Baabilaisuus
Baabilaisuus (kirjoitetaan myös Babilaisuus) on uskonnollinen liike, jonka juuret ovat islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisessa koulukunnassa. Se kukoisti Persiassa vuodesta 1844 vuoteen 1852. Baabilaisuuden perusti Sayyid Ali Muhammad Shirazi, joka myöhemmin otti nimekseen Bab "(portti)". Hänen kautensa alkoi šaikhilaisuuden johtajan Sayyid Kazimin kuoleman jälkeen vuonna 1844. Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen. Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.
Bhutanin historia
Buddhalaisuus saapui nykyisen Bhutanin alueelle 600-luvulla, kun tiibetiläinen kuningas Strongtsen Gampo kääntyi buddhalaisuuteen ja määräsi rakennettavaksi kaksi buddhalaista temppeliä Bumthangiin keskiseen Bhutaniin ja Kyichuun Paron laaksoon, nykyisen Paron alueelle. Buddhalaisuus korvasi, mutta ei poistanut bon-uskonnon tapoja, jotka myös olivat levinneet Tiibetin alueelle 700-luvulla. Sen sijaan buddhalaisuuteen sulautui bon-uskonnon tapoja.