Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Puolue perustettiin 1899 nimellä Suomen Työväenpuolue, ja ensimmäinen puoluekokous pidettiin Turussa 17.–20. heinäkuuta 1899. 1900-luvun alussa puolue esitti vaatimuksia torpparikysymykseen, työllisyyden hoitoon, työläisten aseman parantamiseen, sananvapauteen ja kahdeksantuntiseen työpäivään. Puolueen nimi vaihdettiin Suomen Sosialidemokraattiseksi Puolueeksi Forssassa vuonna 1903 pidetyssä II puoluekokouksessa. Suomen kenraalikuvernööri Bobrikov kielsi puoluetta käyttämästä nimeä ”sosialidemokraattinen”, mutta tätä kieltoa ei noudatettu. Samalla hyväksyttiin myös Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen mallin mukainen ohjelma, tuolloin radikaali Forssan ohjelma, joka oli voimassa vuoteen 1952. Ohjelman tavoitteita olivat 8 tunnin työpäivä, vähimmäispalkka, yleinen kouluvelvollisuus sekä yleinen alkoholin kieltolaki. Forssan ohjelma on miltei suoraan peräisin Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen vuonna 1891 hyväksymästä Erfurtin ohjelmasta. Ohjelman välittömät vaatimukset ovat toteutuneet lukuun ottamatta kirkon ja valtion eroa, sitovia kansalaisaloitteita ja kansalaispäätöksiä, koulujen uskonnonopetuksen lakkauttamista ja alkoholin kieltolaista on sittemmin luovuttu.
Sionistinen työväenpuolue
Sionistinen työväenpuolue usein lyhennetty 'Sionisti-Sosialistit' tai 'S.S.' oli juutalainen sosialistinen territorialistinen poliittinen puolue Venäjällä ja Puolassa, jonka perustamiskokous pidettiin Odessassa vuonna 1905. Se syntyi vastarintaliike "Vozrozhdeniesta" vuonna 1904 ja suosi ideaa juutalaisesta territoriaalisesta autonomiasta Palestiinan ulkopuolella. Puolue kuitenkin omisti suurimman osan energiastaan vallankumouksellisiin toimintoihin Venäjällä. Muiden venäläisten vallankumousryhmien, kuten esimerkiksi Narodnikitien, tavoin puolue suhtautui myönteisesti terrorismin käyttöön hallitsevaa valtaa kohtaan. Puolueella oli aktiivinen rooli vuoden 1905 vallankumouksessa.