Чому так складно назвати свого улюбленого музиканта?
У порівнянні з десятьма роками тому відповісти на це питання стало набагато складніше. У стародавні часи пісні індексували композитори. До цифрового віку найпопулярнішими засобами масової інформації були фізичні касети, і природно, що касети групують художники. Крім того, артисти були першим механізмом для відкриття нової музики. Вартість прослуховування нових пісень зазвичай була високою, оскільки було мало способів спробувати нову музику, тому шанувальники, як правило, купували музику від тих же художників для забезпечення якості (і смаку).

З еволюцією музичного потокового мовлення та занепадом індустрії запису гранулярність «слухання музики» значно удосконалилася. Слухачам більше не потрібно купувати цілі касети, а можна вибирати пісні індивідуально. Крім того, алгоритми рекомендацій дозволяють шанувальникам відкривати музику за популярністю, жанром або навіть настроєм. В результаті, музичні шанувальники тепер вибирають зразок з такого широкого спектру артистів, що важко назвати одного фаворита. І через божевільну кількість доступних пісень, Навіть якщо ви слухаєте конкретного артиста найчастіше у вашій колекції, вам може сподобатися тільки невеликий відсоток всіх пісень, які він / вона написав, що призводить до тривожного переконання, що у вас насправді є "улюблений музикант".

З іншого боку, я вважаю, що палитра для музики багато залежить від «середовища». Це може бути фізичне середовище (наприклад, пляж або тренажерний зал), дія (наприклад, робота або приготування їжі), або настрій (наприклад, хліба або психіки). Подобатися або не подобатися певній музиці різко змінюється, коли ці змінні змінюються. До певної міри, я бачу музику більше як інструмент, ніж як форму мистецтва, тому що я шукаю певну користь від музики в різні часи. Однак музичне судження для мене також не є 100% раціональним або утилітарним процесом. Вона все ще дуже багато походить від інтуїції, хоча ця інтуїція сильно пристрасна до факторів навколишнього середовища.