Totuus ja oikeus
Totuus ja oikeus on virolaisen A. H. Tammsaaren vuosina 1926–1933 julkaisema viisiosainen romaanisarja, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä virolaisen kirjallisuuden klassikoista. Se on virolaisten perusteksti, jonka tapahtumat ja henkilöt on tunnettava. Sarjan osat ovat "Maan lupaus" (1926), "Koulutie" (1929), "Surmatulet" (1931), "Kuolemantanssi" (1932) ja "Kotiinpaluu" (1933). Tammsaare itse kuvaili, että "Totuuden ja oikeuden" ensimmäinen osa kuvaa ihmisen kamppailua maan, toinen osa Jumalan, kolmas osa yhteiskunnan, neljäs oman itsen ja elämänonnen hankinnan kanssa, viides ja viimeinen alistumista. Tammsaare tähdensi, että romaanisarja yrittää tavoittaa ihmiskunnan yleisen kehitystarinan.
August Jakobson
Toisen maailmansodan aikana Jakobson julkaisi kertomuskokoelmat "Tules ja veres" (”Tulessa ja veressä”, 1942) ja "Hiiglaste tee" (”Jättiläisten tie”, 1944). Viron yhteiskunnallisia ristiriitoja kuvaavat näytelmät "Elu tsitadellis" (”Elämä linnoituksessa”) ja " Võitlus rindejooneta" (”Taistelu ilman rintamaa”, molemmat 1946) palkittiin Stalin-palkinnolla. Kansainvälistä ideologista taistelua käsittelevät "Kaks leeri" (”Kaksi leiriä”, 1948), "Öö ja päeva piiril" (”Yön ja päivän rajalla”, 1950) ja "Šaakalid" (”Šakaalit”, 1951). Näytelmä "Vana tamm" (”Vanha tammi”, 1954) on suunnattu vanhentuneita perinteitä vastaan. Jakobsonin muita sodanjälkeisiä teoksia ovat draamakronikka "Tormisõlmed" (”Myrskyn solmuja”, 1962), kertomuskokoelmat "Kasvutung" (”Kasvunhalu”, 1949), "Tulikuum päev" (”Kuuma päivä”, 1949) sekä satukokoelma ”Satakieli ja vaskikäärme” ("Ööbik ja vaskuss", 1947). Jakobsonin teoksia käännettiin aikanaan useille Neuvostoliiton kielille. Vuonna 1947 hän sai Viron SNT:n kansankirjailijan arvonimen.