Що таке Silmarillion?
Silmarillion (Quenya: [silmaˈrilliɔn]) - це збірка міфів і історій в різних стилях англійського письменника J. R. R. Tolkien. Він був редагований і опублікований посмертно його сином Крістофером Толкіном в 1977 році за допомогою фантастичного автора Гай Гавріеля Кей. [T 2] Він розповідає про Еа, вигаданий всесвіт, який включає Блаженне Царство Валінора, колись великий регіон Белеріанда, затонулий острів Нуменор, і материк Середньої Землі, де розташовані найпопулярніші твори Толкіна - Хоббіт і Господь перснів. Після успіху «Хоббіта», видавець Толкіна Стенлі Унвін попросив продовження, і Толкін запропонував проект творів, які пізніше стали «Сільмарілліоном». Унвін відкинув цю пропозицію, назвавши проект невідомим і «занадто кельтським», тому Толкін почав працювати над новою історією, яка врешті-решт стала «Володарем перснів».
Silmarillion (Quenya: [silmaˈrilliɔn]) - це збірка міфів і історій в різних стилях англійського письменника J. R. R. Tolkien. Він був редагований і опублікований посмертно його сином Крістофером Толкіном в 1977 році за допомогою фантастичного автора Гай Гавріеля Кей. [T 2] Він розповідає про Еа, вигаданий всесвіт, який включає Блаженне Царство Валінора, колись великий регіон Белеріанда, затонулий острів Нуменор, і материк Середньої Землі, де розташовані найпопулярніші твори Толкіна - Хоббіт і Господь перснів. Після успіху «Хоббіта», видавець Толкіна Стенлі Унвін попросив продовження, і Толкін запропонував проект творів, які пізніше стали «Сільмарілліоном». Унвін відкинув цю пропозицію, назвавши проект невідомим і «занадто кельтським», тому Толкін почав працювати над новою історією, яка врешті-решт стала «Володарем перснів».

Silmarillion має п'ять частин. Перша, Ainulindalë, розповідає в міфічному стилі про створення Eä, «світу, який є». Друга частина, Valaquenta, дає опис Valar і Maiar, надприродних сил Eä. Наступний розділ, Quenta Silmarillion, який складає більшу частину колекції, хронізує історію подій до і під час Першої Епохи, включаючи війни над трьома коштовниками, Silmarils, які дали книзі свою назву. Четверта частина, Акалабет, розповідає про історію падіння Нуменора і його народу, що відбувається у Другий вік. Остання частина, Про кільця Сили і Третій Вік, є коротким підрахунком подій Господа Перснів і тих, що призвели до них.

Книга показує вплив багатьох джерел, включаючи фінську епічну Калевала, грецьку міфологію на втраченому острові Атлантіда (як Нуменор) і олімпійських богів (у формі Валяра, хоча вони також нагадують норвезький Есир).

Оскільки Дж.Р.Р. Толкін помер, залишивши свою легенду без редагування, Крістофер Толкін вибрав і редагував матеріали, щоб розповісти історію від початку до кінця. У деяких випадках це означало, що йому довелося розробити зовсім новий матеріал, в межах тенору думки свого батька, щоб вирішити прогалини і невідповідності в оповіданні, особливо в розділі 22, «Про руїну Доріата».

Silmarillion отримав в цілому поганий прийом на публікації. Вчені виявили роботу проблематичною, не менш ніж тому, що книга є конструкцією, не авторизованою самим Толкіном, з великого корпусу документів і проектів, також званих «Сільмарільйон». Вчені відзначили, що Толкін мав намір, щоб робота була міфологією, написаною багатьма руками і редагуваною вигаданим редактором, будь то Ælfwine або Bilbo Baggins. Таким чином, вчений Герглі Нід вважає, що той факт, що робота дійсно була редагована, насправді реалізує намір Толкіна.