Edmund Husserl
Husserlin mukaan fenomenologian keskeinen tehtävä on tutkia "noemaa", sitä tiedostettavan kohteen osaa, joka sijaitsee tietoisuudessa. Jos katselemme kukkaa, verkkokalvoillemme syntyy ainoastaan aistimuksia vihreästä pitkulaisesta varresta eri sävyissä ja valkoisesta kukasta. Tällaista tietoisuuden raakamateriaalia Husserl kutsuu "hyleksi". Fenomenologia tutkii sitä, miten visuaalinen havaintoaines ilmenee meille spatiaalisena, kolmiulotteisena esineenä ja miten tietoisuutemme antaa sille nimen "voikukka". Tietoisuus on siis mentaalista tekemistä ja "noema" on työn tulos. Fenomenologisessa filosofiassa korostetaan havainnoijan näkökulmaa todellisuuteen.
Elealaiset
Elealaisten tärkeimmät opit kehittyivät vastaesityksiksi varhaisten esisokraattisten luonnonfilosofien kosmologisille maailmanselityksille, jotka pyrkivät selittämään kaiken olemassaolon jonkin perimmäisen alkuaineen, kuten veden tai ilman, avulla.
He vastustivat myös Herakleitoksen ajatusta siitä, että kaikki olemassaolo on yhtäjaksoista muutosta. Elealaisten mielestä todellinen selitys kaiken olemassaololle on "universaalin olemisen ykseyden" käsitteessä. Heidän oppijärjestelmänsä aistit eivät voi havaita tätä ykseyttä, koska niiden tuottamat havainnot ovat ristiriitaisia; voimme ohittaa nämä valheelliset havainnot ainoastaan ajatuksen avulla ja saavuttaa tietämisen tilan, perustavanlaatuisen tiedon siitä, että Kaikki on Yhtä. Näin ei voi myöskään olla luomista, koska olemassa oleva ei voi tulla ei-olevasta, koska mikään asia ei voi tulla mistään sellaisesta, joka on erilainen kuin se.