Tapio Wirkkala
Wirkkala suunnitteli käyttöesineitä muun muassa Ahlström Oy:lle, Airamille, Kultakeskus Oy:lle, Lapin puukolle ja Orakselle. Hän suunnitteli muun muassa vuonna 1951 Milanon IX triennaalin Suomen osaston, joka palkittiin grand prix’llä. Wirkkala toimi useiden muidenkin taideteollisuusnäyttelyiden näyttelyarkkitehtina. Vuonna 1956 hän suunnitteli Suomen lasiteollisuuden 275-vuosinäyttelyn, vuonna 1961 Ornamon 50-vuotisnäyttelyn ja vuonna 1979 Suomen Käsityön Ystävien 100-vuotisnäyttelyn. Suomen lasimuseon tilat hän suunnitteli vuonna 1981.
Wirkkala oli monipuolinen taiteilija, joka käytti materiaaleinaan lasia, puuta, posliinia, metallia ja muovia. Hänen varhaiset veistoksensa olivat muun muassa sotien jälkeisiä kaatuneiden muistomerkkejä. Vaikka Wirkkala tunnettiin erityisesti muotoilijana, hän tutustui jo 1940-luvun lopulla lentokonevaneriin, josta tuli hänen veistostensa päämateriaali. Hän oli myös tunnettu näyttelyarkkitehti ja graafinen suunnittelija.
Vili Auvinen
Auvinen oli näyttämörytmin mestari, ja juuri siksi hän tuli erityisesti tunnetuksi Dario Fo -ohjauksistaan. Uran suurimmaksi menestykseksi nousi aivan uudenlainen tulkinta Teuvo Pakkalan kansannäytelmästä "Tukkijoella", jota esitettiin TTT:n näyttämöllä seitsemän vuotta täysille katsomoille. Auvinen ohjasi näytelmän myös Suomen Kansallisteatteriin, jossa siitä tuli samanlainen menestys. "Tukkijoella", jota yleisesti pidettiin pölyttyneenä ja vanhanaikaisena teoksena ajan edistyksellisessä teatterissa, oli päänavaus suomalaiseen musikaaliteatteriin. Oskar Merikannon tutut laulut, Thelma Tuuloksen hurjat koreografiat ja ennen muuta taitava dramaturginen uudistaminen puhalsivat kansantarinasta pölyt kauas pois.