Edmund Husserl
Husserlin fenomenologian lähtökohta kiteytyy hänen iskulauseeseensa "zu den Sachen Selbst" eli "asioihin itseensä". Tämän mukaan fenomenologisessa tutkimuksessa suoritetaan ensin "epokhe" eli sulkeistetaan kaikki ennakko-oletukset, jotka kohdistuvat tutkittavaan objektiin. Tällaisia ovat kaikki ennakkotietomme ja ennakkoasenteemme, jotka ilmiöön liittyvät. Husserl pyrki siis filosofiassa eroon luonnollisesta asenteesta samantapaiseen puhtaaseen lähtökohtaan kuin René Descartes vuosisatoja häntä ennen. Taustalla on varman eli "apodiktisen" perustan löytäminen tiedolle. Husserlin mukaan ei-filosofinen luonnollinen asenne on teoreettinen asenne, joka ylittää apodiktisen tiedon rajan ja on nähtävissä myös tieteissä. Tähän ajatukseen perustuu hänen fenomenologinen tiedekritiikkinsä.
Anomaalinen monismi
Koska Davidson uskoo, että henkiset tapahtumat ovat kausaalisesti vaikuttavia (eli hän hylkää epifenomenalismin), silloin henkisten tapahtumien itsensä (henkisten tapahtumien henkisten ominaisuuksien) tulee olla kausaalisesti relevantteja ominaisuuksia. Jos kuitenkin hyväksymme kaksi ensimmäistä argumenttia anomaalisen monismin puolesta, mukaan lukien henkisen kausaalinen vaikuttavuus, sekä kausaalisesti relevanttien ominaisuuksien periaatteen, seurauksena on anomaalisen monismin kieltäminen, koska tällöin on olemassa psykofysikaalisia lainkaltaisia yhteyksiä. Toisaalta, jos haluamme pitää kiinni anomaalisesta monismista, tällöin meidän olisi hylättävä henkisten tapahtumien kausaalinen vaikuttavuus ja hyväksyttävä epifenomenalismi.