Käärmekaulat
Eri alueiden käärmekaulat eroavat toisistaan värityksen ja levinneisyyden puolesta, mutta ovat muutoin keskenään hyvin samanlaisia. Lajien lukumäärä on kiistanalainen. Yhden käsityksen mukaan kaikki käärmekaulat kuuluvat samaan lajiin, toisen mukaan neljän eri maanosan linnut muodostavat kukin oman lajinsa. Jotkut tutkijat pitävät Amerikoiden lintuja omana lajinaan, mutta muiden mantereiden käärmekauloja keskenään saman lajin edustajina. Tavallisesti lajeja katsotaan olevan neljä. BirdLife Suomen hyväksymän luokituksen mukaan käärmekauloihin kuuluvat käärmekaula ("A. melanogaster") ja amerikankäärmekaula ("A. anhinga"), australiankäärmekaula ("A. novaehollandiae") ja afrikankäärmekaula ("A. rufa"). Lisäksi käärmekaulalla ja amerikankäärmekaulalla on kummallakin kaksi yleisesti tunnustettua alalajia: käärmekaulalla nimialalaji "A. melanogaster melanogaster" ja "A. melanogaster vulsini" sekä amerikankäärmekaulalla nimialalaji "A. anhinga anhinga" ja "A. anhinga leucogaster".
Kaskelotit
Kaskelotit eli pottivalaat ("Physeteridae") on valasheimo johon kuuluu nykyään kaksi sukua ja kolme lajia. Kääpiökaskelotit erotetaan joskus omaksi heimokseen. Heimo on levinnyt kaikkiin valtameriin lukuun ottamatta arktista aluetta. Kaskeloteilla on hampaita vain kapeassa alaleuassa. Yläleuassa on usein kuitenkin jäljellä juurettomien hampaiden surkastumia. Hampaat ovat kartiomaiset ja painuvat suun sulkeutuessa yläleuassa oleviin syvennyksiin. Puhallusreikä sijaitsee päälaen etuosassa vasemmalla puolella ja on loivan S:n muotoinen.
Otsatyyny eli meloni on voimakkaasti korostonut. Melonissa on öljymäistä spermaseettia, josta saadaan sen jähmettyessä arvokasta vahaa. Spermaseetin avulla kaskelotit voivat kohdistaa ääniä etsiessään saalista kaikuluotauksella. Luultavasti se myös auttaa myös säätelemään kelluvuutta viilentämällä sen kiinteäksi sukellettaessa ja lämmittämällä nestemäiseksi pintaan nousua varten. Kaskelotit ovatkin hyviä sukeltajia. Vaha on kuitenkin johtanut isoimman kaskelottilajin pyyntiin, mutta pienemmät lajit eivät ole herättäneet kaupallista kiinnostusta. Nykyään kaikki kaskelotit ovat suojeltuja. Kallossa on syvänne, jotta melonille olisi tilaa. Kaskeloteilla on nenän sivuontelossa yksinkertainen järjestelmä, vasen osa on hengitystä varten ja oikea tuottamaan ääniä. Alaleuka on kapea ja yläleukaa paljon lyhyempi. Leuassa on alapurenta. Rintaevät ovat pienet. Lajit eroavat kooltaan selvästi toisistaan. Tavallinen kaskelotti voi painaa yli 50 tonnia ja kasvaa 18 metrin pituiseksi, mutta kääpiökaskelotit jäävät noin 4 metrin pituisiksi ja 320 kilon painoisiksi. 
Kaikkien heimon lajien pääravintoa ovat mustekalat.