Що таке пальмітоіляція
Палмітоіляція - це ковалентне приєднання жирних кислот, таких як пальмітова кислота, до цистеїну (S-пальмітоіляція) і рідше до серину і трионіну (O-пальмітоіляція) залишків білків, які, як правило, є мембранними білками. Точна функція пальмітоїлювання залежить від конкретного протеїну, який розглядається. Пальмітоїлювання підвищує гідрофобність білків і сприяє їх мембранній асоціації. Пальмітоіляція також, здається, відіграє значну роль у субклітинному обігу білків між мембранними відділами, а також у модулюванні взаємодії білка з білком. На відміну від пренилювання і миристолювання, палмітоїлювання зазвичай є зворотним (оскільки зв'язок між пальмітовою кислотою і білком часто є тіоестерним зв'язком). Зворотну реакцію в клітинах ссавців каталізують ацил-протеїнові тіоестерази (АПТ) в цитозолі і пальмітоїльні білкові тіоестерази в лізосомах. Оскільки пальмітоїлювання є динамічним, посттрансляційним процесом, вважається, що воно використовується клітиною для зміни субклітинної локалізації, взаємодії білка з білком або здатності зв'язування білка.

Прикладом білка, який піддається пальмітоіляції, є гемаглютинін, мембранний глікопротеїн, який використовується грипом для прикріплення до рецепторів клітин-господарів. Протягом останніх кількох років характеризувалися цикли палмітоіляції широкого спектру ферментів, включаючи H-Ras, Gsα, β2-адренорецептор і ендотеліальну синтезу оксиду азоту (eNOS). У сигнальній трандукції через G-протеїн, палмітоїлювання α-суб'єктива, пренилювання γ-суб'єктива і міристоїлювання беруть участь у прив'язуванні G-протеїну до внутрішньої поверхні плазматичної мембрани, щоб G-протеїн міг взаємодіяти з його рецептором.