Lastenkoti
Suomen ensimmäinen lastenkoti perustettiin vuonna 1753 Helsingin Kulosaareen.
Arvo Parkkila
Helsingin kaupunki avasi 5. joulukuuta 1967 Suomen Väri- ja Vernissatehdas Oy:ltä Ruoholahdessa sijainneeseen tyhjäksi jääneeseen maalivarastoon yömajan asunnottomille alkoholisteille. Satojen asunnottomien majoittaminen ja huolto pikaisella aikataululla sai monet asunnottomien majoitusta hoitavat järjestöt epäröimään, vaikka kaikilla oli paljon kokemusta alalta. Parkkila oli ainoa, joka uskalsi ottaa vastuun toiminnasta. Hän oli Helsingin alkoholistien keskuudessa jonkinlainen nokkamies, joka organisoi porukan ruoka-, vaate- ja alkoholihankintoja ja oli heille muutenkin isähahmo. Syntyi ”Lepakkoluola” eli ”Liekkihotelli”. Parkkilalla oli oma remonttiyritys, jonka työntekijöiksi hän palkkasi vain entisiä juoppoja. Hänen ideansa oli, että sivuraiteelle suistunut päihdeongelmainen pääsee parhaiten takaisin yhteiskuntakelpoiseksi, jos hänellä on työpaikka ja oma halu raitistua. Tätä ajatusta hän olisi halunnut soveltaa Liekkihotellin asiakkaisiin, mutta ajatuksen toteuttaminen osoittautui mahdottomaksi, koska odotetun parin sadan miehen sijasta heitä tuli yli tuhat. Suurin osa heistä oli vaikeasti päihdeongelmaisia ja sen vuoksi työkyvyttömiä, ja näin suuren joukon paimentaminen vei sekä Parkkilan että Suoja-Pirtti ry:n voimavarat. Liekkihotellin toiminta loppui 1979.