Які деякі важливі моменти про битву при Бульзі?
Битва при Бульзі, також відома як Арденнська атака, була останньою великою німецькою наступальною кампанією на Західному фронті під час Другої світової війни. Битва тривала п'ять тижнів з 16 грудня 1944 року до 28 січня 1945 року, до кінця війни в Європі. Він був запущений через щільно лісовий регіон Арденн між Бельгією та Люксембургом. Вона перекривалася з Наступним Ельзасом, згодом з Кольмарським кишеням, ще однією серією битв, запущених німцями на підтримку Арденнського поштовху.

Основні військові цілі полягали в тому, щоб відмовити союзникам у подальшому використанні бельгійського порту Антверпен і розділити союзницькі лінії, що могло б дозволити німцям оточити і знищити чотири союзницькі сили. Нацистський диктатор Адольф Гітлер, який з грудня 1941 року взяв на себе пряме командування німецькою армією, вважав, що досягнення цих цілей змусить західних союзників прийняти мирний договір на користь держав Осі. До цього часу практично всім німецьким лідерствам, включаючи самого Гітлера, було зрозуміло, що вони не мали реалістичних надій відбити неминуче радянське вторгнення в Німеччину, якщо тільки Вермахт не зміг зосередити всі свої залишкові сили на Східному фронті, що, в свою чергу, очевидно, вимагало припинення воєнних дій на Західному і Італійському фронтах. Битва при Бульзі залишається однією з найважливіших битв війни, оскільки вона ознаменувала останню велику наступальну спробу сил Осі на Західному фронті. Після поразки Німеччина відступила на решту війни.

Німеччина здійснила повний раптовий напад вранці 16 грудня 1944 року через комбінацію надмірної довіри союзників, занепокоєння з планами наступу союзників і поганої повітряної розвідки через погану погоду. Американські війська взяли на себе відповідальність за напад. Німці атакували слабко захищену частину лінії союзників, скориставшись сильно перекритими погодними умовами, які приземлили вищі повітряні сили союзників. Жорстокий американський опір на північному плечі наступу, навколо Елсенборн-Рідж, і на півдні, навколо Бастонії, заблокував німецький доступ до ключових доріг на північний захід і захід, на які вони розраховували на успіх. Колони озброєння і піхоти, які повинні були просуватися по паралельних маршрутах, опинилися на тих же дорогах. Ця перепона, і терен, який сприяв захисникам, викинув німецький прогрес поза графіком і дозволив союзникам зміцнити тонко розміщені війська.

Найвіддаленішим західним пунктом атаки було село Фой-Нотре-Дам, на південний схід від Дінанта, яке було зупинено 2-ю американською бронетанковою дивізією 24 грудня 1944 року. Поліпшення погодних умов з 24 грудня дозволило здійснити повітряні удари по німецьким військам і лініям постачання, що запечатало провал наступу. 26 грудня провідний елемент Третьої армії США Паттона досяг Бастонії з півдня, завершивши облогу. Незважаючи на те, що наступ був фактично розірваний 27 грудня, коли застрягли підрозділи 2-ї танкової дивізії зробили дві спроби прориву з лише частковим успіхом, битва продовжилася ще на місяць, перш ніж фронтова лінія була ефективно відновлена до своєї позиції до нападу. Після поразки багато досвідчених німецьких підрозділів залишилися без людей і обладнання, а вижилі відступили на Сігфрідську лінію.

Початкова атака німців включала близько 410 000 чоловік; трохи більше 1400 танків, танкових есмінців і наступальних гармат; 2600 артилерійських частин; і понад 1000 бойових літаків, а також велику кількість інших броньованих бойових машин (AFV). Вони були підсилені через кілька тижнів, збільшивши загальну потужність наступу до близько 450 000 солдатів, а також 1500 танків і наступальної зброї. Між 63,222 і 103,900 з цих чоловіків були вбиті, зникли безвісти, поранені в дії, або захоплені. Битва серйозно виснажила німецькі бронетанкові сили, які залишалися в значній мірі незамінними протягом решти війни. Німецькі військовослужбовці, а пізніше також літаки Luftwaffe (на завершальних етапах захоплення) також зазнали великих втрат.

Серед американських військовослужбовців, які досягли максимуму в 610 000, загинуло 75 500 бійців, з яких близько 8 400 загинуло. "Булж" був найбільшим і найкривавішим одиночним боєм, проведеним Сполученими Штатами у Другій світовій війні, і третьою найсмертоноснішою кампанією в американській історії.
Битва при Бульзі, також відома як Арденнська атака, була останньою великою німецькою наступальною кампанією на Західному фронті під час Другої світової війни.
• Битва тривала п'ять тижнів з 16 грудня 1944 року до 28 січня 1945 року, до кінця війни в Європі.
• Основними військовими цілями було відмовити союзникам у подальшому використанні бельгійського порту Антверпен і розділити союзницькі лінії, що могло б дозволити німцям оточити і знищити чотири союзницькі сили.
Німеччина здійснила повний раптовий напад вранці 16 грудня 1944 року через комбінацію надмірної довіри союзників, занепокоєння з планами наступу союзників і поганої повітряної розвідки через погану погоду.
Найвіддаленішим західним пунктом атаки було село Фой-Нотре-Дам, на південний схід від Дінанта, яке було зупинено 2-ю американською бронетанковою дивізією 24 грудня 1944 року.
26 грудня провідний елемент Третьої армії США Паттона досяг Бастонії з півдня, завершивши облогу.
• Битва серйозно виснажила німецькі бронетанкові сили, які залишалися в значній мірі незамінними протягом решти війни.
"Булж" був найбільшим і найкривавішим одиночним боєм, проведеним Сполученими Штатами у Другій світовій війні, і третім найсмертоноснішим боєм в американській історії.