Mongolit
Mongolit ovat itäaasialainen kansa, jonka jäsenet puhuvat mongolikieliä. Heitä asuu Mongoliassa, Venäjällä ja Kiinassa, etenkin Sisä-Mongolian autonomisella alueella. Mongoleita on noin 10 miljoonaa, joista 5,8 miljoonaa Sisä-Mongoliassa ja 2,4 miljoonaa Mongoliassa. Lisäksi 500 000 mongolia asuu Venäjällä. Mongolit olivat yksi Mongolivaltakunnan perustaneista heimoista. Ennen Mongolivaltakuntaa tiedot mongoliheimosta ovat vähäiset. Muut merkittävät heimot olivat tataarit (ei nykytataarit), merkiitit, keraiitit ja naimaanit, jotka Temüjinin, myöhemmin Tšingis-kaanin, johtamat mongolit alistivat. Muut heimot eivät välttämättä puhuneet mongolikieliä ja laajentuessaan valtakunnasta tuli yhä monikansallisempi. Mongolivaltakunnan asukkaista ja sotilaista onkin käytetty nimitystä ”mongolit” lähinnä symbolisessa merkityksessä, kuvaamassa valtakunnan yläluokkaa.
Subein mongolien autonominen piirikunta
Subein mongolit ovat pääosin ylämongoleja, joita muutti alueelle Körlög Beilen ja Körlög Jasagin lippukuntien alueelta Haixin pohjoispuolelta vuosien 1766 ja 1897 välillä. Muuttajat pakenivat hui-kiinalaisia ja tiibetiläisiä. He asuttivat aluksi Sertengin (nykyinen Aksayn kazakkien autonominen piirikunta) ja Danghen laaksot. Vuonna 1926 alueelle muutti mongoleja myös Xinjiangin Bayangolin ja Khobogsairin alueilta. Vuoteen 1940 mennessä Subein alueella oli 599 perhetaloutta ja heillä oli 250 000 karjaeläintä. Subein pohjoisalue pysyi pitkään asumattomana. Vuosien 1940-41 väillä mongolien ja kazakkien kesken käytiin yhteenottoja ja mongolit menettivät suuren osan karjastaan-. Järjestys palautui alueelle vasta vuonna 1949, kun Kansan vapautusarmeija valloitti alueen Kiinan sisällissodan yhteydessä. Kun Subein autonominen piirikunta perustettiin 29. heinäkuuta 1950 alueella oli vain 268 mongolien perhetaloutta ja 20 724 karjaeläintä. Vuonna 1953 Sertengin alue annettiin kazakkien autonomiselle piirikunnalle.