З огляду на цей параграф про холодну війну, чому радянські війська вийшли з війни в Афганістані?
Після Другої світової війни частини Східної та Центральної Європи, включаючи Східну Німеччину та східні частини Австрії, були окуповані Червоною Армією відповідно до Потсдамської конференції. Залежні комуністичні уряди були встановлені в супутникових державах Східного блоку. Після того, як Радянський Союз став другою ядерною державою в світі, він створив альянс Варшавського договору і вступив у боротьбу за глобальне панування, відому як холодна війна, з конкуруючими Сполученими Штатами та НАТО. Після смерті Сталіна в 1953 році і короткого періоду колективного правління, новий лідер Нікіта Хрущов засудив Сталіна і запустив політику десталінізації, звільнивши багатьох політичних в'язнів з трудових таборів ГУЛАГу. Загальне пом'якшення репресивної політики стало пізніше відоме як Хрущовський тай. У той же час, напруженість холодної війни досягла свого піку, коли два суперника зіткнулися через розгортання ракет США «Юпітер» в Туреччині і радянських ракет на Кубі.

У 1957 році Радянський Союз запустив перший в світі штучний супутник, Спутник 1, таким чином розпочавши космічну епоху. Російський космонавт Юрій Гагарін став першою людиною, яка здійснила навколоземну орбіту на борту космічного апарату «Восток-1» 12 квітня 1961 року. Після повалення Хрущова в 1964 році слідував інший період колективного правління, поки лідером не став Леонід Брежнєв. Епоха 1970-х і початку 1980-х років пізніше була названа Епоха стагнації. Косигінська реформа 1965 року спрямована на часткову децентралізацію радянської економіки. У 1979 році, після комуністичної революції в Афганістані, радянські війська вторглися в країну, в кінцевому підсумку розпочавши радянсько-афганську війну. У травні 1988 року радянські війська почали виходити з Афганістану через міжнародну опозицію, постійну антирадянську партизанську війну і відсутність підтримки радянських громадян.

З 1985 року останній радянський лідер Михайло Горбачов, який прагнув запровадити ліберальні реформи в радянській системі, запровадив політику glasnost (відкритість) і perestroika (реструктуризація) в спробі покласти край періоду економічної стагнації і демократизувати уряд. Це, однак, призвело до зростання сильних націоналістичних і сепаратистських рухів по всій країні. До 1991 року радянська економіка була другою за величиною в світі, але в останні роки потрапила в кризу.

До 1991 року економічні та політичні заворушення почали прокидатися, оскільки країни Балтії вирішили вийти з Радянського Союзу. 17 березня відбувся референдум, на якому переважна більшість громадян проголосувала за зміну Радянського Союзу на відновлену федерацію. У червні 1991 року Борис Єльцин став першим прямим президентом в історії Росії, коли був обраний президентом Російської РСР. У серпні 1991 року спроба державного перевороту членів уряду Горбачова, спрямована проти Горбачова і спрямована на збереження Радянського Союзу, замість цього призвела до кінця Комуністичної партії Радянського Союзу. 25 грудня 1991 року, після розпаду Радянського Союзу, разом з сучасною Росією, з'явилися ще 14 пострадянських держав.
Радянські війська вийшли з радянсько-афганської війни, що почалася в травні 1988 року, через міжнародну опозицію, наполегливу антирадянську партизанську війну і відсутність підтримки радянських громадян.