Що таке мітохондріон?
Мітохондріони - це органели, що знаходяться в клітинах більшості еукаріотів, таких як тварини, рослини і гриби. Мітохондрії мають подвійну мембранну структуру і використовують аеробне дихання для створення аденозинтрифосфату (АТФ), який використовується по всій клітині як джерело хімічної енергії. Вони були виявлені Альбертом фон Келлікером в 1857 році в добровільних м'язах комах. Термін мітохондрій придумав Карл Бенда в 1898 році. Мітохондріон широко називають «енергетичним будинком клітини», фразу, яку винайшов Філіп Сікевіц в статті 1957 року з однойменною назвою.

Деякі клітини в деяких багатоклітинних організмах не мають мітохондрій (наприклад, зрілі червоні кров'яні клітини ссавців). Велика кількість одноклітинних організмів, таких як мікроспорідії, парабасаліди і дипломонади, зменшили або перетворили свої мітохондрії в інші структури. Один еукаріот, Monocercomonoides, відомий тим, що повністю втратив свої мітохондрії, а один багатоклітинний організм, Henneguya salminicola, відомий тим, що утримував мітохондріональні органели у зв'язку з повною втратою їх мітохондріального геному.

Мітохондрії зазвичай знаходяться в діапазоні від 0,75 до 3 мкм2 у перехресті, але значно відрізняються за розміром і структурою. Якщо вони не спеціально забарвлені, вони не помітні. Крім постачання клітинної енергії, мітохондрії беруть участь в інших завданнях, таких як сигналізація, диференціація клітин і смерть клітин, а також підтримка контролю над клітинним циклом і ростом клітин. Мітохондріальний біогенез, в свою чергу, тимчасово координується з цими клітинними процесами. Мітохондрії були залучені до декількох людських розладів і станів, таких як мітохондріальні захворювання, серцева дисфункція, серцева недостатність і аутизм.

Кількість мітохондрій в клітині може сильно відрізнятися залежно від організму, тканини і типу клітини. Зрілі червоні клітини крові не мають мітохондрій, тоді як клітини печінки можуть мати більше 2000 клітин. Мітохондріони складаються з відділів, які виконують спеціалізовані функції. Ці відділи або регіони включають зовнішню мембрану, міжмембранний простір, внутрішню мембрану, кристу і матрицю.

Хоча більшість ДНК еукаріотичної клітини міститься в ядрі клітини, мітохондріон має свій власний геном ("мітогеном"), який суттєво схожий на геноми бактерій. Цей висновок привів до загального прийняття ендосимбіотичної гіпотези - що вільно живучі прокаріотичні предки сучасних мітохондрій постійно злилися з еукаріотичними клітинами в далекому минулому, розвиваючись таким чином, що сучасні тварини, рослини, гриби та інші еукаріоти здатні дихати, щоб генерувати клітинну енергію.