Як Наполеон був переможений?
Наполеон Бонапарт (народився Наполеон Бонапарт; 15 серпня 1769 — 5 травня 1821), пізніше відомий своїм королівським ім'ям Наполеон I, був французьким військовим командувачем і політичним лідером, що народився на Корсиці і став провідним під час Французької революції і провів успішні кампанії під час Революційних воєн. Він був де-факто лідером Французької Республіки як Перший консул з 1799 по 1804, потім імператор Франції з 1804 по 1814 і знову в 1815 році. Політична і культурна спадщина Наполеона зберігається і сьогодні, як високо прославлений і суперечливий лідер. Він ініціював багато ліберальних реформ, які зберігалися в суспільстві, і вважається одним з найбільших військових командирів в історії. Його кампанії досі вивчаються у військових академіях по всьому світу. Між трьома і шістьма мільйонами цивільних і солдатів загинули в тому, що стало відомо як Наполеонівські війни.

Наполеон народився на острові Корсика, незабаром після його анексії Францією, до рідної сім'ї, що походила з невеликого італійського дворянства. Він підтримував Французьку революцію 1789 року, служивши у французькій армії, і намагався поширити її ідеали на свою рідну Корсику. Він швидко вступив в армію після того, як врятував правлячу французьку директорію, стріляючи по королівських повстанців. У 1796 році він розпочав військову кампанію проти австрійців і їхніх італійських союзників, здобувши вирішальні перемоги і ставши національним героєм. Через два роки він очолив військову експедицію до Єгипту, яка служила проривом до політичної влади. У листопаді 1799 року він здійснив переворот і став першим консулом республіки.

Різниця з Великобританією означала, що Франція зіткнулася з війною Третьої коаліції до 1805 року. Наполеон розгромив цю коаліцію перемогами в Ульмській кампанії, а також в битві при Аустерліці, що призвело до розпаду Священної Римської імперії. У 1806 році четверта коаліція взяла на себе зброю. Наполеон розгромив Пруссію в битвах при Єні і Ауерштедті, виступив з Великою армією в Східній Європі, а в червні 1807 року переміг росіян у Фрідленді, змусивши переможені країни Четвертої коаліції прийняти Тилсітські договори. Через два роки австрійці знову кинули виклик французам під час війни п'ятої коаліції, але Наполеон зміцнив свій контроль над Європою після перемоги в битві при Ваграмі.

Сподіваючись розширити континентальну систему, своє ембарго проти Британії, Наполеон вторгся на Іберійський півострів і оголосив свого брата Йосипа королем Іспанії в 1808 році. Іспанці і португальці повстали у півостровій війні за допомогою британської армії, що призвело до поразки маршалів Наполеона. Наполеон почав вторгнення в Росію влітку 1812 року. Результатна кампанія стала свідком катастрофічного відходу Великої армії Наполеона. У 1813 році Пруссія і Австрія об'єднали російські сили в шостій коаліції проти Франції, в результаті чого велика коаліційна армія перемогла Наполеона в битві під Лейпцигом. Коаліція вторглася до Франції і захопила Париж, змусивши Наполеона абдикувати в квітні 1814 року. Він був висланий на острів Ельба, між Корсикою та Італією. У Франції бурбони повернулися до влади.

Наполеон втік у лютому 1815 року і захопив контроль над Францією. Союзники відповіли утворенням Сьомої коаліції, яка перемогла Наполеона в битві при Ватерлоо в червні 1815 року. Британці вигнали його на віддалений острів Святої Єлени в Атлантичному океані, де він помер у 1821 році у віці 51 року.

Наполеон мав широкий вплив на сучасний світ, приносячи ліберальні реформи на землі, які він завоював, особливо регіони Нижніх країн, Швейцарії та частини сучасної Італії та Німеччини. Він впровадив багато ліберальної політики у Франції та Західній Європі.
Наполеон вторгся в Росію влітку 1812 року, що призвело до катастрофічного відходу Наполеонівської армії. Через рік Пруссія і Австралія об'єдналися з Росією, розгромивши Наполеона в битві під Лейпцигом. Коаліція потім вторглася до Франції і захопила Париж, змусивши Наполеона абдикувати в квітні 1814 року. Наполеон був змушений виїхати на острів Ельба.
У 1815 році Наполеон втік і повернув контроль над Францією. Він був знову розгромлений під час битви при Ватерлоо в червні 1815 року і відправлений в вигнанні англійцями на віддалений острів Святої Єлени, де він помер в 1921 році.