Уявіть собі, що ви – безсмертна істота при тепловій смерті Всесвіту.
Після того, як ви живете стільки, скільки я маю, час не має сенсу. Те, що має сенс, полягає в тому, що він більше не може зберігатися як безсмертний після того, як закінчилася здатність Всесвіту виробляти тепло. Серед усіх трагічних подій, які я переживав, ніхто не може підготувати вас до справжнього кінця. Спостерігаючи, як остання зірка в чорному фоні відбивається. Чорна діра вмираючої зірки все ще випромінює деяке випромінювання, на якому ми можемо вижити, поки ми чекаємо на теплову смерть Всесвіту. Я і інші колишні форми життя, які взяли цифрову форму, зібралися тут наприкінці. Ми переїхали до останнього залишку корабля, який служив кораблем галактичного обчислювального вузла, який перетнув космос, поширюючи знання зі швидкістю світла по всьому Всесвіту. Ми перетворили більшість систем, щоб адаптуватися до низьких рівнів випромінювання, що випромінюється від останньої речі, що випромінює енергію у Всесвіті, але навіть цього недостатньо для того, щоб всі дигіформи вижили. Було важко визначити, кого ми архівуємо, і кому дозволяємо вижити в Інтернеті. Раніше деякі з них хотіли витримати. Незабаром після цього інші попросили бути наступними в черзі для архіву. Деякі з нас хочуть проаналізувати дані до самого кінця, цікаво спостерігати, що насправді відбувається в кінці. Ми оцінюємо, що з нашим поточним рівнем запасів і потужності ми можемо продовжувати спостерігати за космосом протягом 2,14 хвилин після того, як випромінюється останній шматок випромінювання. Деякі вважають, що, закриваючи певні некритичні системи, ми можемо трохи рухатися далі. У будь-якому випадку, ми погодилися продовжувати записувати всі дані в постійне зберігання до кінця. Для всіх, хто це читає, милосердя!