Napoleon I
Napoléon Bonaparte (alkujaan "Napoleone di Buonaparte", 15. elokuuta 1769 Ajaccio, Korsika – 5. toukokuuta 1821 Longwood, Saint Helena) oli Ranskan ensimmäinen konsuli vuodesta 1799 alkaen ja Ranskan keisari Napoleon I vuosina 1804–1814 ja 1815. Uransa huipulla hän valloitti ja hallitsi laajoja osia Länsi- ja Keski-Eurooppaa. Tällöin hänen valtakuntansa oli kooltaan, armeijaltaan ja väkiluvultaan Euroopan suurin sitten Rooman valtakunnan. Hänet vangittiin hävityn Waterloon taistelun jälkeen vuonna 1815 ja karkotettiin Saint Helenan saarelle.
Filip I (Ranska)
Filipin vanhemmat olivat Ranskan kuningas Henrik I ja Kiovan prinsessa Anna. Filip voideltiin Reimsissä kuninkaaksi 23. toukokuuta 1059 7-vuotiaana, noudattaen tavaksi muuttunutta käytäntöä, että voitelu tehtiin voidellun isän vielä eläessä. Filipin äiti Anna toimi kuitenkin hallitsijana vuodesta 1060 vuoteen 1066, hän oli Ranskan ensimmäinen kuningattar, joka toimi sijaishallitsijana poikansa alaikäisyyden aikana. Kuningatar Annan apuna sijaishallintoa hoitamassa olivat nuoren kuninkaan setä Flanderin kreivi Baudouin V ja Reimsin arkkipiispa-herttua Gervais.