Suomen sisällissota
Punaisten puolella nostettiin punainen lyhty Helsingin työväentalon torniin vallankumouksen alkamisen merkiksi 26. tammikuuta 1918 illalla klo 23. Siltasaarelle keskitetyt punakaartilaiset marssivat Pitkänsillan kautta keskustaan ja miehittivät puhelinkeskuksen, rautatieaseman ja lennättimen. Punakaarti otti Helsingin haltuunsa aamulla 28. tammikuuta. Kaikkiaan kuusi senaatin jäsentä siirtyi pääkaupungista Vaasaan, missä he jatkoivat hallituksen työskentelyä Vaasan senaattina. Senaatin puheenjohtaja (nyk. pääministeri) Pehr Evind Svinhufvud yritti matkustaa Helsingistä Vaasaan Venäjän laivaston lentokoneella, mutta suomalainen lentäjä ei saanut konetta toimimaan. Svinhufvud pääsi lopulta jäänmurtaja Tarmolla Tallinnaan ja sieltä Saksan ja Ruotsin kautta Pohjois-Suomeen. Osa senaattoreista ja porvarillisista poliitikoista, muun muassa K. J. Ståhlberg, Lauri Ingman ja Kyösti Kallio jäivät piileskelemään punaiseen Helsinkiin ”maan alle” aina saksalaisten saapumiseen saakka.
Suomen sisällissodan nimet
Nimeä sisällissota voidaan pitää neutraalina. Se ei painota kummankaan suomalaisen osapuolen osuutta konfliktissa eikä "syyllistä" kumpaakaan sodan suhteen. Termiä on kuitenkin arvosteltu siitä, että se jättää huomiotta sodan kansainvälisen luonteen ja keskeisesti sodan syttymiseen, kulkuun ja tapahtumiin puuttuneet ja vaikuttaneet ulkopuoliset sodan osapuolet, Saksan ja bolsevikkivallankumouksellisen Venäjän. Sana sisällissota on käännöslaina ruotsin sanasta "inbördeskrig", ja suomessakin sitä on vanhastaan käytetty esimerkiksi Yhdysvaltain (1861–1865) ja Espanjan (1936–1939) sisällissodista.