Чому Сахара пережила період швидкої пустелізації?
Розмір Сахари історично був надзвичайно змінним, з його площею, яка швидко коливається і іноді зникає в залежності від глобальних кліматичних умов. Наприкінці льодовикового періоду, який, за оцінками, становив близько 10 500 років до н. е., Сахара знову стала зеленою родючою долиною, а її африканські населення повернулися з внутрішніх і прибережних височин в південно-сахарській Африці, з картини скеля, що зображують родючу Сахару і великі популяції, виявлені в Тассілі н'Аджер, що датуються майже 10 тисячоліттями. Однак потепління і сухість клімату означали, що до 5000 р. до н.е. регіон Сахари ставав все більш сухим і ворожим. Близько 3500 до н. е., через нахил орбіти Землі, Сахара пережила період швидкого опустелювання. Населення виїхало з регіону Сахари в напрямку долини Нілу нижче Другої катаракти, де вони створили постійні або напівпостійні поселення. Відбулася велика кліматична рецесія, зменшивши сильні і стійкі дощі в Центральній і Східній Африці. З цього часу в Східній Африці переважали сухі умови, а за останні 200 років – в Ефіопії.
Сахара пережила період швидкого опустелювання через нахил орбіти Землі.