Roope Ankka
Barks loi Roopen kertakäyttöhahmoksi, mutta hahmosta tuli niin suosittu, että Barks päätti tehdä toisenkin Roope-tarinan, kesäkuussa 1948 ilmestyneen "Vanhan linnan salaisuuden". Siinä Roope lähtee sukulaistensa kanssa vanhaan sukulinnaansa Skotlantiin etsiäkseen esi-isänsä Rikhard Ankanmielen kätkemän aarrearkun. Tarinassa Roope kärsii rahapulasta, mutta myöhemmissä tarinoissa hänellä ei enää ollut tällaista ongelmaa. Myöhemmin samana vuonna nähty tarina "Kettujahdissa" käytti Roopesta ensimmäisen kerran titteliä ”maailman rikkain ankka”.
Roope Ankka
Yleisesti Roope on luonteeltaan kärttyisä ja äärimmäisen saita, ehkä myös vähän häijy. Varsinkin varhaisissa Barksin Roope-tarinoissa hän huijaa siskonpoikaansa Akua julmillakin tavoilla ja kohtelee tätä säälimättömästi. Sekä Don Rosan tarinoissa että italialaistaiteilijoiden tarinoissa Roope tuntuu olevan Akulle vihollinen, kun taas Carl Barks laittoi Roopen, Akun ja poikien maailmalle aarteita etsimään hyvässä hengessä. Roope ei kuitenkaan toimi yhtä roistomaisesti ja häikäilemättömästi kuin esimerkiksi vastustajansa Kulta-Into Pii, joka ansaitsi omaisuutensa nimenomaan epärehellisin keinoin. Kuitenkin, Roope on ystävällinen hahmo ja hänen kovan kuorensa alta paljastuu tunteellinen henkilö. Roope on aina ollut myöhemmissä tarinoissa seikkailunhaluinen, ja hänen rahasäiliönsä lantit ovat muistoja seikkailusta ja perhe on tärkeämpi. Roope siis voi olla siskonpoikansa Akun tavoin yhtä hyvin tarinan sankari tai konna, toisin kuin esimerkiksi aina hyveellinen Mikki Hiiri. Hän ei ole kuitenkaan leppymätön tai pohjimmiltaan vihamielinen sukulaisilleen. Hän on myös sitkeä ja periksiantamaton, joka lannistuu ani harvoin. Roope on hyvin äkkipikainen ja aggressiivinen Don Rosan tarinoissa. Hänellä on toimistossaan buurisodan (suomennoksissa Suomen sodan) aikainen kanuuna eli "Pertta" sekä väkipyssy eli ”tussari”.