Уявіть, що ви – остання людина на Землі. Напишіть вхід в щоденник, який описує ваші думки і почуття.
«Сьогодні 365 день, який я провів на цій землі. Хоча минув рік, мої дні залишаються однаковими. Кожну ніч я прокидаюся о 10:00, задовго до запального заходу сонця, щоб шукати їжу, воду і будь-які інші необхідні речі, які я можу повернути до мого самотнього ями. Мій пошук завершується о 5:00 ранку, що дає мені кілька годин до першого світла і гарантованої смерті. Тепло стало настільки руйнівним протягом дня, що я часто знаходжу будівлі і автомобілі спонтанно горять під час моїх нічних подорожей. Стає все складніше знайти життєздатну їжу, яка ще не була спалена до кінця.

Мій нічний перехід є єдиною причиною того, що я сьогодні живий. Я звик дивитися на зірки з гнівом, що Всесвіт може бути настільки жорстоким. З плином часу я навчився прощати карликовій зірці на схід, оскільки він так само самотній, як і я, і набагато довше. Іноді мені соромно, що у мене немає іншого плану, ніж просто вижити ще один день. Як тепло роблять дні, так і ночі. Це, ймовірно, лише питання місяців, перш ніж Земля стане нежиттєвою в будь-який час дня. Я знаю, що моє існування стає все більш кінцевим, і навіть якщо там є інші, їхнє майбутнє так само прокляте.