Lucien Bonaparte
Sadan päivän aikana, kun Napoleon pakeni Elbalta, Lucien kampanjoi keisarikunnan puolesta. Restauraatiossa hänet erotettiin Ranskan akatemiasta, mutta Ludvig Filipin aikana hän sai aatelisarvon. Lucien kuoli Viterbossa Italiassa 29. kesäkuuta 1840 vatsasyöpään. Sama kuolinsyy oli myös hänen isällään, sisarellaan Paulinella ja virallisen raportin mukaan myös Napoleonilla.
Victor Noir
Noir oli saapunut 10. tammikuuta 1870 kollegansa Ulric de Fonviellen kanssa tapaamaan Ranskan keisari Napoleon III:n serkkua, prinssi Pierre Bonapartea toimittaakseen tälle kaksintaisteluhaasteen toimittaja Paschal Grousset’n puolesta. Tapaamisessa syntyi riita, jonka päätteeksi Bonaparte ampui Noirin. Hänen hautajaisensa Neuillyssä kaksi päivää myöhemmin muuttuivat mellakaksi, joka suuntautui koko keisarikuntaa vastaan. Oikeus vapautti 25. maaliskuuta Bonaparten syytteistä tämän selitettyä Noirin provosoineen häntä läpsäyksellä kasvoihin. Fonvielle kiisti tämän kuvauksen tapahtumista.