Ikonoklasmi
Ikonoklastien motiivit voivat olla joko uskonnollisia tai poliittisia. Laajassa mielessä ikonoklasmi koske myös muita kuin uskonnollisia kuvia. Uskonnollinen perustelu ikonoklasmille on usein se, että halutaan estää kuvainpalvonnan tai "idolatrian" syntyminen, jota esimerkiksi joissakin kristinuskon suuntauksissa on pidetty taikauskon piiriin kuuluvaksi. (katso "Idoli" eli jumalankuva)
Ikonoklasmia saattavat toteuttaa eri uskontojen harjoittajat, mutta usein se on seurausta saman uskonnon eri lahkojen välisistä erimielisyyksistä. Bysantin kaksi kuvariitaa olivat epätavallisia, koska niissä pääasiassa väiteltiin kuvien käytöstä, eikä kiista ollut seurausta laajemmista näkemyseroista. Kristinuskossa ikonoklasmi on ollut tavallisesti seuraus kymmenen käskyn sananmukaisesta tulkinnasta, jossa kielletään epäjumalankuvien tekeminen ja palvonta. Raamatussa toisena käskynä on kielto jumalankuvien valmistamiseen.
Ikonoklasmi
Jotkut muslimilahkot jatkavat ikonoklasmin toteuttamista, ja islamissa on ollut paljon kiistoja viimeaikaisesta ja ilmeisesti yhä jatkuvasta Mekan wahhabistiviranomaisten historiallisten rakennusten tuhoamisesta (jotka eivät sinänsä ole kuvia), joiden he pelkäävät olleen idolatrian kohteita tai muuttuvan sellaisiksi.
Katolisuuden perinteessä kuvien käyttö kirkoissa on perinteisesti värikästä ja runsasta. Ortodoksikirkoissa taas ikonien asema on keskeinen ja niitä esitetään runsaasti. Suomen ortodoksisen kirkon internetsivuilla todetaan ikonoklasmista, että se oli ”ikoneita vastustavien harhaoppi”.