Rokotus
Bakteerirokotteen kehitti ensimmäisenä ranskalainen Louis Pasteur, joka oli eristänyt kanakoleraa aiheuttavan bakteerin vuonna 1879. Palattuaan kesälomalta hän jatkoi kanojen käsittelyä, mutta huomasi pian, että viljelmä ei enää aiheuttanutkaan kanakoleraa. Hän kasvatti uuden viljelmän, ja käsitteli kanat uudelleen, mutta ne eivät vieläkään sairastuneet. Onneksi Pasteur ymmärsi havaintonsa merkittävyyden. Seuraavat vuodet hän työskenteli tarmokkaasti heikentääkseen muitakin taudinaiheuttajabakteereja. Tämän työn tuloksena hän kehitti rokotteen pernaruttoa ja vesikauhua vastaan.
Sukuelinherpes
Sukuelinherpeksen tarttumiskohteet ovat limakalvot ja iho, joihin sairaus tarttuu seksuaalisen kosketustartunnan kautta. Herpestä vastaan on yritetty kehittää rokotteita, mutta ne eivät nykyisellään ole tehokkaita herpestartunnan estämiseksi. Tautia hoidetaan lääkkeillä, joista yleisin on "asikloviiri", mutta myös "valasikloviiri" ja "femsikloviiri" ovat tautiin auttavia lääkkeitä. Lääkkeet otetaan suun kautta, vaikka vakavammissa tilanteissa voidaan käyttää myös suonensisäistä hoitoa. Jos sairaus uusiutuu eikä uusiutuminen lopu millään, otetaan käyttöön estohoito, jossa asikloviiria käytetään joka päivä. Sairaus ei vaadi seurantaa.