D-vitamiini
D-vitamiinin liikasaannin riskiä ei Suomessa juuri ole, sillä riittävän ja turvallisen saannin alue on melko laaja (aikuisilla 7,5–50 μg/päivä) ja sen saanti luonnollisista lähteistä on Suomessa vähäistä. Ainoastaan samanaikaisesti lisäravinteita runsaasti käyttävät voivat eri lähteistä saada niitä liikaa. Liikasaanti lisää luun hajoamista ja suurentaa liiaksi veren kalsiumpitoisuutta. Kalsiumsuoloja voi saostua kudoksiin ja voi aiheutua sydän- ja hermostoperäisiä oireita. Vaikeimmillaan voi kehittyä munuaisten vajaatoiminta, ja myrkytys voi johtaa jopa kuolemaan. Käytännössä kalsiumin pitoisuuden suureneminen johtuu kuitenkin lähes aina lisäkilpirauhasen hormonitoiminnan muutoksista, tai sarkoidoosista, D-vitamiinimyrkytys on käytännössä Suomessa tuntematon.
Benfotiamiini
Ihmisen tiamiinivarasto on n. 30 mg, ja ilmeisesti pääosa on varastoituna maksaan. Tiamiinin biologinen puoliintumisaika on noin 10–20 vuorokautta. Puutostiloja tavataan alkoholisteilla, diabeetikoilla ja ikääntyvillä (joilla tiamiinin imeytyminen ruoasta on heikentynyt). Veren tiamiinin (fB-B1-Vit) viitearvoksi laboratoriot ilmoittavat Suomessa 75-220 nmol/l. Diabeetikoilla pitoisuudet ovat vain noin 16 nmol/l, osoittaa englantilainen Warwickin yliopiston tutkimus, jota johti professori Paul Thornalley. Tiamiinin puutetta arvioidaan myös mittaamalla punasolun transkelolaasin aktiivisuus, E-TK.