З наведеного пункту витягніть вимірювання ФАО щодо голоду. Розділіть їх за допомогою кома.
Існує один глобально визнаний підхід для визначення і вимірювання голоду, який зазвичай використовується тими, хто навчається або працює, щоб полегшити голод як соціальну проблему. Це вимірювання ФАО Організації Об'єднаних Націй, яке зазвичай називається хронічним недоїданням (або в більш старих публікаціях, як «продовольча депривація», «хронічний голод», або просто «голод»). Для ФАО:

Голодомор або хронічне недоїдання існує, коли «калорійне споживання нижче мінімальної дієтичної енергетичної вимоги (MDER). MDER - це кількість енергії, необхідної для виконання світлової активності і підтримки мінімально прийнятної ваги для досягнення висоти. ФАО використовує різні пороги MDER для різних країн через відмінності кліматичних і культурних факторів. Як правило, використовується річний підхід "баланс", при якому мінімальна енергетична потреба в раціоні обчислюється з оцінкою загальних калорій, спожитих протягом року. Визначення ФАО відрізняють голод від недоїдання та продовольчої нестачі:
Неправильне харчування виникає через «дефіцити, надлишки або дисбаланси в споживанні макро- та/або мікроелементів». За визначенням ФАО, всі голодні люди страждають від недоїдання, але люди, які зазнають недоїдання, можуть не бути голодними. Вони можуть отримувати достатньо сирих калорій, щоб уникнути голоду, але не мають необхідних мікроелементів, або вони можуть навіть споживати надлишок сирих калорій і, отже, страждають ожирінням.
Небезпека харчових продуктів виникає, коли люди перебувають у небезпеці або стурбовані тим, що не можуть задовольнити свої переваги щодо їжі, в тому числі з точки зору сирої калорійності та харчової цінності. Згідно з визначенням ФАО, всі голодні люди страждають від продовольчої нестабільності, але не всі люди, які страждають від продовольчої нестабільності, страждають від голоду (хоча між голодом і серйозною продовольчою нестабільністю існує дуже сильне перекриття). Продовольча нестабільність досить часто призводить до одночасного затримки росту у дітей і ожиріння у дорослих. Для акторів боротьби з голодом, що діють на глобальному або регіональному рівні, все більш поширеним показником продовольчої нестабільності є шкала IPC.
Гострий голод зазвичай використовується для позначення голоду, як голод, хоча фраза не має широко прийнятого формального визначення. У контексті полегшення голоду, люди, які відчувають «гострий голод», також можуть страждати від «хронічного голоду». Слово використовується в основному для позначення тяжкості, а не тривалості.
Не всі організації у сфері боротьби з голодом використовують визначення ФАО голоду. Деякі використовують більш широке визначення, яке більш повністю перекривається з недоїданням. Альтернативні визначення, однак, мають тенденцію виходити за межі загальновизнаного значення голоду як болючого або незручного мотиваційного стану; бажання їжі - це те, що часто відчувають всі люди, навіть найбагатші, і сама по собі не є соціальною проблемою.

Дуже низьке продовольче забезпечення можна описати як «продовольча невпевненість з голодом». Зміна опису була зроблена в 2006 році за рекомендацією Комітету національної статистики (Національна рада з досліджень, 2006) для того, щоб відрізнити фізіологічний стан голоду від показників наявності продуктів харчування. Небезпека харчових продуктів - це коли споживання їжі одного або декількох членів домогосподарства було зменшено, а їхні споживання були порушені час від часу протягом року, тому що домогосподарству не вистачало грошей та інших ресурсів для харчування. Статистика продовольчої безпеки вимірюється за допомогою даних опитування, заснованих на відповідях домогосподарств на питання про те, чи вдалося домогосподарству отримати достатню кількість їжі для задоволення їхніх потреб.
Голодомор або хронічне недоїдання, Недоїдання, Небезпека харчування, Гострий голод