Euro
Vasta 1990-luvun alussa todellinen yhteisvaluutta alkoi näyttää yhdentymiskehityksen saavutusten puolesta mahdolliselta. Vuoden 1990 puolivälistä lasketaan käynnistyneen Euroopan talous- ja rahaliiton, EMU:n, ensimmäisen vaiheen, sillä tuolloin silloisen EU:n alueella oli saatu poistettua lähes kaikki entiset pääoman vapaan liikkuvuuden esteet. 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tietämiltä 1990-luvun alkuvuosiin jatkunut finanssimaailmassa levoton aika kuitenkin sisälsi muun muassa lamakausia eri maissa ja voimakkaita kansallisten valuuttojen kurssien vaihteluja, joista osa johtui valuuttakeinottelijoiden toimista. Tämä myllerrys toisaalta lykkäsi yhteisvaluutan luomista, mutta toisaalta vahvisti tahtoa saada yhteisvaluutta aikaan: monen maan yhteinen raha nähtiin mahdollisuutena suojautua sellaisilta globalisoituvan maailmantalouden voimilta, joita vastaan Euroopan minkään maan kansallinen raha ei enää yksinään ollut riittävän suuri ja vahva.
Erkki Toivanen
Eurosta Toivanen sanoi, että se luotiin surkealla kurssilla, koska sekä Ranskan että Saksan taloudet tarvitsivat devalvaatiota. Euro ja devalvaatio lanseerattiin idealismin kaavussa, mikä oli väärin. François Mitterrandia ja hänen hallintoaan Toivanen nimitti ”šamppanjasosialisteiksi, joilla ei ollut mitään kosketusta todellisuuteen”. John Major oli henkilönä ”hailakka”, ja 18 vuoden hallitsemisen jälkeen konservatiivinen puolue oli ”aivan umpikujassa”. Tilalle tuli Tony Blair, joka oli vain ”puolisivistynyt” ja jonka puolue oli täynnä nousukkaita. Margaret Thatcheristä hänellä sentään oli jotain hyvääkin sanottavaa: Oli hänen ”ansiotaan, että "old boys networkit", hyvä veli -verkostot purettiin. Hän rikkoi kaikki vanhat luutuneet valtakeskittymät, ei vain ay-liikettä.”