Як інтерпретація слова природа розвивалася з плином часу?
Природа, у широкому сенсі, є фізичним світом або всесвітом. «Природа» може посилатися на явища фізичного світу, а також на життя в цілому. Дослідження природи є великою, якщо не єдиною, частиною науки. Хоча люди є частиною природи, людська діяльність часто розуміється як окрема категорія від інших природних явищ.

Слово «природа» запозичено від старофранцузької природи і походить від латинського слова natura, або «есенціальні якості, вроджені настрої», і в давнину буквально означало «народження». У стародавній філософії натура використовується в основному як латинський переклад грецького слова physis (φύσις), яке спочатку пов'язане з внутрішніми характеристиками рослин, тварин та інших особливостей світу, що розвиваються самостійно. Поняття природи в цілому, фізичний всесвіт, є одним з декількох розширень оригінального поняття; він почався з певних ядерних застосувань слова φύσις досократичними філософами (хоча це слово мало динамічний вимір тоді, особливо для Геракліта), і з тих пір поступово набирає чинності.

Під час появи сучасного наукового методу в останні кілька століть природа стала пасивною реальністю, організованою і рухається божественними законами. З індустріальною революцією природа все частіше розглядалася як частина реальності, позбавлена навмисного втручання: отже, вона вважалася священною деякими традиціями (Руссо, американський трансценденталізм) або просто декором божественного провидіння або людської історії (Гегель, Маркс). Однак віталістичне бачення природи, ближче до досократичного, відродилося одночасно, особливо після Чарльза Дарвіна.

У різноманітному використанні цього слова сьогодні «природа» часто відноситься до геології та дикої природи. Природа може посилатися на загальну сферу живих рослин і тварин, а в деяких випадках і на процеси, пов'язані з неживими об'єктами - на те, як певні типи речей існують і змінюються самостійно, наприклад, погода і геологія Землі. Це часто розуміється як «природне середовище» або пустеля - дикі тварини, скелі, ліси, і в цілому ті речі, які не були істотно змінені втручанням людини, або які зберігаються, незважаючи на втручання людини. Наприклад, виготовлені об'єкти і людська взаємодія взагалі не вважаються частиною природи, якщо не кваліфікуються, наприклад, як "людська природа" або "ціла природа". Ця більш традиційна концепція природних речей, яка все ще може бути знайдена сьогодні, передбачає відмінність між природним і штучним, причому штучне буття розуміється як те, що було введено в істоту людською свідомістю або людським розумом. Залежно від конкретного контексту, термін «природний» також може відрізнятися від неприродного або надприродного.
У стародавні часи слово «природа» походить від грецького physis (перекладається на латинську як natura), що пов'язано з внутрішніми характеристиками рослин, тварин. Під час появи сучасного наукового методу він асоціювався з пасивною реальністю, що рухається божественними законами. З індустріальною революцією вона все частіше розглядалася як частина реальності, позбавлена навмисного втручання.