Яку роль Данбері, штат Коннектикут відіграв в американській революції?
Під час революційної війни Данбері був важливим військовим складом для континентальної армії. Сибіл Люддінгтон, 16-річна дочка американського полковника Генрі Люддінгтона, стверджується, що зробила 40-мільну поїздку в ранні години ночі 26 квітня 1777 року, щоб попередити людей Данбері і сили її батька в окрузі Путнам, Нью-Йорк, про підхід британських регулярних, допомагаючи їм зібрати в обороні; ці рахунки, що походять з родини Люддінгтон, сумніваються в сучасних вчених.

Наступного дня, 26 квітня 1777 року, британці під керівництвом генерал-майора Вільяма Тріона спалили і звільнили Данбері, але смертність була обмежена через попередження Людкінтона. Центральним девізом на печатці міста Данбері є Restituimus (лат. «Ми відновили»), що відноситься до руйнування, завданого військами лоялістської армії. Американський генерал Девід Вустер був смертельно поранений в битві під Ріджфілдом британськими військами, які напали на Денбері, але на початку битви американцям вдалося підштовхнути британські війська до Лонг-Айленд-Саунд. Вустер був похований на кладовищі Вустер в Денбері; приватна школа Вустер в Денбері також була названа на його честь.
Денбері, штат Коннектикут, служив важливим військовим складом для континентальної армії під час революційної війни. 26 квітня 1777 року британська армія напала, спалила і звільнила місто, але американські війська змогли повернути британські сили до звуку Лонг-Айленда.