Fonologia
Fonologia, eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista.
Foneemi
Äännös on tapahtuma, kun taas äänne on tyyppi. Olisi joutavaa kuvata jokainen äännös omaksi äänteekseen, joskin akustisessa fonetiikassa näin tehdäänkin, tietenkin vain otoksenomaisesti. Spektrogrammin avulla kuvatut äänteet ovat nimittäin yksittäisen informantin äännöksiä, joiden äänteiksi tulkinta tapahtuu hermeneuttisen menetelmän perusteella: äännös ymmärretään tietyn äänteen äännökseksi. Näin ollaankin tiedonhankintaprosessissa siirrytty lingvistisesti relevantille tasolle, äänteisiin.