Ciudad de la Costa
Kaupunki koostuu pienten rantalomakohteiden ketjusta, jotka levittäytyvät pitkin rannikkoa pääkaupunki Montevideon itäpuolella. Vakinaisten asukkaiden lisäksi kaupunkiin virtaa joka kesä väkeä sekä Montevideosta että Argentiinan puolelta. Uruguayssa vuosittain käyvistä kahdesta miljoonasta turistista noin 80 % tähtää rannikolle. Turisteja houkuttaa rannikon hiekka, joka on toisaalta myös uhka: huonosti suunnitellut rakenteet altistavat kaupunkia sekä eroosiolle että sedimentaatiolle.
Uruguayn historia
Laskusuhdanne vei entisen hyvinvoinnin ja toi poliittista epävakautta. Elintason rajun laskuun syntyi yhteiskunnallista levottomuutta. Eteväksi hallituksen vastustajaksi osoittautui Tupamaros, joka aloitti kampanjansa 1962. Sen perusti talonpoikia puolustanut lakimies ja sosialisti Paul Sendic, joka johti samana vuonna köyhät sokeriruo´on leikkaajat korruption ja byrokratian turmelemaan pääkaupunkiin. Tämän jälkeen Sendic kokosi vasemmistosissiryhmänsä opiskelijoista ja älymystöstä. Tupamarot välttivät liiallista väkivaltaa, vaikka murhasivatkin yhden poliisipäällikön. Vuonna 1957 valtaan noussut Pacheco vastasi tiukentamalla kontrollia, kun tupamarot tekivät tempauksillaan hallituksen alussa naurunalaiseksi. Hullu vuosi 1968 jakoi Uruguaynkin poliittisesti kahtia inflaation laukatessa samaan aikaan yli 100% vuosivauhtia. Talouden luhistuminen ei pysähtynyt, vaikka maa pantiin IMF:n tiukkaan valvontaan. Maaliskuussa 1969 alkoivat opiskelijamellakat, jotka laajenivat kesällä katutaisteluiksi ja hyökkäykseksi muun muassa General Motorsin liiketaloa vastaan. Tämä johti nopeasti eräänlaiseen "de facto" -sotilaskaappaukseen jo samana vuonna, vaikka ulkoisesti maa olikin demokratia.