Pathet Lao
Pathet Lao (laoksi ປະເທດລາວ, 'laojen maa') oli kansallismielinen kommunistinen aseellinen vastarintaliike Laosissa vuosina 1950-1975. Pathet Lao taisteli Vietnamista käsin ranskalaista siirtomaahallintoa vastaan . Pathet Laon poliittinen siipi oli 1956 perustettu "Neo Lao Hak Xat" (Lao Patriotic Front, Laosin isänmaallinen rintama, LPF) . Pathet Lao syrjäytti Pohjois-Vietnamin tukemana Laosin monarkian 1975 ja perusti maahan sosialistisen hallinnon . Pathet Lao -liike sai sissisotavuosinaan koulutusta Pohjois-Vietnamin Việt Minhiltä ja aseellista tukea Vietkongilta ja Neuvostoliitolta . Vallankumouksen jälkeen liike sulautui Laosin kommunistiseen puolueeseen (Parti révolutionnaire populaire lao, laoksi ພັກປະຊາຊົນປະຕິວັດລາວ, phak pasason pativat lao). Liikkeen johtohahmoja olivat prinssi Souphanouvong, Nouhak Phoumsavanh, Kaysone Phomvihane ja Khamtai Siphandon.
Pierre Loti
Vuonna 1900 alkoi kaksivuotinen matka Kaukoitään ja sieltä Egyptiin ja Turkkiin, ja tuloksena oli kertomuksia: "Les derniers jours de Pékin", "Vers Ispahan", "La mort de Pheilae" ja "Le Pèlerin d’Angkor", kaunis tarina siitä, kuinka hän löysi Angkorin. Hän kirjoitti viimeksi mainitun vuonna 1901, mutta se ilmestyi vasta 1912. Ennen ja jälkeen ensimmäisen maailmansodan hän toimi Turkin vapauttamisen puolesta. Hän oli jäänyt eläkkeelle 1910, mutta maailmansodan puhjetessa hän halusi takaisin palvelukseen ja sai nimityksen kenraali Joseph Gallienin yhdysupseeriksi. Sotavuosina hän kirjoitti runsaasti raportteja ja propagandasävytteisiä kertomuksia. Kunnialegioonan suurristin "Grand-Croix’n" hän sai 1922. Hän kuoli kotiseudullaan Hendayessa 1923.