Iso-Kukkanen
Järven pinta-ala on 367 hehtaaria eli 3,7 neliökilometriä. Se on 5,2 kilometriä pitkä ja 2,3 kilometriä leveä. Järvi on kaksialtainen, joita yhdistää toisiinsa Karhunsillan alla virtaava salmi. Läntistä järviallasta kutsutaan Pikku-Kukkaseksi ja se on pitkulainen 2,8 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Se on itä-länsi-suuntainen järviallas, jonka puolivälissä on kapea Turpeensalmi ja jonka länsipäätä nimitetään Villähteen Kukkaseksi. Pikku-Kukkaseksi kutsutaan myös Turpeensalmen itäpuolista osaa järvialtaasta . Pikku-Kukkasella on koillisrannassa lähes sulkeutunut lahti Akalahti, joka on myös matala. Itäinen järviallas, jota kutsutaan myös Iso-Kukkaseksi , on myös muodoltaan pitkulainen, mutta se on pohjois-etelä-suuntainen. Se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Sen eteläpään halkaisee 650 metriä pitkä Hevosniemi kahdeksi lahdeksi ja järven pohjoispäässä on kaksi lahtea Rajasuonpohja ja Immilänhaara. Järven ympäristö on pääasiassa alavaa maastoa, mutta monissa kohdissa rannat ovat jyrkkärinteisiä. Esimerkiksi Vilpistönmäen, Pohjattomankallion, Salmenmäkien ja Kertunmaan rannat ovat jyrkkiä. Lahden puoleisessa päässä sijaitsee kaksi korkeaa mäkeä Huhkaimenkallio ja Turpeenkorkea, jotka kohoavat 40–50 metriä järven yläpuolelle. Järven etelärannat kohoavat kauempana koko järven pituudelta Salpausselän päälle.
Isoritarinkannus
Monivuotinen isoritarinkannus kasvaa 50–170 cm korkeaksi. Varsi on pysty, kalju tai yläosastaan niukkakarvainen. Isokokoiset lehdet ovat pitkin vartta. Lehtilapa on herttatyvinen ja 3–5-jakoinen, liuskat ovat melko leveitä ja toistamiseen liuskaisia tai hampaisia. Kukinto terttumainen ja harsu, ja voi olla joko haaraton tai haarova. Siniset kukat ovat vastakohtaisia ja 1,5–3 cm leveitä. Verhiö on viisilehtinen ja teriömäinen. Ylin verholehti on kannuksellinen, kannus on 12–20 mm pitkä. Teriö on nelilehtinen, terälehdet ovat verholehtiö pienempiä. Kaksi ylempää terälehteä on mesilehtiä ja niiden yhteinen kannus on verholehden kannuksen sisällä. Kaksi alempaa terälehteä eivät ole mesilehtiä, niiden kynsi on pitkä ja kapea, lapa pyöreähkö ja tavallisesti väriltään mustahko tai sininen. Suomessa isoritarinkannus kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin kehittyy kolme 14–20 mm pitkää tuppiloa. Laji leviää myös vahvojen juurakoiden varassa, joiden avulla se saattaa muodostaa laajoja kasvustoja.