Suomenlahden tykistösulku
Suomenlahden tykistösulku oli 1930-luvulla Suomen ja Viron salaisena yhteistyönä kehitetty strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli Suomenlahden kapeimpaan kohtaan keskitetyillä järeiden rannikkotykkien ristitulella, panssarilaivoilla, sukellusveneillä ja merimiinoitteilla sulkea Neuvostoliiton Itämeren laivasto Suomenlahden itäosiin ja siten turvata Suomen ja Viron länsirannikot maihinnousulta ja Itämeren laivaliikenne kauppasaarrolta sodan aikana.
Ruotsin merivoimat
Rannikkotykistö () perustettiin 1. tammikuuta 1902 erilliseksi aselajiksi, kun Vaxholmeniin sijoitettu tykistö siirrettiin maavoimista sekä laivaston miinoitusjoukot ja Karlskronan laivastoasemaa suojannut tykistö siirrettiin laivastosta uuteen aselajiin. Laivasto ja rannikkotykistö muodostivat yhdessä merivoimat ().Ruotsi oli puolueeton ensimmäisessä maailmansodassa 1914-1918 ja laivasto hoiti pääosan puolueettomuuden valvonnasta. Kolme Sverige-luokan rannikkopanssarilaivaa valmistuivat materiaalien saatavuusongelmista huolimatta. Samoin laivastolle valmistui kaksi Wrangel-luokan hävittäjää ja seitsemän sukellusvenettä, mutta aluksia ei kuitenkaan valmistunut vuoden 1906 laivastosuunnitelman mukaista määrää. Kauppalaivasto kärsi kuitenkin sodan aikana suuria tappioita, kun kaikkiaan 270 kauppa-alusta tuhoutui ja noin 800 merimiestä sai surmansa.