Pankki
Vuonna 1811 keisari Aleksanteri I antoi määräyksen perustaa Turkuun Suomen ensimmäinen pankki, "Waihetus- Laina- ja Depositioni-Contori" (). Turusta Helsinkiin pankki muutti vuonna 1819. Tästä pankista tuli vuonna 1840 Suomen Pankki, joka on maailman neljänneksi vanhin keskuspankki. Varsinaiset keskuspankkitehtävänsä Suomen Pankki aloitti vasta 1800-luvun loppupuolella, kun Suomi oli saanut oman rahan ja maahan oli perustettu liikepankkeja.
Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki
Vuonna 1989 Suomen talous oli ylikuumentunut. Suomen Pankki yritti hillitä pankkien luotonannon kasvua. SKOP ja säästöpankit kuitenkin jatkoivat lainojen aggressiivista markkinointia Suomen Pankin ohjeista piittaamatta. Säästöpankit janosivat kasvua eikä SKOP pystynyt sitä hillitsemään. Se lietsoi lisää lainojen myyntiä. Säästöpankkien luotonannon rajun kasvun seurauksena SKOP velkaantui, erityisesti ulkomaille. SKOP sai valuuttavelkaa edullisesti, koska sen luottoluokitus oli hyvä vielä 1989. Loppuvuonna korot kuitenkin nousivat hillittömästi. Pankit, SKOP mukaan luettuna, joutuivat ns. "korkoloukkuun". Se tarkoitti, että pankki oli antanut rahaa lainaksi alemmalla korolla kuin se itse maksoi siitä. Asiakkailla oli runsaasti peruskorkoon sidottuja lainoja, joiden korko pysyi käytännössä kiinteänä; pankki rahoitti näitä lainoja lyhytaikaisella, korkeakorkoiseksi muuttuneella markkinarahalla. Korkojen nousu johti Suomessa siihen, että pörssikurssit laskivat ja yritykset siirtyivät ottamaan alempikorkoisia valuuttalainoja.