З огляду на цей референтний текст, яка була найвідоміша вимова Джона Далберга-Актона, і кому він це зробив?
Джон Емерих Едвард Далберг-Актон, 1-й барон Актон, 13-й маркесс Гропполі, KCVO, DL (10 січня 1834 — 19 червня 1902), більш відомий як Лорд Актон, був англійським католицьким істориком, політиком і письменником. Його найкраще пам'ятають за зауваження, яке він написав у листі до англіканського єпископа в 1887 році:

«Влада має тенденцію корумповувати, а абсолютна влада корумповує абсолютно. «Великі люди майже завжди погані люди...»

У 1870 році, разом зі своїм наставником Деллінджером, Актон протистояв ходам проголошення доктрини папської непогрішності на Першому Ватиканському соборі, подорожуючи до Риму, щоб лобіювати проти неї, в кінцевому підсумку безрезультатно. На відміну від Деллінджера, Актон не став старим католиком, і продовжував регулярно відвідувати літургію; він отримав останні обряди на смертній ліжку. Католицька церква не намагалася примушувати його руку. Саме в цьому контексті, в листі, яке він написав вченому і церковному Манделлу Крейтону, від квітня 1887 року, Актон зробив свою найвідомішу заяву:

Але якщо ми зможемо обговорити цей пункт, поки не з'ясуємо, що ми, безумовно, погоджуємося, і якщо ми повністю погоджуємося з приводу непридатності карлильських денонсацій і фарисеїзму в історії, я не можу прийняти ваш канон, що ми повинні судити папу і короля на відміну від інших людей, з сприятливою презумпцією, що вони не помилялися. Якщо є будь-яка припущення, то це інший шлях, проти власників влади, що зростає, як збільшується влада. Історична відповідальність повинна компенсувати відсутність юридичної відповідальності. Влада має тенденцію корумповувати, а абсолютна влада корумповує абсолютно. Великі люди майже завжди є поганими людьми, навіть коли вони здійснюють вплив, а не авторитет, тим більше, коли ви перевищуєте тенденцію або впевненість в корупції авторитетом. Немає гіршої єреси, ніж те, що офіс освячує її володаря. Це той момент, коли заперечення католицизму і заперечення лібералізму зустрічаються і тримають високий фестиваль, а кінець вчиться виправдовувати засоби. Ви повісили б чоловіка без посади, як Равайлак; але якщо те, що ви чуєте, правда, то Єлизавета попросила галяра вбити Марію, і Вільям III з Англії наказав своєму шотландському міністру знищити клан. Ось найбільші імена, поєднані з найбільшими злочинами; ви б заощадили цих злочинців, з якоїсь таємничої причини. Я повісив би їх вище, ніж Хаман, з цілком очевидних причин справедливості, ще більше, ще вище, заради історичної науки.

Згодом він відкинув теологічні суперечки. Він присвятив себе читанню, вивченню та спільному суспільству. З усіма своїми здібностями до вивчення він був людиною світу і людиною справ, а не книжковим черв'яком. Його єдиними помітними публікаціями були майстерний есе в Квартальному огляді січня 1878 року на тему «Демократія в Європі;» дві лекції, подані в Брідґнортсі в 1877 році на тему «Історія свободи в античності» і «Історія свободи в християнстві» — останні єдині відчутні частини, зібрані ним з його довгоочікуваної «Історія свободи;» і есе про сучасних німецьких істориків в першому номері Англійського історичного огляду, який він допоміг заснувати (1886). Після 1879 він розділив свій час між Лондоном, Каннами і Тегернзеєм в Баварії, насолоджуючись і віддаючи перевагу товариству своїх друзів. У 1872 році йому був присвоєний почесний ступінь доктора філософії Мюнхенського університету; в 1888 році Кембридж дав йому почесний ступінь доктора законів, а в 1889 році Оксфордський доктор цивільного права; і в 1890 році він отримав високу академічну нагороду того, що був зроблений членом Коледжу всіх душ, Оксфорд.
У своєму листі до Мандела Крейтона Джон Далберг-Актон висловив свою найвідомішу заяву: «Влада має тенденцію корумповувати, а абсолютна влада корумповує абсолютно. Великі люди майже завжди є поганими людьми, навіть коли вони здійснюють вплив, а не авторитет, тим більше, коли ви перевершуєте тенденцію або впевненість в корупції авторитетом».