Dōjō
Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa.
Hanjiro Shiraishi (1842–1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä ("shihan"). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi.Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään "dōjō" kaltaiseksi opiskelupaikaksi.
Ninja
Sana ”ninja” on peräisin 800 vuoden takaa Japanin vuoristoseuduilta. Alkuaan se tarkoitti henkilöä, joka harjoitti ninjutsua, eräänlaista taistelulajia, jota usein kutsuttiin ”salaperäisyyden taidoksi” tai ”näkymättömyyden taidoksi”. Ilmaisu on peräisin japaninkielisestä ilmaisusta "shinobi no mono". Tämä kirjoitetaan kahdella kanji-merkillä, jotka lausutaan rěnzhě mandariinikiinassa. Ensimmäinen kanji, jota myös käytetään ninjutsun kirjoittamiseen, tarkoittaa kestävyyttä ja sietokykyä. Merkitys laajeni myöhemmin tarkoittamaan piiloutumista tai salavihkaista liikkumista. Toinen kanji tarkoittaa henkilöä. Ninjoihin viitataan myös toisella kiinalaisperäisellä termillä ”lín gǔi” (林鬼, jap. ”rinki”), ”metsäpirut”. Ne olivat kiinalaisia vastineita ninjoille tai shinobeille, ja niiden uskottiin vaikuttaneen monella tavalla japanilaiseen ninjutsuun.