Pimeä sumu
Pimeä sumu on tähtienvälisessä avaruudessa oleva pölypilvi. Toisin kuin heijastussumut ja emissiosumut, pimeä sumu ei säteile eikä heijasta valoa merkittävästi, joten se on nimensä mukaisesti pimeä. Pimeät sumut voidaan havaita vain välillisesti, eli ne ovat esimerkiksi jonkin kirkkaan sumun tai emissiosumun edessä. Toiset sumut näkyvät tiheätähtistä taustaa vasten. Ehkäpä tunnetuin pimeä sumu on Hevosenpääsumu IC 434. Eteläisellä pallonpuoliskolla on havaittavissa myös Hiilisäkki-niminen pimeä sumu, joka heijastaa kuitenkin valoa 10 %. Se on 550 valovuoden päässä ja siinä on 40 000 Auringon massaa.
Monia pimeitä sumuja on Barnardin luetteloissa merkittynä kirjaimilla B1, B2 ... Laajimmat pimeät sumut ovat jättiläismolekyylipilviä. Nämä näkyvät paljain silmin Linnunradan maitomaisia tähtitihentymiä vasten tummina juovina. Hyvin suppeat pimeät sumut ovat globuleja, pilvestä muodostuvia tähtiä.
Pimeät sumut näkyvät kirkkaina pitkäaaltoisessa infrapunassa.
Pimeä virtaus
Pimeä virtaus havaittiin tutkimalla kolmen vuoden ajan Sunyaevin–Zel'dovichin ilmiötä WMAP-satelliitin tuottamasta datasta. Nämä osoittivat galaksijoukkojen liikkeessä säännönmukaisen suuntautumisen kohti noin 20 asteen laajuista taustataivaan aluetta, joka Maasta katsottuna sijaitsee Kentaurin ja Purjeen tähdistöjen suunnalla. Ilmiö on mielenkiintoinen, sillä nykyisten kosmologisten mallien mukaan suuren mittakaavan rakenteiden liikkeen pitäisi suuntautua satunnaisiin suuntiin kosmisen taustasäteilyn suhteen.