Kiinan historia
Kiinan kansantasavallan alkuhetkeksi mielletään Mao Zedongin juhlallinen julistus Pekingin Taivaallisen rauhan aukiolla, lokakuussa 1949. Tätä edeltänyt sisällissota johti Kiinan jakautumiseen mantereella sijainneeseen kansantasavaltaan ja Taiwanin saarella toimineeseen Kiinan tasavaltaan. Rauhaa osapuolten välille ei ole koskaan solmittu. Keskeisin selitys kommunistisen vallankumouksen onnistumiselle on Kiinan ja Japanin välinen sota, joka loi pohjan kommunismin kasvavalle suosiolle. Länsimainen historiankirjoitus pitää sodan aiheuttamaa sekasortoa, joka raunioitti tasavallan talouden ja hyvän hallinnon elementit, suurimpana syynä kommunistien valtaannousulle. Kiinan kommunistinen puolue taas katsoo, että kommunistisessa vallankumouksessa kyse oli vapautuksesta, jolla Kiinan kansa kukisti kolonialismin.
Maailmanhistoria
Kiinan keskiaika (200-luku – 600-luku) oli hajaannuksen aikaa Kiinassa. Kiinan yhdisti 200-luvulla eaa. Qin-dynastian keisari Shi Huang Ti. Kiinassa vallitsi silloin feodalismin tapainen järjestelmä. Kiinan keskiaika alkaa Han-dynastian hajoamisesta ja päättyy Sui-dynastiaan. Ajanjaksolle osuneita Kiinan dynastioita olivat Kolme kuningaskuntaa, Läntinen Jin-dynastia, Itäinen Jin-dynastia ja Eteläiset ja pohjoiset dynastiat.