Unkarin historia
Työläisten liikehdinnän ja maailmansodan voittajavaltojen paineessa sosiaalidemokraatit päättivät liittoutua vastaperustetun kommunistipuolueen kanssa ja nostivat sen johtajan Béla Kunin suoraan vankilasta valtion johtoon. Yhdistyneet sosiaalidemokraatit ja kommunistit julistivat Unkarin neuvostotasavallaksi 21. maaliskuuta 1919. Tuore neuvostotasavalta joutui kuitenkin pian sotaan Romanian, Serbian, Tšekkoslovakian ja amiraali Horthyn johtamien porvarillisten voimien kanssa. Romanialaiset ja Horthyn joukot marssivat lopulta Budapestiin ja kukistivat neuvostotasavallan 6. elokuuta 1919. Valtionhoitajaksi noussut konservatiivis-aristokraattinen Miklós Horthy hallitsi Unkaria vuoteen 1944.
Unkari
Unkari muuttui monipuoluejärjestelmäksi rauhanomaisesti. Tätä edelsi Unkarin sosialistisen työväen puolueen sisäiset taistelut. Puolueen sisäinen oppositio alkoi vähitellen kasvaa. Huomattavaa oli, että esimerkiksi vuoden 1956 kansannousu alettiin nähdä uudessa valossa. Sitä ei pidetty enää vain vastavallankumouksellisten rettelöintinä. Puolueen uudistusmielinen siipi kannatti myös Imre Nagyin kunnianpalautusta, joka haudattiin uudelleen vuonna 1989. Puolueen sisäiset erimielisyydet saavuttivat loppuhuipennuksen, kun János Kádár määrättiin sivuun vuonna 1988 ja puolue hajosi pyöreän pöydän neuvottelujen jälkeen. Puolueen uudistusmieliset perustivat Unkarin sosialistisen puolueen, jonka ihanteet tulisivat jatkossa perustumaan sosiaalidemokraattisille arvoille. Unkarin sosialistisen työväenpuolueen vanhan linjan kannattajat perustivat oman puolueen, joka nykyisin käyttää nimeä Unkarin kommunistinen työväenpuolue.