Gibraltarin valtaus
Hyökkääjien tappiot olivat olleet kohtalaisen suuret; kuolleina menetettiin kaksi upseeria ja 57 sotilasta, sekä haavoittuneina kahdeksan upseeria ja 217 sotilasta. HesseDarmstadin ruhtinas nimitettiin Gibraltarin kuvernööriksi ja hänelle jätettiin kaikki liikenevät sotilaat. Paikalliset siviilit saivat päättää joko lähtevänsä tai jäävänsä, jääville taattiin samat oikeudet kuin heillä oli ollut Kaarle II:n kaudella. Lähtevät saivat ottaa mukaansa omistuksensa. Espanjalaiset yrittivät vielä myöhemmin epäonnistuneesti vallata alueen takaisin. Viimeinen hyökkäys tehtiin vuoden 1705 maaliskuussa. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin sopimus tunnusti Felipen Espanjan kuninkaaksi, mutta toisaalta Espanja joutui luovuttamaan Gibraltarin ja Minorcan. Espanja yritti vielä myöhemmin vallata epäonnistuneesti Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen avulla, mutta tämäkin yritys epäonnistui ja jäi viimeiseksi Espanjan sotilaallisista yrityksistä vallata Gibraltar.
Điện Biên Phủn taistelu
Việt Minhin tykistökeskityksiä seurasivat jalkaväen suuret hyökkäykset. Ranskalaisten linnakkeista Beatrice kukistui yöllä 13–14. maaliskuuta ja Gabrielle vain kaksi päivää myöhemmin. Muista linnakkeista useiden kilometrien päässä sijainnut Isabelle piiritettiin ja sen puolustaminen söi huomattavan osan ranskalaisten joukoista. Điện Biên Phủn kiitotiestä oli tullut miltei käyttökelvoton 17. maaliskuuta mennessä ja ranskalaiset pystyivät vastedes huoltamaan joukkojaan lähinnä ilmapudotuksin. Viimeinen uhkarohkeasti paikalle laskeutunut kone pääsi nousemaan ilmaan 27. maaliskuuta vieden mukanaan haavoittuneita. 22. maaliskuuta ranskalaiset ensimmäisen merkittävän voittonsa, kun neljän panssarivaunun tukemina he hyökkäsivät Isabellea piirittäneitä joukkoja vastaan saavuttaen Isabellesta ulos hyökänneet ranskalaiset. 16. maaliskuuta laskuvarjolla paikalle saapunut majuri Marcel Bigeard johti puolestaan 26. maaliskuuta onnistunutta vastahyökkäystä Việt Minhiä vastaan Isabellesta.