Виходячи з наведеного пункту, в чому різниця між законом Амдаля і законом зменшення прибутку?
Закон Амдаля часто плутається з законом зменшення доходів, тоді як тільки особливий випадок застосування закону Амдаля демонструє закон зменшення доходів. Якщо вибрати оптимально (з точки зору досягнутого прискорення) те, що потрібно поліпшити, то ви побачите монотонно зменшуються поліпшення, як ви поліпшуєте. Якщо, однак, вибирається не оптимально, після вдосконалення субоптимального компонента і переходу до вдосконалення більш оптимального компонента, можна побачити збільшення прибутку. Зверніть увагу, що часто раціонально вдосконалювати систему в порядку, який є "неоптимальним" в цьому сенсі, враховуючи, що деякі вдосконалення є більш складними або вимагають більшого часу розробки, ніж інші.

Закон Амдаля являє собою закон зменшення прибутку, якщо ви розглядаєте, який вид прибутку ви отримуєте, додавши більше процесорів до машини, якщо ви працюєте з обчисленням фіксованого розміру, який буде використовувати всі доступні процесорів до їхньої здатності. Кожен новий процесор, доданий до системи, додасть менше корисної потужності, ніж попередній. Кожного разу, коли кількість процесорів збільшується вдвічі, співвідношення прискорення зменшується, оскільки загальна пропускна здатність рухається до межі 1/(1 − p).

Цей аналіз нехтує іншими потенційними бар'єрами, такими як пропускна здатність пам'яті та пропускна здатність I/O. Якщо ці ресурси не збільшуються з кількістю процесорів, то просто додавання процесорів дає ще більш низький прибуток.

Закон Амдаля означає, що для прискорення реальних програм, які мають як серійні, так і паралельні частини, потрібні гетерогенні обчислювальні методики. Існують нові моделі прискорення та споживання енергії, засновані на більш загальному представленні гетерогенності, що називається гетерогенністю нормальної форми, які підтримують широкий спектр гетерогенних багатоядерних архітектур. Ці методи моделювання спрямовані на передбачення енергоефективності системи та діапазонів продуктивності, а також сприяють дослідженню та розробці на рівнях апаратного та системного програмного забезпечення.
Закон зменшення прибутку являє собою особливий випадок застосування закону Амдаля. У тексті наведено приклад сценарію, в якому закон Амдаля являє собою закон зменшення прибутку. У цьому сценарії запускається обчислення фіксованого розміру, яке використовуватиме всі доступні процесори до своєї потужності і розглядає, якого виду повернення можна досягти, додавши більше процесорів до машини. Застосування закону Амдаля говорить нам, що кожен новий процесор, доданий до системи, додасть менше корисної потужності, ніж попередній. Іншими словами, кожен новий процесор приносить зменшуючий прибуток.