Éamon de Valera
Éamon de Valera (synt. "George de Valero", joskus ; 14. lokakuuta 1882, New York, Yhdysvallat – 29. elokuuta 1975 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen valtiomies ja pitkään maansa politiikan hallitseva hahmo. Hän toimi Irlannin hallituksen johtajana vuosina 1919–1922, pääministerinä 1932–1948, 1951–1954 ja 1957–1959, samanaikaisesti ulkoministerinä 1932–1948 sekä presidenttinä 1959–1973. De Valeralla oli merkittävä rooli Irlannin itsenäistymisessä ja täyden suvereniteetin saavuttamisessa sekä nykyisen perustuslain säätämisessä vuonna 1937. Hän perusti Fianna Fáil -puolueen ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana 1926–1959.
Arthur Griffith
Pääsiäiskapinan jälkeen sekä radikaalit tasavaltalaiset että Redmondin politiikkaan tyytymättömät maltilliset alkoivat virrata Sinn Féinin kannattajiksi ja sodan jälkeisissä joulukuun 1918 parlamenttivaaleissa puolue sai 73 Irlannille kuuluneista 105:stä paikasta parlamentissa. Myös tuolla hetkellä vankilassa ollut Griffith valittiin parlamenttiin. Puolueen edustajat eivät ottaneet parlamenttipaikkojaan vastaan, vaan perustivat tammikuussa 1919 Dublinissa oman parlamentin Dáil Éireannin, ja julistivat perustaneensa samalla myös väliaikaisen hallituksen Irlannille. Eamon de Valera toimi uuden hallituksen presidenttinä ja Griffith varapresidenttinä sekä huhtikuusta 1919 alkaen sisäministerinä. De Valeran oleskellessa Pohjois-Amerikassa Griffith toimi hallituksen vt. presidenttinä 19. kesäkuuta 1919 – 26. marraskuuta 1920. Keväällä 1921 hän oli muutamia kuukausia brittien vankina, mutta hänet vapautettiin, kun Irlannin vapaussota päättyi tulitaukoon.