Tšekin kieli
Tšekki on länsislaavilainen kieli, jota puhuu noin 10 miljoonaa ihmistä pääasiallisesti Tšekissä. Läheisintä sukua se on slovakille, hieman kaukaisempaa puolalle, ylä- ja alasorbille, kašubille sekä jo kuolleelle slovintsille. Varsinkin kolmikymppiset ja sitä iäkkäämmät tšekit ja slovakit ymmärtävät toisiaan erinomaisesti, koska ovat kuulleet toistensa kieltä television kautta Tšekkoslovakian aikana. Nuoremmilla voi olla jonkin verran vaikeuksia ymmärtää erityisesti nopeaa puhekieltä.
Slovenian historia
Myös Slovenian kirjallinen kulttuuri kehittyi. Prekmurjen alueen murre oli säästynyt vastauskonpuhdistukselta, ja murteella oli kirjoitettu useita tekstejä.Franc Temlin oli vuonna 1715 julkaissut "Vähän katekismuksen", Štefan Küzmics vuonna 1754 laulukirjan "Vöre krsztsanszke krátki návuk" ja "Nouvi Zákon" (Uuden testamentin) vuonna 1771. Näiden protestanttikirjailijoiden jälkeen myös Prekmurjen katolilaiset julkaisivat teoksiaan. Tunnetuimmat heistä olivat Mikloš Küzmič ("Szvéti evangyeliomi" ja "Szlovenszki Silabikar" vuonna 1780) sekä Jožef Košič ("A Magyar Országi Vendus-Tótokról" 1824–1828 ja "Krátki Návuk Vogrszkoga Jezika za Zacsetnike" 1833). Vuonna 1768 pappi Marko Pohlin julkaisi kielioppikirjan, "Kranjska gramatika". Vuonna 1784 Ljubljanan piispa innosti sihteeriään Jurij Japeljia kääntämään Raamatun uudestaan sloveeniksi. Käännöstyö kesti Japeljilta kaksikymmentä vuotta. Ensimmäisen tieteellisen teoksen Slovenian historiasta julkaisi vuosina 1788–1791 Anton Tomaž Linhart. Linhartin teosta pidetään 1700-luvun suurimpana slovenialaisena kulttuurisaavutuksena ja kansallisen identiteetin tunnustamisena. Linhartin teoksen jälkeen Jernej Kopitar julkaisi vuonna 1808 saksankielisen teoksen "Grammatik der slavischen Sprache in Krain, Kärnten und Steyermark" ({'Krainissa, Kärntenissä ja Steiermarkissa puhutun sloveenin kielen kielioppi'), jonka jälkeen syntyi termi "slovenci" eli sloveenit.