Lapinlahden Linnut
Lapinlahden Linnut perustettiin keväällä 1983 rahapulan lievittämiseksi. Yhtye aloitti katusoitto-orkesterina. Perustajajäseninä toimivat Ari "Arvid" Kettunen, Timo Eränkö, Tapio Liinoja ja Heikki Salomaa. Matti Jaaranen, Mikko Kivinen ja Markku Toikka liittyivät yhtyeeseen hyvin varhaisessa vaiheessa. Alkuperäisen kokoonpanon jäsenet vaihtelivat rajustikin, mutta jonkinlaiseen peruskokoonpanoon vakiintuivat edellä mainittujen lisäksi Pekka Hedkrok ja Jan Noponen. Vuonna 1984 "Maailman synty" -nimellä tunnettuun show’hun yhtye tarvitsi Kettusen soittaman pianon lisäksi myös kosketinsoittajan, jolloin Pekka Hedkrok pyydettiin tähän työhön. Nopeasti Hedkrok kuitenkin vakiintui yhtyeen varsinaiseen kokoonpanoon. Yhtyeen alkuaikoina keikoilla oli soittimina muitakin kuin "oikeita" soittimia, esimerkiksi mappi, halkoja ja joka keikalla yhä käytössä oleva "viritetty" tyhjä olutkori. Katusoittoaikoina yhtyeen jäsenet tunsivat toisensa nimillä Lintu A, Lintu B, Lintu C ja niin edelleen. Yhtyeen "täydellisenä diktaattorina" toimi Kettunen, joka oli Lintu A. Myöhemmin yhtye alkoi saada myös sisäkeikkoja ja vuonna 1985 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen albumi, "Lapinlahden Linnut".
John Gould
Charles Darwin esitteli Galápagossaarilta tuomansa lintu- ja nisäkäskokoelman Geological Society of Londonin kokouksessa 4. tammikuuta 1837, ja linnut annettiin Gouldille määritettäviksi. Darwin arveli näytteiden olevan mustarastaita, käpylintuja ja peippoja. Gould esitteli tutkimustuloksensa jo seuraavassa kokouksessa 10. tammikuuta, ja esitti, että linnut olivat sarja maapeippoja, jotka olivat niin eriskummallisia, että ne muodostivat kokonaan uuden 12 lajin linturyhmän ""a series of ground Finches which are so peculiar" ... "an entirely new group, containing 12 species"" (lainaus). Tämä tarina oli sanomalehdissä. Maaliskuussa Darwin tapasi Gouldin uudelleen ja sai kuulla, että hänen Galápagoksen peukaloisensa olikin eräs peippolaji, ja että matkijat, jotka hän oli nimiöinyt saarella, olivatkin eri lajeja ennemmin kuin muunnelmia samasta lajista, ja niillä oli sukulaisia Etelä-Amerikan mantereella. Jälkeenpäin Gould havaitsi, että eräs pienempi eteläinen nandu, joka oli pelastunut jouluaterialta, olikin aivan eri lajia, jolle hän antoi nimen "Rhea darwinii". Darwin ei ollut vaivautunut nimiöimään peippojaan, mutta onneksi retkikunnan muut jäsenet olivat olleet tunnollisempia. Darwin etsi kapteeni Robert FitzRoyn ja miehistön keräämät näytteet ja pystyi näyttämään toteen, että lajit olivat ainutkertaisia Galápagossaarilla, mikä oli tärkeä askel hänen evoluutioteoriansa kehittelyssä. Gouldin työ lintujen parissa julkaistiin Darwinin viisiosaisessa teoksessa "The Zoology of the Voyage of H.M.S. Beagle Under the Command of Captain Fitzroy, R.N., during the Years 1832 to 1836" (1838–1842).