Чи можете витягнути з цієї літератури 5 найважливіших характеристик Місяця в одному параграфі?
Місяць є єдиним природним супутником Землі. Це п'ятий за величиною супутник Сонячної системи і найбільший і наймасивніший по відношенню до своєї батьківської планети, з діаметром приблизно однієї чверті, що Земля (порівнянний з шириною Австралії). Місяць - це об'єкт планетарної маси з диференційованим скелястим тілом, що робить його супутниковою планетою за геофізичними визначеннями терміну і більше, ніж всі відомі карликові планети Сонячної системи. Його поверхнева гравітація становить приблизно одну шосту частину поверхневої гравітації Землі на рівні 0,1654 г, а супутник Юпітера Іо є єдиним супутником Сонячної системи, який має більш високу поверхневу гравітацію і щільність.

Місяць обертається навколо Землі на середній відстані 384 400 км (238 900 миль), або приблизно в 30 разів в діаметрі Землі. Його гравітаційний вплив є головним двигуном припливів Землі і дуже повільно продовжує день Землі. Орбіта Місяця навколо Землі триває 27,3 дні. Протягом кожного синодичного періоду 29,5 днів кількість видимої поверхні, освітленої Сонцем, варіюється від нуля до 100%, що призводить до місячних фаз, що складають основу місячних місячних. Місяць припливно замкнений до Землі, що означає, що довжина повного обертання Місяця на своїй осі призводить до того, що його однакова сторона (близька сторона) завжди повертається до Землі, а дещо довший місячний день такий же, як і синодний період. Однак 59% від загальної поверхні Місяця можна побачити з Землі через циклічні зрушення в перспективі, відомі як бібліотекація.

Найбільш поширеним поясненням походження вважається те, що Місяць сформувався 4,51 мільярда років тому, незадовго після Землі, з уламків від гігантського зіткнення між планетою і гіпотетичним тілом розміром з Марс під назвою Тея. Потім він відступив на більш широку орбіту через приливну взаємодію з Землею. Близька сторона Місяця відзначається темними вулканічними маріями («мор'ями»), які заповнюють проміжки між яскравими стародавніми кораловими височинами і видатними кратерами удару. Більшість великих ударних басейнів і морських поверхонь були на місці до кінця імбрійського періоду, приблизно три мільярди років тому. Місячна поверхня досить неріфлекторна, з відбиттям місячної ґрунту порівнянним з асфальтом. Однак, завдяки великому кутовому діаметру, повний місяць є найяскравішим небесним об'єктом на нічному небі. Зовнішній розмір Місяця майже такий же, як і Сонця, що дозволяє йому закривати Сонце майже повністю під час загального сонячного затемнення.

Як видатність Місяця на небі Землі, так і його регулярний цикл фаз забезпечили культурні посилання і впливи для людських суспільств протягом всієї історії. Такі впливи можна знайти в мові, системах календаря, мистецтві та міфології. Першим штучним об'єктом, який досяг Місяця, був радянський безпілотний космічний апарат Luna 2 в 1959 році; це було слідом за першим успішним м'яким посадкою Luna 9 в 1966 році. Єдиними людськими місячними місіями на сьогоднішній день є американська програма «Аполлон», яка з 1969 по 1972 рік приземлила 12 людей на поверхню Землі. Ці і пізніше безпілотні місії повернули місячні скелі, які були використані для розробки детального геологічного розуміння походження Місяця, внутрішньої структури і подальшої історії. Місяць є єдиним небесним тілом, відвіданим людиною.
Місяць є унікальним супутником Землі, приблизно на четверту частину розміру Землі, 4,51 року, єдиним небесним тілом, відвіданим людиною, і обертається навколо Землі за 27,3 дня.