Konstantine Gamsakhurdia
Konstantine Gamsakhurdia (, 15. toukokuuta 1893 Abaša – 17. heinäkuuta 1975 Tbilisi) oli georgialainen kirjailija ja julkisuuden henkilö, jota pidetään yhdessä Mikheil Džavakhišvilin kanssa 1900-luvun vaikutusvaltaisimpana georgialaisena romaanikirjailijana. Gamsakhurdia sai koulutuksensa ja julkaisi ensimmäiset teoksensa Saksassa. Parhaissa töissään, kuten "Didostatis mardžvena" ja "Davit Aghmašenebeli", hän yhdistääkin länsieurooppalaisia vaikutteita puhtaasti georgialaisiin teemoihin. Hän suhtautui neuvostovaltaan vihamielisesti, mutta kuului silti niihin harvoihin johtaviin georgialaisiin kirjailijoihin, jotka selvisivät Stalinin kauden sorrosta, vaikka hänet pidätettiinkin useita kertoja ja karkotettiin Vienanmerelle. Hänen teostensa huomattava piirre on henkilöhahmojen oivaltava psykologinen kuvailu. Lisäksi Gamsakhurdia toi georgian kieleen uutta hienovaraisuutta imitoimalla arkaaista kieltä, luodakseen vaikutelman vanhasta tekstistä.
Siniset sarvet
Sinisten sarvien liike oli reaktio Georgian kirjallisuuden realismiin. Se teki debyyttinsä muodikkaiden symbolismin ja dekadentismin liikkeiden ajamana vuonna 1916, kun kirjallisuuslehti "Tsisperi qantsebi" ( "Siniset sarvet") ilmestyi ensimmäisen kerran. Ryhmä sai nopeasti suosiota yrittäessään onnistuneesti uudistaa ja länsimaistaa georgialaista runoutta. Vaikka Siniset sarvet alkuvuosinaan hyökkäsivätkin pahamaineisesti Georgian kirjallisuuden klassikoita vastaan, heidän runoutensa säilyi nationalistisena, joskin ranskalaisvaikutteisena. Heidän radikaalit kokeilunsa kukoistivat Georgian itsenäisyyden aikana vuosina 1918–1921. Vaikka johtavat Sinisten sarvien kirjailijat yrittivätkin myöhemmin puolivillaisesti sopeutua uuteen hallintoon, ryhmää kohtaan esitettiin kritiikkiä ja sitä painostettiin kun Georgiaan oli perustettu neuvostohallitus vuonna 1921. Ryhmä jätti Georgian kirjailijaliiton lokakuussa 1921 muodostaakseen vaihtoehtoisen yhdistyksen, mutta se lopulta hajotettiin vuosina 1931–1932. Monet ryhmän jäsenistä tekivät sovinnon neuvostoviranomaisten kanssa, ja heitä ylistettiin "itsensä vapauttamisesta dekadenssista" ja heidän "merkittävästä roolistaan Georgian neuvostokirjallisuuden kehityksessä". Kuitenkin johtavien Sinisten sarvien jäsenten kohtalo oli traaginen: Šalva Karmeli kuoli tuberkuloosiin 24-vuotiaana vuonna 1923 ja hänen hautansa Kutaisissa joutui pian bolševikkien tuhoamaksi; Titsian Tabidze ja Nikolo Mitsišvili teloitettiin ja Paolo Iašvili ampui itsensä suuren puhdistuksen aikana vuonna 1937; Sergo Kldiašvili ja Kolau Nadiradze pelastuivat vain sattumalta, kun heidän kuulustelijansa pidätettiin ja heitä koskevat tiedot hukattiin; Grigol Robakidze oli aiemmin paennut Saksaan lähestyvää pidätystään; vainot ja pakotettu konformismi syöksivät Galaktion Tabidzen masennukseen ja alkoholismiin, jotka johtivat hänen itsemurhaansa vuonna 1959.