Kreikkalainen mytologia
Kreikkalaisella mytologialla tarkoitetaan antiikin Kreikan aikaista tarustoa, joka alun perin syntyi ja levisi suullisesti ja runomuotoisesti. Kreikkalaisessa mytologiassa esiintyy paljon jumalia, sankareita ja taruolentoja. Varsinkin jumalaistarut tulivat osaksi antiikin kreikkalaista uskontoa. Mytologia kytkeytyi myös kreikkalaisen filosofian ja historiankirjoituksen varhaisvaiheisiin. Myytit olivat suosittuja aiheita kreikkalaisessa taiteessa, näytelmissä ja kirjallisuudessa, ja tätä kautta niillä on ollut kestävä vaikutus koko länsimaiseen kulttuuriin.
Khaos
Khaos tai kaaos ( “ammottava tyhjyys”) on kreikkalaisessa mytologiassa olemassaolon alkutila, tyhjyys tai avaruus, johon kaikki luotiin. Hesiodos kertoo, että Khaoksesta syntyivät positiiviset voimat Gaia ja Eros sekä negatiiviset voimat Nyks, Erebos ja myös Tartaros. Näistä alkuvoimista syntyivät puolestaan Aither (Ilma), Hemera (Päivä) ja Uranos (Taivas). Useimpien antiikin kirjoittajien näkemysten mukaan Kaaos oli tyhjyys, josta kaikki sai alkunsa tai tila, missä kaikki asiat olivat olemassa sekavassa ja epämääräisessä muodossa, ennen kuin ne saivat hahmon. Ovidius kutsui Kaaosta sekavaksi ja muodottomaksi alkukantaiseksi ainekseksi, ja antiikin myöhempinä aikoina vakiintui käsitys siitä, että Kaaos oli hahmoton alkutila, josta universumi kehittyi Kosmokseksi, järjestyneeksi maailmaksi.