Suomen sisällissota
Suomen sisällissota käytiin Suomen senaatin eli hallituksen ja sitä vastaan kapinoineen Suomen kansanvaltuuskunnan johtamien joukkojen välillä 27. tammikuuta – 15. toukokuuta 1918. Senaatin asevoimina olivat valkoiset joukot ja kansanvaltuuskunnan joukkoina Suomen Punainen Kaarti eli punaiset. Saksan keisarikunnan armeija tuki valkoisia valtaamalla Helsingin, Lahden ja muita eteläsuomalaisia kaupunkeja. Neuvosto-Venäjä tuki punaisia lahjoittamalla heille aseita.
Suomen sisällissota Lapissa
Rovaniemen työväen järjestyskaartin vahvuus oli tammikuussa 1918 pienentynyt huomattavasti miesten lähdetyä työnhakuun Lapin metsätyömaille ja Muurmannin ratatyömaalle. Saatuaan valkoisen armeijan ylipäällikön kenraali C. G. E. Mannerheimin käskyn venäläisten varuskuntien valtauksesta miehitti Rovaniemen suojeluskunta 28. tammikuuta rautatieaseman, puhelin- ja lennätinlaitoksen sekä punaisten hallussa olleen miliisilaitoksen. Kun venäläisiä ei enää paikkakunnalla ollut, vangitsivat suojeluskuntalaiset seuraavana yönä punakaartiin johtoon kuuluneet Antti Rädyn, Heikki Marttilan ja Leo Pekkalan. Myös punakaartin päällikköä Kaarlo Kurkea yritettiin noutaa kotoaan, mutta hän oli jo ehtinyt työväentalolle järjestämään sen vartiointia. Noin 50 miehen vahvuinen suojeluskuntaosasto yritti vallata työväentalon, mutta poistui paikalta jo muutaman minuutin laukaustenvaihdon jälkeen. Välikohtauksessa haavoittui yksi suojeluskuntalainen. Myös punaiset onnistuvat saamaan muutaman vangin, ja varhain aamulla osapuolet vaihtavat vankinsa.