Gibraltarin valtaus
Hyökkääjien tappiot olivat olleet kohtalaisen suuret; kuolleina menetettiin kaksi upseeria ja 57 sotilasta, sekä haavoittuneina kahdeksan upseeria ja 217 sotilasta. HesseDarmstadin ruhtinas nimitettiin Gibraltarin kuvernööriksi ja hänelle jätettiin kaikki liikenevät sotilaat. Paikalliset siviilit saivat päättää joko lähtevänsä tai jäävänsä, jääville taattiin samat oikeudet kuin heillä oli ollut Kaarle II:n kaudella. Lähtevät saivat ottaa mukaansa omistuksensa. Espanjalaiset yrittivät vielä myöhemmin epäonnistuneesti vallata alueen takaisin. Viimeinen hyökkäys tehtiin vuoden 1705 maaliskuussa. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin sopimus tunnusti Felipen Espanjan kuninkaaksi, mutta toisaalta Espanja joutui luovuttamaan Gibraltarin ja Minorcan. Espanja yritti vielä myöhemmin vallata epäonnistuneesti Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen avulla, mutta tämäkin yritys epäonnistui ja jäi viimeiseksi Espanjan sotilaallisista yrityksistä vallata Gibraltar.
Jugurtha
Micipsan kuoltua valta jaettiin hänen poikiensa ja Jugurthan kesken Jugurthan periessä varsinaisen kuninkuuden ja kahden pojan saadessa muita tärkeitä tehtäviä. Yhteistyö veljesten välillä ei kuitenkaan toiminut, vaan Numidia jaettiin lopulta kolmeen osaan poikien kesken, Jugurthaa tämä ei kuitenkaan miellyttänyt, vaan hän murhautti Hiempsalin ja hyökkäsi Adherbalin kimppuun. Adherbal pakeni Roomaan pyytäen apua. Roomalaiset ratkaisivat asian jakamalla kuningaskunnan jälleen kahteen osaan Adherbalin saadessa lännen ja Jugurha maan itäosan. Jugurtha ei kuitenkaan edelleenkään tyytynyt tähän, vaan hyökkäsi jälleen piirittäen Adherbalin pääkaupunki Cirtan vuonna 112 eaa. Roomalaisten vastalauseista huolimatta hän kukisti kaupungin ja teloitutti Adherbalin, sekä kaupungissa olleet roomalaiset kauppiaat. Tämän myötä Rooman yleinen mielipide kääntyi lopullisesti Jugurthaa vastaan ja Rooma julisti sodan häntä vastaan vuonna 111 eaa.