Éamon de Valera
Éamon de Valera (synt. "George de Valero", joskus ; 14. lokakuuta 1882, New York, Yhdysvallat – 29. elokuuta 1975 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen valtiomies ja pitkään maansa politiikan hallitseva hahmo. Hän toimi Irlannin hallituksen johtajana vuosina 1919–1922, pääministerinä 1932–1948, 1951–1954 ja 1957–1959, samanaikaisesti ulkoministerinä 1932–1948 sekä presidenttinä 1959–1973. De Valeralla oli merkittävä rooli Irlannin itsenäistymisessä ja täyden suvereniteetin saavuttamisessa sekä nykyisen perustuslain säätämisessä vuonna 1937. Hän perusti Fianna Fáil -puolueen ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana 1926–1959.
Feeniläisyys
Irlannissa feeniläisyyden johtava äänitorvi oli "The Irish People" -niminen lehti. Vuonna 1865 neljä feeniläisten johtajaa, Charles Joseph Kickham, John O’Leary, Thomas Clarke Luby ja Jeremiah O’Donovan Rossa tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin maanpetoksellisten asiakirjojen julkaisemisesta. Tämän jälkeen Irlannin feeniläiset ryhtyivät suunnittelemaan kansannousua, jota varten kerättiin rahoitusta Yhdysvalloista. Maaliskuussa 1867 käynnistynyt kapina kukistettiin nopeasti. Pelko levottomuuksista Irlannissa sai kuitenkin liberaalin pääministerin William Gladstonen käynnistämään vuonna 1869 Irlantiin kohdistuneen uudistuspolitiikan. Osa feeniläisistä ryhtyi myöhemmin tukemaan rauhanomaista kamppailua Irlannin itsehallinnon eli home rulen puolesta. Alkuperäinen feeniläisliike kuihtui Irlannissa 1870-luvulla, mutta Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan nimeä käytettiin sen jälkeenkin. Uusi IRB oli myös vuoden 1916 pääsiäiskapinan suunnittelun takana. Liike hajosi lopullisesti Irlannin sisällissotaan 1920-luvun alussa.