Käärmeimuri
"Käärmeimuri" tarjoaa runsaasti aineksia dystooppiseen luentaan niin kielellisesti kuin sisällöllisesti. Teoksen yleistunnelma on arvaamattomine väkivallantekoineen kaoottinen ja painajaismainen, mitä vahvistaa Radovin tyylillisesti tempoileva ja räiskähtelevä kieli. Julmistakin teoista kirjoitetaan lyhyesti ja kliinisesti todeten, dynaamista toimintaa kuvataan hitaasti ja absurdin yksityiskohtaisesti, asiohin viitataan kasvottomalla, byrokraattisella käsitteistöllä ja kerrontaan pudotellaan silkan absurdeja ilmauksia. Tyylin ja sisällön ristiriitaisuus tekee teoksessa näkyväksi kielen roolin vallankäytön välineenä, mikä on dystopioille tyypillistä.
Karl Ove Knausgård
Knausgård herätti Norjassa paheksuntaa verratessaan romaanisarjansa päätösosassa Utøyan joukkosurman Norjassa herättämiä tunteita Saksan 1930-luvun tuntemuksiin. Osassa on Adolf Hitleriä koskeva essee, jossa Knausgård yrittää ymmärtää silloisen Saksan tapahtumia. Oscar Rossin mukaan hän ei arvota tapahtumia vaan vertaa massapsykologista tunnetta ja tarvetta. Knausgård on itse luonnehtinut päätösosaa ”kirjalliseksi itsemurhaksi”. Hän on myös ilmoittanut, ettei ole enää ”kirjailija”, mikä on Norjassa tulkittu niin, ettei hän enää kirjoita.