Ensimmäinen ristiretki
Ensimmäinen ristiretki koostui oikeastaan kahdesta retkestä. Tavallisten talonpoikien joukko lähti matkaan vuoden 1096 keväällä puoli vuotta ennen varsinaista ristiretkiarmeijaa. Kansan ristiretkeksi kutsuttu tapahtuma päättyi lähes kaikkien talonpoikien kuolemaan. Ristiretkiarmeija onnistui päämääränsä saavuttamisessa paremmin. Ristiretken seurauksena Jerusalem siirtyi kristittyjen hallintaan ja Palestiinan alueelle perustettiin useita ristiretkivaltioita. Lisäksi Pyhälle maalle matkaavia pyhiinvaeltajia suojelemaan perustettiin ritarikuntia. Niistä tunnetuin on Temppeliherrain ritarikunta.
Lasten ristiretki
Näin noin 30 000 lasta marssi Marseilleen, jossa kaksi laivuria lupasi kuljettaa heidät pyhään maahan. Lapset päätyivät kuitenkin Afrikkaan ja heidät myytiin suurin joukoin orjiksi. Näin tämä alun perinkin epärealistinen hanke päätyi tuhoon. Fredrik II hirtätti kyseiset orjakauppiaat 17 vuotta myöhemmin oman ristiretkensä yhteydessä. Myös Saksassa syntyi vastaavanlainen lasten retki-innostus, mutta nämä 20 000 pelastuivat Brindisin satamassa valistuneen kirkonmiehen ansiosta, joka sai lapset palaamaan koteihinsa.