Metafysiikka
Metafysiikka on filosofian abstraktein ja yleisluontoisin osa-alue, ja sen todellisesta luonteesta ja alasta on kiistelty Aristoteleesta lähtien. Perinteisesti on ajateltu, että metafysiikka pyrkii pääsemään pelkkien ihmisille ilmenevien seikkojen, havaintojen ja harhojen ”taakse” ja kertomaan perimmäisen totuuden asioista. Jotta metafysiikka olisi lainkaan mahdollista, tämän todellisuuden perimmäisen luonteen olisi ainakin periaatteessa oltava ihmisen ymmärrettävissä, eli todellisuuden olisi oltava rakentunut siten, että se voitaisiin hahmottaa inhimillisellä loogisella ajattelukyvyllä. Tämä on metafysiikan ensimmäinen todistamaton perusoletus.
Metafysiikan historia
Metafysiikka ja ontologia syntyivät esisokraatikkojen ajattelussa. Elealainen Parmenides katsoi, että olemassa olevien asioiden moninaisuus, muutos ja liike olivat vain yhden olemassa olevan ikuisen todellisuuden (”Oleva”) ilmentymää. Näin syntyi parmenidelainen monistinen periaate ”kaikki on yhtä”. Tästä Parmenides johti, että kaikki muutosta tai ei-olevaa (kuten tyhjiö) koskevat väitteet ovat epäloogisia. Parmenides oli ensimmäinen, joka esitti metafyysisiä väittämiä muodollisina todisteluina, vaikkakin runomuodossa.