Kauvatsan kahakka
Kokemälle palanneet suojeluskuntalaiset päättivät välittömästi vetäytyä Pohjois-Satakuntaan Kankaanpäähän, jonne Huittisten suojeluskuntalaiset ja mukana olleet varsinaissuomaiset seurasivat 3.–4. helmikuuta. Tämän jälkeen Porin ja Tampereen punakaartit ottivat seudun haltuunsa, kun Satakunnan venäläinen sotaväki siirrettiin Tampereen ympäristöön. Kauvatsalla majailleet joukot poistuivat Lempäälään jo 3. helmikuuta. Kahakan lopputuloksella oli suuri merkitys sotatilanteen kehittymiselle Satakunnassa. Maakunnan eteläosat sekä Kokemäenjoen laakso jäivät nyt punaisten haltuun, ja suojeluskuntalaisten vetäytymisen myötä alueella vältyttiin enimmiltä taisteluilta. Toisaalta Pohjois-Satakuntaan vetäytyminen vahvisti siellä olleita valkoisten joukkoja, ja näin osaltaan esti punaisten etenemisen Satakunnan rintamalla Porin pohjoispuolelle.
Ruotsilan kahakka
Muutaman kilometrin päässä Vakkalan kylässä asuneen seitsenvuotiaan Tuure Junnilan 13-vuotiaan veljen Viljo Junnilan päiväkirjamerkintöjen mukaan venäläiset piirittivät Ruotsilan kartanon, jonka jälkeen apuun kiirehtineiden suojeluskuntalaisten ja venäläisten välille syntyi kiivasta laukaustenvaihtoa. Paikalla oli tuolloin Kiikan lisäksi myös Porin, Nakkilan, Harjavallan, Kokemäen, Kauvatsan ja Huittisten suojeluskuntalaisia. Kello 18 mennessä tilanne oli rauennut, kun alivoimaiseksi jääneet venäläiset vetäytyivät paikalta. Välikohtauksen aikana haavoittui yksi punakaartilainen sekä 18-vuotias Kauvatsalta kotoisin ollut suojeluskuntalainen, joka menehtyi seuraavana päivänä. Lisäksi Ruotsilan talon koira ammuttiin.