Suomen sisällissota
Suojeluskuntien johtoon kutsuttiin aiemmin Venäjän armeijassa 30 vuotta palvellut kenraaliluutnantti Carl Gustaf Emil Mannerheim, joka sai tehtäväkseen koota niistä maahan järjestysvallan. Suojeluskunnat julistettiin Suomen senaatin armeijaksi 25. tammikuuta 1918. Tähän punakaartit eivät alistuneet, ja ne olivat vahvistumassa Leninin Pietarista lupaaman aselastin myötä 26.–27. tammikuuta. Molemmat osapuolet aloittivat sodan luonteisen toiminnan Viipurissa ja muualla Karjalassa 17.–20. tammikuuta. 26. tammikuuta punakaartit ja työväen järjestyskaartit yhdistyivät Suomen Punaiseksi kaartiksi, ja sen joukot määrättiin liikekannalle 27. tammikuuta 1918 klo 23 lähtien. Etelä-Pohjanmaalla suojeluskunnat alkoivat kenraali Mannerheimin 25. tammikuuta antamalla käskyllä riisua venäläisiä varuskuntia aseista 28. tammikuuta 1918 yöstä alkaen. Suomen sisällissota oli syttynyt.
Oskari Koivula
Hyvinkään punakaarti järjestäytyi sisällissodan käynnistyessä 27. tammikuuta 1918, jolloin Koivula valittiin sen päälliköksi. Avustajakseen hän sai Lopelta kotoisin olleen työmiehen August Pihlajiston (1882–1918). Helmi–maaliskuun aikana Koivula osallistui pataljoonapäällikkönä taisteluihin Satakunnan ja Hämeen rintamilla muun muassa Lavialla. Hyvinkäälle palattuaan hän ryhtyi 18. huhtikuuta organisoimaan paikkakunnan puolustusta Helsingin muutamaa päivää aikaisemmin vallanneita saksalaisia vastaan. Koivula tiedusteli Viipuriin paenneelta punakaartin esikunnalta, ryhdytäänkö Hyvinkäätä puolustamaan vai peräännytääkö paikkakunnalta. Antautuminen ei hänen mukaansa tullut kyseeseen. Esikunnan vastausta ei tunneta, mutta Koivula johti Harjun kanssa punaisten joukkoja kolme päivää kestäneen puolustustaistelun aikana. Koivulan toiminnasta taistelussa ei myöskään ole tarkkaa tietoa, mutta hän johti mahdollisesti asemanseutua puolustaneita punaisia Harjun vastatessa Hevosmäestä.