Які нові економіки розвинулися завдяки антирабським договорам?
У Західній Африці падіння торгівлі рабами в Атлантиці в 1820-х роках викликало драматичні економічні зміни в місцевій політиці. Поступове зниження торгівлі рабами, спричинене нестачею попиту на рабів в Новому Світі, зростанням антирабського законодавства в Європі та Америці, а також зростаючою присутністю британського королівського флоту біля узбережжя Західної Африки, змусили африканські держави прийняти нові економіки. Між 1808 і 1860 роками Британська західноафриканська ескадрилья захопила приблизно 1600 рабських кораблів і звільнила 150 000 африканців, які були на борту.

Дії також були вжиті проти африканських лідерів, які відмовилися погодитися на британські договори, що забороняють торгівлю, наприклад, проти "узурпуючого короля Лагоса", скинутого в 1851 році. Договори про боротьбу з рабством були підписані з більш ніж 50 африканськими правителями. Найбільші держави Західної Африки (Конфедерація Асанте, Королівство Дахомі і Імперія Ойо) прийняли різні способи адаптації до зміни. Асанте і Дахомі зосередилися на розвитку «легітимної торгівлі» у вигляді пальмової олії, какао, деревини та золота, що стало основою сучасної експортної торгівлі Західної Африки. Імперія Ойо, не в змозі адаптуватися, впала в громадянські війни.
Замість того, щоб експортувати рабів, Африка почала експортувати пальмову олію, какао, дерево і золото.