Éamon de Valera
Éamon de Valera (synt. "George de Valero", joskus ; 14. lokakuuta 1882, New York, Yhdysvallat – 29. elokuuta 1975 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen valtiomies ja pitkään maansa politiikan hallitseva hahmo. Hän toimi Irlannin hallituksen johtajana vuosina 1919–1922, pääministerinä 1932–1948, 1951–1954 ja 1957–1959, samanaikaisesti ulkoministerinä 1932–1948 sekä presidenttinä 1959–1973. De Valeralla oli merkittävä rooli Irlannin itsenäistymisessä ja täyden suvereniteetin saavuttamisessa sekä nykyisen perustuslain säätämisessä vuonna 1937. Hän perusti Fianna Fáil -puolueen ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana 1926–1959.
Feeniläisveljeskunta
Feeniläisveljeskunnan perusti New Yorkissa vuonna 1858 John O’Mahony, entinen Nuori Irlanti -liikkeen kannattaja, joka oli vuoden 1848 epäonnistuneen kapinan jälkeen joutunut pakenemaan Irlannista Ranskaan ja tutustunut Pariisissa saman kohtalon kokeneeseen James Stephensiin. O’Mahony muutti vuonna 1854 Yhdysvaltoihin ja ryhtyi organisoimaan siellä irlantilaisemigranttien salaista toimintaa. Hänen ensimmäinen salaseurahankkeensa, Emmetin muistomerkkiyhdistys (EMA) ei johtanut tuloksiin. Kun Irlantiin palannut Stephens vuonna 1857 pyysi häntä keräämään Yhdysvalloista rahaa muistomerkkiin Philip Gray -nimiselle kuolleelle kapinalliselle, O’Mahony tarjoutui rahoittamaan ja aseistamaan salaista kumousjärjestöä, jos Stephens perustaisi Irlantiin sellaisen. Yhteisymmärrys syntyi,ja Stephens perusti Dublinissa IRB:n ja O’Mahony samanaikaisesti New Yorkissa oman järjestönsä. Vuoden 1859 alussa O’Mahony otti käyttöön nimen feeniläisveljeskunta. Nimessä esiintynyt sana "fenian" viittasi pakana-aikaiseen myyttiseen irlantilaiseen soturijoukkoon, joka tunnettiin nimellä "fianna" ja jota oli legendan mukaan johtanut kuuluisa Finn mac Cumhaill.