Viipurin taistelu (1944)
Neuvostoliiton aloitettua Kannaksen suurhyökkäyksen 9. kesäkuuta 1944, Viipuri evakuoitiin siviiliväestöstä ja sen puolustuksesta vastasi kaupunkiin 18.–19. kesäkuuta siirretty eversti Armas Kempin komentama 20. prikaati, jonka rungon muodosti entinen Jalkaväkirykmentti 22. Se oli kuitenkin huonosti varusteltu, eikä prikaatilla ollut valmiuksia asutuskeskustaisteluun. Ampumatarvikkeita ja panssarintorjunta-aseita oli vähän, myöskään viestiyhteyksiä ei ollut saatu kuntoon neuvostojoukkojen hyökätessä kaupunkiin. 20. prikaatin rivivahvuus oli taistelupäivän aamuna 5 133. Suomalaisjoukkoja vastassa oli arviolta 40 000 neuvostoliittolaista, jotka koostuivat kuuden eri divisioonan joukoista. Mukana oli 21. ja 23. armeijaan kuuluneet kaksi panssariprikaatia, kolme erillistä panssarirykmenttiä sekä kaksi rynnäkkötykkirykmenttiä,
Suomen yleisesikunnan johtama tiedustelu 1918–1945
Viipurin alatoimistoa johti aluksi vänrikki Aalto ja hänen jälkeensä Gustav Rosenström (Kustaa Rautsuo). Keskeinen henkilö alatoimiston toiminnassa oli Toivo Salokorpi, joka toimi Viipurissa tiedustelutehtävissä vuodesta 1923 alkaen. Salokorpi astui alatoimiston johtoon Rosenströmin tilalle, 1929 hänen asemansa vakinaistettiin. Salokorven tehtävänimike oli Yleisesikunnan 2. divisoonan tiedustelu-upseeri.