Moniälykkyysteoria
Teorian luoja Howard Gardner (s. 11. heinäkuuta 1943 Scranton, Pennsylvania, Yhdysvallat) on koulutukseltaan neuropsykologi, joten hän tarkkaili erityisesti aivovamman saaneita aikuisia. Gardner kiinnitti huomiota erääseen potilaaseen, joka oli menettänyt aivovaurion myötä kielelliset kykynsä mutta soitto- ja laulutaito olivat yhä jäljellä. Tämän pohjalta Gardner loi vuonna 1983 moniälykkyydestä teorian, jonka mukaan äly jakaantuu seitsemään erilaiseen ja itsenäiseen älykkyyden lajiin. Älykkyys yhdessä älykkyyden lajissa ei kuitenkaan takaa eikä estä lahjakkuutta toisessa älykkyyden lajissa, sillä jokaisella älyn eri muodolla on erilainen ja oma hermostollinen perustansa. Moniälykkyysteoriansa Gardner kehitti kritisoidakseen tuolloin hänen mielestään liian vallitsevaan asemaan nostettujen älykkyystestien käyttöä. Gardnerin mukaan yksi luku, testin tuottama älykkyysosamäärä, saattaa toki ennustaa oppilaiden selviytymistä kouluaineissa, mutta on pohjaltaan liian kapea ennustaakseen menestymistä myöhemmin elämässä.
Alfred Russel Wallace
Alfred Russel Wallace OM, FRS (8. tammikuuta 1823 – 7. marraskuuta 1913) oli brittiläinen luonnontieteilijä, tutkimusmatkailija, humanisti ja yhteiskuntakriitikko. Hänet tunnetaan paitsi ”eliömaantieteen isänä” myös luonnonvalintateorian kehittämisestä itsenäisesti riippumatta saman aiheen kanssa työskennelleestä Charles Darwinista. Hän kehitti runsaasti evoluutioteoriaa, muun muassa Wallacen ilmiö ja eläinten värivaroitus ovat hänen keksimiänsä käsitteitä. Darwin sai tietää Wallacen ajatuksista alkukesällä 1858, kun tämä lähetti hänelle esseen "Lajien taipumuksesta poiketa loputtomasti alkuperäisestä". Essee oli idealtaan täysin sama kuin Darwinin teoria. Kunnia ajatuksen keksimisestä sovittiin jaettavaksi molemmille. Niinpä heinäkuussa 1858 kummankin kirjoituksen yhteenveto esiteltiin yhtä aikaa. Jälkeenpäin Darwin työskenteli asian parissa voimallisemmin ja kokosi todisteita teorian tueksi.