Дайте мені список ключових елементів телекомунікацій, розроблених з часом
На Повноважній телеграфній конференції 1932 року і Міжнародної радіотелеграфної конференції в Мадриді, обидві організації вирішили об'єднатися, щоб сформувати Міжнародний телекомунікаційний союз (ITU). Телекомунікація - «будь-яка телеграфна або телефонна комунікація знаків, сигналів, написання, факсимілів і звуків будь-якого роду, за допомогою проводів, бездротових або інших систем або процесів електричних сигналів або візуальних сигналів (семафорів).»

Відповідно до статті 1.3 Радіозакону (РР), телекомунікація визначається як «будь-яка передача, випромінювання або прийом знаків, сигналів, написів, зображень і звуків або розвідки будь-якого характеру за допомогою дротів, радіо, оптичних або інших електромагнітних систем».

Бейкони і голуби

Репліка однієї з семафорних веж Чаппе
Домашні голуби використовувалися протягом всієї історії різними культурами. Пурпурний пост мав перські коріння і був пізніше використаний римлянами, щоб допомогти своїй армії. Фронтин стверджував, що Юлій Цезар використовував голубів як посланців у своєму завоюванні Галлії. Греки також передавали імена переможців на Олімпійських іграх в різні міста, використовуючи домашніх голубів. На початку XIX століття уряд Нідерландів використовував систему на Явах і Суматре. І в 1849 році Пол Юлій Рейтер почав послугу голубів, щоб літати ціни на акції між Аахеном і Брюсселем, послугу, яка діяла протягом року, поки розрив в телеграфному зв'язку не був закритий.

У Середньовіччі ланцюги маяків часто використовувалися на вершинах пагорбів як засіб передачі сигналу. Бейконні ланцюги зазнали недоліка, що вони могли передавати тільки один шматок інформації, тому значення повідомлення, такого як "ворог був помічений" довелося погодитися заздалегідь. Один помітний приклад їх використання був під час іспанської Армади, коли ланцюг маяків передавав сигнал з Плімута до Лондона.

У 1792 році французький інженер Клод Чапп побудував першу фіксовану візуальну телеграфну систему (або лінію семафору) між Ліллем і Парижем. Однак семафори страждали від потреби в кваліфікованих операторах і дорогих вежах з інтервалами від десяти до тридцяти кілометрів (від шести до дев'ятнадцяти миль). В результаті конкуренції з електричного телеграфа, остання комерційна лінія була залишена в 1880 році.

Телеграф і телефон
25 липня 1837 року перший комерційний електричний телеграф був продемонстрований англійським винахідником Вільямом Фотергіллом Куком і англійським вченим Чарльзом Вейтстоуном. Обидва винахідники розглядали їх пристрій як «поліпшення електромагнітного телеграфа», а не як новий пристрій.

Самуель Морс самостійно розробив версію електричного телеграфа, яку він безуспішно продемонстрував 2 вересня 1837 року. Його код був важливим проривом над методом сигналізації Wheatstone. Перший трансатлантичний телеграфний кабель був успішно завершений 27 липня 1866 року, дозволяючи трансатлантичну телекомунікацію вперше.

Патент на звичайний телефон отримав Олександр Белл в 1876 році. Еліша Грей також подала застереження для нього в 1876 році. Грей відмовився від свого застереження, і оскільки він не заперечував пріоритет Белла, іспитувальник затвердив патент Белла 3 березня 1876 року. Грей подав своє попередження про телефон змінного опору, але Белл був першим, хто задокументував ідею і випробував її в телефоні. Антоніо Меучі винайшов пристрій, який дозволяв електричну передачу голосу через лінію майже 30 років раніше в 1849 році, але його пристрій мав мало практичної цінності, тому що він покладався на електрофонічний ефект, який вимагав від користувачів помістити приймач у рот, щоб "чути". Перші комерційні телефонні послуги були створені Bell Telephone Company в 1878 і 1879 роках по обидві сторони Атлантики в містах Нью-Хейвен і Лондон.

Радіо та телебачення
У 1894 році італійський винахідник Гульєльмо Марконі почав розробляти бездротову комунікацію, використовуючи тоді нещодавно відкритий феномен радіохвиль, показавши до 1901 року, що вони можуть бути передані через Атлантичний океан. Це було початком бездротової телеграфії по радіо. 17 грудня 1902 року передача з станції Марконі в Глейс-Бей, Нова Шотландія, Канада, стала першим у світі радіоповідомленням, що перетнув Атлантичний океан з Північної Америки. У 1904 році була створена комерційна служба для передачі нічних звітів підписковим суднам, які включили їх до своїх газет на борту.

Перша світова війна прискорила розвиток радіо для військових комунікацій. Після війни комерційне радіо AM почалося в 1920-х роках і стало важливим засобом масової розваги і новин. Друга світова війна знову прискорила розвиток радіо для військових цілей повітряного і наземного зв'язку, радіо навігації і радарів. Розвиток стерео FM-трансляції радіо розпочався в 1930-х роках в Сполучених Штатах і 1970-х роках у Сполученому Королівстві, замінивши AM як домінуючий комерційний стандарт.

25 березня 1925 року Джон Логі Байрд продемонстрував передачу рухомих картин в лондонському магазині Selfridges. Пристрій Байрда покладався на диск Ніпкова і таким чином став відомий як механічний телевізор. Вона стала основою для експериментальних трансляцій, що проводилися Британською телерадіокомпанією з 30 вересня 1929 року. Однак протягом більшої частини XX століття телевізори залежали від катодної променювальної труби, винайденої Карлом Брауном. Перша версія такого телевізора, що показує обіцянку, була вироблена Філо Фарнсворт і продемонстрована його родині 7 вересня 1927 року. Після Другої світової війни перервані експерименти відновилися, і телебачення стало важливим засобом домашнього розваг.

Терміонічні клапани
Тип пристрою, відомий як термоіонна труба або термоіонний клапан, використовує термоіонне випромінювання електронів з нагріваного катоду для ряду фундаментальних електронних функцій, таких як посилення сигналу та виправлення струму.

Найпростіша вакуумна труба, діод, винайдений в 1904 році Джоном Амброзом Флемінгом, містить тільки нагріту катоду, що випромінює електрони, і анод. Електрони можуть протікати тільки в одному напрямку через пристрій - від катоду до аноду. Додавання однієї або декількох мереж управління всередині труби дозволяє струму між катодом і анодом контролювати напругою на сітці або мережах. Ці пристрої стали ключовим компонентом електронних схем протягом першої половини XX століття і були вирішальними для розвитку радіо, телебачення, радарів, звукового запису та відтворення, далекобічних телефонних мереж, а також аналогових і ранніх цифрових комп'ютерів. Хоча деякі додатки використовували попередні технології, такі як передавач спалаху спалаху для радіо або механічних комп'ютерів для обчислення, саме винахід терміонічної вакуумної труби зробив ці технології широко поширеними і практичними, що призвело до створення електроніки.

У 1940-х роках винахід напівпровідникових пристроїв дозволив виробляти пристрої в твердому стані, які є меншими, дешевшими, більш ефективними, надійними і довговічними, ніж терміонічні труби. Починаючи з середини 1960-х років, терміонічні труби були замінені транзисторами. Терміонічні труби все ще мають деякі застосування для певних високочастотних підсилювачів.

Комп'ютерні мережі та Інтернет
11 вересня 1940 Джордж Стібіц передав проблеми для свого Комплексного Числового Калькулятора в Нью-Йорку за допомогою телетипу і отримав обчислені результати назад в Дартмутському коледжі в Нью-Гемпширі. Ця конфігурація централізованого комп'ютера (mainframe) з віддаленими тупими терміналами залишалася популярною аж до 1970-х років. У 1960-х роках дослідники почали досліджувати перемикання пакетів, технологію, яка надсилає повідомлення в частинах до свого місця призначення асинхронно, не проходячи через централізовану мейнфрейм. 5 грудня 1969 року з'явилася мережа з чотирьох вузлів, що стало початком ARPANET, яка до 1981 року зросла до 213 вузлів. ARPANET згодом злився з іншими мережами, щоб сформувати Інтернет. У той час як розробка Інтернету була в центрі уваги Інженерної групи Інтернету (IETF), яка опублікувала серію документів «Запрошення на коментарі», в промислових лабораторіях відбувалися інші прогреси в мережах, такі як розробка локальної мережі (LAN) Ethernet (1983) і Token Ring (1984)[citat needed].

Зростання трансмісійних потужностей
Ефективна потужність обміну інформацією у всьому світі через двосторонні телекомунікаційні мережі зросла з 281 петабайт (pB) оптимально стисненої інформації в 1986 році до 471 pB в 1993 році до 2,2 екзабайт (eB) в 2000 році до 65 eB в 2007 році. Це є інформаційним еквівалентом двох сторінок газети на людину на день в 1986 році, і шість цілих газет на людину на день в 2007 році. З огляду на це зростання, телекомунікації відіграють все більш важливу роль у світовій економіці, а глобальна телекомунікаційна галузь в 2012 році становила близько 4,7 трильйонів доларів. Дохід від послуг глобальної телекомунікаційної галузі оцінювався в 1,5 трильйона доларів у 2010 році, що відповідає 2,4% світового валового внутрішнього продукту (ВВП).
Бейкони, телеграф, телефон, радіо, телебачення, термоіонні клапани, комп'ютерні мережі та Інтернет