Laeista
Cicero aloitti teoksen kirjoittamisen vuonna 52 eaa. Hänen pyrkimyksensä oli kirjoittaa lait sille ihannevaltiolle, jonka hän oli aiemmin hahmotellut teoksessaan "Valtiosta" ("De re publica"). Suurimman osa siitä, minkä Cicero ehti kirjoittaa teosta varten, oletetaan olleen valmiina kevääseen 51 eaa. mennessä. Poliittisten käänteiden vuoksi hän joutui tuolloin epäsuosioon ja pois Roomasta Kilikian maaherraksi. Cicero sai palata takaisin Roomaan ja Tusculumiin vuonna 47 eaa. Näin hän pääsi elämänsä neljän viimeisen vuoden ajaksi, vuosiksi 47–43 eaa., takaisin kirjoitustyön pariin. On kuitenkin epäselvää, jatkoiko hän tuolloin "Laeista"-teosta, koska se ei esimerkiksi viittaa mitenkään Julius Caesariin.
Latinankielinen kirjallisuus
Rooman valtakuntaa koetellut 200-luvun kriisi tukahdutti kirjallisen toiminnan käytännössä kokonaan, mutta 300-luvulla kirjallisuus elpyi taas. Lactantius (n. 250–320) kirjoitti muun muassa ensimmäisen latinankielisen yleisesityksen kristinuskosta ("Divinae institutiones", Uskonoppi). Teoksen hienostuneen tyylin ansiosta renessanssin humanistit kutsuivat kirjoittajaa "kristityksi Ciceroksi". Dalmatiasta kotoisin ollut Hieronymus (n. 348–420) piti hänkin Ciceroa tyylillisenä esikuvanaan, mutta hänen raamatunkäännöksensä (katolisessa kirkossa vieläkin virallisessa asemassa oleva "Vulgata") on paremman ymmärrettävyyden nimissä laadittu kansankielellä. Kirkkoisistä ehkä vaikutusvaltaisin oli Augustinus (354–430, kotoisin Pohjois-Afrikasta). Kaunokirjalliselta kannalta hänen kiinnostavimpia teoksiaan on "Confessiones" (Tunnustukset), jossa on antiikin kirjallisuudelle harvinaista psykologista otetta.