Suomalainen kulttuuri
Modernismiin siirryttiin toden teolla vasta 1950-luvulla, kun [[Erik Bergman]] aikalaisineen käytti kaksitoistasäveljärjestelmää, [[Sarjallisuus|sarjallisuutta]] ja sointi- ja kenttätekniikoita. 1970-luvulla alkoi [[Suomalainen oopperamusiikki|suomalaisen oopperan]] renessanssi [[Aulis Sallinen|Aulis Sallisen]] ja [[Joonas Kokkonen|Joonas Kokkosen]] sointimaailmaltaan perinteisten, niin sanottujen [[karvalakkiooppera|karvalakkioopperoiden]] myötä, mutta toisaalta nuoret säveltäjät ja muusikot toivat eurooppalaista radikaalia modernismia Suomeen muun muassa [[Korvat auki]] -yhdistyksen piirissä. Monet näistä 1970-luvun nuorista radikaaleista, kuten [[Kaija Saariaho]], [[Magnus Lindberg]] ja [[Esa-Pekka Salonen]], ovat nousseet kansainväliseen kuuluisuuteen 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Futuristinen manifesti
Futuristinen manifesti on futurismiksi nimetyn modernistisen taidesuuntauksen perustaksi tullut manifesti. Sen kirjoitti italialainen runoilija Filippo Tommaso Marinetti. Manifesti ilmestyi alkujaan italialaisessa lehdessä Gazzetta dell'Emiliassa Bolognassa 5. helmikuuta 1909. Kansainvälistä huomiota se kuitenkin sai, kun se ilmestyi ranskaksi nimellä "Manifeste du futurisme" 20. helmikuuta 1909 Figaro-lehdessä. Futurismi hylkäsi historian, ihannoi nopeutta, koneita, väkivaltaa, nuoruutta ja teollisuutta, ja se pyrki Italian modernisointiin ja kulttuuriseen nuorentamiseen.