Viipurin taistelu (1944)
Neuvostoliiton aloitettua Kannaksen suurhyökkäyksen 9. kesäkuuta 1944, Viipuri evakuoitiin siviiliväestöstä ja sen puolustuksesta vastasi kaupunkiin 18.–19. kesäkuuta siirretty eversti Armas Kempin komentama 20. prikaati, jonka rungon muodosti entinen Jalkaväkirykmentti 22. Se oli kuitenkin huonosti varusteltu, eikä prikaatilla ollut valmiuksia asutuskeskustaisteluun. Ampumatarvikkeita ja panssarintorjunta-aseita oli vähän, myöskään viestiyhteyksiä ei ollut saatu kuntoon neuvostojoukkojen hyökätessä kaupunkiin. 20. prikaatin rivivahvuus oli taistelupäivän aamuna 5 133. Suomalaisjoukkoja vastassa oli arviolta 40 000 neuvostoliittolaista, jotka koostuivat kuuden eri divisioonan joukoista. Mukana oli 21. ja 23. armeijaan kuuluneet kaksi panssariprikaatia, kolme erillistä panssarirykmenttiä sekä kaksi rynnäkkötykkirykmenttiä,
Viipurin päävartio
Elokuussa 1917 niin sanotun Kornilovin kapinan aikana vangittiin useita kaupunkiin sijoitetun 42. erillisen armeijakunnan upseereita Hotelli Belvederessä sijainneesta esikunnasta ja heidät kuljetettiin päävartion arestitiloihin. Vielä saman iltapäivän aikana kapinoivista sotamiehistä koostunut joukko tunkeutui päävartioon ja surmasi neljä upseeria, joiden ruumiit heitettiin läheiseltä Linnansillalta mereen. Kuolleiden joukossa oli muun muassa armeijakunnan komentajana toiminut kenraali V. A. Oranovski.