Saksa
Suomen kielen sana "Saksa" on peräisin pohjoissaksalaisesta saksien heimosta, joka keskiajalla tunnettiin Itämeren alueella paremmin kuin muut saksalaiset ryhmät. Saksit ja suomalaiset kävivät 1200-luvulta lähtien kauppaa Itämeren alueen ja Pohjois-Saksan hansaliiton piirissä. Saksalaiset hansaliiton kauppiaat esittäytyivät suomalaisille nimellä Sachsen – tämän vuoksi sanaa saksa käytettiin ennen suomen kielessä myös merkityksessä kauppamies.
Saksan keisarikunta
Saksalaisten valtioiden yhdistäminen Preussin johdolla oli voitto käsitteelle "Kleindeutschland" (Pieni Saksa), joka korvasi käsitteen "Großdeutschland" (Suur-Saksa). Tämä tarkoitti sitä, että monietnisen Itävalta-Unkarin saksankielinen väestö jäisi Saksan kansallisvaltion ulkopuolelle. Bismarckin politiikka oli pyrkiä ratkaisuun diplomaattisesti, ja hän ilmoitti 1871 ettei Saksaan tulisi enää alueellisia lisäyksiä Euroopassa. Bismarckin aikana keskityttiin vakauttamaan eurooppalaista järjestystä ja estämään sitä ajautumasta keskinäisiin sotiin. Tässä onnistuttiin, ja vasta Bismarckin erottamisen jälkeen vuonna 1890 diplomaattiset jännitteet alkoivat jälleen kehittyä.