Moniälykkyysteoria
Gardner määrittelee älykkyyden toisaalta ihmisen hermojärjestelmän tiedonkäsittelykapasiteetin, toisaalta kulloistenkin kulttuuristen käytänteiden ja arvostusten kautta. Älykkyys on biopsykologinen informaation käsittelyn kyky, jota voi käyttää kyseisessä kulttuurissa arvostetuilla tavoilla ongelmien ratkomiseksi ja tuotteiden luomiseksi. Gardner nimesi kahdeksan kriteeriä sen arvioimiseksi, mitä voi kutsua moniälykkyysteorian mukaiseksi älykkyydeksi. Näitä ovat mm. aivovauriotapauksissa ja psykometrisissä mittauksissa ilmenevät ihmisen hermojärjestelmästä johtuvat ilmiöt sekä kulttuuriset symbolijärjestelmät. Vaikka älykkyydet näin liittyvätkin kulttuurisiin käytänteisiin, ne ovat eri asia kuin kulttuurin ala. Niinpä esimerkiksi musiikkialalla työskennellessä tarvitaan muitakin älykkyyksiä kuin musiikillista älykkyyttä.
Alfred Binet
Binet syntyi Ranskan Nizzassa. Vanhempien avioeron jälkeen äiti ja poika muuttivat Pariisiin. Binet valmistui lakikoulusta vuonna 1878, mutta alkoi toimia psykologina ilman alan koulutusta. Hän työskenteli tutkijana Salpêtrièren sairaalassa Jean-Martin Charcot'n johdolla. Aluksi hän keskittyi hypnotismiin. Vuonna 1892 hän aloitti työn Sorbonnen yliopiston tutkimuslaboratoriossa, jonka johtaja hänestä tuli kaksi vuotta myöhemmin. Aluksi hän tutki lasten kehitystä työtoverinaan kasvatuspsykologi Theodore Simon. Binet kehitti vuonna 1903 Ranskan valtion toimeksiannosta älykkyystestin. Se koostui muutamasta kymmenestä tehtävästä, joita oli kokeiltu eri ikäisillä lapsilla, kehitysvammaisilla ja sotilailla. Seuraava vaihe oli Binetin–Simonin älykkyystesti (1905 ja 1908). Tutkijat alkoivat nimittää lasten eri kehitysvaiheita älykkyysiäksi, ja sitä tietä he päätyivät älykkyysosamäärän mittaamiseen.