Виходячи з наступного пункту, витяг записані інструкції для домогосподарки з близько 100 р. до н.е.
Традиційні сушені фрукти, такі як виноград, фігури, дати, абрикоси і яблука були основним елементом середземноморської дієти протягом тисячоліть. Це частково пов'язано з їх раннім вирощуванням в регіоні Близького Сходу, відомий як родюча півмісяця, що складається з частин сучасного Ірану, Іраку, південно-західної Туреччини, Сирії, Лівану, Палестини, Ізраїлю та північного Єгипту. Висушування або зневоднення також траплялося як найдавніша форма збереження їжі: виноградники, дати і фігури, які впали з дерева або виноградників, висушувалися на гарячому сонці. Ранні мисливці-збирачі спостерігали, що ці падаючі плоди набули їстівної форми, і цінували їх за їх стабільність, а також їх концентровану солодкість.
Найдавніше згадування про сушені плоди можна знайти в месопотамських таблетках, що датуються приблизно 1500 р. до н.е., які містять, мабуть, найдавніші відомі письмові рецепти. Ці глиняні плити, написані на акадійській мові, щоденній мові Вавилонії, були написані в кунеїформі і розповідають про дієти на основі зерна (яблука, молота, пшениці), овочів і фруктів, таких як дати, фігури, яблука, граната і виноград. Ці ранні цивілізації використовували дати, сок дат, випаровується в сироп і виноград як підсолоджувачі. Вони включили в свій хліб сушені фрукти, для яких у них було більше 300 рецептів, від простого ячменного хліба для робітників до дуже складних, пряних тортів з медом для палаців і храмів.
Дата-пальма була одним з перших вироблених дерев. Вона була одомашнена в Месопотамії більше 5000 років тому. Вона росла рясно в плодородному півріччі і була настільки продуктивною (середня датова пальма виробляє 50 кг (100 фунтів) фруктів на рік протягом 60 років або більше), що дати були найдешевшими з основних продуктів харчування. Оскільки вони були настільки цінними, вони були добре зафіксовані в ассирійських і вавилонських пам'ятниках і храмах. Селяни Месопотамії висушували їх і їли як солодощі. Будь то свіжі, м'яко-сушені або жорстко-сушені, вони допомагали надавати характер м'ясним стравам і зерновим пирогам. Їх цінували мандрівники за свою енергію і рекомендували як стимулятори проти втоми.
Фіги також цінувалися в ранній Месопотамії, Палестині, Ізраїлі та Єгипті, де їх щоденне використання, ймовірно, було більшим або рівним до дати. Крім того, що з'являються в настінних картинах, багато зразків були знайдені в єгипетських гробницях як похоронні жертви. У Греції і Криті фігури росли дуже легко, і вони були основним видом як бідних, так і багатих, особливо в їх сухому вигляді.
Вирощування винограду вперше почалося в Вірменії та східних регіонах Середземного моря в 4 столітті до н. е. Виробництво винограду відбувалося за допомогою сушіння винограду на гарячому пустельному сонці. Дуже швидко виноградарство і виноградарство поширилися по всій Північній Африці, включаючи Марокко і Туніс. Фінікійці і єгиптяни популяризували виробництво винограду, ймовірно, завдяки ідеальному сухому середовищу для сонячного сушіння. Вони поклали їх в баночки для зберігання і розподілили їх по тисячам в різні храми. Вони також додавали їх до хлібів і різних пирогів, деякі з меду, деякі з молока і яєць.
З Близького Сходу ці плоди поширилися через Грецію в Італію, де вони стали основною частиною раціону. Стародавні римляни споживали виноград в приголомшливих кількостях і на всіх рівнях суспільства, включаючи їх як ключову частину їх загальних прийомів їжі, поряд з оливками і свіжими фруктами. Висічені хліби були поширені на сніданок і споживалися з їх зернами, бобами і культованим молоком. Кукурудза була настільки цінована, що перевищила сферу харчування і стала нагородою для успішних спортсменів, а також преміальною валютою.
Посушені фрукти були необхідними в Стародавньому Римі, оскільки ці інструкції для домогосподарки близько 100 р. до н.е. говорять: "Вона повинна тримати запас приготованої їжі під рукою для вас і слуг. Вона повинна мати багато кур і мати багато яєць. Вона повинна мати великий магазин сушених грушів, сорбів, фіг, винограду, сорбів у мурі, збережених грушів і винограду і пенз. Вона також повинна зберігати консервовані виноград в винограднику і в горщиках, похованих в землі, а також свіжі пранестинські горіхи, що зберігаються таким же чином, і скантійські квінці в баночках, та інші плоди, які зазвичай зберігаються, а також дикі плоди. Все це вона повинна щороку ретельно зберігати».
Фігури також були надзвичайно популярні в Римі. Висушені фігури додавалися до хліба і складали велику частину зимової їжі сільських людей. Їх обтирали спеціями, такими як кумін, аніс і насіння фенхеля, або тостили сізам, обертали в листя фігу і зберігали в баночках. Сьогодні до основних виробничих регіонів відносяться Ізраїль, Єрусалим, Газа та багато інших арабських країн. Висушені фіги багаті вітамінами, фосфором та різними іншими важливими мінералами.
Плитки, абрикоси і персики мали своє походження в Азії. Вони були одомашнені в Китаї в 3-му тисячолітті до н.е. і поширилися на родюче півріччя, де вони також були дуже популярні, свіжі і сушені однаково. Вони прибули в Грецію та Італію набагато пізніше і були дуже дорогими, але цінувалися при приготуванні гастрономічних страв з портом або смаженими медом і спеціями.
Посушені фрукти були необхідними в Стародавньому Римі, оскільки ці інструкції для домогосподарки близько 100 р. до н.е. говорять: "Вона повинна тримати запас приготованої їжі під рукою для вас і слуг. Вона повинна мати багато кур і мати багато яєць. Вона повинна мати великий магазин сушених грушів, сорбів, фіг, винограду, сорбів у мурі, збережених грушів і винограду і пенз. Вона також повинна зберігати консервовані виноград в винограднику і в горщиках, похованих в землі, а також свіжі пранестинські горіхи, що зберігаються таким же чином, і скантійські квінці в баночках, та інші плоди, які зазвичай зберігаються, а також дикі плоди. Все це вона повинна щороку ретельно зберігати».