Що таке голографічний принцип?
Голографічний принцип є аксіомою в теоріях струн і передбачуваною властивістю квантової гравітації, яка стверджує, що опис об'єму простору можна вважати кодованим на нижчевимірній межі до регіону - наприклад, на світлоподібній межі, як гравітаційний горизонт.

Голографічний принцип стверджує, що ентропія звичайної маси (не тільки чорних дір) також пропорційна площі поверхні, а не обсягу; сам цей обсяг є ілюзорним, і Всесвіт насправді є голограмою, яка є ізоморфною до інформації, «вписаної» на поверхні її межі.

Спочатку запропонований Джерардом Хоуфтом, він отримав точну інтерпретацію теорії струн Леонардом Сюскіндом, який поєднав свої ідеї з попередніми ідеями 'т Хоуфта і Чарльза Торна. Леонард Сускінд сказав: «Тривимірний світ звичайного досвіду – Всесвіт, наповнений галактиками, зірками, планетами, будинками, бульдогами і людьми – є голограмою, зображенням реальності, кодованим на віддаленій двовимірній поверхні». Як зазначив Рафаель Буссо, Торн спостерігав у 1978 році, що теорія струн допускає нижчевимірне опис, в якому гравітація виникає з неї в тому, що тепер називається голографічним способом. Основним прикладом голографії є кореспонденція AdS/CFT.