Fossiilinen polttoaine
Fossiiliset polttoaineet ovat polttoaineita, jotka ovat syntyneet muinaisten eliöiden fossiloituessa. Tärkeimmät fossiiliset polttoaineet ovat öljy, kivihiili, maakaasu ja turve (EU, IPCC). Fossiiliset polttoaineet ovat uusiutumattomia luonnonvaroja, tai hyvin hitaasti uusiutuvia, kuten noin 10 000 vuoden ajanjaksolla uusiutuva turve. Fossiilisten polttoaineiden kemiallinen energia on alun perin maapallon alkuaikojen kasvillisuuden keräämää aurinkoenergiaa. Energiantuotanto fossiilisilla polttoaineilla perustuu raaka-aineen polttamiseen, jolloin vapautuu lämpöä. Se on huomattava kasvihuonepäästöjen aiheuttaja.
Hyötäminen
Ydintekniikassa hyötämisellä tarkoitetaan ydinpolttoaineen keston lisäämistä tai uuden polttoaineen valmistamista muuttamalla neutronisäteilytyksellä kohdeaineen isotooppeja fissiileiksi. Yleensä tarkoitukseen käytetään hyötöreaktoria, joka pystyy jopa tuottamaan enemmän polttoainetta toisesta aineesta kuin mitä se samanaikaisesti käyttää energiantuotantoon. "Hyötämisestä" puhutaan, kun ei-fissiilistä, mutta kuitenkin fertiilistä (ydinpoltto-)aineesta (kuten U tai Th) tehdään fissiiliä polttoainetta esim. neutronikaappauksen eli absorption keinoin, ja näin syntynyttä ydinpolttoainetta käytetään osana ketjuprosessia ja energian tuottoon. Hyötöreaktorin käynnistämiseen siis riittää tietty määrä fissiiliä polttoainetta, minkä jälkeen reaktoria voidaan "tankata" vain fertiilillä polttoaineella. U-hyötöreaktoreissa polttoaine on kiinteä, ja reaktori on pysäytettävä polttoaineen vaihtamiseksi. Th-hyötöreaktoreissa polttoaine on yleensä neste, eli reaktori voidaan "tankata" lennossa.