Хто винайшов теорію Чорного лебедя?
Теорія чорного лебедя або теорія подій чорного лебедя є метафорою, яка описує подію, яка приходить як сюрприз, має великий ефект, і часто неадекватно раціоналізується після факту з користю огляду назад. Термін заснований на стародавній приказці про те, що нібито чорних лебедів не існувало - приказка, яка була переосмислена, щоб навчити інший урок після того, як вони були виявлені в Австралії.

Теорія була розроблена Нассімом Ніколасом Талебом, починаючи з 2001 року, щоб пояснити:

1 Непропорційна роль високопрофільних, важкопереджуваних і рідкісних подій, що виходять за рамки нормальних очікувань в історії, науці, фінансах і технологіях.
2. Необчислюваність ймовірності наслідкових рідкісних подій за допомогою наукових методів (зважаючи на саму природу малих ймовірностей).
3 Психологічні упередження, що сліпо людей, як індивідуально, так і колективно, до невизначеності і суттєвої ролі рідкісних подій в історичних справах.

«Теорія чорного лебедя» Талеба відноситься лише до несподіваних подій великого масштабу і наслідків і їх домінуючої ролі в історії. Такі події, які вважаються екстремальними, колективно відіграють значно більшу роль, ніж звичайні події. Більш технічно, в науковій монографії «Тихий ризик» Талеб математично визначає проблему чорного лебедя як «виникаючу з використання дегенеративної метаімовірності».
Теорія чорного лебедя була розроблена Насімом Ніколасом Талебом в 2001 році.