Kansallisen Kokoomuksen historia
Juha Rihtniemi valittiin vuonna 1965, vasta 37-vuotiaana, kokoomuksen puheenjohtajaksi. Aiemmin hän oli toiminut puoluesihteerinä vuosina 1959–1960. Rihtniemi oli nuorempi kuin samanaikainen Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtaja, kansanedustaja Mauri Seppä. Puheenjohtajana hän toimi yllättävään kuolemaansa, vuoteen 1971 asti. Puoluesihteerinä vuodesta 1965 toiminut Harri Holkeri valittiin Rihtniemen seuraajaksi kokoomuksen puheenjohtajana vuonna 1971 poikkeuksellisen nuorena.
Sinipunahallitus
Holkerin hallitus vuosina 1987–1991 oli ensimmäinen sinipunahallitus. Se muodostettiin presidentti Mauno Koiviston nimitettyä Harri Holkerin hallituksen muodostajaksi. Kokoomus meni SDP:n kanssa hallitukseen jättäen lopulta ottamatta huomioon puheenjohtajansa Ilkka Suomisen, RKP:n puheenjohtaja Ole Norrbackin sekä Keskustan puheenjohtaja Paavo Väyrysen ennen vaaleja allekirjoittaman kassakaappisopimuksen, jonka mukaan porvaripuolueet eivät käy hallitusneuvotteluja toisistaan riippumatta. Sopimuksen tarkoituksena oli muodostaa porvarihallitus, jolloin SDP olisi jäänyt oppositioon ja hallitus olisi ryhtynyt ajamaan teollisuutta suosivaa rakennepolitiikkaa. Tämä toteutui lopulta vasta 1991–1995, kun SDP vaalitappion vuoksi jättäytyi vapaaehtoisesti oppositioon ja perustettiin lyhytikäiseksi arveltu Esko Ahon hallitus.