Виходячи з наступного пункту, перерахуйте гімалайські вершини, які були досліджені та ідентифіковані протягом 19 століття.
У 1802 році британці почали Велике тригонометричне дослідження Індії, щоб визначити місця, висоти і назви найвищих гір світу. Починаючи з південної Індії, дослідницькі команди переїхали на північ, використовуючи гігантські теодоліти, кожен з яких важив 500 кг (1,100 фунтів стерлінгів) і вимагав 12 чоловік, щоб виміряти висоти якомога точніше. Вони досягли гімалайських підвалин до 1830-х років, але Непал не хотів дозволити британцям увійти в країну через підозри у своїх намірах. Кілька запитів про в'їзд до Непалу були відхилені.

Британці були змушені продовжувати свої спостереження з Терай, регіону на південь від Непалу, який паралельний з Гімалаями. Умови в Терай були важкими через грозові дощі і малярію. Троє дослідників померли від малярії, а ще двоє змушені були піти на пенсію через погане здоров'я.

Тим не менш, в 1847 році британці продовжили дослідження і почали детальні спостереження гімалайських вершин з спостережних станцій на відстані до 240 км. Погода обмежила роботу на останні три місяці року. У листопаді 1847 року Ендрю Ваг, британський генерал-розвідувач Індії, зробив кілька спостережень зі станції Саваппоре на східному краю Гімалаїв. Кангченджунга тоді вважався найвищою вершиною в світі, і з цікавістю він відзначив вершину за нею, приблизно в 230 км (140 миль) від нього. Джон Армстронг, один з підлеглих Ваха, також побачив пік з місця далі на захід і назвав його піком "b". Пізніше Вах писав, що спостереження вказували на те, що пік "b" був вищим, ніж Кангченджунга, але зважаючи на велику відстань спостережень, для перевірки були потрібні більш близькі спостереження. Наступного року Вау відправив співробітника з дослідження назад в Терай, щоб зробити більш ретельні спостереження піку "b", але хмари завадили його спробам.

У 1849 році Ваг відправив Джеймса Ніколсона в цей район, який зробив два спостереження від Джироля, віддаленого 190 км. Тоді Ніколсон взяв найбільший теодоліт і пішов на схід, отримавши понад 30 спостережень з п'яти різних місць, найближча з яких була 174 км (108 миль) від вершини.

Ніколсон відступив до Патни на Ганзі, щоб провести необхідні розрахунки на основі своїх спостережень. Його сирі дані дали середню висоту 9,200 м (30,200 футів) для піку "b", але це не враховувало світлове рефракцію, що спотворює висоти. Однак число чітко вказувало на те, що пік «b» був вищим за Кангченджунгу. Ніколсон заразився малярією і був змушений повернутися додому, не закінчивши своїх розрахунків. Майкл Хеннесі, один з помічників Ваха, почав визначати вершини на основі римських цифр, а Кангченджунга назвав пік IX. Пік «b» став відомий як Пік XV.

У 1852 році, перебуваючи в штаб-квартирі дослідження в Дехрадуні, Радханхат Сікдар, індійський математик і дослідник з Бенгалії був першим, хто визначив Еверест як найвищу вершину світу, використовуючи тригонометричні розрахунки на основі вимірювань Ніколсона. Офіційне оголошення про те, що Пік XV був найвищим, було відкладено на кілька років, оскільки розрахунки неодноразово перевірялися. Ваг почав працювати над даними Ніколсона в 1854 році, і разом з його персоналом провів майже два роки, працюючи над цифрами, змушений був мати справу з проблемами світлового рефракції, барометричного тиску і температури на великих відстанях спостережень. Нарешті, у березні 1856 року він оголосив про свої висновки в листі своєму заступнику в Калькутті. Кангченджунга була оголошена висотою 8 582 м (28,156 футів), тоді як пік XV отримав висоту 8 840 м (29,002 футів). Ваг зробив висновок, що Пік XV був «найімовірніше, найвищим у світі». Пік XV (виміряний в ногах) був розрахований на точну висоту 29 000 футів (8,839,2 м), але був публічно оголошений 29 002 футами (8,839,8 м), щоб уникнути враження, що точна висота 29 000 футів (8,839,2 м) була не більше ніж закруглена оцінка. Вау іноді грайливо називають «першою людиною, яка поставила дві ноги на вершину Евересту».
Піки Kangchenjunga і Гори Еверест в гімалайському діапазоні були визначені дослідженнями, проведеними в 19 столітті.