З огляду на цей текст, який римський імператор дав римське громадянство всім вільним людям?
Третій століття н.е. показав деякі вражаючий розвиток для імперії, а також потенційний спад і крах. Указ імператора Каракала в 212 р. н.е., відомий як Антоніанська конституція, забезпечив римське громадянство кожному вільному людині в імперії, починаючи з падіння важливості міста Риму і, дійсно, Римської Італії для Римської імперії. До середини третього століття н.е., Pax Romana прийшов до кінця, і кілька криз вразили імперію одночасно в період, відомий в історії як Криза третього століття. Цей період спостерігав імперію під впливом бурхливої інфляції, природних катастроф, сецесії та громадянських воєн протягом декількох десятиліть. Сецесії закінчилися завоюванням імператором Ауреліаном сецесіоністської Пальміринської імперії і Гальської імперії в 273 і 274 рр., оскільки Ауреліан об'єднав розділену імперію, яка, на думку багатьох істориків, повинна була бути приречена. Однак Ауреліан був убитий в 276 році н. е., що викликало додаткові громадянські війни. Криза закінчилася лише піднесенням на престол імператора Діоклетіана. Захід найбільше постраждав від цих десятиліть кризи через цю відмінність між встановленим і більш процвітаючим Гелінізованим Сходом і молодшим колонізованим і романізованим Заходом, який тривав. Цей культурний поділ Римської імперії на східну грецьку і західну латинську частину став все більш важливим в пізніших століттях, що призвело до поступового відчуження двох римських світів.

Імператор Діоклетіан створив адміністративну систему, відому як Домініат, щоб гарантувати безпеку у всіх загрозливих регіонах його імперії. Домінанта була в порівнянні з князівством, величезною імперською бюрократією, яка заклала основи для структури влади пізньої Східної Римської імперії. З цим прийшло перерозподіл і скорочення римських провінцій. Діоклетіан відкинув будь-яку претензію на республіканське правління, оскільки імператор відступив від формального буття просто «Princeps» до «Dominus» - Господа і господаря. Діоклетіан також формально завершив процес реструктуризації імперії, будучи колоніальною імперією, якою правили Рим і римські італійці в першому столітті до більшої імперської організації, де імператорський суд не був пов'язаний з містом Рим або Італією, тепер тільки однією римською імперською провінцією серед багатьох. Норма імператорів, які були римськими італійцями, була вперше порушена імператором Траяном, який приїхав з Іспанії. За часів династії Севера, більшість імператорів походили з-за меж Італії. Коли Діоклетіан ввів свої реформи, це призвело до того, що римський сенат формально втратив свій вже знижуючий імперський вплив і став де-факто регіональним органом прийняття рішень.

Ранній випадок поділу імперії на Схід і Захід відбувся в 286 році, коли імператор Діоклетіан призначив Максиміана Августом Заходу. У 293 році імперія пройшла через деволюцію під керівництвом Діоклетіана, відомого як Тетрархія. Імперія була розділена на чотири частини, з двома найвидатнішими частинами імперії, кожну з яких керував один імператор (Август). Кожен співімператор потім призначив молодого колегу в якості кесаря, щоб бути підпорядкованим імператором з контролем над власною територією. Цезар ділився владою і в кінцевому підсумку переміг старшого партнера. Кожен тетрарх керував частиною імперії, з поділами, заснованими на географічних регіонах. Ця деволюція описує майбутній розкол через 100 років, коли імперія була постійно розділена на східну і західну імперію. Тетрархія тривала лише 20 років, оскільки імператори швидко почали боротися один з одним за владу. Вся імперія була врешті-решт об'єднана Константином Великим в 324 році після того, як він закінчив останню з цих громадянських воєн.
Імператор Каракалла дав римське громадянство всім вільним людям Римської імперії.