Traakia
Nimellä Traakia on eri aikoina tarkoitettu eri laajuista aluetta. Vanhalla ajalla traakialaiset asuivat alueella, joka käsitti nykyisen Bulgarian ja Euroopan-puoleisen Turkin, Koillis-Kreikan sekä itäosan nykyistä Serbiaa ja Makedoniaa. Pohjoisessa se rajoittui Tonavaan, idässä Mustaanmereen ja Marmaramereen, etelässä Aigeianmereen ja lännessä Vardar- ja Iso Morava -jokiin. Roomalaisaikana Traakian provinssi oli hieman pienempi; sen pohjoisrajana olivat Balkanin vuoret ja länsirajana Mesta-joki.
Antiikin Khalkidike
Khalkidikeksi kutsuttu alue ja koko niemimaa luettiin alun perin osaksi Traakiaa. Kreikkalaiset perustivat alueelle siirtokuntia 700- ja 600-lukujen eaa. taitteesta lähtien. Alueen katsotaan usein saaneen nimensä Euboian Khalkiin kaupungista, joka oli yksi merkittävimpiä siirtokuntien perustajia niemimaalla. Khalkislaisten ensimmäisenä siirtokuntana seudulla on pidetty Toronea Sithonian niemellä. Lähes kaikki niemimaan siirtokunnat olivat joonialaisia. Siirtokuntia seudulle perustivat Khalkiin lisäksi myös ennen kaikkea Andros ja Eretria. Korintin perustama Poteidaia oli niemimaan ainoa doorilainen siirtokunta.
400-luvulla eaa. Herodotos ja Thukydides eivät vielä tunteneet niemimaata millään yhdellä tietyllä nimellä, vaan viittasivat siihen traakialaisena maana, joko tarkoittaen niemimaata tai koko Egeanmeren pohjoisrannikkoa aina Hellespontokselle saakka. Tämä on merkittävää siksi, että Thukydides oli itse johtanut sotatoimia alueella peloponnesolaissodassa, joten hänen tietämättömyydestään voidaan päätellä suurella varmuudella, ettei niemimaalla ollut vielä tuolloin omaa nimeä. Thukydides käyttää nimeä ”Khalkidike”, mutta aina tavalla, joka osoittaa sen viittaavan vain osaan niemimaasta. Khalkidikelaisiin viitattiin antiikin aikana etnonyymillä "Khalkideus" ().