Lyijykynä
Hyvälaatuinen, puhtaana käyttökelpoinen grafiitti on harvinaista, ja lähes kaikissa lyijykynissä käytetäänkin nykyään grafiitin ja posliinisaven seosta. Grafiitti hienonnetaan ja siihen lisätään savea ja vettä. Seoksesta muotoillaan sauvoja, jotka poltetaan uunissa 1 200 °C:ssa ja käsitellään lopuksi kirjoitusjälkeä tasoittavalla vahalla sekä aineella, joka estää lyijyn liukumisen pois kynän kuoren sisältä. Posliinisaven ja grafiitin suhdetta muuttamalla säädellään lyijyn kovuutta. Puiset lyijykynät valmistetaan levyittäin: kahteen puulevyyn työstetään yhdensuuntaisia kouruja grafiittisydäntä varten, sydämet asetetaan paikalleen ja levyt liimataan yhteen. Kynät leikataan irti toisistaan, viimeistellään muotoonsa ja yleensä maalataan. Lyijykynien valmistuksessa yleisimmin käytetty puu on oregonintuoksusetri.
Sulfaattimenetelmä
Sulfaattimenetelmäksi kutsutaan sellun valmistuksen valtamenetelmää, jossa puuhakkeista tehdään sellua valkolipeän avulla korkeassa lämpötiloissa. Raaka-aineena käytetään kuorittua puuta, tavallisimmin mäntyä. Valtaosa maailman sellusta on valmistettu sulfaattimenetelmällä. Sulfaattimenetelmästä käytetään joskus saksan kielestä tulevaa nimeä "Kraft" ("voima, vahvuus"), jotta vältetään sekaannus sulfiittimenetelmän kanssa.
Prosessin aluksi puu haketetaan 15-30 mm pituiseksi ja 4-5 mm paksuiseksi. Haketuksen tarkoituksena on tehdä tasalaatuista ja sopivan kokoista haketta jatkoprosessien tarpeisiin. Ennen varsinaista keittoa voidaan keittonestettä imeyttää hakkeeseen impregnointiastiassa. Sulfaattimenetelmässä käytetään keittokemikaalina valkolipeää, joka sisältää noin 9 % natriumhydroksidia (NaOH), 3 % natriumsulfidia (NaS), 3 % natriumkarbonaattia (NaCO) ja 1 % natriumsulfaattia (NaSO). Sen varsinaisina vaikuttavina aineina ovat veteen liuenneet hydroksidi- ja vetysulfidi-ionit. 
Keitin voi olla erä- tai jatkuvatoiminen. Jatkuvatoimiset keittimet ovat aina paineistettuja. Keitto tapahtuu pH-arvon 12 yläpuolella, 160-180 °C:n lämpötilassa. Keiton pituus on 0,5-3 tuntia riippuen käytettävästä lämpötilasta sekä halutusta ligniinin loppupitoisuudesta. Keiton aikana käytettävät kemikaalit liuottavat pääosan puun ligniinistä ja osan puun hemiselluloosasta, minkä jälkeen puuhake hajoaa helposti kuiduiksi ja saatu tumma kuitumassa on valmis pestäväksi ja jatkokäsiteltäväksi. Suurin osa siitä käytetään paperin valmistamiseen. Käyttökohteesta riippuen massa voidaan valkaista, jolloin jäännösligniiniä poistetaan useilla kemikaaleilla, kuten hapella, klooridioksidilla ja vetyperoksidilla.