Metafysiikan historia
Kant tarkoitti metafysiikalla sellaisia kysymyksiä, joihin tiede ei voi vastata. Kantin niin sanottu kriittinen filosofia pyrki osoittamaan sekä kokemuksen että filosofisen ajattelun rajat. Hänen mukaansa metafysiikka on mahdollista vain ”transsendentaalisena” tieteenä, joka tutkii yleisiä inhimillisen ymmärryksen muotoja, eli tiedon käsitteellisiä ennakkoehtoja, jotka ovat ymmärryksen perusta. Tämä ajatus perustui osaltaan Wolffiin ja A. G. Baumgartenin välittämään Duns Scotuksen ajatteluun.
Entelekheia
Aristoteleen "Metafysiikassa" "entelekheia" erotetaan ensimmäiseksi aktuaalisuudeksi "energeiasta", toisesta aktuaalisuudesta. "Entelekheia" on nähty aktualisoitumisen täyteytenä, joka vaatii jatkuvaa panostusta, jotta se säilyisi — päinvastoin kuin "energeia", joka on aktualisoitumisen toimintaa, joka ei välttämättä ole vielä täyttynyt. Aristoteleen hylemorfismissa "entelekheia" yhdistetään usein muotoon; esimerkiksi sielun sanotaan olevan ”substanssi sellaisen luonnollisen kappaleen muotona, joka kykenee elämään” ja täten ”tällaisen luonnollisen kappaleen aktuaalisuus ("entelekheia")”. Potentiaalisuus sen sijaan yhdistyy aineeseen, jolla tämä muoto on potentiaalisesti. Ensimmäinen "entelekheia" tarkoittaa sitä, että jokin on täydessä käyttökunnossa; toinen "entelekheia" (eli "energeia") tarkoittaa sitä, että jokin on käytössä tai toiminnassa.