Positiivinen psykologia
Suomessa positiivisen psykologian pioneereja ovat mm. emeritusprofessori Markku Ojanen Tampereen yliopistosta sekä filosofi, professori Esa Saarinen Aalto-yliopistosta. Positiivista työpsykologiaa ja työn imua tutkitaan yliopistojen ohella myös esimerkiksi Työterveyslaitoksella. Suomen positiivisen psykologian yhdistys on perustettu syksyllä 2015.
Positiivinen psykologia
Eniten positiivisen psykologian kohtaamasta kritiikistä julkisuutta on saanut Brownin, Sokalin ja Friedmanin osoittamat ongelmat Barbara Fredricksonin ja Marcia Losadan erittäin paljon viitatussa tutkimusartikkelissa ”Positive Affect and the Complex Dynamics of Human Flourishing”. Artikkelin kirjoittajat väittivät löytäneensä tunnekokemusten suhdeluvun (”positivity ratio”), joka kertoo, että kukoistaakseen ihmisten on koettava vähintään kolme kertaa enemmän positiivisia kuin negatiivisia tunteita. Brown (et al) osoittivat, ettei tälle tuhansia kertoja viitatulle tulokselle ole osoitettu perusteita, väite korrelaatiosta ei siis pidä paikkaansa. Kriitikot osoittivat artikkelissa myös perusteellisia käsitteellisiä ongelmia. Kritiikin kannalta on oleellista se, että positiivisen psykologian tutkijayhteisö ei nostanut tutkimuksen ongelmia tehokkaasti esiin vaan ongelmat jäivät päinvastoin laajalti huomaamatta myös alan tunnetuimmilta tutkijoilta. Losada vetäytyi seuranneesta keskustelusta ja Fredrickson väitti, että vaikka tarkkaa suhdelukua ei voikaan tutkimuksen perusteella määrittää, niin todisteet korkean suhdeluvun hyödyistä ovat vankat. Omassa vastineessaan kriitikot toistivat, että suhdeluvulle ei ole minkäänlaista evidenssiä. Toisaalta, he pitävät itsestäänselvyytenä sitä, että positiivisten tunteiden kokeminen on hyväksi ja arvelevat, että laskutoimitusten tarkoitus on ollut luoda tieteellinen vaikutelma.