erilaisia viittauksia ulkoisiin olioihin, mutta ne jätetään nyt yksinkertaisuuden vuoksi huomiotta. Oletetaan, että seuraava väittämä on totta: ”Olen halvaantunut kaulasta alaspäin ja koen aistiharhoja, jonka mukaan liikun ovea kohti”. Tällöin edessäni voisi olla ovenkahva, minusta vaikuttaisi, että näen sen, ja minusta voisi vaikuttaa siltä, että teen vaaditut liikkeet tarttuakseni siihen – kuitenkin täysin ilman mitään mahdollisuutta, että voisin aistia koskettavani ovenkahvaa.