Коли була розроблена теорія порівняльної переваги?
У економічній моделі агенти мають порівняльну перевагу над іншими у виробництві певного блага, якщо вони можуть виробляти той же благ за нижчою відносною вартістю можливості або авторитетною ціною. Низька маргінальна вартість перед торгівлею. Порівняльна перевага описує економічну реальність заробітку праці від торгівлі для окремих осіб, фірм або націй, що виникає через відмінності в їх факторних обдаруваннях або технологічному прогресі. (Абсолютна перевага, порівнюючи вихід за час (ефективність праці) або за кількість вхідного матеріалу (грошова ефективність), як правило, вважається більш інтуїтивною, але менш точною - до тих пір, поки варіюються витрати на виробництво товарів по країнах, продуктивна торгівля можлива.)

Девід Рікардо розробив класичну теорію порівняльної переваги в 1817 році, щоб пояснити, чому країни займаються міжнародною торгівлею навіть тоді, коли працівники однієї країни більш ефективно виробляють кожен товар, ніж працівники інших країн. Він показав, що якщо дві країни, здатні виробляти два товари, займуться вільним ринком (хоча з припущенням, що капітал і праця не переміщаються на міжнародному рівні), то кожна країна збільшить своє загальне споживання, експортуючи товар, для якого вона має порівняльну перевагу, а імпортуючи інший товар, за умови, що існують відмінності в продуктивності праці між двома країнами. Широко розглядається як один з найпотужніших, але протиінтуїтивних поглядів в економіці, теорія Рікардо припускає, що порівняльна перевага, а не абсолютна перевага, відповідає за більшу частину міжнародної торгівлі.
Класична теорія порівняльної переваги була розроблена в 1817 році Девідом Рікардо.