Helsingin kaupunginkirjasto
Helsingin kansankirjasto perustettiin 7. lokakuuta 1860. Aloitteen kirjaston perustamiseksi teki ja varat keräsi Helsingin Rouvasväenyhdistys ("Fruntimmersföreningen i Helsingfors"). Se oli 1800-luvulle tyypillinen yläluokkainen hyväntekeväisyysyhdistys, jonka toiminnan tavoitteena oli "kristillinen huolenpito kaupungin köyhimpien kansanluokkien naisista ja lapsista". Kirjaston avulla haluttiin sivistää työväkeä ja tarjota sille rakentavia vapaa-ajanviettotapoja. Kirjastohankkeen varsinaiset puuhamiehet olivat opettaja Helene Simelius sekä yhdistyksen sihteerit, kirjailija Zacharias Topelius ja professori Frans Ludvig Schauman.
Tuomas Taittonen
Vuonna 1851 Taittosesta tuli Vähänkyröön perustetun pitäjänkirjaston hoitaja. Kirjastolla oli 80 kirjaa ja Taittosta avustivat ylioppilaat Niilo Kustaa Stolpe ja Tuomas Hannuksela. Vuoden 1851 lopulla kirjastossa oli jo 214 kirjaa joita oli saatu muun muassa lahjoituksina. Taittonen hoiti kirjastoa aina vuoteen 1861 saakka ja tällöin kirjoja oli jo 595 nidosta. Kirjasto oli tällöin Suomen suurin kansankirjasto kirjamäärällä mitattuna. Muutettuaan 1862 Perhoon Taittonen oli myös siellä mukana perustamassa pitäjään kirjastoa. Taittonen liittyi 1853 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäseneksi ja hän alkoi kirjoittaa myös Suometar-lehteen muun muassa runoja ja Vähäkyrön paikallisuutisia. Vuonna 1856 Taittonen otti talteen Savilahden kylän Haavistonmäestä löytyneitä rautakautiseen polttokalmistoon kuuluneita esineitä ja luovutti ne 1859 C. A. Gottlundille Helsinkiin vietäviksi.