З огляду на посилання на іспансько-американську війну, коли і як закінчилася війна?
Іспансько-американська війна (21 квітня - 13 серпня 1898) почалася після внутрішнього вибуху USS Maine в гавані Гавана на Кубі, що призвело до втручання США в Кубинську війну за незалежність. Війна призвела до того, що Сполучені Штати переважали в Карибському регіоні, і призвела до придбання США тихоокеанських володінь Іспанії. Це призвело до участі США у Філіппінській революції і пізніше до Філіппінсько-американської війни.

XIX століття означало чіткий спад для Іспанської імперії, в той час як Сполучені Штати перейшли від новоствореної країни до середньої регіональної держави. У іспанському випадку походження, яке вже прийшло з попередніх століть, прискорилося спочатку з наполеонівським вторгненням, що, у свою чергу, призвело до незалежності великої частини американських колоній, а пізніше політична нестабільність (проголошення, революції, громадянські війни) кровоточила країну соціально і економічно. США, з іншого боку, економічно розширилися протягом усього цього століття, купуючи території, такі як Луїзіана і Аляска, військово через дії, такі як мексикансько-американська війна, і приймаючи велику кількість іммігрантів. Цей процес був перерваний лише на кілька років американською громадянською війною і епохою реконструкції.

Основною проблемою була кубинська незалежність. Протягом декількох років на Кубі відбувалися повстання проти іспанського колоніального правління. Сполучені Штати підтримали ці повстання після вступу в іспансько-американську війну. Раніше були страхи війни, як у справі Вірджинія в 1873 році. Але наприкінці 1890-х років американська громадська думка схилилася на підтримку повстання через повідомлення про концтабори, створені для контролю населення. Жовта журналістика перебільшувала жорстокість, щоб ще більше підсилити громадське захоплення і продати більше газет і журналів.

Бізнес-спільнота тільки що відновилася від глибокої депресії і побоювалася, що війна змінить прибутки. Відповідно, більшість ділових інтересів активно лобіювали проти того, щоб йти на війну. Президент Вільям Маккінлі ігнорував перебільшену новину і прагнув до мирного врегулювання. Незважаючи на те, що він не прагнув війни, Маккінлі підготувався до підготовки. Він безуспішно шукав примирення з Іспанією з питання про незалежність Куби. Однак після того, як 15 лютого 1898 року в гавані Гавани таємно вибухнув броньований крейсер ВМС США «Мейн», політичний тиск підштовхнув Маккінлі до війни, якої він хотів уникнути.

Що стосувалося Іспанії, то була націоналістична агітація, в якій письмова преса мала ключовий вплив, змушуючи іспанський уряд не здаватися і покинути Кубу, оскільки вона покинула іспанську Флориду, коли вона зіткнулася з проблемною колоніальною ситуацією там, передавши її в США в 1821 році в обмін на оплату іспанських боргів. Якби іспанський уряд передав Кубу, це було б сприйнято як зрада частиною іспанського суспільства, і, ймовірно, була б нова революція. Так що уряд вважав за краще завдати втраченої війни заздалегідь, а не ризикувати революцією, вибираючи «контрольоване знесення» для збереження Режиму Реставрації.

20 квітня 1898 року Маккінлі підписав спільну резолюцію Конгресу, що вимагає відходу Іспанії і дозволяє президенту використовувати військову силу, щоб допомогти Кубі здобути незалежність. У відповідь Іспанія розірвала дипломатичні відносини з США 21 квітня. Того ж дня ВМС США почали блокаду Куби. Обидві сторони оголосили війну, жодних союзників не було.

10-тижнева війна проходила як в Карибському морі, так і в Тихому океані. Як добре знали військові агітатори Сполучених Штатів, військово-морська сила Сполучених Штатів виявиться вирішальною, дозволивши експедиційним силам висадитися на Кубі проти іспанського гарнізону, який вже стикається з національними атаками кубинських повстанців і ще більше зруйнований жовтою лихоманкою. Нападники здобули капітуляцію Сантьяго-де-Куба і Манили, незважаючи на хороші результати деяких іспанських підрозділів піхоти, і жорстокі бої за позиції, такі як Ель-Каней і Сан-Хуан-Хілл. Мадрид подав позов за мир після того, як дві іспанські ескадрильї були затоплені в битвах при Сантьяго-де-Куба і Манильській затоці, а третій, більш сучасний флот був відкликаний додому, щоб захистити іспанське узбережжя.

Війна закінчилася Паризьким договором 1898 року, який був підписаний на умовах, сприятливих для США. Договір передав володіння Пуерто-Ріко, Гуамом і Філіппінами від Іспанії Сполученим Штатам і надав Сполученим Штатам тимчасовий контроль над Кубою. Ця передача Філіппін передбачала сплату США 20 мільйонів доларів (зараз 650 мільйонів доларів) Іспанії для покриття інфраструктури, що належить Іспанії.

Іспансько-американська війна поклала кінець майже чотирьом століттям іспанської присутності в Америці, Азії та Тихому океані. Поразка і втрата останніх останків Іспанської імперії була глибоким шоком для національної психіки Іспанії і спровокувала ретельну філософську і художню переоцінку іспанського суспільства, відомого як Покоління '98. Сполучені Штати, тим часом, не тільки стали великою державою, але і отримали кілька острівних володінь, що охопили весь світ, що спровокувало жахливі дебати про мудрість експансіонізму.
Іспансько-американська війна закінчилася 13 серпня 1898 року Паризьким договором. Договір передав власність Пуерто-Ріко, Гуаму і Філіппін від Іспанії до США.