Yleinen suhteellisuusteoria
Yleinen suhteellisuusteoria () on useimpien fyysikkojen nykyään kannattama, painovoimaa kuvaava teoria, jonka kehitti teoreettinen fyysikko Albert Einstein vuosina 1907–1915. Se on todeksi osoitetun erityisen eli suppean suhteellisuusteorian laajennus. Yleisen suhteellisuusteorian mukaan kahden kappaleen välillä havaittu painovoima johtuu siitä, että kappaleiden massat kaareuttavat aika-avaruutta. Yleisessä suhteellisuusteoriassa gravitaatio siis tulkitaan avaruuden "kaareutumiseksi", toisin sanoen avaruuden geometrian muuttumiseksi. Einsteinin teoria käyttää geometrianaan Riemannin epäeuklidista geometriaa. Teoria korvaa Sir Isaac Newtonin vuonna 1686 julkaiseman teorian painovoimasta voimana massallisten kappaleiden välillä. Kokeiden mukaan Einsteinin teoria on tarkempi ja on näin syrjäyttänyt Newtonin teorian modernissa fysiikassa. Yleinen suhteellisuusteoria ennusti myös gravitaatioaaltojen olemassaolon.
Ontologia
Termiä "ontologia" käytetään, paitsi filosofian osa-alueen nimenä, myös puhuttaessa jonkin tietyn metafyysisen järjestelmän tai tieteellisen teorian olettamasta olioiden joukosta. Tyypillisesti tällainen ontologia muodostaa hierarkkisen rakenteen, jossa oleva tai entiteetti ovat kaikkein ylimmällä tasolla, ja joka sisältää kaiken muun olemassa olevan. Tyypillisiä seuraavan tason luokitteluja ovat universaalit ja partikulaarit, sekä abstraktit ja konkreettiset oliot. Universaalien jaotteluja ovat edelleen muun muassa ominaisuudet ja suhteet. Ontologiset teoriat pyrkivät usein selittämään, mitkä sanat viittaavat todellisiin olemassa oleviin entiteetteihin ja miten, mitkä eivät, ja mitä olemassaolon luokkia tästä seuraa. Kun tätä menetelmää sovelletaan esimerkiksi sellaisiin käsitteisiin kuin ”elektroni”, ”energia”, ”aika”, ”totuus”, ”kausaliteetti”, ”mieli” ja ”Jumala”, ontologia muodostuu keskeiseksi monien filosofian osa-alueiden perusteiden selventämisessä. Myös luonnontieteelliset teoriat olettavat tyypillisesti jonkinlaisen ontologisen järjestelmän, eivätkä nämä perustu aina puhtaasti empiirisiin havaintoihin: esimerkkinä toimivat kvanttimekaniikan teorioissa esiintyvät entiteetit.