Будь ласка, дайте мені короткий список кращих досягнень Джона Вудена як тренера для чоловічої баскетбольної команди UCLA.
У сезоні 1948-1949 року Вуден був найнятий в Каліфорнійському університеті в Лос-Анджелесі, щоб стати четвертим тренером баскетболу в історії школи. Він був наступником Фреда Козенса, Caddy Works і Уілбура Джонса; Джонс став спортивним директором школи. Вуден підписав трирічний контракт на 6 тисяч доларів в перший рік. До того, як він був найнятий в UCLA, його переслідували на посаду головного тренера в Університеті Міннесоти, і це було бажання його і його дружини залишитися на Середньому Заході, але неприємна погода в Міннесоті перешкоджала Вудену отримувати заплановану телефонну пропозицію від Золотих Гоферів. Думаючи, що вони втратили інтерес, Вуден замість цього прийняв головну тренерську роботу з Брюїнами. Офіційні особи з Університету Міннесоти зв'язалися з Вудденом відразу після того, як він прийняв посаду в UCLA, але він відмовився від їхньої пропозиції, тому що він вже дав слово UCLA.

Вуден мав негайний успіх, формуючи знак найрідкіснішого з тренерів, «миттєвий поворот» для нерозрізняється, мінливої програми. Частина цього успіху була пов'язана з його унікальною наступальною системою, тією ж системою, яку сьогодні використовують незліченні тренери. Джон Вудден заявив: «Я вважаю, що моя система ідеально підходить для протидії всім сучасним оборонам, які я бачив, і це включає в себе біг і стрибок, 1–3–1 схоплення, ящик і один, трикутник і два, і перемикання з людиною на людину».

До приїзду Вуддена в UCLA баскетбольна програма мала лише два сезони чемпіонату за попередні 18 років. У своєму першому сезоні він взяв команду Bruins, яка розмістила рекорд 12-13 в попередньому році і перетворила його на чемпіона Південної дивізії Тихоокеанської конференції (PCC) з рекордом 22-7 - найбільше перемоги в сезоні для UCLA з тих пір, як школа почала грати в баскетбол в 1919 році. Він перевершив цю кількість в наступному сезоні з 24–7 і титул другого дивізіону і загальний титул конференції в 1950, і додати ще два в свої перші чотири роки. До цього часу, UCLA зібрав в цілому два титули дивізії, оскільки КПК почала дивізійна гра, і не виграв титул конференції будь-якого роду з тих пір, як виграв Південна Каліфорнія Міжколігійна атлетична конференція в 1927 році.


Дерево 1960
Незважаючи на ці досягнення, Вуден, як повідомляється, спочатку не насолоджувався своєю посадою, і його дружина не сприяла життю в Лос-Анджелесі. Коли Мел Таубе покинув Пурду в 1950 році, схильність Вудена була повернутися в Вест-Лафайет і нарешті прийняти головну тренерську роботу там. Він був зневажаний, коли чиновники UCLA нагадали йому, що саме він наполягав на трирічному зобов'язанні під час переговорів в 1948 році. Вуден вважав, що вихід з UCLA до закінчення терміну його контракту буде еквівалентним порушенню його слова, хоча Purdue запропонував більше грошей, автомобіль і житло.

До сезону 1955-56 Вудден встановив рекорд стійкого успіху в UCLA. У тому ж році він направив команду до свого першого непоразливого титулу конференції КПК і 17-ігрової переможної серії, яка закінчилася тільки в руках команди Університету Сан-Франциско Філа Вулперта (який мав Білла Рассела і К.К. Джонс), який в кінцевому підсумку виграв турнір 1956 NCAA. Однак, UCLA не змогла просунутися з цього рівня протягом наступних сезонів, виявивши себе не в змозі повернутися до турніру NCAA, оскільки команди, треновані Пітом Ньюеллом, Каліфорнійських Золотих Ведмедів взяли під контроль конференцію і виграли турнір NCAA 1959 року. Також перешкоджання статку команди Вуддена протягом цього періоду часу було випробуванням, яке було накладено на всі спортивні команди UCLA після скандалу, що включав незаконні платежі, зроблені гравцям на футбольній команді школи. Пробація також була розширена до трьох додаткових шкіл: Університету Південної Каліфорнії, Каліфорнії та Стенфорду. Скандал призвів до демонтажу конференції КПК.

До сезону 1961-1962 пробація більше не була на місці, і Вуден повернув свою команду на вершину конференції. Цього разу, однак, вони зробили наступний крок і, роблячи це, розв'язали домінування, безпрецедентне в історії баскетболу. UCLA досягла фінальної четвірки турніру NCAA вперше в історії школи. Вузька втрата, в основному через суперечливий виклик у півфінальній грі 1962 року проти команди Еда Джукера, який був національним чемпіоном Сінсінаті, переконала Вудена в тому, що його Брюїни були готові змагатися за національні чемпіонати. Два сезони пізніше, в 1964 році, остання частина головоломки впала на місце, коли помічник тренера Джеррі Норман переконав Вуддена, що маленькі гравці команди і швидкість нападу будуть доповнені прийняттям зони оборони, що збільшило ймовірність поворотів протилежною командою. Результатом стало драматичне збільшення результатів, що дало UCLA потужну команду, яка пішла 30:0 на шляху до першого національного чемпіонату школи з баскетболу і першого непоразного сезону, оскільки Брюїни перемогли вищу і повільнішу расово сегреговану команду Віка Бубаса 98-83 у фіналі. Уолт Хаззард вийшов з гри наприкінці другої половини через помилку в контролі гравців, але це було невід'ємно, коли він розрізав сітку в святкуванні і був названий найціннішим гравцем турніру. Gail Goodrich, Keith Erickson, Fred Slaughter і Jack Hirsch внесли свій внесок у перемогу в UCLA. З жодним гравцем вище, ніж 6 футів, 5 дюймів, швидкість і зона преса Брюінз змусили 29 поворотів і скасували висоту перевагу Duke's Hack Tison і Jay Buckley, двох 6-футових, 10-дюймових гравців.

У кампанії 1964-1965 рр., захисні чемпіони NCAA вийшли на жахливий старт, коли UCLA програла Іллінойсу на 27 очок у своїй відкритій грі. Після цього команда повторилася як національні чемпіони з Гейлом Гудріхом, Кенні Вашингтоном і Дугом Макінтошем. The Bruins випередили команду Дева Страка з Мічигана 91–80 у фіналі турніру NCAA. Гудріх поділився почестями гравця року з Принстонським Біллом Бредлі. Школу 1966 року було відмовлено в шансі на трійку корон, коли вона закінчила друге місце за штатом Орегон в Атлетичній асоціації західних університетів (тепер Pac-12). UCLA не мав права грати в турнірі NCAA того року, тому що в ті дні тільки чемпіони конференції отримали пропозицію на турнір. У 1967 році втілення Брюїнів повернулося з помсти з зіркою Alcindor, відновлюючи не тільки титул конференції, але і національну корону з іншим сезоном 30-0, а потім зберігаючи його кожен сезон, але один до виходу на пенсію Вудена відразу після чемпіонату NCAA 1975 року.

Відродження Брюнів під керівництвом Вудена зробило очевидним, що їм потрібен новий будинок. З 1932 року «Бруїнс» грали в чоловічій гімназії. Він зазвичай містив 2400 місць, але був обмежений 1500 з 1955 року за наказом міського пожежного маршала. Це змусило Bruins перенести ігри в Pan Pacific Auditorium, Лос-Анджелес Memorial Sports Arena та інші місця навколо Лос-Анджелеса, коли очікувалося, що вони привернуть більші натовпи - щось, що відбувалося досить часто після першого національного титулу Bruins. На заклик Вудена, набагато більший на кампусі об'єкт, Паулі Павільйон, був побудований вчасно для 1965-66 сезону. Будівля в Вествуді була хрещена 27 листопада 1965 року, в спеціальному матчі, який поставив UCLA varsity проти UCLA першокласників. Це був сезон першокласників Лева Алькінгора (пізніше Карема Абдул-Джаббара) (свіжі чоловіки в ті дні не мали права грати на першості). UCLA був захисником національного чемпіона і зайняв перше місце в попередньому опитуванні. Першокласники легко виграли гру з рахунком 75—60. Це було сильним показником того, що має відбутися.

Зміна правил була запроваджена для сезону 1967-1968 років, в першу чергу через те, що Алькіндор грав біля корзини. Стрілянина була заборонена і не була відновлена до сезону 1976-1977, який був незабаром після виходу Вуддена на пенсію. Це був принаймні другий раз, коли комітет правил ініціював зміни у відповідь на домінування гравця суперзірки; в 1944 році було введено правило голів, щоб протистояти домінуючій оборонній грі Джорджа Мікана біля кошика. У січні, UCLA взяв свою перемогу в 47-ій грі в Astrodome в Х'юстоні, де Брюїнс зустрілися з командою Гай Льюїса в Х'юстоні, в якій брали участь Елвін Хейс і Кен Іспанія, в гру століття в першій національно-телевізійній регулярному сезоні коледж баскетбольного матчу. Х'юстон засмутив UCLA 71-69, коли Хейз забив 39 очок. В інтерв'ю після гри Вудден сказав: "Ми повинні почати знову". UCLA залишився непоразливим до кінця року і переміг Х'юстон 101-69 у півфінальному матчі турніру NCAA на шляху до національного чемпіонату. Видання Sports Illustrated опублікувало головний обкладинний заголовок Lew's Revenge. Руїни в Х'юстоні UCLA обмежила Хейса лише на 10 очок; він в середньому набрав 37,7 очок за гру. Вудден відзначив Нормана за розробку діамантової оборони, яка містила Хейса. Гра століття також згадується за інцидент, в якому брали участь Вуден і Едгар Лейсі. Лейсі був неефективний в обороні проти Елвіна Хейса, і Вуден підкорив його через 11 хвилин. Леонід ніколи не повертався до гри. Гнівний на Вудена, Лейсі пішов з команди через три дні, розповідаючи Лос-Анджелес Таймс "Я ніколи не любив грати для цього хлопця". Талант UCLA під час турніру 1968 NCAA був настільки переконливим, що вони розмістили чотирьох гравців на команді Все турніру. Крім Алькінгора, Луцій Аллен, Майк Уоррен і Лінн Шакельфорд отримали нагороди. Кенні Хейц також був членом команди UCLA 1968 року.

Лев Алкіндор закінчив свою кар'єру в UCLA в 1969 році з третім послідовним національним чемпіонатом, коли Брюїнс переміг команду Джорджа Кінга «Пурду» 92-72 у матчі за титул. Три послідовні титули були збігаються з трьома послідовними нагородами MVP в турнірі, оскільки Алькіндор встановив себе як суперзірка коледжу баскетболу під час трьох-палиць. Алькіндор і Вуден продовжували спілкуватися навіть після того, як він покинув UCLA. У 2017 році Джабар написав книгу «Тренер Вуден і я», в якій розповідається про їх довгострокову дружбу.

Спортивний письменник прокоментував, що всі поза межами UCLA були б щасливі в той славний день в червні, коли Алькіндор нарешті закінчив і коледж баскетбол може повернутися до звичайного методу визначення національного чемпіона. Це пророцтво виявиться смішним протягом наступних шести років. Екіпаж 1970 року довів, що ніхто не був незамінним для успіху програми UCLA, навіть не Alcindor, як Сідні Вікс, Генрі Біббі, Кертіс Роу, Джон Валлі, і Кенні Букер несли Брюїнс до свого четвертого поспіль NCAA титул з перемогою 80-69 над початком Джексонвілл, тренером Джо Вільямс. Вікс і Роу подвійно об'єднали 7-футового Артіса Гілмора на обороні і закрили високопотужний напад у Джексонвіллі, який в середньому набрав 100 очок за гру. Гілмор і 5'10" Рекс Морган були названі "Бетменом і Робіном" пресою.

У матчі чемпіонату НКАА 1971 року Стів Паттерсон перевершив Говарда Портера від скандально занедбаної команди Вілланова Джека Крафта, оскільки UCLA виграла 68-62. Наступного року UCLA мав свою найближчу гру в усіх 10 чемпіонатів Вудена, перемігши команду штату Флорида Х'ю Дурхэма 81-76 і зайняв титул 1972 року. Після матчу Білл Уолтон сказав: «Ми не грали добре».


Вуден з Digger Phelps в 1973 році, після того, як UCLA переміг Нотр-Дам за їх рекорд NCAA 61 поспіль перемога
Сезон 1972-1973 років був однією з найзагадковіших кампаній в історії баскетболу UCLA. Свіжі чоловіки знову отримали право грати в баскетбол, а Брюїнс вийшли 30:0 і розтягнули свою переможну лінію до рекорду 75 поспіль в турнірі NCAA, пробивши команду Джина Бартова в Мемфісі 87-66 у фіналі, оскільки Білл Уолтон вбив неймовірну 21 з 22 польових спроб забити гол. Уолтон і Вуден знову стали гравцями та тренерами року. Кіт Вілкс, Грег Лі і Ларрі Холліфілд були членами цієї команди, і Вілкс також виграв чотири чемпіонати НБА.

Дві великі серії UCLA закінчилися в сезоні 1973-1974 років. У січні переможна лінія зупинилася на 88 іграх, коли збірна «Нотр-Дам» Діггера Фелпса випередила «Бруінз» 71–70 на півдні Бенда. Через два місяці команда штату Північна Кароліна Норма Слоуна перемогла UCLA 80-77 в подвійному перерві в півфіналі турніру NCAA. Девід Томпсон був всеамериканцем штату НК, а Том Берлсон зробив відмінну роботу в обороні проти Білла Уолтона. UCLA переміг Wolfpack на 18 очок на початку сезону, але ситуація була іншою, коли вони зустрілися в березні.

Вуден тренував те, що виявилося його останньою грою в Паулі Павільйон 1 березня 1975 року, 93-59 перемога над Стенфордом. Через чотири тижні, після перемоги над колишнім гравцем і колишнім помічником тренера Денні Крум і Луївіллом в півфінальній грі 1975 року NCAA Tournament, Вуден оголосив, що піде у відставку у віці 64 років відразу після гри чемпіонату. Його легендарна тренерська кар'єра закінчилася тріумфально, коли Річард Вашингтон і Девід Мейерс об'єдналися на 52 очки, оскільки UCLA відповіла перемогою 92-85 над Джо Б. Холл і Кентуккі претендують на першу в кар'єрі тренувальну перемогу Вуддена над Wildcats і його безпрецедентний 10-й національний чемпіонат. Маркес Джонсон і Андре МакКартер також були ключовими учасниками фінальної команди чемпіонату Вудена. Успіх останньої команди Вуддена був особливо вражаючим, тому що в ній не було таких знаменитих зірок, як Алькіндор, Уолтон, Хаззард і Гудріх; команда була групою жорстких опортуністів.

Енді Хілл, який був на трьох командах Bruin під керівництвом Вудена, який виграв чемпіонати NCAA з 1970 по 1972 рік, десятиліттями пізніше спільно писав з Вуденом книгу 2001 року Be Quick — But Don't Hurry! Успіх у навчанні на все життя. У бестселері розповідається, як Гілл застосував свій досвід як гравця під керівництвом Вудена, щоб досягти успіху у своїй кар'єрі як телевізійного виконавця. Його метою було продемонструвати актуальність стилю коучингу Вудена для ділового світу. Книга також занурюється в його особисті стосунки з Вуденом як його тренером і наставником.

У 2004 році 93-річний Вудден заявив, що йому не заважатиме повертатися в якості помічника, який міг би допомогти гравцям з практиками та іншими легкими завданнями.

Під час свого терміну з Бруїнами, Вуден став відомий як «Чарівник Вествуд», хоча він особисто зневажав прізвисько. Він здобув довгу славу в UCLA, вигравши 620 ігор за 27 сезонів і 10 титулів NCAA за останні 12 сезонів, включаючи сім поспіль з 1967 по 1973 роки. Його команди UCLA також встановили чоловічий баскетбольний рекорд NCAA з 88 ігор і чотирьох ідеальних сезонів 30-0. Вони також виграли 38 матчів поспіль в турнірах NCAA і 98 домашніх перемог на Pauley Pavilion.

"Він ніколи не заробляв більше 35 тисяч доларів на рік (не включаючи табори та висловлювання), включаючи 1975 рік, в якому він виграв свій десятий національний чемпіонат, і ніколи не просив підвищення", - написав Рік Рейлі з ESPN. Цього сезону йому подарували блакитний «Брюн» як подарунок на пенсію. Згідно з його власними творами, Вуден відмовився від пропозиції тренера Лос-Анджелес Лейкерс від власника Джека Кента Кука, що може бути в десять разів більше, ніж UCLA платила йому.
Джон Вуден мав 620 перемог з Bruins, Джон Вудден очолив свою команду до 10 чемпіонатів NCAA, Його команди мали чотири ідеальні переможні сезони і мали кілька рекордних переможних серій, Джон Вудден підняв програму, щоб бути лідером ліги, Він став відомий на "Чарівник Вествуд".