Konservatismi
Konservatismi (uuslat. "conservatismus", latinan sanasta "conservare" ’säilyttää’) on poliittinen aatesuuntaus, joka puolustaa perinteitä ja perinteisiä arvoja, vastustaa kumouksellisuutta ja radikalismia ja pyrkii uudistusten maltillisuuteen. Konservatismi syntyi Ranskan suuren vallankumouksen vastavaikutuksena 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa ja asettui vastustamaan valistusaikana kehittyneitä liberalismia ja sosialismia. Konservatismi korostaa historiallisen kehityksen tietä syntyneiden yhteiskuntamuotojen arvoa. Jatkuvuuden turvaajina ovat yhteiskunnassa sellaiset laitokset kuin perhe, uskonto ja armeija, jotka takaavat moraalisen järjestyksen. 
Poliittista kirjoa kuvaavavassa vasemmisto-oikeisto-vastakkainasettelussa konservatismi on perinteisesti sijoitettu oikeistoon. Oltuaan alun perin liberalismin ja demokratian oppeja vastustavaa, konservatismi muuttui myöhemmin kapitalismin kannattajaksi. Konservatiivit omaksuivat nationalismin ja kansakunta muodostui konservatismin keskeiseksi yhteisöksi. Taloudellisissa käsityksissään konservatismi korostaa liberalismin tavoin yksityisomistuksen ja vapaan markkinatalouden merkitystä. Konservatiivinen politiikka on hyväksynyt myös maltillisesti toteutetun sosiaalipolitiikan.
Empirismi
1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa kehittyi erilaisia pragmatismin muotoja. Pragmatismin ideat kehittyivät lähinnä niistä keskusteluista, joita käytiin 1870-luvulla kun Charles Sanders Peirce ja William James vaikuttivat Harvardissa. James teki tunnetuksi termin "pragmatismi" antaen Peircelle kunnian sen keksimisestä. Peirce kuitenkin irtaantui myöhemmistä pragmatismin kehityskuluista ja nimesi alkuperäisen ajatuksen uudelleen "pragmatisismiksi". Tämä näkökulma yhdistää yhdessä pragmaattisen totuusteorian kanssa empiirisen (kokemusperäisen) ja rationaalisen (ideaperäisen) ajattelun.