Lyijykynä
Pehmeä ja hauras grafiitti tarvitsi pidikkeen ja aluksi grafiittipötky käärittiin naruun. Nykyisen lyijykynän alkuna pidetään 1565 Englannissa valmistettua kynää, jossa grafiittipalanen on kiinnitetty puiseen uraan.
Öljyväri
Öljyvärejä säilytettiin 1800-luvun puoliväliin asti yleensä nuoralla suljetussa sianrakossa. Se meni helposti rikki, ja maali kuivui siinä nopeasti siihen tehtyjen reikien takia. Tinasta valmistetun kierrekorkillisen öljyväriputkilon keksi vuonna 1841 yhdysvaltalainen taidemaalari John G. Rand. Sen ansiosta maali säilyi entistä paremmin, ja maalarit saattoivat alkaa maalata ulkona pidempiä aikoja. Tämä oli tärkeää etenkin impressionisteille. Öljyväriputkilo teki mahdolliseksi myös sen, että taidemaalarit pystyivät nyt käyttämään samassa maalaussessiossa kaikkia värejään, kun aikaisemmin he olivat joutuneet maalaamaan hitaasti väri kerrallaan. Taiteilijoiden värikirjoa laajensivat 1800-luvulla myös kemistien kehittämät uudet pigmentit.