Kauvatsan kahakka
Kokemälle palanneet suojeluskuntalaiset päättivät välittömästi vetäytyä Pohjois-Satakuntaan Kankaanpäähän, jonne Huittisten suojeluskuntalaiset ja mukana olleet varsinaissuomaiset seurasivat 3.–4. helmikuuta. Tämän jälkeen Porin ja Tampereen punakaartit ottivat seudun haltuunsa, kun Satakunnan venäläinen sotaväki siirrettiin Tampereen ympäristöön. Kauvatsalla majailleet joukot poistuivat Lempäälään jo 3. helmikuuta. Kahakan lopputuloksella oli suuri merkitys sotatilanteen kehittymiselle Satakunnassa. Maakunnan eteläosat sekä Kokemäenjoen laakso jäivät nyt punaisten haltuun, ja suojeluskuntalaisten vetäytymisen myötä alueella vältyttiin enimmiltä taisteluilta. Toisaalta Pohjois-Satakuntaan vetäytyminen vahvisti siellä olleita valkoisten joukkoja, ja näin osaltaan esti punaisten etenemisen Satakunnan rintamalla Porin pohjoispuolelle.
Krtsanisin taistelu
Sopimuksen seuraukset tulivat esiin muutaman vuoden kuluttua, kun uusi qadžarien hallitsijasuku nousi Persiassa valtaan pitkän sisäisen valtakamppailun jälkeen. Dynastian päämies, eunukki Agha Muhammad Khan, päätti tuoda Kaukasian jälleen kerran Persian valtaan. Persialaisten sisäiset taistelut olivat hiljentyneet hetkeksi, ja he vaativat nyt Erekleä hylkäämään Venäjän kanssa solmitun sopimuksen rauhaa vastaan. Erekle lähetti turhaan avunpyyntöjä keisarinna Katariina II:lle Pietariin. Lupausta suojeluksesta ei täytetty, mutta Erekle hylkäsi Persian uhkavaatimuksen.