Підсумовуйте Брауна проти Ради освіти Топеки в одному реченні.
Brown v. Board of Education of Topeka, 347 U.S. 483 (1954), було важливим рішенням Верховного суду США, який вирішив, що американські державні закони, що встановлюють расову сегрегацію в державних школах, є неконституційними, навіть якщо сегреговані школи інакше рівні за якістю. Рішення частково скасувало рішення суду 1896 року Plessy v. Ferguson, який вважав, що закони про расову сегрегацію не порушують Конституцію США, якщо умови для кожної раси були однаковими за якістю, доктрина, яка стала відома як "окремий, але рівний". Рішення суду в Браун проклав шлях до інтеграції і був великою перемогою руху за громадянські права, і модель для багатьох майбутніх наслідків судових справ.

Основна справа почалася в 1951 році, коли державна шкільна система в Топека, штат Канзас, відмовилася записати дочку місцевого чорного резидента Олівера Брауна в початкову школу, найближчу до їхнього дому, замість того, щоб вимагати, щоб вона їздила на автобус до сегрегованої чорної школи далі. Браунс і 12 інших місцевих чорних сімей у подібних ситуаціях подали до федерального суду США класовий позов проти Ради освіти Топеки, стверджуючи, що її політика сегрегації була неконституційною. Спеціальний трисудовий суд окружного суду США для округу Канзас виніс вирок проти браун, спираючись на прецедент Plessy v. Ferguson і його доктрину "окремої, але рівної". Браунс, представлений головним адвокатом NAACP Тургудом Маршаллом, потім оскаржив рішення безпосередньо до Верховного суду.

У травні 1954 року Верховний суд одноголосно ухвалив рішення 9:0 на користь Браун. Суд вирішив, що "окремі навчальні заклади по суті нерівні", і тому закони, які їх накладають, порушують клаузулу про рівний захист чотирнадцятої поправки до Конституції США. Однак 14 сторінок рішення не виклали жодного способу припинення расової сегрегації в школах, а друге рішення Суду в Brown II (349 U.S. 294 (1955)) тільки наказало державам десегрегувати "з усією навмисною швидкістю".

У Південних Сполучених Штатах, особливо в «Глибокому Півдні», де глибоко закріпилася расова сегрегація, реакція більшості білих людей на Брауна була «шумною і завзятою». Багато південних урядових і політичних лідерів прийняли план, відомий як «Масовий Опір», створений сенатором штату Вірджинія Гаррі Бердом, щоб знешкодити спроби змусити їх десегрегувати свої шкільні системи. Через чотири роки, у справі Купер проти Аарона, Суд підтвердив своє рішення в Браун, і чітко заявив, що державні чиновники і законодавці не мали повноважень скасувати його рішення.
Браун проти Ради освіти Топеки було одностайним рішенням Верховного суду США 1954 року про те, що расова сегрегація в державних школах США була неконституційною, що відкрило шлях для громадянських прав і расової інтеграції.