Alkuperäiskansa
Huomattavia eurooppalaisia alkuperäiskansoja ovat baskit, saamelaiset, Krimin tataarit, nenetsit, samojedit, komit sekä adygelaiset kansat, kuten tšerkessit. Afrikassa monia kansoja pidetään alkuperäiskansoina, vaikka he ovatkin erityisen usein syrjäyttäneet aiempia kansoja, osa melko äskettäin. Amerikassa kaikkia 1400-luvun eurooppalaisvalloittajien edeltäjistä polveutuvia pidetään alkuperäiskansoina (intiaanit, eskimot). Aasiassa alkuperäiskansoja ovat esimerkiksi armenialaiset, Pohjois-Irakin assyrialaiset, Hokkaidon ainut ja lukemattomat muut. Muualla heitä ovat muun muassa Australian aboriginaalit ja Uuteen-Seelantiin noin 1280 saapuneet maorit.
Afromeksikolaiset
Afromeksikolaiset ovat espanjalaisten Afrikasta maahan tuomien orjien jälkeläisiä. 1600-luvun alussa Meksikossa oli suurempi afrikkalaistaustainen väestö kuin missään muussa Amerikan osassa. Koko siirtomaavallan ajan afrikkalaisia oli maassa enemmän kuin espanjalaisia. Yhteensä maahan tuotiin arviolta 200 000 afrikkalaista orjaa. Vuoden 1810 väestönlaskennan mukaan afromeksikolaiset muodostivat 10 % väestöstä. Meksikoon muodostui myös karanneiden orjien vapaita yhteisöjä, joista tunnetuimman, San Lorenzo de los Negrosin, perusti Gaspar Yanga 1570-luvulla. Meksikon itsenäisyyssodassa mustia palveli kapinallisten puolella Espanjaa vastaan. Yksi heistä oli Vicente Guerrero, josta tuli maan itsenäistyttyä sen toinen presidentti. Meksikon itsenäistyttyä afromeksikolaiset vaikuttivat voimakkaasti maan talouden kehitykseen toimiessaan muun muassa hopeakaivoksilla ja sokeriruokoviljelmillä.