Mao Zedong
Kiinasta alettiin tehdä kommunistista valtiota, ja Mao halusi kollektivisoida maan mahdollisimman nopeasti. Maassa laitettiin toimeen myös joukko uudistuksia, kuten vuonna 1956 käynnistetty sadan kukan kampanja ja sitä seurannut oikeistonvastainen kampanja. Mallia hallintoon katsottiin kuitenkin edelleen Neuvostoliitosta, ja Neuvostoliiton mallin mukaan pyrittiin nostamaan esiin raskasta teollisuutta. Niinpä vuonna 1958 Mao Zedong käynnisti taloudellisen ja sosiaalisen suunnitelman nimeltä ”Suuri harppaus” (kiin. 大跃进, Dàyuèjìn).
Huang Xing
Ollessaan vielä opiskelija Huang johti vallankumouksellista ryhmää, joka järjesti vuonna 1900 Hunanissa epäonnistuneen kapinan salaseurojen avulla. Hän perusti sittemmin Huaxinghui (”Kiinan uudelleensyntymisen seura”) -nimisen vallankumousjärjestön, jonka tavoitteena oli Qing-dynastian syökseminen vallasta. Useiden epäonnistuneiden vallankumousyritysten jälkeen Huang joutui pakenemaan Japaniin. Vuonna 1905 Sun Yat-sen kokosi Kiinan vallankumoukselliset ryhmät yhteen Tongmenghui-nimiseen järjestöön. Sunista tuli järjestön puheenjohtaja ja Huangista hänen oikea kätensä. Järjestö kuitenkin menetti pian merkityksensä kokoavana voimana, sillä sen sisällä oli liikaa monenlaisia suuntauksia. Sen nimissä järjestettiin vuosina 1906–1911 Etelä-Kiinassa kahdeksan kapinaa, jotka kaikki kukistettiin. Vuonna 1911 Huang kannattajineen yritti yhdessä heitä tukeneiden sotilaiden kanssa vallata Kantonin kaupungin Etelä-Kiinassa. Kantonin kansannousu epäonnistui koska siihen osallistuneiden lukuisten ryhmien yhteistyö petti, mutta yritys on saavuttanut juhlitun aseman Kiinan vallankumoushistoriassa.