Використовуючи це визначення, ви можете підсумувати, чому гіпервентиляція вважається небезпечною?
Зазвичай вважається, що добровільна гіпервентиляція перед початком добровільного безпліддя дозволяє людині безпечно утримувати дихання протягом більш тривалого періоду. Насправді, це дасть враження, що людині не потрібно дихати, в той час як організм насправді відчуває рівень кисню в крові, який, як правило, і побічно, викликає сильну задишку і, врешті-решт, ненавмисне дихання. Деякі неправильно приписують ефект гіпервентиляції підвищеному кисню в крові, не усвідомлюючи, що насправді це пов'язано зі зниженням СО2 в крові і легенях. Кров, що залишає легені, зазвичай повністю насичується киснем, тому гіпервентиляція нормального повітря не може збільшити кількість доступного кисню, оскільки кисень в крові є прямим фактором. Зниження концентрації CO2 підвищує рН крові, тим самим збільшуючи час, перш ніж кров стає достатньо кислою, щоб дихальний центр став стимульований, як описано вище.
Первинний потяг до дихання викликається підвищенням рівня вуглекислого газу (CO2) в крові. Вуглекислий газ накопичується в крові, коли кисень метаболізується і його потрібно виводити як відхідний продукт. Організм дуже точно виявляє рівні вуглекислого газу і покладається на це як на основний триггер для контролю дихання. Гіпервентиляція штучно виснажує спокійну концентрацію вуглекислого газу, викликаючи низький рівень вуглекислого газу в крові, що називається гіпокапнією. Гіпокапнія знижує рефлекторний дихальний потяг, дозволяючи затримку дихання і залишаючи дайвера схильним до втрати свідомості від гіпоксії. Для більшості здорових людей першою ознакою низького рівня кисню є похмілля або несвідомість: немає ніяких фізичних відчуттів, які б попередили підводного човна про наближення затримки.
Якщо людина втрачає свідомість під водою, існує значна небезпека, що він потоне. Партнер з підводного плавання або близький рятувальник будуть в кращому положенні, щоб врятувати таку людину. Статичний затримка апнеї відбувається на поверхні, коли бездушний дайвер тримає дихання досить довго, щоб циркулюючий кисень в крові впав нижче того, що потрібно для мозку, щоб підтримувати свідомість. Вона не передбачає змін тиску в організмі і зазвичай проводиться для підвищення часу затримки дихання. Вона ніколи не повинна практикуватися самостійно, але за строгими протоколами безпеки з охоронцем або обладнанням поруч з дайвером.
Гіпервентиляція не збільшує кількість доступного кисню, але штучно знижує рівень вуглекислого газу (CO2) в крові і легенях.
Оскільки основний потяг до дихання викликається зростанням рівня вуглекислого газу, це дає помилкове враження, що людині не потрібно дихати. Це може призвести до раптової втрати свідомості. Якщо це відбувається під водою, існує значний ризик потопання.
Саме тому гіпервентиляція вважається небезпечною і її слід уникати.