Хто такий Джон Квінсі Адамс?
Джон Квінсі Адамс (англ. John Quincy Adams; 11 липня 1767 — 23 лютого 1848) — американський політик, дипломат, юрист і журналіст, який служив шостим президентом Сполучених Штатів з 1825 по 1829 рік. Раніше він був восьмим державним секретарем США з 1817 по 1825 рік. Протягом своєї довгої дипломатичної та політичної кар'єри Адамс також служив послом, а також членом Конгресу США, який представляв Массачусетс в обох палатах. Він був старшим сином Джона Адамса, який служив другим президентом Сполучених Штатів з 1797 по 1801 рік, і першої леді Абігейл Адамс. Спочатку він був федералістом, як і його батько, він виграв вибори до президента як член Демократично-республіканської партії, а в середині 1830-х років став приєднатися до партії Віг.
Джон Квінсі Адамс (англ. John Quincy Adams; 11 липня 1767 — 23 лютого 1848) — американський політик, дипломат, юрист і журналіст, який служив шостим президентом Сполучених Штатів з 1825 по 1829 рік. Раніше він був восьмим державним секретарем США з 1817 по 1825 рік. Протягом своєї довгої дипломатичної та політичної кар'єри Адамс також служив послом, а також членом Конгресу США, який представляв Массачусетс в обох палатах. Він був старшим сином Джона Адамса, який служив другим президентом Сполучених Штатів з 1797 по 1801 рік, і першої леді Абігейл Адамс. Спочатку він був федералістом, як і його батько, він виграв вибори до президента як член Демократично-республіканської партії, а в середині 1830-х років став приєднатися до партії Віг.

Народився в Брайнтрі, штат Массачусетс, Адамс провів більшу частину своєї юності в Європі, де його батько служив дипломатом. Повернувшись до Сполучених Штатів, Адамс заснував успішну юридичну практику в Бостоні. У 1794 році президент Джордж Вашингтон призначив Адамса послом США в Нідерландах, а Адамс служив на високих дипломатичних посадах до 1801 року, коли Томас Джефферсон вступив на посаду президента. Федералістичні лідери в Массачусетсі влаштували вибори Адамса до Сенату США в 1802 році, але Адамс розірвав з Федералістичною партією через зовнішню політику і відмовився від переобрання. У 1809 році президент Джеймс Медісон, член Демократично-республіканської партії, призначив Адамса послом США в Росії. Багатомовний, Адамс займав дипломатичні посади протягом тривалості президентства Медісона, і він служив частиною американської делегації, яка вела переговори про закінчення війни 1812 року. У 1817 році президент Джеймс Монро обрав Адамса своїм державним секретарем. У цій ролі Адамс веде переговори про Договір Адамса-Оніса, який передбачав придбання Флоридою США. Він також допоміг сформулювати Доктрину Монро, яка стала ключовим принципом зовнішньої політики США. У 1818 році Адамс був обраний членом Американського філософського товариства у Філадельфії.

Адамс, Ендрю Джексон, Вільям Х. Кроуфорд і Генрі Клей — всі члени Демократично-республіканської партії — змагалися на президентських виборах 1824 року. Оскільки жоден з кандидатів не отримав більшості виборчих голосів, Палата представників провела вибори, які Адамс виграв за підтримки Голови Палати Глей, якого Адамс пішов протирічно призначити своїм державним секретарем. Як президент, Адамс закликав до амбітної програми, яка включала федерально фінансовані інфраструктурні проекти, створення національного університету та взаємодію з країнами Латинської Америки, але Конгрес відмовився прийняти багато його ініціатив. Під час президентства Адамса Демократично-республіканська партія розділилася на два основні табори: Національна республіканська партія, яка підтримувала президента Адамса, і Демократична партія Ендрю Джексона. Демократи виявилися більш ефективними політичними організаторами, ніж Адамс і його національно-республіканські прихильники, і Джексон здорово переміг Адамса на президентських виборах 1828 року, зробивши Адамса другим президентом, який не виграв переобрання (його батько був першим).

Замість того, щоб піти на пенсію з державної служби, Адамс виграв вибори до Палати представників, де він служив з 1831 до своєї смерті в 1848 році. Він залишається єдиним колишнім президентом, обраним до палати. Після того, як він втратив свої пропозиції на пост губернатора штату Массачусетс і переобраний в Сенат, Адамс приєднався до антимасонійської партії на початку 1830-х років, перш ніж приєднатися до партії Віг, яка об'єднала тих, хто був проти президента Джексона. Під час свого перебування в Конгресі Адамс все більше критикував рабство і південних лідерів, які, на його думку, контролювали Демократичну партію. Особливо він був проти анексії Техасу і мексикансько-американської війни, яку він бачив як війну для розширення рабства і його політичного захоплення Конгресом. Він також очолив скасування "правила гага", яке перешкоджало Палаті представників обговорювати петиції про скасування рабства. Історики погоджуються, що Адамс був одним з найбільших дипломатів і держсекретарів в американській історії; вони зазвичай вважають його середнім президентом, оскільки він мав амбіційну програму, але не зміг її прийняти Конгресом. Навпаки, історики також бачать Адамса в більш позитивному світлі під час його пост-президентства через його жорстоку позицію проти рабства, а також його боротьбу за права жінок і корінних американців.