Unkarin historia
Työläisten liikehdinnän ja maailmansodan voittajavaltojen paineessa sosiaalidemokraatit päättivät liittoutua vastaperustetun kommunistipuolueen kanssa ja nostivat sen johtajan Béla Kunin suoraan vankilasta valtion johtoon. Yhdistyneet sosiaalidemokraatit ja kommunistit julistivat Unkarin neuvostotasavallaksi 21. maaliskuuta 1919. Tuore neuvostotasavalta joutui kuitenkin pian sotaan Romanian, Serbian, Tšekkoslovakian ja amiraali Horthyn johtamien porvarillisten voimien kanssa. Romanialaiset ja Horthyn joukot marssivat lopulta Budapestiin ja kukistivat neuvostotasavallan 6. elokuuta 1919. Valtionhoitajaksi noussut konservatiivis-aristokraattinen Miklós Horthy hallitsi Unkaria vuoteen 1944.
Krysanteemivallankumous
31. lokakuuta Kaarle I antoi viimein Károlyin tehtäväksi muodostaa uusi hallitus Unkariin. Kaarle I luopui itse valtaistuimestaan 11. marraskuuta ja Itävallasta tuli muutamaa päivää myöhemmin tasavalta. Unkari julistettiin tasavallaksi kansallisneuvoston kokouksessa parlamenttitalolla 16. marraskuuta. Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian tarina oli päättynyt. Károlyin hallituksella oli aluksi takanaan suuri kansansuosio, mutta pian sen kannatusta söivät ulko- ja sisäpoliittiset vaikeudet. Lopulta tilanne karkasi Károlyin hallituksen käsistä. Pettymys hallituksen toimintaan vaikutti osaltaan Unkarin neuvostotasavallan perustamiseen maaliskuussa 1919.