З огляду на референтний текст про історію робочого тижня, які соціальні сили привели до створення п'ятиденного робочого тижня в Сполучених Штатах і коли?
Безперервний семиденний цикл, який протікає протягом всієї історії, не звертаючи уваги на фази Місяця і маючи фіксований день відпочинку, швидше за все, був вперше практикований в іудаїзмі, що датується не пізніше 6 століття до н. е.

У Стародавньому Римі (753 р. до н.е. – 476 р. н.е.) кожні вісім днів відбувалася неділя. Це був ринковий день, під час якого діти були звільнені від школи, а сільськогосподарські працівники припинили роботу на полях і приїхали в місто, щоб продати продукцію своєї праці або практикувати релігійні обряди. [Коли потрібна цитата]

Французький революційний календар (1793-1805) мав десятиденні тижні (так звані десятиліття) і дозволяв декади, один з десяти днів, як день відпочинку. З 1929 по 1940 роки Радянський Союз використовував календар з п'яти- і шестиденними робочими тижнями, з днем відпочинку, призначеним для робітника або за кольором, або за числом.

У культурах з чотириденним робочим тижнем три суботи походять від основної релігійної традиції культури: п'ятниця (мусульманська), субота (єврейська, адвентистська) і неділя (християнська).

Сучасна концепція відносно тривалого «вікенду» спочатку виникла на промисловому півночі Великобританії на початку 19 століття і спочатку була добровільною угодою між фабричними власниками і працівниками, що дозволяли суботній вечір починаючи з 2 вечора на підставі того, що співробітники були доступні для роботи тремті і оновлені в понеділок вранці. Оксфордський словник англійської мови відстежує перше використання терміна «вікенд» до британського журналу Notes and Queries в 1879 році.

У 1908 році перша п'ятиденна робоча тиждень в Сполучених Штатах була введена бавовняною фабрикою Нової Англії, щоб єврейським робітникам не довелося працювати в суботу з заходу сонця в п'ятницю до заходу сонця в суботу. У 1926 році Генрі Форд почав закривати свої автомобільні заводи на всі суботи і неділі, через тиск, що випливає з Жовтневої революції, яка стала свідком того, що правлячий клас переслідується за те, що не дає працівникам гідних умов. У 1929 році Amalgamated Clothing Workers of America була першою профспілкою, яка вимагала і отримувала п'ятиденний робочий тиждень. Решта Сполучених Штатів поступово слідували, але тільки в 1940 році, коли вступило в силу положення Закону про справедливі стандарти праці 1938 року, що вимагає максимального 40-годинного робочого тижня, що дводенний вихідний день був прийнятий по всій країні.

Протягом наступних десятиліть, особливо в 1940-х і 1960-х роках, зростаюча кількість країн прийняла або п'ятницю-суботу, або вихідні з суботи на неділю, щоб гармонізувати з міжнародними ринками. Серія реформ робочого тижня в середині 2000-х і на початку 2010-х років привела велику частину арабського світу до синхронізації з більшістю країн по всьому світу, з точки зору робочого часу, тривалості робочого тижня та днів вихідних. Міжнародна організація праці (МОП) визначила надмірний робочий тиждень, що перевищує 48 годин. Дослідження Міжнародної організації праці 2007 року показало, що щонайменше 614,2 мільйона людей у всьому світі працюють занадто багато годин.
Створення п'ятиденного робочого тижня в Сполучених Штатах відбулося в результаті організації і тиску робітників і трудових груп в першій половині XX століття, оскільки вони вимагали гідних умов праці від своїх роботодавців і правлячого класу.