Як Королівський флот захищав британські військово-морські сили від аргентинських авіаударів під час Фолклендської війни?
Британцям вдалося звести до мінімуму свої судноплавні втрати за допомогою комбінації шарових протиповітряних сил і сигнальної розвідки. Винищувачі типу 42 і ракети Sea Dart забезпечили адекватну повітряну оборону на високій висоті, змусивши аргентинських пілотів літати на дуже низькій висоті, щоб уникнути радара, що базується на кораблях Королівського флоту. Підводні човни Королівського флоту, що працюють біля узбережжя Аргентини, могли використовувати електронні датчики у своїх перископах для виявлення електронних сигналів від аргентинських літаків під час зльоту. Ці підводні човни забезпечили флот достатнім попередженням, щоб запустити Sea Harriers на перехоплювальні місії. Внаслідок цього аргентинський пілот повинен був бути готовий до боротьби з «Хар'єром», ухилятися від ракет «земля-повітря», а потім виводити бомбардування низького рівня. Всі три завдання вимагали такого рівня підготовки, якого бракувало більшості аргентинських пілотів. Аргентина втекла з винищувачів, перш ніж британці втекли з кораблів.