Napoléon Eugène Louis Bonaparte
Napoléon Bonaparte palveli upseerina brittiarmeijassa ja liittyi vapaaehtoisena sotaretkelle Zulumaahan. Tiedusteluretkellä zulut yllättivät heidät kylässä lähellä iTyotyosijokea. Hän taisteli kunnes hänen revolveristaan loppuivat ammukset, jonka jälkeen hänet keihästettiin kuoliaaksi. Hänen kuolemansa oli suuri pettymys Euroopassa Bonaparten suvun valtaanpaluuta odottaneille.
Napoleon Sankt Bernhardin solassa
Napoleon arvosti maalausta ja siitä tuli välittömästi hyvin suosittu. David sai tehdä siitä seuraavina vuosina yhteensä neljä uutta kappaletta. Ensimmäinen niistä tehtiin Pariisin lähellä sijaitsevaa Saint-Cloudin linnaa varten, mutta Preussin armeijan joukot takavarikoivat sen Napoleonin kukistuttua vuonna 1815 ja vuodesta 1816 se on sijainnut Charlottenburgin linnassa Berliinissä. Toinen sijoitettiin vuonna 1802 Pariisin Hôtel des Invalidesiin, mistä se heinäkuun monarkian aikana siirrettiin Versailles’n palatsiin. Kolmas versio sijoitettiin keväällä 1803 Italian tasavallan hallituspalatsiin Milanoon, mistä se vietiin vuonna 1834 Wieniin Itävaltaan ja päätyi lopulta nykyiseen sijoituspaikkaansa Belvederen palatsiin. Viimeinen, mahdollisesti vuonna 1803 tuntematonta sijoituspaikkaa varten maalattu versio jäi Davidin ateljeehen. Davidin kuoltua hänen tyttärensä lahjoitti sen Napoleonin veljenpojalle ja se kulki sen jälkeen Bonaparten suvussa, kunnes suvun päämies Louis Napoléon lahjoitti sen vuonna 1979 Ranskan valtiolle. Se sijoitettiin myös Versailles’n palatsiin. Alkuperäinen, Espanjan kuninkaalle toimitettu maalaus on nykyään Château de Malmaisonin linnassa Ranskassa. Joseph Bonaparte otti sen mukaansa lähtiessään Espanjasta vuonna 1814 ja se oli hänen jälkeläisillään, kunnes he lahjoittivat sen vuonna 1949 Malmaisonin museolle.