Federico Fellini
Yhdysvaltalaisjoukkojen vapauttaessa Rooman toisen maailmansodan lopulla 1944 Fellini ei aluksi löytänyt enää mediatöitä, sillä Italian elokuvateollisuus oli pysähdyksissä ja lehdistö joutunut yhdysvaltalaisten käsiin. Hän avasi ystäviensä kanssa karikatyyrimyymälän. Pian hän sai työn Roberto Rossellinin elokuvan "Rooma – avoin kaupunki" (1945) yhtenä käsikirjoittajana. Fellini oli kirjoittamassa myös Rossellinin seuraavaa elokuvaa "Paisa – vapauden tuli" (1946) ja ohjasi siitä osan Rossellinin sairastuttua. Miesten yhteistyö kesti useita vuosia, joiden aikana Fellini oli mukana käsikirjoittamassa useita muidenkin italialaisohjaajien elokuvia.
8½
Elokuvan nimi on linjassa Fellinin itseen viittaavan aiheen – 8,5:nnen elokuvan teon – kanssa. Hänen kuusi aiempaa pitkää filmiään ovat "Valkoinen sheikki" (1952), "Vetelehtijät" (1953), "La Strada – Tie" (1954), "Huijarit" (1955), "Cabirian yöt" (1957) ja "Ihana elämä" (1960). Puolikkaina hän pitää elokuvaa "Varieteen valot", jonka ohjasi Alberto Lattuadan kanssa vuonna 1950, ja kahta lyhytelokuvaa: "Un Agenzia Matrimoniale" 1953, joka sisältyy antologiaelokuvaan "L'amore in città" (1953), ja "Le Tentazioni del Dottor Antonio", joka sisältyy antologiaelokuvaan "Boccaccio '70" (1962). Elokuvan "8½" työnimi oli "La bella confusione" ("Kaunis sekaannus") jota ehdotti käsikirjoittaja Ennio Flaiano, mutta Fellini ”sai ajatuksen (joka osoittautui täysin vääräksi) kutsua sitä "Komediaksi"”.