Ladino
Heprealainen aakkosto koostuu vain konsonanttimerkeistä, joista seuraavia sefardit päättivät käyttää vokaalien merkitsemiseen:
Vokaalisointu
Verbisarja "ad"–"ír" osoittaa, miten takavokaaliset sanat yleensä vaativat takavokaalisen päätteen ("-nak", "-juk", "-játok") ja etuvokaaliset sanat etuvokaalisen ("-nek", "-jük", "-jétek"). Tietyissä tapauksissa etuvokaalisia päätteitä on kaksi, labiaalinen ja illabiaalinen (esimerkiksi "-ök" – "-ek"), ja nämä valikoituvat vartalon labiaalisuuden mukaan: "ölök" mutta "merek". Etuvokaalinen "ír" kantaa mukanaan historiaansa: sanassa on alun perin ollut takavokaali /ɯ/, ja vaikka se on korvautunut etuvokaalilla /i/ ja pidentynyt /í/:ksi, on sanan täysin takavokaalinen taivutus säilynyt.