Що потрібно, коли ви бачите блакитний прапор під час гонки?
Гонки
Гонка починається з нагрівального круга, після якого автомобілі збираються на стартову сітку в порядку, в якому вони кваліфікувалися. Цей раунд часто називають формаційним рауном, оскільки автомобілі пробігаються у формації без перегонів (хоча водій, який робить помилку, може відновити втрачений грунт). Потепління дозволяє водіям перевірити стан траси і свого автомобіля, дає шинам можливість нагріватися, щоб збільшити тягу і зчеплення, а також дає екіпажу часу очистити себе і своє обладнання від сітки для початку гонки.


Жак Вілленув кваліфікувався на Гран-прі США 2005 у своєму Sauber C24
Після того, як всі автомобілі сформовані на сітці, після того, як медичний автомобіль позиціонує себе за пакетом, система освітлення над трасою вказує на початок гонки: п'ять червоних вогнів запалюються з інтервалами однієї секунди; вони всі потім вимикаються одночасно після невизначеного часу (зазвичай менше 3 секунд), щоб сигналізувати про початок гонки. Процедура старту може бути відкинута, якщо водій стоїть на сітці або на трасі в небезпечному положенні, що сигналізується підняттям руки. Якщо це станеться, процедура почнеться знову: новий раунд формування починається з вилучення злочинного автомобіля з сітки. Гонка також може бути відновлена в разі серйозної аварії або небезпечних обставин, при цьому первісний старт буде скасований. Гонка може бути розпочата ззаду автомобіля безпеки, якщо контроль перегонів вважає, що початок гонки буде надмірно небезпечним, наприклад, надзвичайно сильні дощі. Починаючи з сезону 2019 року, завжди буде стоячий рестарт. Якщо через сильні дощі старт позаду автомобіля безпеки необхідний, то після того, як траса висушиться достатньо, водії формуються для стоячого старту. Немає жодного туру підготовки, коли гонки починаються за автомобілем безпеки.

За звичайних обставин переможцем гонки є перший водій, який перетнув фінальну лінію після завершення встановленої кількості раундів. Офіцери гонки можуть закінчити гонку рано (виклавши червоний прапор) через небезпечні умови, такі як екстремальні дощі, і вона повинна закінчитися протягом двох годин, хоча гонки, ймовірно, триватимуть так довго тільки в разі екстремальної погоди або якщо автомобіль безпеки розміщений під час гонки. Коли ситуація виправдовує перерву гонки, не припиняючи її, розгортається червоний прапор; з 2005 року дається десятихвилинне попередження, перш ніж гонка відновлюється позаду автомобіля безпеки, який веде поле на один раунд, перш ніж він повернеться на піт-лену (до того часу гонка відновлюється в гоночному порядку з пенупоследнього кола, перш ніж був показаний червоний прапор).

У 1950-х гоночні дистанції варіювалися від 300 км (190 миль) до 600 км (370 миль). Максимальна довжина гонки була скорочена до 400 км (250 миль) в 1966 і 325 км (202 милі) в 1971 році. Довжина гонки була стандартизована до нинішніх 305 км (190 миль) в 1989 році. Однак вуличні гонки, такі як Монако, мають коротші відстані, щоб триматися нижче двохгодинного обмеження.

Водії можуть перевершувати один одного на позиції протягом перегонів. Якщо лідер стикається з позашляховиком (повільнішим автомобілем), який завершив менше обертів, задній маркер показує блакитний прапор, що говорить їм, що вони зобов'язані дозволити лідеру перевершити їх. Повільніший автомобіль, як кажуть, був "забитий" і, як тільки лідер закінчив гонку, класифікується як закінчення гонки "один забитий". Водій може бути забитий чимало разів, будь-яким автомобілем перед ними. Водій, який не завершив більше 90% дистанції, показується як "не класифікований" в результатах.

Протягом всієї гонки водії можуть робити зупинки на питі, щоб поміняти шини і відремонтувати пошкодження (з 1994 по 2009 рік включно, вони також могли заряджати паливо). Різні команди і водії використовують різні стратегії пит-стоп, щоб максимізувати потенціал свого автомобіля. Три сухих з'єднання шин, з різними характеристиками довговічності та зчеплення, доступні для водіїв. Під час гонки водії повинні використовувати два з трьох доступних сполук. Різні сполуки мають різні рівні продуктивності і вибір, коли використовувати який з'єднання є ключовим тактичним рішенням. Різні шини мають різні кольори на їх бокових стінах; це дозволяє глядачам зрозуміти стратегії.

Під час мокроти водії можуть перейти на одну з двох спеціалізованих гумових шин з додатковими шинами (одна «посередня», для м'яких мокроти, наприклад, після недавнього дощу, одна «повний мокрий», для гонок в або відразу після дощу). Водій повинен зробити принаймні одну зупинку для використання двох з'єднань шин; зазвичай робиться до трьох зупинок, хоча додаткові зупинки можуть знадобитися для виправлення пошкоджень або в разі зміни погодних умов. Якщо використовуються дощові шини, водії більше не зобов'язані використовувати обидва типи сухих шин.
Дозвольте лідерові перевершити.