Roope Ankka
Barks loi Roopen kertakäyttöhahmoksi, mutta hahmosta tuli niin suosittu, että Barks päätti tehdä toisenkin Roope-tarinan, kesäkuussa 1948 ilmestyneen "Vanhan linnan salaisuuden". Siinä Roope lähtee sukulaistensa kanssa vanhaan sukulinnaansa Skotlantiin etsiäkseen esi-isänsä Rikhard Ankanmielen kätkemän aarrearkun. Tarinassa Roope kärsii rahapulasta, mutta myöhemmissä tarinoissa hänellä ei enää ollut tällaista ongelmaa. Myöhemmin samana vuonna nähty tarina "Kettujahdissa" käytti Roopesta ensimmäisen kerran titteliä ”maailman rikkain ankka”.
Vaskervillet
McAnkkojen paettua Ankkapurhan linnasta Vaskervillet alkavat käyttää aluetta lampaidensa laitumena. He ovat kuitenkin kiinnostuneet Sir Rikhard Ankanmielen aarteesta, jonka löytääkseen he muun muassa yrittävät avata McAnkkojen hautausmaan hautoja. Roope Ankan elämä ja teot -teoksen ensimmäisessä luvussa ("Klaaninsa viimeinen" ("The Last of the Clan McDuck")) nuori Roope Ankka kuitenkin estää Vaskervillen klaanin suunnitelmat avata McAnkkojen haudat. Roope pakenee Vaskervillen klaanin jäseniä Ankkapurhan linnaan, jossa hän tapaa Sir Rikhard Ankanmielen haamun (vaikkei itse tajuakaan tämän olevan haamu), joka kertoo Roopelle linnasta. Tämän jälkeen Roope sulloo yhden haarniskan täyteen turvetta, haarniskoi hevosen ja laittaa sitten haarniskan hevosen selkään. Roope sytyttää turpeen palamaan ja lähettää hevosen Vaskervillen jäsenien kimppuun. Megafonin avulla Roope saa "haarniskan puhumaan". Hän säikäyttää Vaskervillet niin pahasti, että näiden tukat, parrat ja viiksikarvat muuttuvat pysyvästi valkoisiksi.