Дайте мені резюме війни 1812 року
Війна 1812 (18 червня 1812 - 17 лютого 1815) була ведена Сполученими Штатами Америки та її корінними союзниками проти Сполученого Королівства та його союзників у Британській Північній Америці, з обмеженою участю Іспанії у Флориді. Напруженість виникла в довгострокових розбіжності щодо територіальної експансії в Північній Америці і британської підтримки корінних племен Америки, які виступали проти колоніального поселення США в Північно-Західній території.
Війна 1812 (18 червня 1812 - 17 лютого 1815) була ведена Сполученими Штатами Америки та її корінними союзниками проти Сполученого Королівства та його союзників у Британській Північній Америці, з обмеженою участю Іспанії у Флориді. Сполучені Штати оголосили війну 18 червня 1812 року. Хоча мирні умови були узгоджені в Гентському договорі 1814 року, війна офіційно не закінчилася, поки мирний договір не був ратифікований Конгресом 17 лютого 1815 року.

Напруженість виникла в довгострокових розбіжності щодо територіальної експансії в Північній Америці і британської підтримки корінних племен Америки, які виступали проти колоніального поселення США в Північно-Західній території. Вони загострилися в 1807 році після того, як Королівський флот почав вводити більш жорсткі обмеження на американську торгівлю з Францією і журналістами, які вони стверджували, що є британськими суб'єктами, навіть з американськими сертифікатами громадянства. Думки в США були розділені щодо того, як реагувати, і хоча більшість як у Палаті представників, так і в Сенаті проголосували за війну, вони розділилися по суворих партійних лініях, з Демократично-республіканською партією на користь і Федералістичною партією проти. Новини про британські поступки, зроблені в спробі уникнути війни, не дійшли до США до кінця липня, до якого часу конфлікт вже тривав.
На морі набагато більший Королівський флот ввів ефективну блокаду морської торгівлі США, в той час як між 1812 і 1814 британські регулярні і колоніальні ополчення перемогли серію американських нападів на Верхню Канаду. Це було збалансовано завоюванням США контролю над Північно-Західною територією з перемогою на озері Ері і Темзі в 1813 році. Абдикація Наполеона на початку 1814 року дозволила британцям відправити додаткові війська в Північну Америку і Королівський флот, щоб зміцнити свою блокаду, ослабляючи американську економіку. У серпні 1814 року у Генті почалися переговори, обидві сторони хотіли миру; британська економіка була серйозно уражена торговельним ембарго, в той час як федералісти скликали Хартфордську конвенцію в грудні, щоб формалізувати свою опозицію війні.

У серпні 1814 британські війська спалили Вашингтон, перш ніж американські перемоги в Балтиморі і Платсбурзі у вересні закінчилися боями на півночі. Бої продовжилися на південному сході Сполучених Штатів, де наприкінці 1813 року вибухнула громадянська війна між фракцією Кріка, підтримуваною іспанськими і британськими торговцями, і тими, які підтримувалися США. За підтримки американських ополченців під керівництвом генерала Ендрю Джексона, підтримувані США Кріки здобули ряд перемог, які завершилися захопленням Пенсаколи в листопаді 1814 року. На початку 1815 року Джексон переміг британську атаку на Новий Орлеан, катапультуючи його до національної слави і пізніше перемоги на президентських виборах 1828 року. Відомості про цей успіх прибули до Вашингтона одночасно з підписанням Гентського договору, який, по суті, відновив позицію до війни. У той час як Британія наполягала на тому, що це включало землі, що належали їхнім корінним американським союзникам до 1811, оскільки Конгрес не визнавав їх як незалежні нації, американці не дотримувалися цих положень, і британці не робили зусиль, щоб змусити їх зробити це. Пізніше корінних американців відштовхнули на захід від річки Міссісіпі.