Skitsofrenia
Tutkijat ovat pitkään tienneet, että skitsofreniaa esiintyy tietyissä suvuissa. Kuitenkin 60 % skitsofreniaa sairastavista on suvuista, joissa ei tunneta muita skitsofreniaa sairastavia. Sairastuminen ei johdu pelkästä geeniperimästä. Kaksostutkimusten perusteella laskettu skitsofreniaa sairastavan henkilön identtisen kaksosen sairastumisriski onkin vain 50 %. Perinnöllinen alttius vaikuttaa siten, että skitsofreniaa sairastavan henkilön lapsella on 10 prosentin todennäköisyys sairastua skitsofreniaan ja sisarella 9 prosentin todennäköisyys. Kun molemmat vanhemmat sairastavat skitsofreniaa, lapsen todennäköisyys sairastua on 46 %. Jos toisen asteen sukulaisella (sedällä, enolla, tädillä tai isovanhemmalla) on skitsofrenia, on henkilön sairastumisriski 3 %.. Eri kaksostutkimusten tuottamat arviot perinnöllisyydestä vaihtelevat jonkin verran. Perintötekijöiden arvellaan muodostavan kaksostutkimusten mukaan jopa 80 prosenttia sairastumisalttiudesta. Suomalaisessa väestöpohjaisessa kaksostutkimuksessa sairastumisalttiudesta 83 % (95 %:n luottamusväli 76–90 %) johtui perinnöllisistä tekijöistä ja 17 % henkilöiden välisistä tekijöistä, jotka eivät olleet perheenjäsenille yhteisiä.
Clara Bow
Vuonna 1949 Bow’lla diagnosoitiin skitsofrenia. Hän oli kirjautunut aiemmin samana vuonna Connecticutin Hartfordissa sijaitsevaan The Institute of Living -mielenterveyskeskukseen. Bow meni hoidettavaksi The Institute of Livingiin hajanaisten vatsakipujensa ja kroonisen unettomuutensa takia. Hän kärsi unettomuudesta melkein koko elämänsä ajan, mikä johtui nuoruusajan traumoista. Bow’ta hoidettiin sähköhoidolla ja hänelle tehtiin useita psykologisia testejä. Hänen älykkyysosamääränsä todettiin olevan normaali, kun taas toisaalta väitettiin Bow’lla olleen muun muassa huono arvostelukyky ja asiaton – jopa omituinen – käyttäytymistapa. Bow’n kipujen todettiin olevan harhaluuloa ja hän sai diagnoosiksi skitsofrenian, vaikka hänen ei katsottu kuulevan ääniä tai hallusinoivan. Lääkärit saivat myös tietää Bow’n joutuneen isänsä raiskaamaksi ollessaan teini-ikäinen. Pian Bow kuitenkin jätti psykiatriset hoidot ja mielenterveyskeskuksen. Hän ei palannut perheensä luo Las Vegasiin lähdettyään keskuksesta vuonna 1950, vaan muutti yksin bungalowiin lähelle lääkäriään Culver Cityyn Kaliforniaan, mistä hän harvoin poistui. Hän ja Bell pysyivät kuitenkin naimisissa ja he näkivät toisiaan.
Bellistä tuli Nevadan 21. varakuvernööri vuonna 1954. Hän oli virassa kuolemaansa saakka. Rex Bell kuoli 58-vuotiaana sydänkohtaukseen 4. heinäkuuta 1962 Las Vegasissa, jolloin Bow’n ja Bellin yli 30-vuotinen avioliitto päättyi. Bow osallistui aviomiehensä hautajaisiin Kalifornian Glendalessa Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalla, jolloin hän teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä viiteentoista vuoteen. Bow’n Robert-isä oli kuollut 85-vuotiaana vuonna 1959.