Nepalin historia
Nepalin valtio syntyi 1700-luvun puolivälissä, kun Gurkhan kuningas Prithvi Narayan Shah valtasi Malla-hallitsijoiden kuningaskunnat ja perusti Nepalin kuningaskunnan. Shah-dynastia laajensi valtakuntaansa Kathmandun laaksosta itään ja länteen, kunnes lopulta Intiaa hallinneet britit pysäyttivät Nepalin laajenemisen vuosina 1814-1916 käytyjen taistelujen jälkeen. Tällöin muodostuivat myös ne rajat jotka Nepalilla nykyisinkin on.
Nepalin historia
Koska laajenemismahdollisuuksia ei ollut pohjoiseen Kiinan hallitsemaan Tiibetiin, eikä etelään brittiläisten hallitsemaan Intiaan, gorkhat käänsivät tavoitteensa länteen. Nepalin länsipuolella nykyisen Intian osavaltion Uttarakhandin alueella sijaitsi Garhwalin kuningaskunta. Garhwal oli enimmäkseen vuoristoista seutua, mutta siellä sijaitsi Dehradunin rikas laakso. Garhwal oli aiemmin kokenut valloituksia afgaanien, Punjabin sikhien ja marathien taholta. Nepalilaiset pyrkivät valloittamaan Garhwalin jo 1700-luvun lopulla, mutta voimavarat oli suunnattu Tiibetiin ja valloitussuunnitelmia piti lykätä. Vuonna 1803 Garhwal tuhoutui maanjäristyksessä, jolloin nepalilaiset valloittivat gorkhakenraali Amar Singh Thapan johdolla jo valmiiksi tuhoutuneen maan. Nepalilaiset laajensivat vähitellen valtaansa yhä lännemmäs ja osti tai valloitti paikallisten ruhtinaiden suosion. Nepalilaisten vaikutus kasvoi aina Kangraan, nykyisen Himachal Pradeshin osavaltioon asti, jossa sijaitseva Kangran linnoitus oli alueen vahvin linnake. Nepalilaiset yrittivät piirittää linnoituksen 1809, mutta Punjabissa sijainneen Sikhivaltion hallitsija Ranjit Singh puuttui peliin ja Nepalin armeija ajettiin Sutlej-joen itäpuolelle.