Käärmeimuri
"Käärmeimuri" tarjoaa runsaasti aineksia dystooppiseen luentaan niin kielellisesti kuin sisällöllisesti. Teoksen yleistunnelma on arvaamattomine väkivallantekoineen kaoottinen ja painajaismainen, mitä vahvistaa Radovin tyylillisesti tempoileva ja räiskähtelevä kieli. Julmistakin teoista kirjoitetaan lyhyesti ja kliinisesti todeten, dynaamista toimintaa kuvataan hitaasti ja absurdin yksityiskohtaisesti, asiohin viitataan kasvottomalla, byrokraattisella käsitteistöllä ja kerrontaan pudotellaan silkan absurdeja ilmauksia. Tyylin ja sisällön ristiriitaisuus tekee teoksessa näkyväksi kielen roolin vallankäytön välineenä, mikä on dystopioille tyypillistä.
Kuninkaantekijät
Toni Jerrman sanoi "Helsingin Sanomien" arvostelussaan "Kuninkaantekijöiden" tuovan kansainvälisellä tyylillään tuoreen tuulahduksen suomalaisen aikuisfantasian kenttään. Hänen mukaansa alan ulkomaisista edustajista teos vertautuu erityisesti Ursula K. Le Guinin teoksiin. "Satakunnan Kansan" arvostelijan Jari O. Hiltusen mukaan Soikkelin kirjoittajanote on tyylikäs ja pitkälle hiottu. "Lapin Kansan" Erkki Wideniuksen mielestä kirjan jälkinäytös on turha, mutta muuten kirja on hallittu kokonaisuus. "Tähtivaeltaja"-lehden Jukka Halmeen mukaan teos on lyhyt, mutta siinä ”on paukkuja enemmän kuin useimmissa mammuttimaisissa lukuromaaneissa”. "Aviisin" Oskari Rantalan mukaan kirjailija ”tavoittelee tekstiinsä vanhahtavaa poljentoa, joka ei aina toimi, vaan tuntuu ajoittain kömpelöltä”. Muuten tarina pitää otteessaan.