Suomalainen musiikki
Modernismiin siirryttiin toden teolla vasta 1950-luvulla, kun Erik Bergman aikalaisineen käytti kaksitoistasäveljärjestelmää, sarjallisuutta ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi suomalaisen oopperan renessanssi Aulis Sallisen ja Joonas Kokkosen sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen karvalakkioopperoiden myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa Korvat auki -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten Kaija Saariaho, Magnus Lindberg ja Esa-Pekka Salonen, ovat nousseet kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Vapaa tanssi
Modernin tanssin käsite otettiin Suomessa laajemmin käyttöön vasta 1960-luvun vaihteessa. Suomalaisen modernin tanssin katsotaankin usein syntyneen juuri 1960-luvun alussa, ja tähän muutokseen vaikutti merkittävästi tanssija-koreografi Riitta Vainion palaaminen opiskelumatkoiltaan Yhdysvalloista Suomeen. Vainion tanssitaiteen taustalla oli kuitenkin vahvasti nimenomaan vapaa tanssi sekä naisvoimistelu.