Ensimmäinen ristiretki
Ensimmäinen ristiretki koostui oikeastaan kahdesta retkestä. Tavallisten talonpoikien joukko lähti matkaan vuoden 1096 keväällä puoli vuotta ennen varsinaista ristiretkiarmeijaa. Kansan ristiretkeksi kutsuttu tapahtuma päättyi lähes kaikkien talonpoikien kuolemaan. Ristiretkiarmeija onnistui päämääränsä saavuttamisessa paremmin. Ristiretken seurauksena Jerusalem siirtyi kristittyjen hallintaan ja Palestiinan alueelle perustettiin useita ristiretkivaltioita. Lisäksi Pyhälle maalle matkaavia pyhiinvaeltajia suojelemaan perustettiin ritarikuntia. Niistä tunnetuin on Temppeliherrain ritarikunta.
Tanskalaisten ristiretki Jerusalemiin
Tanskalaisten ristiretki Jerusalemiin on oletettu historiallinen ristiretki, jonka joukko tanskalaisia ylimyksiä teki Palestiinaan 1190-luvun alussa. Tiedot ristiretkestä perustuvat anonyymin henkilön kirjoittamaan keskiaikaiseen tekstiin "De Profectione Danorum in Hierosolymam" (”tanskalaisten matkasta Jerusalemiin”). Tanskalaiset lähtivät retkelle, kun muslimit olivat vallanneet Jerusalemin vuonna 1187. He pääsivät perille kuitenkin vasta, kun Rikhard I Leijonamieli ja Saladin olivat solmineet aselevon vuonna 1192. Tanskalaiset vierailivat tämän jälkeen pyhillä paikoilla ennen paluutaan kotiin.