Baabilaisuus
Baabilaisuus (kirjoitetaan myös Babilaisuus) on uskonnollinen liike, jonka juuret ovat islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisessa koulukunnassa. Se kukoisti Persiassa vuodesta 1844 vuoteen 1852. Baabilaisuuden perusti Sayyid Ali Muhammad Shirazi, joka myöhemmin otti nimekseen Bab "(portti)". Hänen kautensa alkoi šaikhilaisuuden johtajan Sayyid Kazimin kuoleman jälkeen vuonna 1844. Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen. Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.
Bahain maailmankeskus
Maailmankeskuksen sijainti johtuu Baha’ullahin vangitsemisesta ja karkotuksesta Akkon siirtokuntaan vuonna 1862. Hän vietti loppuelämänsä poistumatta alueelta. Hän kuoli vuonna 1892. Baha’ullahin poika Abdulbaha’ osoitti isälleen Babin pyhätön paikka vieraillessaan Haifassa. Hallinnollisen keskuksen perustaminen mainitaan myös Baha’ullahin bahai-uskon peruskirjana pidetyssä Carmelin taulussa.