Suuri harppaus
Suuri harppaus () oli vuosina 1958–1960 Kiinan kansantasavallassa toteutettu taloudellinen ja sosiaalinen suunnitelma, jonka tavoitteena oli käyttää Kiinan suurta väkilukua maan muuttamiseksi pääosin maatalousvaltaisesta, talonpoikien hallitsemasta taloudesta nykyaikaiseksi ja teollistuneeksi kommunistiseksi yhteiskunnaksi. Mao Zedong perusti ohjelmansa tuotantovoimien teoriaan. Suuri harppaus nähdään nykyään sekä Kiinassa että sen ulkopuolella merkittävänä taloudellisena epäonnistumisena ja valtavana inhimillisenä katastrofina, sillä se aiheutti valtavan nälänhädän, jossa kuoli kymmeniä miljoonia ihmisiä.
Wuhanin välikohtaus
Mao Zedongin alettua lyhyen hillitsemisvaiheen jälkeen uudelleen lietsoa vallankumousta ja kannustaa punakaarteja Kiina oli heinäkuussa 1967 ja valmiiksi hyvin levottomassa tilassa. Tuolloin Kulttuurivallankumouksen pienryhmään kuuluneet turvallisuusministeri Xie Fuzhi ja Wang Li matkustivat Wuhaniin tukemaan paikallisia radikaaleja punakaarteja näiden vaatiessa paikkaa kaupungin vallankumouskomiteassa. Wuhania piti kuitenkin hallussaan ”miljoona sankaria” -niminen maltillinen kaarti, jonka johdossa ollut Kansan vapautusarmeijan kenraali Chen Zaidao ei suostunut hyväksymään tätä päätöstä. ”Miljoona sankaria” sieppasivat ja pahoinpitelivät Xien ja Wangin ja vaativat radikaalien eroamista Kulttuurivallankumouksen pienryhmästä. Osapuolten tietämättä puhemies Mao oli samaan aikaan rutiinivierailulla kaupungissa. Tähän vedoten Kiinan radikaalit ryhmät väittivät konservatiivien yrittäneen vallankaappausta Maoa vastaan. Vaikka Mao ei edes itse uskonut vallankaappausväitteeseen, hän päätti antaa tukensa radikaaleille. Wuhaniin lähetettiin Maolle uskollisia sotajoukkoja tukemaan radikaalien vaatimuksia ja myös Zhou Enlai saapui kaupunkiin sovittelemaan tilannetta.