З пункту нижче витяг перших п'яти країн-членів ОПЕК
Організація країн-експортерів нафти (ОПЕК, /ˈoʊpɛk/ OH-pek) є організацією, що дозволяє співпраці провідних країн-виробників нафти, з метою колективного впливу на світовий ринок і максимізації прибутку. Заснована 14 вересня 1960 року в Багдаді першими п'ятьма членами (Іран, Ірак, Кувейт, Саудівська Аравія і Венесуела), вона з 1965 року має штаб-квартиру у Відні, Австрія, хоча Австрія не є членом ОПЕК. Станом на вересень 2018 року на 13 країн-членів ОПЕК припадало приблизно 44% світового видобутку нафти і 81.5% перевірених світових запасів нафти, що дає ОПЕК великий вплив на глобальні ціни на нафту, які раніше визначалися так званою групою багатонаціональних нафтових компаній "Сім сестер".

Створення ОПЕК ознаменувало поворотний момент у напрямку національного суверенітету над природними ресурсами, а рішення ОПЕК стали відігравати видатну роль у світовому нафтовому ринку та міжнародних відносинах. Ефект може бути особливо сильним, коли війни або цивільні заворушення призводять до тривалих перебоїв в постачанні. У 1970-х роках обмеження на видобуток нафти призвели до різкого зростання цін на нафту і доходів і багатства ОПЕК, з довготривалими і далекосяжними наслідками для світової економіки. У 1980-х роках ОПЕК почала встановлювати цілі виробництва для своїх країн-членів; як правило, коли цілі знижуються, ціни на нафту зростають. Це відбувалося останнім часом з 2008 і 2016 рішень організації по скороченню надлишку.
Першими п'ятьма членами Організації країн-експортерів нафти (ОПЕК) були Іран, Ірак, Кувейт, Саудівська Аравія і Венесуела. Станом на вересень 2018 року ОПЕК офіційно має 13 членів.