Напишіть мені коротку дитячу історію про ляльку, дерево і місяць. Зробіть мораль історії про цінування того, що у вас є в житті.
Одного разу там була жаба. Його звали містер Вілсон. Він жив у невеликому будинку, на боці великого озера. Він любив свій маленький будинок. Особливо йому сподобалося, як близько він був до води, що дозволило йому вийти на плавання, шукаючи смачних комах, щоб з'їсти.

Одного разу він відчував себе самотнім. Це був тільки він в цьому маленькому будинку, біля великого великого озера. Він подивився на місяць і запитав, хто ще там жив. Він сказав: «Якби тільки я міг піднятися на Місяць, я б знайшов друзів і був би щасливий». Містер Вілсон помітив велике і високе дерево через річку. Він думав у собі: «Якщо я можу піднятися на це дерево, то я можу піднятися на Місяць!»

Тоді він відправився в подорож, щоб підняти це дерево. Він поспішав через високу траву, рухаючись швидко, так що кішки і собаки не бачили його. Коли він зробив це до дерева, він зустрів старого друга ешелона на ім'я Рон. Рон із задоволенням допоміг містеру Вілсону підняти дерево. Так що містер Вілсон стрибнув на спину Рона і провів відступну поїздку на вершину.

Містер Вілсон зробив це на вершину, але дерево повинно було бути вище! Він був так далеко від Місяця. Містер Вілсон опустив голову і почав плакати. Він сказав: «Рон, я не можу потрапити на Місяць... Я завжди буду самотньою!» Рон відповів: «Подивіться навколо, містер Вілсон, ви не бачите всіх друзів у лісі. Вам не потрібно йти на Місяць! Є багато розваг, які ви можете мати прямо тут!» Містер Вілсон мав великий вид на весь ліс і бачив всіх друзів, яких він міг зробити. Він посміхався і був щасливий. Він тоді знав, що весь час у нього було те, що йому потрібно саме там, де він був. Можливо, одного разу він зробить це на Місяць, але йому не потрібно було йти туди зараз. Йому ніколи не потрібно було туди потрапляти.