Dōjō
Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa.
Hanjiro Shiraishi (1842–1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä ("shihan"). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi.Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään "dōjō" kaltaiseksi opiskelupaikaksi.
Komono
Toisin kuin samurai-säätyiset yoriki ja dōshin, alempisäätyisellä komonolla ei ollut oikeutta kantaa pitkää miekkaa. Komono olikin useimmiten aseistettu "jutte"-nimisellä (joskus kutsuttiin nimellä "jitte"), joka oli koukulla varustetulla rautapamppu. Jutte olikin Edo-kauden poliisivirkamiesten symboli, joka virantoimituksessa toimi virkamerkkinä, kun se nostettiin näkyviin suoralle kädelle. Sitä käyttivät poliisin virkatehtävissä sekä samurait että chōnin-luokasta tulevat alemmat poliisivirkamiehet. Jutten kahvaan kiinnitetyn punosnyörin väristä saattoi päätellä oliko sen haltija komono, okappiki vai samurai-säätyä. Komonolla juten nyöri ja tupsu olivat väriltään vihreät. Juten menestyksellinen käyttö pidätyksessä vaati suurta taituruutta ja rohkeutta kun vastassa oli terävällä miekalla varustettu samurai.