Viipurin taistelu (1944)
Neuvostoliiton aloitettua Kannaksen suurhyökkäyksen 9. kesäkuuta 1944, Viipuri evakuoitiin siviiliväestöstä ja sen puolustuksesta vastasi kaupunkiin 18.–19. kesäkuuta siirretty eversti Armas Kempin komentama 20. prikaati, jonka rungon muodosti entinen Jalkaväkirykmentti 22. Se oli kuitenkin huonosti varusteltu, eikä prikaatilla ollut valmiuksia asutuskeskustaisteluun. Ampumatarvikkeita ja panssarintorjunta-aseita oli vähän, myöskään viestiyhteyksiä ei ollut saatu kuntoon neuvostojoukkojen hyökätessä kaupunkiin. 20. prikaatin rivivahvuus oli taistelupäivän aamuna 5 133. Suomalaisjoukkoja vastassa oli arviolta 40 000 neuvostoliittolaista, jotka koostuivat kuuden eri divisioonan joukoista. Mukana oli 21. ja 23. armeijaan kuuluneet kaksi panssariprikaatia, kolme erillistä panssarirykmenttiä sekä kaksi rynnäkkötykkirykmenttiä,
Arvid Henrikinpoika Tavast
Arvid Henrikinpoika Tavast (k. 1599) oli suomalainen sotilas ja Viipurin linnanpäällikkö, ja hän omisti Hattulan Vesunnin. Hän toimi Savonlinnan päällikkönä 1575–1578, oli Venäjän sodassa Ruotsin jalkaväen ylipäällikkö Pitkän vihan aikana 1578–1590. Kun Täyssinän rauha oli solmittu, hän teki rajankäyntiä ja oli Käkisalmen linnanpäällikkö vuonna 1595. Kiitokseksi uskollisuudesta kuningas Sigismundia kohtaan hän sai Viipurin linnanpäällikkyyden vuonna 1598. Linna joutui kuitenkin Kaarle-herttuan joukoille syksyllä 1599, ja Tavast ja hänen poikansa Iivar Tavast mestattiin.