Tampereen fenomenologia
Piirin keskuudessa on tutkittu ja jatkettu erityisesti mannereurooppalaisen filosofian keskeisten ajattelijoiden, kuten Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin, työtä. Fenomenologisen filosofian perusajatuksen mukaisesti piirin toimintaa ei ole rajoitettu mihinkään koulukuntaan, vaan Husserlin alkuperäisiä ihanteita myötäillen toiminnassa on haluttu säilyttää pyrkimys arvovapauteen, kriittisyyteen ja tutkimusten karsimiseen tarkoitushakuisuudesta.
Fenomenologia
Husserlin käsitys intentionaalisuudesta eroaa Brentanon vastavaasta, sillä Husserlille intentionaalisuus pelkkänä suuntautuneisuutena oli riittämätön ja epätyydyttävä. Husserlin mukaan brentanolainen intentionaalisuus ei kykene selittämään vastineettomia objekteja. Husserlin mielestä oli sellaisia intentionaalisia akteja, jotka selvästi suuntautuvat johonkin objektiin tai kohteeseen, mutta joille ei ole olemassa niitä vastaavaa oliota, esinettä, tms. reaalisessa maailmassa. Tällaisia intentionaalisia akteja olisivat mm. hallusinaatiot, illuusiot, suurimpien luonnollisten lukujen ajattelu jne. (katso "Logische Untersuchungen", sivut 380, 381 ja 387, 388, 1984 [1900/1]). Husserl siis hylkäsi opin aktin immanenssista, eli objektin in¬eksistenssisestä luonteesta. Pitäydyttäessä vain objektin ilmiöllisissä piirteissä jää se selvittämättä, miksi jokin asia tai ilmiö on siten kuin se on? Miksi jokin on rakastettu, haluttu, vihattu? jne. Husserlin intentionaalisuudessa on sijansa myös merkityksille ja mielille eli sellaiselle tarkastelulle, jossa selvitetään mistä jostakin ("von etwas") tietoisuus on. Merkitys mielen taso tekee suuntautuneisuuden objektit merkityksellisiksi ja se on keskeisessä asemassa Husserlin intentionaalisuudessa koko hänen filosofiassaan. Intentionaalisen aktin merkitys mielen sisältävälle momentille Husserl antaa "Ideen 1" -teoksessa (1913) nimeksi "noema", ja se esiintyy ainoastaan tietoisuuden sisällä sen ideaalisella tasolla. Tämä termi ei esiinny vielä teoksessa "Logische Untersuchungen".