Imusolmuke
Imusolmuke "(nodus lymphoideus, nodus lymphaticus, lymphonodus)", jota joskus virheellisesti kutsutaan imurauhaseksi, on pieni, pavunmuotoinen, kotelon ympäröimä imukudoselin, jonka lävitse virtaa imuneste. Imusolmukkeita on runsaasti elimistön eri osissa (ihmisellä arviolta 500–600) erityisesti kaulan, nivusten, kainaloiden ja suoliston alueella. Niiden koko vaihtelee suuresti, ihmisellä ne ovat pituudeltaan normaalisti 1–25 millimetriä; imusolmukkeet suurenevat tavallisesti infektion tai kasvaimen yhteydessä, mutta toisinaan ne voivat terveelläkin ihmisellä tuntua satunnaisesti suurentuneilta. Imusolmukkeet ovat osa imusuonistoa, jonka tehtävät liittyvät elimistön immuunipuolustukseen; ne toimivat suodattimina, joiden lävitse imuneste siivilöityy matkallaan vereen ja jotka keräävät ja tuhoavat verestä bakteereita sekä viruksia.
Imusolmuke
Korteksissa on sidekudosverkoston tukemia tuhansien imusolujen muodostamia soluryhmiä, "imukeräsiä" eli "lymfafollikkeleita" "(noduli lymphoidei)". Pääosin pienistä lymfosyyteistä koostuvia imukeräsiä kutsutaan primaarikeräsiksi. Sekundaarikeräsiä puolestaan ovat imukeräset, joiden keskellä on kalpeampi alue, "itukeskus" "(centrum germinale)". Itukeskus muodostuu (ja tällöin myös primaarikeräinen muuttuu sekundaarikeräseksi), kun B-imusolut alkavat antigeenikosketuksen jälkeen jakaantua aktiivisesti ja muuttua plasmasoluiksi. Korteksin medullaa lähinnä oleva osa (ns. syvä korteksi, jukstamedullaarikorteksi tai parakorteksi) "(paracortex)" ei sisällä imukeräsiä vaan pääasiassa T-imusoluja ja sen muodostuminen on riippuvainen kateenkorvasta.