Nono Söderberg
Nono Söderberg (oik. Arno Söderberg, s. 8. syyskuuta 1945) on suomalainen itseoppinut muusikko ja pedagogi, pääinstrumenttina sähkökitara. Hän on opiskellut musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Söderberg on soittanut monissa 1960-luvun suosituissa popyhtyeissä, ja studiomuusikkona hänelle oli 2000-luvun alkuun mennessä kertynyt yli 3 500 levytystä. Hän on toiminut myös teatterimuusikkona ja opettanut sähkökitaran- ja yhtyesoittoa Sibelius-Akatemiassa, Teatterikorkeakoulussa, Oulunkylän pop- ja jazzopistossa, Metropolia-ammattikorkeakoulussa ja Sibelius-lukiossa.
Nono Söderberg
Vuonna 1975 Nono Söderberg soitti yhden albumin tehneessä Unisonossa. Keväällä 1976 ilmestyi sooloalbumi "Nono", jonka tuotti Tommi Liuhala. Levytyskokoonpanossa soittivat Pekka Pöyry (saksofoni ja huilu), Olli Ahvenlahti (kosketinsoittimet), Heikki Virtanen (basso) ja Roope Koistinen (rummut). Musiikki on Söderbergin säveltämää ja sovittamaa instrumentaalista popjazzia, jossa on vaikutteita mm. kotimaisen kitarajazzin kovilta nimiltä Jukka Toloselta ja Rekku Rechardtilta sekä amerikkalaisilta Al DiMeolalta, Bill Connorsilta, John Abercrombielta ja Philip Catherinelta, jota Söderberg itse on pitänyt suosikkinaan. Sävellyksillään hän onnistuu luomaan levystä ehyen, soinnukkaan kokonaisuuden. Levyn tunnelmat vaihtelevat villistä sähköisestä laukasta lyyriseen akustiseen unelmointiin. Levytyksen jälkeen Söderberg kokosi yhtyeen esittämään levytyskappaleita. Mukana olivat Jakke Leivo (basso), Esa Kotilainen (kosketinsoittimet), Reijo (Takku) Ylinen (saksofoni), Esa "Nätsi" Rosvall (lyömäsoittimet) ja ainoana levyllä soittaneena Roope Koistinen (rummut). Ryhmä esiintyi TV:n Iltatähdessä ja radion Popstudiossa, mutta keikkoja ei juuri löytynyt.