Miina Lönnrot
Serafia Wilhelmiina (Miina) Lönnrot (5. heinäkuuta 1827 – 7. syyskuuta 1915) oli Elias Lönnrotin vanhimman veljen räätäli Henrik Johan Lönnrotin (1793–1838) tytär. Hän toimi vuodesta 1854 alkaen Elias Lönnrotin perheen taloudenhoitajana ensin Helsingissä ja sitten Sammatissa Lönnrotin omistamissa Nikun ja Lammin taloissa. Elias Lönnrotin kuoltua vuonna 1884 Miina Lönnrot keräsi Lönnrotin syntymäkotiin Paikkarin torppaan perustettua museota varten torppaan kuulunutta esineistöä. Kadonneiden huonekalujen tilalle hän hankki vastaavia muualta ja tarvittaessa valmistettiin uudet huonekalut Miinan muistitietojen perusteella. Paikkarin torpan ensimmäinen opaskirjanen laadittiin myös Miinan tietojen pohjalta vuonna 1898.
Ontrei Malinen
Elias Lönnrot tapasi Malisen vuonna 1833 tullessaan neljännellä runonkeruumatkallaan Vuonnisen kylään Vuokkiniemen pitäjässä. A. J. Sjögren oli laulattanut Malista jo vuonna 1825, mutta hänen kirjaamansa runot tulivat tutkijoiden tietoon vasta kymmeniä vuosia myöhemmin. Lönnrot sai Maliselta 366-säkeisen sampo-aiheisen jakson sekä muita runoja, joihin sisältyvät "Kalevalan" tärkeimmät kertovat ainekset. Vuonnisessa Lönnrot tapasi myös Vaassila Kieleväisen, jonka kanssa käyty keskustelu vaikutti hänen käsitykseensä runojen välisistä yhteyksistä. Neljännen keruumatkan jälkeen Lönnrot koosti "Runokokouksen Väinämöisestä" eli niin sanotun "Alku-Kalevalan".