Käärmeimuri
"Käärmeimuri" tarjoaa runsaasti aineksia dystooppiseen luentaan niin kielellisesti kuin sisällöllisesti. Teoksen yleistunnelma on arvaamattomine väkivallantekoineen kaoottinen ja painajaismainen, mitä vahvistaa Radovin tyylillisesti tempoileva ja räiskähtelevä kieli. Julmistakin teoista kirjoitetaan lyhyesti ja kliinisesti todeten, dynaamista toimintaa kuvataan hitaasti ja absurdin yksityiskohtaisesti, asiohin viitataan kasvottomalla, byrokraattisella käsitteistöllä ja kerrontaan pudotellaan silkan absurdeja ilmauksia. Tyylin ja sisällön ristiriitaisuus tekee teoksessa näkyväksi kielen roolin vallankäytön välineenä, mikä on dystopioille tyypillistä.
Kiven sylissä
Kriitikko Vuokko Juurisola nostaa "Kiven sylissä" -teoksen arvoteosten luokkaan. Hän näkee sen rakenteellisesti taitavana mutta samalla sisällöltään merkittävänä romaanina, jossa kerrotaan paitsi yhden suvun tarina, myös suomalaista kaivoshistoriaa. Eija Komu näkee teoksen viime vuosien romaanitarjonnassa "ääri-ilmiöiden ja perversioiden keskellä" myönteisenä poikkeuksena: "Hiljainen rakkaudesta puhuminen voisi olla kerrassaan rajua ja poikkeuksellista." Terhi Nevalaisen mielestä teos olisi pitänyt palkita Pohjois-Karjalan omalla Carelia-palkinnolla, jos sellainen olisi.