Entente cordiale
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoasiainministeri Henry Petty-Fitzmauricen ja Ranskan Lontoon suurlähettilään Paul Cambonin 8. huhtikuuta 1904 allekirjoittama julistus ei virallisesti sisältänyt muuta kuin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Ranskan Marokkoa, Egyptiä, Siamia (Thaimaata), Madagaskaria, Uusia Hebridejä, Länsi- ja Keski-Afrikkaa sekä Newfoundlandia koskevien erimielisyyksien sopimisen, mutta yhteisymmärrys ja imperialistisen kilpailun lopettaminen Ranskan ja Britannian kesken loi kuitenkin edellytyksen ententeä pidemmälle menevälle yhteistyölle. Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska muodostivat sotilassopimuksen 30. huhtikuuta 1905 ja laivastosopimuksen 16. syyskuuta 1912.
Toisen liittokunnan sota
Toisen liittokunnan sota oli vuonna 1799 alkanut sota Ranskan tasavallan ja toisen liittokunnan, johon kuuluivat Iso-Britannia, Itävalta, Venäjä ja Ottomaanien valtakunta, välillä Ranskan vallankumoussodissa. Sota päättyi vuonna 1801, jolloin rauhansopimuksella vahvistettiin Ranskan omistus vuoteen 1793 mennessä vallatuilla alueilla.