Guadalcanalin taistelu
Amerikkalaiset menettivät taisteluissa 24 sotalaivaa ja japanilaiset 18.
Japanilaiset menettivät noin 600 lentokonetta miehistöineen, paljon enemmän kuin amerikkalaiset. Japani ei enää pystynyt korvaamaan tappioita. Amerikkalaiset sen sijaan tiesivät, että heidän merivoimansa moninkertaistuisivat vuoden 1943 aikana.
Venustiano Carranza
Kun kenraali Victoriano Huerta syrjäytti ja teloitutti Maderon helmikuussa 1913, Carranza ryhtyi johtamaan Huertan vastaista kapinaa. Carranza joutui aluksi pakenemaan maan luoteisosaan. Hän laati ja julkisti 26. maaliskuuta niin sanotun Guadalupen suunnittelman ("Plan de Guadalupe"), jossa vaadittiin perustuslaillisen hallinnon palauttamista Meksikoon. Hän onnistui vähitellen rakentamaan itselleen kunnon armeijan (nk. perustuslaillinen armeija), ja liittoutui Emiliano Zapatan sekä Álvaro Obregónin kanssa, jotka johtivat itsenäisesti syntyneitä kapinaliikkeitä maan muissa osissa. Carranzan johtama kapinahallitus sääti lakeja ja painoi rahaa hallitsemallaan alueella. Obregónin, Pablo González Garzan ja Pancho Villan hyökätessä pääkaupunkiin eri suunnista Huerta kukistui elokuussa 1914. Liittouma kuitenkin hajosi saman tien Carranzan otettua vallan Obregónin tuella, ja Villan ja Zapatan yhtyneet armeijat jatkoivat nyt sotaa heitä vastaan. Seuraavina vuosina Carranza joutui useaan kertaan pakenemaan Méxicosta Veracruziin, mutta hän hallitsi maan tärkeimpiä satamia saaden siten enemmän tuloja kuin kilpailijansa ja pääsi Obregónin ansiosta vähitellen sisällissodassa niskan päälle. Villa ja Zapata joutuivat perääntymään, ja lokakuussa 1915 Yhdysvallat tunnusti Carranzan hallituksen.