Lyijykynä
Hyvälaatuinen, puhtaana käyttökelpoinen grafiitti on harvinaista, ja lähes kaikissa lyijykynissä käytetäänkin nykyään grafiitin ja posliinisaven seosta. Grafiitti hienonnetaan ja siihen lisätään savea ja vettä. Seoksesta muotoillaan sauvoja, jotka poltetaan uunissa 1 200 °C:ssa ja käsitellään lopuksi kirjoitusjälkeä tasoittavalla vahalla sekä aineella, joka estää lyijyn liukumisen pois kynän kuoren sisältä. Posliinisaven ja grafiitin suhdetta muuttamalla säädellään lyijyn kovuutta. Puiset lyijykynät valmistetaan levyittäin: kahteen puulevyyn työstetään yhdensuuntaisia kouruja grafiittisydäntä varten, sydämet asetetaan paikalleen ja levyt liimataan yhteen. Kynät leikataan irti toisistaan, viimeistellään muotoonsa ja yleensä maalataan. Lyijykynien valmistuksessa yleisimmin käytetty puu on oregonintuoksusetri.
Mönjä
Mönjä on lyijyoksidia, lyijystä valmistettava yhdiste, joka on väriltään kirkkaanpunaisesta oranssinpunaiseen. Väri johtuu epäpuhtauksista. Kemiallisesti merkittynä se on 2PbO·PbO eli PbO. Mönjää on käytetty väriaineena antiikista asti. Nykyään sitä käytetään lyijylasin valmistukseen ja korroosionestopigmenttinä. Sen latinankielinen nimi, joka tulee roomalaisten tunteman aineen löytöpaikan Espanjassa sijaitsevan Minhojoen mukaan, on "minium", josta on tullut sana miniatyyri.