Ludvig Filip I
Ludvig Filip I (; 6. lokakuuta 1773 – 26. elokuuta 1850) oli viimeinen Ranskan kuningas vuosina 1830–1848. Hän oli Louis Philippe d'Orléansin ("Philippe-Égalité") poika Bourbonien Orléansin sukuhaaraa ja Henrik IV:n ja Ludvig XIII:n jälkeläinen. Ludvig Filipin valtakautta kutsutaan Ranskan historiassa heinäkuun monarkiaksi, sillä hän tuli valtaan heinäkuun vallankumouksen seurauksena vuonna 1830. Vuonna 1848 hän joutui vuorostaan helmikuun vallankumouksen syrjäyttämäksi. Ludvig Filipiä kutsuttiin porvarikuninkaaksi.
Ludvig XIV
Mitä tulee muuhun perimykseen, Berryn herttua Kaarle (synt. 1686) kuoli vuonna 1714. Espanjan sukuhaaraa lukuun ottamatta Ludvig XIV:n ainoa legitiimi miespuolinen perillinen oli Anjoun herttua, Ludvigin pojanpojanpoika. Hän oli vuonna 1710 syntynyt pieni ja heikon terveyden omaava poika. Kun ei ollut jäljellä kuin hyvin vähäinen määrä ns. veriprinssejä, jotka kuuluivat Bourbon-suvun nuorempiin haaroihin, päätti kuningas Ludvig XIV vahvistaa kuninkaallista perhettä laillistamalla perimykseen oikeutetuiksi myös Mainen herttuan Louis August Burbonin ja Toulousen kreivin Louis Alexandren, jotka olivat kuninkaan aviottomia lapsia suhteesta rouva de Montespanin kanssa. Kuninkaan laillinen suora jälkeläinen Anjoun kreivi tuli kuitenkin dauphiniksi ja lopulta hallitsijaksi nimellä Ludvig XV. Hänen alaikäisyytensä tähden valtionhoitajan tehtävät oli uskottu Orléansin Filipille (1674–1723), joka oli Ludvig XIV:n veljenpoika ja vävy.