Tieteellinen vallankumous
Thomas S. Kuhn sovelsi tieteenfilosofiassaan aiemmin kehitettyä paradigma-käsitettä. Hän ymmärsi tieteen kehittymisen perustuvan vallitseviin paradigmoihin, etenkin niiden muutoksiin. Paradigmalla tarkoitetaan sen hetkisen näkemyksen mukaista oikeaksi todettua teoriaa tai tietoa. Esimerkkinä paradigmasta voidaan antaa se, kuinka 1800-luvun alkuun saakka luultiin aurinkokunnassa olevan seitsemän planeettaa. Urbain Le Verrierin laskelmien ansiosta nykyisin tiedetään, että on olemassa kahdeksaskin planeetta, Neptunus (kun Plutoa ei lasketa planeetaksi). Kuhnia siteeraten paradigma on ”universaalisti tunnustettu tieteellinen saavutus, joka tuottaa jonkin aikaa tieteenharjoittajien yhteisön malliongelmat ja niiden ratkaisut”.
Pragma-dialektiikka
Argumentaatio kuvataan prosessina, jossa on käsitteellisesti erotettavissa erimielisyyden ratkaisemisen eri vaiheet: vastakkainasettelu, avaus, argumentaatio ja päätös. Vastakkainasetteluvaiheessa on tarkoitus selvittää mistä asiasta erimielisyys vallitsee. Avausvaiheessa selvitetään ovatko osapuolet valmiita omaksumaan roolinsa (protagonisti = väittäjä, antagonisti = vastaväittäjä), lähtökohdat ja onko osapuolilla edellytykset ratkaista erimielisyys. Argumentaatiovaiheessa protagonisti puolustaa näkökantaansa antagonistin kriittisiä hyökkäyksiä vastaan, ja päätösvaiheessa todetaan keskustelun tulos. Kaikki vaiheet eivät käytännössä tule aina tarkasti käytyä läpi. Arkikeskustelussa avausvaiheeseen kuuluva säännöistä sopiminen jää usein tekemättä. Pragma-dialektiikka ei kuvaa argumentaatioita siten että jokainen käytännössä esiintyvä argumentaatio seuraisi ideaalista mallia. Malli ei siis ole deskriptiivinen.