Що таке сучасна розмова?
Modern Talking був німецьким поп-музичним дуетом, що складався з аранжира, композитора і продюсера Дітера Болена і співака Томаса Андерса. Вони були відомі як найуспішніший поп-дует Німеччини, і мали ряд хітів синглів, досягаючи перших п'яти в багатьох країнах. Їхні найпопулярніші сингли: «You're My Heart, You're My Soul», «You Can Win If You Want», «Cheri, Cheri Lady», «Brother Louie», «Atlantis Is Calling (S.O.S. «Любов» і «Кадиллак Геронімо».
Modern Talking працювали разом з 1983 по 1987 рік, після чого група розпалася. У 1998 році вони об'єдналися і успішно повернулися, записуючи і випускаючи музику з 1998 по 2003 рік. Дует випустив сингли (багато з яких включали американського репера Еріка Сінглтона), які знову увійшли до першої десятки в Німеччині і за кордоном, одним з яких була перезаписана версія "You're My Heart, You're My Soul '98". Після другого і останнього розпаду дуелю в 2003 році їх глобальні продажі досягли 120 мільйонів синглів і альбомів разом.
Вперше утворені в Західному Берліні на початку 1983 року, вони несподівано стали популярними на початку 1985 року з "You're My Heart, You're My Soul", з яким вони зайняли перші десять позицій в 35 країнах, включаючи їхню батьківщину, де сингл перебував на вершині протягом шести тижнів поспіль, сингл врешті-решт продав вісім мільйонів копій по всьому світу. Пісня була слідом за іншим номер один хіт, «You Can Win If You Want», який був випущений в середині 1985 року з дебютного альбому The 1st Album. Альбом отримав сертифікат платини в Німеччині за продажі понад 500 000 екземплярів.

Незабаром після другого хіту Modern Talking випустили сингл «Cheri, Cheri Lady», який також швидко піднявся на вершину чартів у Західній Німеччині, Швейцарії, Австрії та Норвегії, тим часом увійшовши в десятку перших у Швеції та Нідерландах. Сингл, будучи єдиним треком, випущеним з їхнього другого альбому Let's Talk About Love, зумів підштовхнути альбом до платинового статусу в Західній Німеччині з продажами понад 500 000. Успіх продовжився ще двома синглами No 1, «Brother Louie» і «Atlantis Is Calling (S.O.S. Для кохання)», обидва з третього альбому, Ready for Romance. Дует також зайняв високі позиції з шостим синглом "Geronimo's Cadillac" з четвертого альбому "In the Middle of Nowhere" і "Jet Airliner" з п'ятого альбому "Romantic Warriors".

Через їх недовірливість отримав шостий альбом, Болен оголосив про закінчення проекту під час інтерв'ю, в той час як Андерс був в Лос-Анджелесі. Це викликало подальші ворожість між двома, які мали бурхливі і сварливі стосунки навіть тоді, коли вони були разом. За словами Болена, основною причиною розпаду групи була тодішня дружина Андерса Нора, яка відмовилася від того, щоб її чоловіка інтерв'ювали жіночі журналісти, і постійно вимагала величезних змін у шоу, відео або записи, факт, який Андерс пізніше визнав у своїй біографії. Після останнього телефонного дзвінка, під час якого обидва чоловіки сильно ображали один одного, вони відмовилися говорити один з одним більше 10 років.

Протягом цієї епохи сучасні розмови були успішними в Європі, Азії, Південній Америці, на Близькому Сході та в Ірані. У Сполученому Королівстві вони потрапили в топ-п'ять лише один раз, з піснею "Брат Луї". У 1985 році RCA підписала контракт з Modern Talking і випустила свій перший альбом в США, але вони залишилися майже невідомими в Північній Америці, ніколи не з'являючись на американських чартах. Вони випускали два альбоми щороку між 1985 і 1987 роками, а також просували свої сингли по телебаченню по всій Європі, продавши шістдесят п'ять мільйонів альбомів протягом трьох років.

Примітно, що Modern Talking були однією з перших західних блокових груп, яким дозволили продавати свої записи в Радянському Союзі. Після чотирьох десятиліть цензури Холодної війни і обмежень на імпорт, реформи Михайла Горбачова в 1986 році відкрили радянську сферу для західних банд, включаючи Modern Talking на вершині своєї популярності. В результаті вони продовжують підтримувати велику фан-базу в Східній Європі.

З 1987 по 1997 рік
Відразу після розпаду дуелю в середині 1987 року, Болен сформував свій власний проект під назвою Blue System і досяг декількох високих позицій на чартах, з піснями, такими як «Sorry Little Sarah», «My Bed Is Too Big», «Under My Skin», «Love Suite», «Laila» і «Déjà vu». Тим часом, Андерс пішов соло, туруючи під назвою Modern Talking на декількох континентах до початку 1989 року, коли він почав записувати деякі з його нового поп-подібного матеріалу в Лос-Анджелесі і Лондоні, а також у своїй рідній країні. Андерс записав п'ять сольних альбомів на англійській мові: Different, Whispers, Down on Sunset, When Will I See You Again і Souled, а один з його альбомів також був записаний на іспанській мові Barcos de Cristal. Він був більш успішним в зарубіжних країнах, ніж у своїй країні, але він також досяг декількох хітів в Німеччині. Незважаючи на всі сварки і розбіжності, які Болен і Андерс потрапили один до одного в минулому, вони почали залишатися в контакті знову після того, як Андерс повернувся в Кобленц, Німеччина в 1994 році.

1998–2003: зустріч
На початку 1998 року дует об'єднався і вперше виступив разом у березні на німецькому телешоу Wetten, dass..?. Вони випустили реміксовану версію свого синглу 1984 року "You're My Heart, You're My Soul", в якому Ерік Сінглтон виступає на реп-вокалі. Їхній перший альбом Back for Good, який включав в себе чотири нові треки, а також всі попередні хіти, змішані з сучасними методами, залишився на першому місці в Німеччині протягом п'яти тижнів поспіль і зумів очолити чарти в п'ятнадцяти країнах, в кінцевому підсумку продавши три мільйони примірників тільки в Європі. Дует отримав нагороду за найкращий німецький гурт на World Music Awards того ж року. Послідовний альбом Alone також пішов прямо на перше місце в Німеччині і був дуже успішним в інших країнах; альбом встиг продати більше одного мільйона одиниць тільки в Європі.

Болен і Андерс слідували моделі Modern Talking 1980-х років, коли вони вирішили випустити два сингли з кожного альбому, як і раніше. Серія синглів і ще чотири альбоми послідували, такі як Year of the Dragon, America, Victory і Universe. Після того, як вони досягли точки, де вони вже зібрали понад 400 золотих і платинових нагород по всьому світу, Болен і Андерс вирішили знову розлучитися в 2003 році, незадовго до випуску іншої кращої збірки. Другий розрив, здається, був спровокований переважно негативним зображенням Андерса Боленом, написаним в його автобіографії, опублікованій 4 жовтня 2003 року. У ході всіх суперечок, які зрештою призвели до розпаду дуету, Болен був залучений до Deutschland sucht den Superstar (DSDS), німецького видання британського Pop Idol. Компіляційний альбом був випущений в 2003 році під назвою The Final Album, який містив всі сингли дуелу. Томас Андерс почав іншу сольну кар'єру відразу після закінчення Modern Talking, в той час як Болен почав присвячувати більшу частину свого часу новим талантам, особливо тим, які він виявив на DSDS.