Monte Cassinon taistelu
Puolalaisten hyökkäys lopetti viisi kuukautta kestäneen taistelun. Ainakin 45 000 liittoutuneiden sotilasta sai surmansa. 15. tammikuuta, jolloin taistelun Monte Cassinosta alkoi, Rooman valtaukseen asti 4. kesäkuuta asti, liittoutuneiden kaikki tappiot taistelussa, olivat yhteensä 115 000 kaatunutta, haavoittunutta ja kadonnutta. Saksalaisten tappioista ei ole luotettavia arvioita, mutta kaupungin pohjoispuolella on 20 027 kaatuneen saksalaisen sotilaan hautausmaa. Cassinon murruttua saksalaiset vetäytyivät Gustav-linjalta ja liittoutuneet saattoivat keskittyä Rooman valtaamiseen. Liittoutuneet valloittivat Rooman 4. kesäkuuta 1944.
Läntisen aavikon taistelut
Läntisen aavikon joukot (), joiden tukena oli osia Intian 4. divisioonasta sekä brittiläisestä 7. panssaridivisioonasta, aloittivat 9. joulukuuta 1940 vastahyökkäyksen koodinimellä operaatio Compass. Sen alkaessa italialaisilla oli 200 000 sotilasta, 1 600 tykkiä ja 600 panssarivaunua. Liittoutuneilla taas oli 36 000 miestä, 120 tykkiä ja 275 panssarivaunua. Kenraalimajuri Richard O’Connorin johdolla liittoutuneiden joukot hyökkäsivät italialaisten puolustuksessa olleen aukon läpi italialaisten selustaan. Kolmessa päivässä liittoutuneet saivat saaliikseen 237 tykkiä, 73 panssarivaunua ja ottivat kaikkiaan 38 300 sotavankia. He jatkoivat etenemistä pitkin Via della Vittoriaa, voiton tietä, kulkivat läpi Halfayan solan ja valtasivat uudelleen Capuzzon linnakkeen. O’Connor olisi halunnut jatkaa hyökkäystä ainakin Bengasiin asti, mutta Intian 4. jalkaväkidivisioona siirrettiin Itä-Afrikan rintamalle.