Edmund Husserl
Husserlin fenomenologian lähtökohta kiteytyy hänen iskulauseeseensa "zu den Sachen Selbst" eli "asioihin itseensä". Tämän mukaan fenomenologisessa tutkimuksessa suoritetaan ensin "epokhe" eli sulkeistetaan kaikki ennakko-oletukset, jotka kohdistuvat tutkittavaan objektiin. Tällaisia ovat kaikki ennakkotietomme ja ennakkoasenteemme, jotka ilmiöön liittyvät. Husserl pyrki siis filosofiassa eroon luonnollisesta asenteesta samantapaiseen puhtaaseen lähtökohtaan kuin René Descartes vuosisatoja häntä ennen. Taustalla on varman eli "apodiktisen" perustan löytäminen tiedolle. Husserlin mukaan ei-filosofinen luonnollinen asenne on teoreettinen asenne, joka ylittää apodiktisen tiedon rajan ja on nähtävissä myös tieteissä. Tähän ajatukseen perustuu hänen fenomenologinen tiedekritiikkinsä.
Ksenokrates
Ontologiansa Ksenokrates rakensi Platonin asettamalle perustukselle: Yhdessä Platonin kanssa hän piti selvänä, että ideat tai luvut ovat luonnon orgaanisten tuotteiden syynä, ja että ne ovat johdettuja ykseydestä (joka on aktiivinen) ja moneudesta (joka on passiivinen). Hän loi tälle perustavanlaatuiselle dogmalle kuitenkin uuden tulkinnan. Platonin mukaan olemassaolo on mieli moneutena: Mieli ykseytenä, eli universaali mieli, käsittää oman moneutensa ikuisina, muuttumattomina, älyllisinä ideoina; ja mieli moneutena, eli erityinen mieli, hahmottaa oman moneutensa lyhytaikaisina, muuttuvina ja aistittavina asioina.