Postmodernismi
Postmodernia taidetta alkoi muodostua 1960-luvulta alkaen. Sille on tyypillistä sekatyylisyys eli lainaukset ja pastissit sekä ironia, huumori ja leikkisyys. Erilaisille tulkinnoille jätetään tilaa. Taiteen prosessi ja uusien työskentelytapojen kokeilu korostuu. Yleistä on myös taiteiden välisten rajojen rikkominen. Installaatioon voi yhdistyä esimerkiksi performanssia, käsitetaidetta ja mediataidetta. Aiheet vaihtelevat suuresti, mutta yhtenä suuntauksena ovat olleet arkiset aiheet ja pinnallisuus. Tähän liittyen arkiesineitä on työstetty niin, että ne muuttuvat yleviksi, tai on huonomaalattu arkisia aiheita.
Alessandro Mendini
Mendini valmistui arkkitehdiksi Milanossa vuonna 1959. Työskenneltyään arkkitehtitoimistossa hän päätti toimia tutkimuksen ja kritiikin parissa, jolloin hänestä tuli muotoilun vaihtoehtokulttuurin monipuolinen henkilö 1970-luvulla. Hän toimi tiiviisti muotoilujulkaisuiden teoreettiseksi kehittämiseksi. Hänen toimiessaan toimittajana "Casabella"-lehdestä tuli Italian "Radical Designin" äänenkannattaja ja hän seurasi tuolloin Archizoomia, Superstudiota ja muotoilijoita, kuten Ettore Sottsassia, sekä uusia postmodernistisia ryhmiä Yhdysvalloissa ja Itävallassa. Hän oli perustamassa vuonna 1973 Global Tools-muotoilukoulua.
Mendini liittyi vuonna 1979 Alchimia-ryhmään ja hänestä tuli pian sen toiminnan johtohahmoja. "Re-design" ja "Banal-design" ovat Mendiniin yhdistettyjä muotoilun käsitteitä. Ajan tunnetuin muotoiluesine oli Alchimialle tehty Proust-nojatuoli. Mendini kehitti myös koristekuvioita muovilaminaatteihin.