На основі референтного тексту надається короткий огляд основних цілей Федеральної резервної системи.
Федеральна резервна система (часто скорочується як Федеральна резервна система, або просто ФРС) є центральною банківською системою Сполучених Штатів. Вона була створена 23 грудня 1913 року, з набуттям чинності Законом про Федеральну резервну систему, після серії фінансової паніки (особливо паніки 1907 року), що призвела до бажання централізованого контролю над грошовою системою з метою полегшення фінансових криз. Протягом багатьох років події, такі як Велика депресія 1930-х років і Велика рецесія 2000-х років, призвели до розширення ролей і відповідальності Федеральної резервної системи.

Конгрес встановив три ключові цілі для монетарної політики в Законі про Федеральну резервну систему: максимізація зайнятості, стабілізація цін і скорочення довгострокових процентних ставок. Перші два цілі іноді називають подвійним мандатом Федеральної резервної системи. Його обов'язки розширилися протягом багатьох років і в даний час також включають нагляд і регулювання банків, підтримку стабільності фінансової системи, а також надання фінансових послуг депозитарним установам, уряду США та іноземним офіційним установам. ФРС також проводить дослідження в економіці і надає численні публікації, такі як Бежева книга і база даних FRED.

Федеральна резервна система складається з декількох шарів. Його керує президентська рада губернаторів або Федеральна резервна рада (ФРС). Дванадцять регіональних Федеральних резервних банків, розташованих у містах по всій країні, регулюють і контролюють приватні комерційні банки. Національно чартовані комерційні банки зобов'язані зберігати акції в, і можуть обирати деяких членів правління, Федеральний резервний банк свого регіону.

Федеральний комітет відкритого ринку (FOMC) визначає монетарну політику. Вона складається з усіх семи членів правління і дванадцяти регіональних президентів Федерального резервного банку, хоча лише п'ять президентів банків одночасно голосують - президент Нью-Йоркського резервного фонду і чотири інших, які ротують через однорічні терміни голосування. Також існують різні консультативні ради. [список 2] Вона має унікальну структуру серед центральних банків, а також незвичайна в тому, що Департамент казначейства США, суб'єкт поза центральним банком, друкує використовувану валюту.

Федеральний уряд встановлює зарплати семи губернаторів ради, і він отримує всі річні прибутки системи, після того, як були виплачені дивіденди на капітальні вкладення членських банків, і баланс рахунків зберігається. У 2015 році Федеральна резервна система заробила чистий дохід у розмірі $ 100,2 млрд і переклала $ 97,7 млрд до казначейства США, а дохід у 2020 році склав приблизно $ 88,6 млрд з переказами до казначейства США в розмірі $ 86,9 млрд. Незважаючи на те, що Федеральна резервна система є інструментом уряду США, вона вважає себе "незалежним центральним банком, тому що її рішення про грошову політику не повинні бути схвалені президентом або будь-ким іншим у виконавчих або законодавчих галузях уряду, вона не отримує фінансування, призначене Конгресом, і терміни членів ради губернаторів охоплюють кілька президентських і конгресних термінів".
Основними цілями Федеральної резервної системи є максимізація зайнятості, стабілізація цін і помірні довгострокові процентні ставки.