Suomen sisällissota
Suojeluskuntien johtoon kutsuttiin aiemmin Venäjän armeijassa 30 vuotta palvellut kenraaliluutnantti Carl Gustaf Emil Mannerheim, joka sai tehtäväkseen koota niistä maahan järjestysvallan. Suojeluskunnat julistettiin Suomen senaatin armeijaksi 25. tammikuuta 1918. Tähän punakaartit eivät alistuneet, ja ne olivat vahvistumassa Leninin Pietarista lupaaman aselastin myötä 26.–27. tammikuuta. Molemmat osapuolet aloittivat sodan luonteisen toiminnan Viipurissa ja muualla Karjalassa 17.–20. tammikuuta. 26. tammikuuta punakaartit ja työväen järjestyskaartit yhdistyivät Suomen Punaiseksi kaartiksi, ja sen joukot määrättiin liikekannalle 27. tammikuuta 1918 klo 23 lähtien. Etelä-Pohjanmaalla suojeluskunnat alkoivat kenraali Mannerheimin 25. tammikuuta antamalla käskyllä riisua venäläisiä varuskuntia aseista 28. tammikuuta 1918 yöstä alkaen. Suomen sisällissota oli syttynyt.
Suomen sisällissota Keski- ja Pohjois-Pohjanmaalla
Kuultuaan valkoisten epäonnistumisesta Oulussa lähetti kenraali Mannerheim paikalle 650 miehen vahvuisen lisäjoukon, jota komensi kenraalimajuri Alexander Tunzelman von Adlerflug. Hän ei käynnistänyt hyökkäystä välittömästi, vaan 31. tammikuuta Oulun eteläpuolella Ruukissa käytiin osapuolten välisiä neuvotteluja. Punaisten edustajana ollut Yrjö Kallinen lupasi punakaartin antavan aseensa työväenneuvostolle, joka puolestaan luovuttaa ne hallitukselle. Lisäksi sopimukseen kuului, että Oulussa olevat venäläiset saavat poistua Suomesta aseineen. Ehdotus hyväksyttiin alustavasti, mutta 2. helmikuuta käydyt jatkoneuvottelut kariutuivat Mannerheimin vaatimukseen ehdottomasta antautumisesta. Muhoksella käytiin samana päivänä lyhyt kahakka punakaartin ja Ouluun suunnanneen Kajaanin suojeluskunnan välillä.