Tampereen fenomenologia
Piirin keskuudessa on tutkittu ja jatkettu erityisesti mannereurooppalaisen filosofian keskeisten ajattelijoiden, kuten Edmund Husserlin ja Martin Heideggerin, työtä. Fenomenologisen filosofian perusajatuksen mukaisesti piirin toimintaa ei ole rajoitettu mihinkään koulukuntaan, vaan Husserlin alkuperäisiä ihanteita myötäillen toiminnassa on haluttu säilyttää pyrkimys arvovapauteen, kriittisyyteen ja tutkimusten karsimiseen tarkoitushakuisuudesta.
Fenomenologia
1970-luvulta lähtien Heideggerin kirjoituksista vaikutteita saanut fenomenologia alkoi vaikuttaa arkkitehtoniseen ajatteluun. Norjalainen Christian Norberg-Schulz oli keskeisiä henkilöitä tässä liikkeessä. Hän valmistui Eidgenossische Technische Hochschulesta Zürichissä vuonna 1949, ja hänestä tuli lopulta Oslon arkkitehtuurikoulun dekaani. Hänen merkittävimpiä kirjoituksiaan olivat "Genius Loci: Towards a Phenomenology of Architecture" (1980) ja "Intentions in Architecture" (1963). Näitä teoksia luettiin laajalti arkkitehtuurin alan oppilaitoksissa 1960- ja 70-luvuilla. Muita fenomenologiaan yhdistetty arkkitehteja ovat olleet muun muassa Charles Willard Moore, Steven Holl, Peter Zumthor ja Alberto Pérez-Gómez.