New York Mets
MLB laajeni kuitenkin siten, että vuodeksi 1962 sarjaan otettiin neljä uutta joukkuetta. Yhden paikan sai New York ja uuden seuran perustamista jatkoi sama porukka, joka oli ollut rakentamassa Continental Leagueen aiottua joukkuetta. Joukkueen työnimenä oli ”New York Metropolitan Baseball Club”, joka otettiin vuosina 1883–1887 toimineelta New York Metropolitans -joukkueelta. Nimi lyheni muotoon ”Metropolitans” ja lopulta ”Mets”. Joukkue yritti saada kannattajikseen ihmisiä, jotka aiemmin olivat kannattaneet Brooklyn Dodgersia tai New York Giantsia. Niinpä Mets valitsi tunnusväreikseen oranssin, joka oli ollut Giantsin väri, sekä sinisen, joka oli Dodgersin väri.
Irish American Athletic Club
GNYIAA nousi lopullisesti huipulle 1904, kun se voitti ulkoratojen Yhdysvaltain-mestaruuden ennen New York Athletic Clubia. Saman vuoden kesäolympialaisissa sen urheilijoista John Flanagan voitti kultaa moukarissa, Martin Sheridan kiekonheitossa sekä Myer Prinstein pituushypyssä ja kolmiloikassa. IAAC:ksi uudelleennimetty seura otti vuonna 1906 ensimmäisen kahdeksasta perättäisestä (tosin vuonna 1909 seura ei osallistunut kilpailuun) ulkoratojen Yhdysvaltain-joukkuemestaruudesta.
IAAC:n todellinen kultakausi alkoi 1909 skotlantilaissyntyisen Lawson Robertsonin tultua sen valmentajaksi. Se hallitsi suvereenisti vuosien 1911–1914 Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuja. Tukholman olympialaisissa 1912 seuran jäsenet ottivat kahdeksan Yhdysvaltain kolmestatoista yleisurheilun kultamitalista. IAAC:n maailmanennätysmiehiin kuuluivat heittolajeihin erikoistuneet irlantilaiset Patrick McDonald, Matt McGrath ja Patrick Ryan, Melvin Sheppard, Abel Kiviat sekä keskimatkoja juossut italialainen Emilio Lunghi, pitkä matkoja juossut suomalainen Hannes Kolehmainen ja kolmiloikkaaja Dan Ahearn.