Kreikkalainen mytologia
Myyttien avulla pyrittiin muun muassa selittämään erilaisia ilmiöitä, tapahtumia ja tapoja, joilla ei näyttänyt olevan luonnollista selitystä. Monilla kreikkalaisilla myyteillä oli yhteyksiä Lähi-idän vanhojen kulttuurien myytteihin. Osalla myyteistä on mahdollisesti jonkinlainen historiallinen pohja ja niitä voidaan pitää suullisessa muodossa kerrottuna historiana ennen historiankirjoitusta, mutta monilla myyteillä ei ole yhteyttä historiallisiin tapahtumiin. Kreikkalaisen mytologian ja todellisuuden suhteen selvittäminen on jokseenkin mahdotonta, koska tosi ja taru kietoutuvat niissä usein yhteen. Troijaa pidettiin pitkään taruna, kunnes Heinrich Schliemann löysi kaupungin rauniot 1870. Aleksanteri Suuren sanottiin olleen Zeuksen poika. Olympos-vuorelle kiivettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1913. Edes kirjailija Homeroksen olemassaolosta tai roolista hänen nimellään kulkevien teosten synnyssä ei olla yksimielisiä.
Museoiden historia
Vaikka ’museo’-sanan tausta on antiikin Kreikassa, nykyaikaisia museoita siellä ei kuitenkaan ollut. Antiikin Kreikan temppeleissä oli kuitenkin myös sekalaisia kokoelmia taide-esineitä ja harvinaisuuksia uhreiksi jumalille. Kreetalta on löytynyt merkkejä 2000-luvulta eaa. peräisin olevasta taidekokoelmasta. Lähin vastine museolle on kreikkalainen jumalille pyhitetty taidekokoelma pinakoteekki, joista tunnetuin oli Ateenan Akropoliilla. Pergamonin hallitsija Attalos I puolestaan keräsi sotaretkeltään Kreikkaan kreikkalaisen kulttuurin tuotteita herättääkseen maassaan kreikkalaista kulttuuria. Pergamoniin perustettiin eräänlainen kreikkalainen aarrekammio.