H. C. Andersen
Andersen kirjoitti romaaneja, näytelmiä, oopperoita, runoja, matkakertomuksia ja omaelämäkertoja. Hän kirjoitti myös noin 156 satua. Juuri satujensa ansiosta hänestä tuli maailmankuulu kirjailija, kansainvälisesti tunnettu uranuurtaja ja monen satukirjailijan esikuva. Andersen sisällytti satuihinsa kansansatujen motiivi- ja muotoaarteistoa, ja hän myös laajensi sadunkerrontaa fantasialle ominaisiin ulottuvuuksiin. Hän itse korosti satujensa sopivuutta kaikenikäisille, ei vain lapsille.
Charles Perrault
Tämänkaltaiset sadut olivat tuolloin muodissa aikakauden salongeissa: ylhäisön jäsenet kokoontuivat iltaisin ja kertoivat niitä. Nimitys "hanhiemo" viittasi lastenhoitajaan, joka kertoili satuja lapsille. Sadut perustuivat jo ennestään tunnettuihin satuaiheisiin. Osa niistä oli sitä ennen tunnettu vain suullisesta kansanperinteestä, osa oli eri versiona jo aikaisemmin saanut myös kirjallisen asun; esimerkiksi Griselidis-tarinan varhaisin kirjallinen versio esiintyy jo Decameronesa. Perrault itse kuitenkin muokkasi satuja omalla tavallaan saadakseen ne paremmin soveltumaan nuorten lasten kasvatukseen. Sen vuoksi hän myös lisäsi jokaisen sadun loppuun lyhyen opetusrunon, jossa selitetään, mitä kustakin sadusta tulisi oppia. Monista myöhemmistä painoksista nämä runot on kuitenkin jätetty pois.