Kuolemanrangaistus Suomessa
Kuolemanrangaistus Suomessa oli voimassa varsin kauan, joskaan sitä ei pantu vuoden 1825 jälkeen toimeen muulloin kuin sodan tai poikkeustilan aikana, viimeksi jatkosodan aikana vuonna 1944. Rauhanaikainen kuolemanrangaistus poistui lopullisesti Suomen laista vuonna 1949 ja sodanaikainen vuonna 1972.
Piiskauspetäjä
Piiskauspetäjä (käytetty myös nimiä Piiskausmänty ja Piiskuupetäjä) oli ruumiillisen rangaistuksen täytäntöönpanossa käytetty suuri mänty jonka runkoon käräjillä piiskattavaksi tuomittu, yläruumiistaan paljaaksi riisuttu henkilö sidottiin käsistään ja jaloistaan piiskauksen ajaksi. Piiskaajana toimi pitäjän piiskuri eli profossi. Piiskausrangaistus oli lakisääteisenä voimassa Suomessa keskiajalta aina vuoteen 1891 saakka kunnes vuoden 1889 rikoslaki poisti sen käytöstä. Vuoden 1734 laki mahdollisti myös sakkorangaistuksen muuttamisen raipparangaistukseksi mikäli tuomittu oli varaton.