Quentin Tarantino
Lopetettuaan työt pornoteatterissa Tarantino teki jonkin aikaa sekalaisia hanttihommia. Lopulta hän aloitti työt Manhattan Beachissä sijaitsevassa videovuokraamossa. Liikkeessä hän sai katsella elokuvia ilmaiseksi, ja hänen laajasta elokuvatuntemuksestaan oli asiakkaille paljon hyötyä. Tarantino työskenteli siellä viiden vuoden ajan. Videovuokraamossa työskentelynsä ohessa Tarantino teki vuosina 1984–1987 viikonloppuisin lainakameralla mustavalkoista lyhytelokuvaansa "My Best Friend’s Birthday". Elokuvan tekoon meni häneltä kolme ja puoli vuotta sekä 5 000 dollaria. Se jäi silti keskeneräiseksi ja Tarantinon mukaan osittain tuhoutui tulipalossa. Tarantino itse piti elokuvaansa huonona, mutta siinä oli jo nähtävillä myöhemmin Tarantinon tavaramerkeiksi nousseita elementtejä, kuten elämänmakuista dialogia.
Sean Connery
Conneryn ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa "Lilacs in the Spring" (1954). Ensimmäinen merkittävämpi rooli oli elokuvassa "Sotakirjeenvaihtajan rakkaus" (1958), jossa Connery näytteli Lana Turnerin kanssa. Hän näytteli myös esimerkiksi elokuvassa "Tarzanin suuri seikkailu", kunnes teki lopullisen läpimurtonsa James Bondin roolissa ensimmäisessä James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No" (1962).
Rooli Bondina teki Conneryn kerralla kuuluisaksi, ja monille hänestä tuli James Bondin synonyymi. Connery jatkoi Bondina elokuvissa "Salainen agentti 007 Istanbulissa" (1963), "007 ja Kultasormi" (1964), "Pallosalama" (1965) ja "Elät vain kahdesti" (1967), jonka jälkeen hän jätti roolin, koska oli kyllästynyt toistuviin juoniin ja yleisön vaatimuksiin. Seuraava Bond-elokuva, "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" (1969), missä pääosa esitti George Lazenby, oli kuitenkin paha floppi. United Artists tarjosi Connerylle ennätyspalkkaa, mikä sai hänet palaamaan Bondin rooliin vielä elokuvaan "Timantit ovat ikuisia" (1971). Seuraavasta tarjouksesta Connery kieltäytyi, ja seuraavassa Bondissa, "Elä ja anna toisten kuolla" esiintyikin Roger Moore. Connery palasi rooliin kuitenkin vielä kerran elokuvassa "Älä kieltäydy kahdesti" (1983). Connery käytti hiustupeeta jokaisessa Bond-elokuvassa; hän alkoi menettää hiuksiaan jo 21-vuotiaana.