Lapinlahden Linnut
Lapinlahden Linnut perustettiin keväällä 1983 rahapulan lievittämiseksi. Yhtye aloitti katusoitto-orkesterina. Perustajajäseninä toimivat Ari "Arvid" Kettunen, Timo Eränkö, Tapio Liinoja ja Heikki Salomaa. Matti Jaaranen, Mikko Kivinen ja Markku Toikka liittyivät yhtyeeseen hyvin varhaisessa vaiheessa. Alkuperäisen kokoonpanon jäsenet vaihtelivat rajustikin, mutta jonkinlaiseen peruskokoonpanoon vakiintuivat edellä mainittujen lisäksi Pekka Hedkrok ja Jan Noponen. Vuonna 1984 "Maailman synty" -nimellä tunnettuun show’hun yhtye tarvitsi Kettusen soittaman pianon lisäksi myös kosketinsoittajan, jolloin Pekka Hedkrok pyydettiin tähän työhön. Nopeasti Hedkrok kuitenkin vakiintui yhtyeen varsinaiseen kokoonpanoon. Yhtyeen alkuaikoina keikoilla oli soittimina muitakin kuin "oikeita" soittimia, esimerkiksi mappi, halkoja ja joka keikalla yhä käytössä oleva "viritetty" tyhjä olutkori. Katusoittoaikoina yhtyeen jäsenet tunsivat toisensa nimillä Lintu A, Lintu B, Lintu C ja niin edelleen. Yhtyeen "täydellisenä diktaattorina" toimi Kettunen, joka oli Lintu A. Myöhemmin yhtye alkoi saada myös sisäkeikkoja ja vuonna 1985 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen albumi, "Lapinlahden Linnut".
Patmos Lähetyssäätiö
Saarnaaja Frank Mangsin nostattama herätys sota-ajan Suomessa johti vuonna 1942 Kuvan ja Sanan perustamiseen. Ensio Lehtosen johtamana Kuva ja Sana keskittyi lehtien ja kirjojen kustantamiseen. Vuonna 1948 perustettiin Nuorten Raamattukerho -lehti, joka vuonna 1953 muutettiin Kipinäksi. Kipinä ilmestyi kaksitoista kertaa vuodessa aina vuoteen 1993, jolloin tahti harveni neljään vuodessa. Lehti määritteli itsensä Suomen ainoaksi ""profeetallisen sanan äänitorveksi"". Lehtonen luotsasi Kipinää aina kuolemaansa vuoteen 1971 saakka, jolloin päätoimittajaksi tuli Leo Meller. Kipinä-lehti ja Kuva ja Sana -kustantamo olivat aktiivisia erityisesti ufokysymyksessä. Meller toimi Lasten Kuvalehden toimitussihteerinä ja Kipinän toimittajana jo 1960-luvun alussa, mutta oli sitten muutaman vuoden toisaalla. Mellerin palattua 1960-luvun lopulla Kipinään hänen osuutensa lehden teossa kasvoi ja päätoimittajuus Lehtosen kuoltua lankesi kuin itsestään Mellerille.