Liuos
Jos liuotin on kaasu, siihen voivat yleensä liueta vain toiset kaasut. Esimerkkinä kaasu­maisesta liuoksesta voidaan mainita ilma, jossa happi ja muut kaasut ovat liuenneet typpeen. Koska molekyylien välisillä vuoro­vaikutuksilla ei kaasuissa ole sanottavaa merkitystä, pieninä pitoisuuksina esiintyvät kaasut muodostavat varsin triviaaleja liuoksia. Usein niitä ei edes nimitetä
liuoksiksi vaan kaasu­seoksiksi.
Nukleaatio
Homogeenisessa nukleaatiossa uusi pisara syntyy suoraan höyrystä. Höyryssä voi olla useampia yhdisteitä, jolloin nukleaatio voi olla yksi-, kaksi- tai kolmekomponenttista (). Jotta pisaroita voisi muodostua homogeenisesti nukleoitumalla puhtaasta aineesta, tarvitaan korkea ylikyllästystila. Sen sijaan kaasuseoksissa yksittäisten komponenttien ei tarvitse välttämättä olla lähelläkään kyllästymispistettä, jotta homogeenistä nukleaatiota esiintyisi. Monikomponenttista homogeenista nukleaatiota sen sijaan pidetään merkittävänä aerosolin syntymekanismina luonnossa. Ilmakehätieteissä tärkeimpiä nukleoituvia seoksia ovat vesi–rikkihappo- sekä vesi–ammoniakki–rikkihapposeokset. Teoreettisten ja laboratoriotutkimusten osalta eräs eniten tutkituista nukleoituvista seoksista on vesi–etanoli-systeemi. Ilmakehässä yksikomponenttista homogeenista nukleaatiota ei havaita, sillä se vaatisi 300–800 prosentin suhteellisen kosteuden.