Budō
Sana "budō" rakentuu japanilaisista sanoista "bu" (sota-, soturi) sekä "dō" (tie, polku). Sananmukaisesti se voidaan siis tulkita "soturin tie". Budō merkitsee sitä kurinalaista soturin tietä, jonka japanilainen taistelija on elämäntavakseen ottanut.Meiji-kauden koittaessa perinteisten bujutsu- ja taistelutaitojen tulevaisuus oli veitsenterällä. Japanin siirtyessä feodaaliajasta nykyaikaan kertarysäyksellä bujutsutaidot koettiin osaltaan tarpeettomiksi ja hallituksen kannalta vaarallisiksikin. Sekä hallituksen sisällä että ulkopuolella valikuttavat kiihkokansalliset ja militaristiset voimat pyrkivät käyttämään hyväkseen vanhojen perinteiden saavutuksia. Toisaalta monisatavuotista perinnettä ei haluttu kadottaa eikä tärvellä. Perinteisissä soturiluokan hyveissä ("bushidō") koettiin olevan kansaa laajemmaltikin jalostava vaikutus.
Bujutsuharjoittelun ydinarvot feodaaliajan Japanissa olivat
Butō
Butō () on avantgardistinen nykytanssin muoto, joka kehitettiin Japanissa. Ensimmäisen kerran sitä esitettiin 1959. Siinä yhdistyvät tanssi, teatteri, improvisaatio ja sekä japanilaisen perinteen esittävistä taiteista että saksalaisesta ekspressionistisesta tanssista ja performanssitaiteesta saadut vaikutteet. Japanista tanssimuoto on levinnyt myös muualle maailmaan ja vaikuttanut osaltaan nykytanssin kehitykseen. Tyypillistä butō-esityksille on lähes alaston valkoiseksi maskeerattu vartalo.