Neoliittinen Lähi-itä
Neoliittinen käsittää Lähi-idän esihistoriassa ajan, jolloin oli kivikauden loppupuoleen kuulunut neoliittinen kausi. Ihmiset alkoivat viljellä maata Lähi-idässä joskus 11000-8500 eaa. seuduilla, missä kasvoi villejä viljalajien edeltäjiä. Näin alkoi neoliittinen kausi. Ennen viljelyä ihmiset keräilivät villikasvien siemeniä ja tekivät niistä jauhoja. Jääkauden lopuilla tapahtui Lähi-idässäkin suuria ilmastonmuutoksia, jotka hävittivät suurriistan ja loivat edellytykset maanviljelylle. Riistaeläinten niukkuus ja suuritähkäisten lajien ilmestyminen teki maanviljelystä kannattavaa. Viljaa alettiin ensiksi viljellä joko sateisilla vuorten rinteillä tai jokien kastelemissa keitaissa. Joka tapauksessa sadetusviljelyyn siirryttiin melko pian, ja maanviljely levisi sen ansiosta laajalle.
Myöhäispronssikausi
Myöhäispronssikausi on nuoremmasta pronssikaudesta joskus käytettävä nimitys. Pronssikausi on esihistorian ajanjakso, jonka aikana opittiin valmistamaan tai käytettiin muualta tuotuja pronssiesineitä. Pronssikausi ajoittuu eri alueilla hieman eri aikaan. Suomessa pronssikausi sijoitetaan aikavälille 1300–500 ennen ajanlaskun alkua. Arkeologit jakavat lisäksi pronssikauden kuuteen alaperiodiin sen mukaan, millaisia pronssiesinetyyppejä esiintyy eniten tiettynä ajanjaksona. Vanhempana pronssikautena voidaan pitää I–III alaperiodia (noin 1300–1000 eaa.), nuorempana pronssikautena IV–VI alaperiodia (noin 1000–500 eaa.). Vanhemmasta pronssikaudesta käytetään joskus myös sanaa varhaispronssikausi.