Edmund Husserl
Husserlin mukaan fenomenologian keskeinen tehtävä on tutkia "noemaa", sitä tiedostettavan kohteen osaa, joka sijaitsee tietoisuudessa. Jos katselemme kukkaa, verkkokalvoillemme syntyy ainoastaan aistimuksia vihreästä pitkulaisesta varresta eri sävyissä ja valkoisesta kukasta. Tällaista tietoisuuden raakamateriaalia Husserl kutsuu "hyleksi". Fenomenologia tutkii sitä, miten visuaalinen havaintoaines ilmenee meille spatiaalisena, kolmiulotteisena esineenä ja miten tietoisuutemme antaa sille nimen "voikukka". Tietoisuus on siis mentaalista tekemistä ja "noema" on työn tulos. Fenomenologisessa filosofiassa korostetaan havainnoijan näkökulmaa todellisuuteen.
George Berkeley
Näissä suhteellisen nuorena kirjoittamissaan pääteoksissa Berkeley esitti filosofisen järjestelmänsä, jonka keskeisenä ajatuksena oli, että aistiemme havaitseman todellisuuden olemassaolo vaatii sen, että se tulee havaituksi. Teoksista "Principles" selitti teorian ja "Dialogue" puolusti sitä. Berkeleyn yhtenä päätavoitteena oli vastustaa materialismia. "Dialoguen" päähenkilöt olivat kreikan kielen mukaan nimetyt Philonous, ”mielen rakastaja”, joka edusti idealistista katsantokantaa eli Berkeleytä itseään, sekä Hylas, ”materia”, joka edusti materialistista katsantokantaa eli muun muassa John Locken ajatuksia, joka uskoo ulkoisen, aineellisen todellisuuden olemassaoloon. Berkeleyn teoriaan suhtauduttiin usein pilkaten, mutta jotkut, kuten tohtori Samuel Clarke, pitivät Berkeleytä nerona.