Banaanikärpänen
Jo olemassa olevan tiedon ja tutkimuksen valtava määrä jouduttaa myös uutta tutkimusta. Banaanikärpäsellä tehdään nykyään tutkimusta lähes kaikilla biologian osa-alueilla. Viime aikojen suurimpia saavutuksia banaanikärpästutkimuksessa on ollut sen koko genomin sekvensointi vuonna 2000. Samoin monien uusien geenimuuntelutekniikoiden kehitys ja mahdollisuus hankkia useimpia tunnettuja mutanttikantoja tutkittavaksi Internetin välityksellä on helpottanut tutkimusta huomattavasti. Nykyään banaanikärpästä käytetään tutkimuskohteena yhtä lailla kehitysbiologiassa, geenien vuorovaikutusten tutkimuksessa, fysiologiassa kuin ihmisten tautien mallintamisessakin. Banaanikärpäsen käyttöä erityisesti ihmisen sairauksien tutkimuksessa puoltaa varsinkin mahdollisuus tehdä erittäin monenlaisia geneettisiä kokeita. Muun muassa kontrolloitujen risteytysten sekä poistogeenisten yksilöiden tuottaminen on banaanikärpäsellä huomattavan helppoa ja lyhyen sukupolvenkierron vuoksi kokeiden tulokset ovat nopeasti nähtävissä.
Banaanikärpäsen taudit
Banaanikärpäsen taudeilla tarkoitetaan erilaisia loisten, mikro-organismien ja virusten aiheuttamia sairauksia, jotka vaikuttavat joko luonnossa tai laboratorio-oloissa eläviin banaanikärpäsiin. Termillä voidaan myös laboratorioissa viitata banaanikärpäsen kasvatusalustassa eläviin pieneliöihin, jotka muuntavat ravintoalustan kärpäsille kelpaamattomaksi. Laboratoriossa useimpia banaanikärpäsen tauteja torjutaan yksinkertaisesti pitämällä kasvatustilat mahdollisimman puhtaina ja pyyhkimällä kärpästen ja niiden ravinnon kanssa tekemisissä olevat alueet säännöllisesti alkoholilla. Tämän lisäksi tauteja torjutaan eristämällä kaikki laboratorioon saapuvat uudet kannat sekä sairastuneet kasvatukset. Luonnosta tuotuja kärpäsiä voidaan pitää eristyksessä jopa neljän sukupolven ajan.