Operaatio Siegfried
Operaatio Siegfried oli toisessa maailmansodassa Saksan joukkojen suorittama maihinnousu Hiidenmaalle. Se oli osa suurempaa operaatio Beowulfia. Maihinnousujoukkoja komensi kenraaliluutnantti Siegfried Haenicke ja maihinnousulaivastoa amiraali Franz Claassen. Operaatio alkoi 12. lokakuuta 1941 maihinnoususta Hiidenmaalle ja päättyi 21. lokakuuta saarella olleiden puna-armeijan joukkojen antautumiseen. Saksalaiset vangitsivat yhteensä 15 388 puna-armeijan sotilasta, joista noin 3 000 Hiidenmaalta ja saivat sotasaaliiksi yhteensä 212 käsiasetta/kivääriä, 70 kranaatinheitintä, 309 konekivääriä, 18 panssariajoneuvoa, 602 moottoroitua ajoneuvoa ja kaksi lentokonetta.
Berliinin saarto
Neuvostoliitto katkaisi 24. kesäkuuta 1948 kaiken tie-, rautatie- ja kanavaliikenteen Länsi-Berliiniin. Saarron tarkoituksena oli saada liittoutuneet hylkäämään jaettu kaupunki. Tällöin Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeen komentaja Lucius D. Clay kannatti aluksi saarron murtamista voimakeinoin, mutta Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman ei sitä hyväksynyt. Sen sijaan länsivallat järjestivät tämän vuoksi kaikkien aikojen suurimman ilmasillan, eli kuljetukset järjestettiin lentokoneiden avulla Berliiniin. Tämä operaatio Vittlesiksi kutsuttu ilmasilta toteutettiin Yhdysvaltain ilmavoimien kuljetuskoneilla Lucius D. Clayn johdolla. Näiden suojaksi siirrettiin Saksaan ja Isoon-Britanniaan 50 B-29-pommikonetta. Heinäkuussa pystyttiin kuljettamaan 3 000 tonnia elintarvikkeita päivää kohti. Vilkkaimpina aikoina Länsi-Berliiniin laskeutui lentokoneita puolentoista minuutin välein. Lento-onnettomuuksia sattui paljon, noin 60 lentäjän arvioidaan kuolleen saarron aikana. Lentokenttiä laajennettiin lisää, ja näin pystyttiin nostamaan päivittäistä tonniston määrää. Parhaimpaan aikaan pystyttiin kuljettamaan 8 000 tonnia päivässä. Tärkeimmät lentokentät olivat Tempelhof, Gatow ja Tegel.