305 mm/52 -merikanuuna vm. 1907
Vastaitsenäistyneiden Viron ja Suomen välille alkoi kehittyä huomattavaa puolustusyhteistyötä 1920- ja 1930-lukujen kuluessa. Yhteistyön ytimessä oli Suomenlahden tykistösulkuna tunnettu strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli sulkea Neuvostolaivasto Suomenlahden pohjukkaan. Järjestelmän selkärangan muodostivat sen pääaseena toimineet 12 tuuman patterit Viron Aegnassa sekä Suomen Mäkiluodossa ja Kuivasaaressa. Tykistösulun patterit integroitiin myös vahvasti toisiinsa Suomenlahden ylittäneillä yhteyskaapeleilla, jotka mahdollistivat lahden molempien puolten asemien yhdenaikaisen tulenjohdon joko Suomen tai Viron puolelta. Suomi ja Viro eivät missään vaiheessa virallisesti liittoutuneet sotilaallisesti, mutta tykistösulun pitävyyttä harjoiteltiin maiden välisissä yhteisissä sotaharjoituksissa.
Kristiansandin tykkimuseo
Norjan miehittämisen jälkeen toisessa maailmansodassa huhtikuussa 1940 saksalaiset alkoivat välittömästi suunnitella Skagerrakin salmen sulkemista liittoutuneiden laivastolta, osana Atlantin valli -puolustussuunnitelmaa. Hanke toteutettiin sijoittamalla neljästä 38 cm-kaliiperin tykistä koostunut rannikkotykistöpatteristo Møvikiin Kristiansandiin ja sen samanlainen sisarpatteristo Hanstholmiin Tanskaan, sillä Kristiansand ja Hanstholm olivat lähimmät salmen molemmilla puolilla olevat kaupungit. Suurten rannikkotykkien lisäksi Møvikiin asennettiin 16 pienempää tykkiä, lukuisia bunkkereita ja muita linnoitteita, parakkeja sekä 2,6 kilometriä rautateitä, joiden avulla ammuksia kuljetettiin varastoista tykeille.