Markian Popov
Popov aloitti sotilasuransa nuorena Venäjän sisällissodassa. Sodan jälkeen hän opiskeli Neuvostoliiton sotilaskouluissa ja eteni urallaan verrattain nopeasti. Hän oli kenraaliluutnantti ja Leningradin sotilaspiirin komentaja, kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941. Popov osallistui useiden ratkaisevien taisteluiden johtoon toisen maailmansodan aikana. Hänet ylennettiin puna-armeijan toiseksi korkeimpaan armeijakenraalin sotilasarvoon 1943. Hän ei kuitenkaan nauttinut Stalinin luottamuksesta, minkä vuoksi hänen uransa oli epätasainen hänen pätevyydestään huolimatta. Hänet alennettiin sodan lopulla epäonnistuneen Riian valtausyrityksen jälkeen. Häntä väheksyttiin sodanjälkeisessä neuvostoliittolaisessa historiankirjoituksessa. Hänen maineensa ja arvonsa palautettiin vasta Stalinin kuoltua ja Nikita Hruštšovin noustua valtaan. Hruštšov ja Popov olivat tehneet yhteistyötä Stalingradin taistelun aikana, ja hänen uransa lähti uuteen nousuun 1954. Popov kuoli tapaturmaisesti Moskovassa 1969.
Pjotr Lavrov
Lavrov oli aluksi sitä mieltä, että edistys tuli kriittisesti ajattelevien yksilöiden toiminnasta. Intellektuellien osuus oli valistaa ihmisiä, jotta he saavuttaisivat sosialismin moraalisen idea. Myöhemmin Lavrov kääntyi marxismiin ja varasi taloudelle suuremman osan poliittisessa muutoksessa. Lavrov oli tuottelias kirjoittaja. Hän toimitti "Narodnaja Voljan" lukuisia julkaisuja ja järjesti sosialistisia keskustelupiirejä Pariisissa ja muualla. Lavrov kuoli Pariisissa 1900.