Hilma Granqvist
Helsingin yliopisto ei kelpuuttanut Granqvistin jatkotutkimusta väitöskirjaksi, vaan se oli yliopiston asiantuntijoiden mielestä käsittelyltään ”kapea”. Åbo Akademin professori Edvard Westermarck oli työhön tyytyväinen, olihan hän itse tutkinut 1900-luvun alussa vastaavia aiheita Marokossa. Niinpä Granqvist väitteli tohtoriksi vuonna 1932 Åbo Akademissa tutkielmallaan "Marriage Conditions in a Palestinian Village I". Teoksen toinen osa valmistui vuonna 1935.
Vilhelm Rosenqvist
Rosenqvistin vanhemmat olivat kappalainen Gustaf Ulrik Rosenqvist ja Amalia Wallgrén. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1876 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881, maisteriksi 1882 sekä suoritti tutkinnon jumaluusopillisissa aineissa 1886. Rosenqvist toimi uskonnon opettajana helsinkiläisissä kouluissa 1881–1887. Hän oli Vaasan ruotsalaisen lyseon uskonnon, logiikan ja ruotsin kielen lehtori 1887–1898 sekä lyseon rehtori 1895–1898. Rosenqvist toimi sittemmin Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa uskonnon yliopettajana 1898–1918 ja normaalilyseon rehtorina 1900–1918. Hän oli kouluneuvos 1918–1923 ja kouluhallituksen ruotsalaisen osaston päällikkö 1920–1923. Rosenqvist toimi lisäksi Suomen kasvatusopillisen yhdistyksen aikakauskirjan päätoimittajana 1900-1925. Rosenqvist sai Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon 1907 ja professorin arvonimen 1920. Hän oli mukana säätyvaltiopäivillä pappissäädyn edustajana 1899–1906. sekä RKP:n kansanedustajana 1907–1909 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän toimi myös RKP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Rosenqvist oli lisäksi kirkolliskokouksen jäsen ja toimi kaupunginvaltuutettuna Vaasassa ja Helsingissä.