Richard Wagner
Wagnerin mestariteoksia ovat hänen myöhäiskauden oopperansa, jotka veivät koko taidesuunnan kehitystä eteenpäin. Jotkut pitävät "Tristan ja Isoldea" (1857–59) Wagnerin suurimpana yksittäisenä oopperana. "Nürnbergin mestarilaulajat" (1861–67) on Wagnerin ainoa komedia (lukuun ottamatta unohdettua "Liebesverbotia"). "Nibelungin sormus" -tetralogia (1852–74) on neljän oopperan germaaniseen mytologiaan perustuva teossarja. Sen säveltäminen vei 26 vuotta, ja esitykset kestävät yhteensä noin 15 tuntia. Sormussarjaa on kutsuttu musiikinhistorian kunnianhimoisimmaksi hankkeeksi. Wagnerin viimeinen ooppera "Parsifal" (1877-1882), joka tehtiin Bayreuthin avajaisia silmällä pitäen, on syvämietteinen ja uskonnollissävytteinen Graalin maljan legendaan perustuva työ.
Variationen für Orchester (Webern)
Variationen für Orchester ("Muunnelmia orkesterille", op. 30) on Anton Webernin vuosina 1940–1941 orkesterille säveltämä teos. Se on yksiosainen ja koostuu teemasta sekä kuudesta muunnelmasta. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa 3. maaliskuuta 1943 Sveitsin Winterthurissa. Kapellimestarina toimi Hermann Scherchen. Säveltäjän sallittiin poistuvan Itävallasta esitystä seuraamaan, vaikka kotimaassa hänen musiikkiaan ei saanut esittää. Kyseessä oli hänen viimeinen matkansa Itävallan ulkopuolelle. Webern ei enää myöhemmin kuullut ainuttakaan teoksensa kantaesitystä.