Чи можете ви описати гру гольфу?
Гольф виник в Шотландії в 15 столітті. Його в основному розглядають як вид спорту «верхнього класу», який призначений для членів приватних клубів, але за останні кілька десятиліть набув великої популярності. В результаті, гольф став більш широко доступним для широкої громадськості, і сьогодні цей вид спорту користується десятки мільйонів людей по всьому світу.

У гольфі є в цілому вісімнадцять відрізків трави, відомих як діри. Кожна діра складається з чайної коробки, де гольфмен вдарить свій початковий постріл, fairway і зелений. Більшість дір також включають глибоку траву, яка протікає уздовж fairways, відомий як "грубий". Для додаткової складності, діри також можуть містити небезпеки, такі як піщані бункери або водні тіла, такі як озера і річки. Невелика кругова діра розташована на кожному зеленому місці і позначена прапором, щоб гравці в гольф могли побачити його з відстані. Мета полягає в тому, щоб отримати свій м'яч для гольфу з коробки для теї в цю маленьку діру в якомога менше пострілів (відомий як "штовхи"). Гольфісти просувають свій м'яч, вдаривши його з гольф-клубом, і кожен удар м'яча рахується як удар. Гольфістам дозволяється використовувати до 14 гольф-клубів протягом свого раунду, кожен з яких використовується для різних цілей, з різних відстаней. Деякі клуби, як і водій, звикли вдарити м'яч на дуже великі відстані. Насправді, більшість професійних гольфістів здатні підняти м'яч понад 300 ярдів. Це довжина трьох футбольних полів! Комбінація клубів, званих залізницями, складає більшість набору клубів для гольфу. Вони, як правило, використовуються для просування м'яча до зеленого після того, як голлівер вдарив його або її початковий постріл. Обличчя клубу кожної залізниці розроблено з різним кутом підлоги. Вищі кути підлоги дозволяють гольфістам вдарити м'яч вище в повітрі і на коротші відстані, в той час як низькі кути підлоги виробляють нижчі траєкторіальні постріли, які подорожують на більші відстані. Найчастіше використовуваний клуб в наборі - путер, який використовується для натискання м'яча з будь-якого місця, де він лежить на зеленому в діру. У середньому, більшість хороших гольфістів будуть ставити м'яч двічі на діру, або приблизно 36 разів на раунд.

Дуги для гольфу називаються Par 3, Par 4 або Par 5, залежно від їх довжини. Ці цифри є показником того, скільки ударів потрібно для професійного гравця в гольф, щоб завершити діру. Пара 3 діри коротші, і потрібно один удар, щоб отримати м'яч від tee до зеленого. Par 5 діри довші, і, як правило, потрібно три удари, щоб дістатися від tee до зеленого. Більшість полів для гольфу мають чотири пара 3 діри, чотири пара 5 діри і десять пара 4 діри, що дає сукупність пара 72. Наприкінці раунду гольфу гравці обчислюють свій остаточний результат, збираючи їхню загальну кількість ударів по всіх вісімнадцяти дірах. З часом рівень майстерності гольфера оцінюється його або її "інвалідністю", яка є системою, яка відображає середню кількість ударів за рівнем, який гравець зазвичай знімає. Наприклад, якщо середній очковий бал людини становить 79, їх інвалідність становить 7, тому що це 7 ударів вище рівня. Чим нижче інвалідність, тим краще гольф.