Guldhøj
Hautakumpua tutkivat vuonna 1891 V. Boye ja H. Petersen apunaan joukko työmiehiä. Työ tehtiin ripeästi ja paikalle ei palattu enää jatkotutkimuksia varten. Kyseessä oli ensimmäinen tammiarkkuhautaukseen liittyvä arkeologinen kaivaus, joka dokumentoitiin siksi myös valokuvin. Kolmesta tammiarkusta on suoritettu dendrokronologinen analyysi, jonka avulla on arvioitu tammipuiden kaatamisvuodet. Ensimmäinen analyysi tehtiin arkuille B ja C vuonna 1975, ja toisella kertaa se tehtiin arkuille A ja C vuonna 2011.
Tammi
Juhana-herttua määräsi 1500-luvulla Suomen tammet rauhoitettaviksi, mikä johti tammen taimien hävittämiseen. Talonpojat eivät halunneet kasvattaa maillaan kuninkaan puita. Kruununpuuksi tammi määrättiin vuoden 1608 maanlaissa. Vuoden 1734 metsäasetuksessa oli muun muassa säädöksiä, jotka kielsivät sikojen laiduntamisen terhometsässä. Jokainen, joka kaatoi tammen tai hedelmäpuun, oli velvoitettu istuttamaan uusi. Tammi on Ruotsin valtakunnan asetuksissa yleisimmin mainittu puu. Sitä tarvittiin laivanrakennukseen. Isonvihan aikana 1700-1721 venäläiset kaatoivat rannikon tammet rakennuspuikseen.