У чому різниця між лівою і правою сторонами мозку?
Латералізація функції мозку - це тенденція деяких нейронних функцій або когнітивних процесів спеціалізуватися на одній стороні мозку або на іншій. Медіанна довгострокова тріщина розділяє людський мозок на дві окремі півкулі мозку, з'єднані корпусом калосу. Хоча макроструктура двох півкулів, здається, майже ідентична, різний склад нейронних мереж дозволяє спеціалізовану функцію, яка відрізняється в кожному півкулі.
Латералізація функції мозку - це тенденція деяких нейронних функцій або когнітивних процесів спеціалізуватися на одній стороні мозку або на іншій. Медіанна довгострокова тріщина розділяє людський мозок на дві окремі півкулі мозку, з'єднані корпусом калосу. Хоча макроструктура двох півкулів, здається, майже ідентична, різний склад нейронних мереж дозволяє спеціалізовану функцію, яка відрізняється в кожному півкулі.

Латералізація структур мозку ґрунтується на загальних тенденціях, виражених у здорових пацієнтів; однак, існує численні протиприклади кожної генералізації. Мозок кожної людини розвивається по-різному, що призводить до унікальної латералізації у індивідів. Це відрізняється від спеціалізації, оскільки латералізація відноситься тільки до функції однієї структури, розділеної між двома півкулями. Спеціалізацію набагато легше спостерігати як тенденцію, оскільки вона має сильнішу антропологічну історію.

Найкращим прикладом встановленої латералізації є область Броки і Верніке, де обидва часто зустрічаються виключно на лівій півкулі. Латералізація функцій, таких як семантика, інтонація, акцентуація і просодія, з тих пір піддаються сумніву і в значній мірі виявляється, що в обох півкулях є нейронна основа. Іншим прикладом є те, що кожна півкуля мозку, як правило, представляє одну сторону тіла. У церебелю це той же бік тіла, але в передмозку це переважно контралатеральна сторона.

Мовні функції, такі як граматика, лексика і буквальне значення, зазвичай латералізуються до лівої півкулі, особливо у праворуких людей. У той час як мовна продукція лівосторонька до 90% праворуких, вона більш двостороння, або навіть правосторонька, приблизно у 50% ліворуких.

Область Брока і область Верніка, пов'язана відповідно з виробництвом мови і розумінням мови, розташовані в лівій півкулі мозку приблизно для 95% праворуких, але приблизно для 70% ліворуких. Особи, які говорять на декількох мовах, демонструють окремі мови для кожної мови.

Обробка основної чуттєвої інформації латералізується шляхом її поділу на ліву і праву сторони тіла або простір навколо тіла.

При баченні приблизно половина нейронів зорового нерва з кожного ока перетинається для проекції в протилежну півкулю, а приблизно половина не перетинається для проекції в півкулю з того ж боку. Це означає, що ліва сторона зорового поля в основному обробляється зоровою кора правої півкулі і навпаки для правої сторони зорового поля.

При слуху близько 90% нейронів слухового нерва з одного вуха перетинаються, щоб проектувати в слухову кору протилежної півкулі.

У сенсі дотику, більшість нейронів з шкіри перетинаються, щоб проектувати в соматосенсорну кору протилежної півкулі.

Завдяки цьому функціональному поділу лівих і правих боків тіла і оточуючого його простору обробка інформації в сенсорних кортиках суттєво ідентична. Тобто обробка зорових і слухових подразників, просторові маніпуляції, сприйняття обличчя і художні здібності представлені двосторонньо. Чисельна оцінка, порівняння та онлайн-обчислення залежать від двосторонніх париетних регіонів, тоді як точні обчислення та отримання фактів пов'язані з лівими париетними регіонами, можливо через їх зв'язки з мовною обробкою.

Замість того, щоб бути просто серією місць, де відбуваються різні модулі мозку, існують схожість у типі функції, що спостерігається в кожній стороні, наприклад, як правостороннє погіршення здатності малювати змушує пацієнтів малювати частини суб'єкта з цілком несумісними відносинами, або де тип пошкодження лівої сторони, що спостерігається в порушенні мови, не пошкоджує здатність пацієнта захопити значення інтонації в мові. Це призвело до того, що британський психіатр Іан МакГілхріст розглядає обидві півкулі як різні системи цінностей, де ліва півкуля схильна скорочувати складні питання, такі як етика, до правил і заходів, а права півкуля - до цілісного і метафоричного.

Депресія пов'язана з гіперактивною правою півкулею. Синдроми хибної ідентифікації, редуплікативної парамезії і Capgras занепокоєння також часто є результатом пошкоджень правої півкулі.

Пошкодження або правої, або лівої півкулі, і його результативні дефіцити дають уявлення про функції пошкодженої області. Пошкодження лівої півкулі має багато ефектів на вироблення мови і сприйняття. Пошкодження або ураження правої півкулі може призвести до відсутності емоційної просодії або інтонації при розмові. Пошкодження правої півкулі також має серйозні наслідки для розуміння дискурсу. Люди з пошкодженням правої півкулі мають знижену здатність генерувати висновки, розуміти і виробляти основні поняття, а також знижену здатність керувати альтернативними значеннями. Більш того, люди з пошкодженням правої півкулі часто виявляють дискурс, який різкий і перфункторний або словесний і надмірний. Вони також можуть мати прагматичні дефіцити в ситуаціях перетворення, підтримки теми та спільних знань.

Пошкодження бокового мозку також може впливати на візуальну сприйнятливу просторову резолюцію. Люди з пошкодженням лівої півкулі можуть мати погіршення сприйняття високої роздільної здатності або детальних аспектів зображення. Люди з пошкодженням правої півкулі можуть мати погіршення сприйняття низької роздільної здатності, або великої картини, аспектів зображення.

Якщо певний регіон мозку, або навіть ціла півкуля, травмується або руйнується, його функції іноді можуть бути прийняті сусіднім регіоном в тій же півкулі або відповідним регіоном в іншій півкулі, залежно від пошкодженої області та віку пацієнта. Коли травма перешкоджає шляхам з однієї області в іншу, альтернативні (непрямі) з'єднання можуть розвиватися для передачі інформації з відокремленими районами, незважаючи на неефективність.

Афазія Броки є специфічним типом виразної афазії і називається так через афазію, що виникає внаслідок пошкодження або ураження області мозку Броки, яка існує найчастіше в лівій нижній передній півкулі. Таким чином, афазія, що розвивається від відсутності функціонування області Броки, є виразною і нерідкою афазією. Його називають "нерідким" через проблеми, які виникають, тому що область Броки критична для вимови мови та виробництва. Область контролює деякі моторичні аспекти виробництва мови і артикуляції думок до слів і як такі ураження області призводять до специфічної нерідкої афазії.

Афазія Верніке є результатом пошкодження області мозку, яка зазвичай знаходиться в лівій півкулі над сильвійською тріщиною. Пошкодження цієї області призводить в першу чергу до дефіциту мовного розуміння. У той час як здатність говорити рівномірно з нормальною мелодійною інтонацією позбавляється, мова, вироблена людиною з афазією Верніке, загадкована семантичними помилками і може звучати безглуздо для слухача. Афазія Верніка характеризується фонемічними парафазіями, неологізмом або жаргоном. Ще однією особливістю людини з афазією Верніке є те, що вони не турбуються про помилки, які вони роблять.

Теренс Гайнс стверджує, що дослідження з латералізації мозку дійсні як дослідницька програма, хоча комерційні промоутери застосували його для просування предметів і продуктів далеко за межами наслідків дослідження. Наприклад, наслідки дослідження не мають відношення до психологічних втручань, таких як десенсибілізація та переробка рухів очей (EMDR) та нейролінгвістичне програмування, обладнання для тренування мозку або навчання управління.

Деякі популяризації надмірно спрощують науку про латералізацію, представляючи функціональні відмінності між півкулями як більш абсолютні, ніж насправді. Цікаво, що дослідження показали цілком протилежну функцію латералізації мозку, тобто Ліва півкуля творчо і хаотично пов'язує між поняттями і правою півкулею, як правило, дотримується конкретної дати і часу, хоча зазвичай дотримується закономірності лівого мозку як лінгвістичного тлумачення, а правого як просторо-часового.

У 19 столітті і в меншій мірі в 20 ст. вважалося, що кожна сторона мозку пов'язана з певним статтю: ліва відповідає мужності, а права - жіночності, і кожна половина може функціонувати незалежно. Правий бік мозку розглядався як нижчий і вважався видатним у жінок, диких людей, дітей, злочинців і божевільних. Прикладом цього у вигаданій літературі може бути чудовий випадок доктора Джекілла і містера Гайда Роберта Луїса Стівенсона.