Monte Cassinon taistelu
Puolalaisten hyökkäys lopetti viisi kuukautta kestäneen taistelun. Ainakin 45 000 liittoutuneiden sotilasta sai surmansa. 15. tammikuuta, jolloin taistelun Monte Cassinosta alkoi, Rooman valtaukseen asti 4. kesäkuuta asti, liittoutuneiden kaikki tappiot taistelussa, olivat yhteensä 115 000 kaatunutta, haavoittunutta ja kadonnutta. Saksalaisten tappioista ei ole luotettavia arvioita, mutta kaupungin pohjoispuolella on 20 027 kaatuneen saksalaisen sotilaan hautausmaa. Cassinon murruttua saksalaiset vetäytyivät Gustav-linjalta ja liittoutuneet saattoivat keskittyä Rooman valtaamiseen. Liittoutuneet valloittivat Rooman 4. kesäkuuta 1944.
Kerenin taistelu
Italian julistettua sodan 10. kesäkuuta 1940 Benito Mussolini määräsi joukkonsa hyökkäämään, minkä seurauksena ne valtasivat Brittiläisen Somalimaan sekä Sudanin ja Kenian rannikkokaupunkeja. Britit keskittivät Archibald Wavellin komentoon Itä-Afrikkaan helmikuun alkuun mennessä 1941 Sudaniin kaksi ja Keniaan kolme divisioonaa. Sudaniin sijoitetut kenraaliluutnantti William Plattin johtamat joukot hyökkäsivät 18. tammikuuta Kassalan kautta Eritreaan ja ne olivat vallanneet 1. helmikuuta Agordatin, joka on noin 160 kilometriä Kassalasta itään. Intian 4. jalkaväkidivisioonan eversti Frank Messervyn tiedustelu- ja taisteluosasto (Gazelleforce) aloitti 30. tammikuuta Kereniin vetäytyvien italialaisjoukkojen takaa-ajon.
Kerenissä ei ollut kenttälinnoitteita tai muitakaan puolustusrakenteita, mutta sen ympäristö oli vaikeakulkuista vuoristoa muodostaen luontaisen linnoituksen. Ylänkö mahdollisti lisäksi loistavan näkymän tykistön tulenjohtajille kaikille lähestymisreiteille. Kapeaa sola, jonka läpi tie ja rautatie Agordatista Kereniin kulkivat, hallitsi Zeban ja Falestoh-vuoret.