Хто такий RFK?
Роберт Френсіс Кеннеді (20 листопада 1925 — 6 червня 1968), також відомий своїми ініціалами RFK і прізвищем Боббі, був американським політиком і юристом. Він служив 64-м генеральним прокурором США з січня 1961 року по вересень 1964 року і американським сенатором з Нью-Йорка з січня 1965 року до свого вбивства. Як і його брати Джон Ф. Кеннеді і Тед Кеннеді, він був видатним членом Демократичної партії і розглядається деякими істориками як ікона сучасного американського лібералізму.
Роберт Френсіс Кеннеді (20 листопада 1925 — 6 червня 1968), також відомий своїми ініціалами RFK і прізвищем Боббі, був американським політиком і юристом. Він служив 64-м генеральним прокурором США з січня 1961 року по вересень 1964 року і американським сенатором з Нью-Йорка з січня 1965 року до свого вбивства. Як і його брати Джон Ф. Кеннеді і Тед Кеннеді, він був видатним членом Демократичної партії і розглядається деякими істориками як ікона сучасного американського лібералізму.

Кеннеді народився в багатій політичній родині в Брукліні, штат Массачусетс. Після служби в США З 1944 по 1946 рік Кеннеді повернувся на навчання в Гарвардському університеті, а пізніше отримав ступінь права в Університеті Вірджинії. Він почав свою кар'єру кореспондентом The Boston Post і адвокатом в Департаменті юстиції, але пізніше пішов у відставку, щоб керувати успішною кампанією свого брата Джона для Сенату США в 1952 році. Наступного року він працював помічником адвоката до сенатського комітету, який очолював сенатор Джозеф Маккарті. Він отримав національну увагу як головний адвокат Комітету сенатських трудящих ракет з 1957 по 1959 рік, де він публічно оскаржив президента Teamsters Джиммі Хоффа за корупційну практику профспілки. Кеннеді подав у відставку з комітету, щоб провести успішну кампанію свого брата на президентських виборах 1960 року. Він був призначений генеральним прокурором США у віці 35 років, один з наймолодших членів кабінету у американській історії. Він служив найближчим радником свого брата до вбивства останнього в 1963 році.

Його посада відома тим, що він виступав за рух за громадянські права, боротьбу з організованою злочинністю та мафією, а також за залучення до зовнішньої політики США, пов'язаної з Кубою. Він опублікував свій оповідання про кубинську ракетну кризу в книзі під назвою Тринадцять днів. Будучи генеральним прокурором, він уповноважив Федеральне бюро розслідувань (ФБР) на обмежену кількість разів розслідувати Мартіна Лютера Кінга-молодшого і Конференцію південного християнського лідерства. Після вбивства свого брата, він залишався на посаді під час президентства Ліндона Б. Джонсона протягом декількох місяців. У 1964 році він вийшов на вибори до Сенату США з Нью-Йорка і переміг чинного республіканця Кеннета Кіттінга. На посаді Кеннеді виступав проти участі США у війні у В'єтнамі і підвищував обізнаність про бідність, спонсоруючи законодавство, призначене для залучення приватного бізнесу до занедбаних громад (тобто, проект Реставрації Бедфорда Стюевесанта). Він був прихильником питань, пов'язаних з правами людини та соціальною справедливістю, подорожуючи за кордон до Східної Європи, Латинської Америки та Південної Африки, і сформував робочі відносини з Мартіном Лютером Кінгом-молодшим, Цезаром Чавесом і Вальтером Рейтером.

У 1968 році Кеннеді став провідним кандидатом у президенти Демократичної партії, звернувшись до бідних, афроамериканських, іспаномовних, католицьких і молодих виборців. Його головним виборцем в гонці був сенатор Євген Маккарті. Незабаром після того, як він виграв перші вибори в Каліфорнії близько опівночі 5 червня 1968 року, Кеннеді був застрелений 24-річним палестинцем Сірханом Сірханом, нібито у відповідь на його підтримку Ізраїлю після Шестиденної війни 1967 року. Кеннеді помер через 25 годин. Сірхан був заарештований, судимий і засуджений, хоча вбивство Кеннеді, як і його брата, продовжує бути предметом широкого аналізу і численних теорій змови.