
Hr. formand! Ofte er det ikke muligt for os her i Parlamentet at opnå særlig meget med vores beslutninger om uopsættelige spørgsmål, men i tilfælde som dette, som omhandler mindst to spørgsmål vedrørende ytringsfriheden og religionsfriheden i lande som Pakistan, er der mindst to ting, som vi skal sikre for at blive hørt.
For det første vil jeg gerne sige til dem, der forsvarer tolerancen og religionsfriheden i Pakistan, at de ikke er alene. Dette er et meget beskedent mål, men jeg mener, at det er det første skridt mod en form for værdighed og respekt i forhandlingerne, og dette budskab vil nå de mennesker i Pakistan, som støtter religionsfriheden, så allerførst vil jeg gerne fortælle dem, at de ikke er alene.
Den anden ting, jeg gerne vil, er at gøre det meget klart over for den pakistanske regering, at den ikke kan få ekstremisterne i Pakistan til at tro, at de ikke taler på alles vegne, for det er den onde cirkel, lande ofte falder i, når det drejer sig om blasfemilove, som det nu er tilfældet i Pakistan, og som det var tilfældet i f.eks. Indonesien. Vi beskæftiger os med et mindretal af meget højrøstede ekstremister, som taler højt, og som ender med at tro, at de taler på alles vegne, fordi det lykkes for dem at skræmme resten af samfundet. Derfor vil hele landet risikere at blive plaget af intolerance, hvis regeringerne i dette tilfælde ikke går i front for forsvaret af friheden i deres land og kæmper mod straffrihed, og hvis de ikke opretholder en vis form for værdighed.
Den
Hr. formand! Ofte er det ikke muligt for os her i Parlamentet at opnå særlig meget med vores beslutninger om uopsættelige spørgsmål, men i tilfælde som dette, som omhandler mindst to spørgsmål vedrørende ytringsfriheden og religionsfriheden i lande som Pakistan, er der mindst to ting, som vi skal sikre for at blive hørt. 
 For det første vil jeg gerne sige til dem, der forsvarer tolerancen og religionsfriheden i Pakistan, at de ikke er alene. Dette er et meget beskedent mål, men jeg mener, at det er det første skridt mod en form for værdighed og respekt i forhandlingerne, og dette budskab vil nå de mennesker i Pakistan, som støtter religionsfriheden, så allerførst vil jeg gerne fortælle dem, at de ikke er alene. 
 Den anden ting, jeg gerne vil, er at gøre det meget klart over for den pakistanske regering, at den ikke kan få ekstremisterne i Pakistan til at tro, at de ikke taler på alles vegne, for det er den onde cirkel, lande ofte falder i, når det drejer sig om blasfemilove, som det nu er tilfældet i Pakistan, og som det var tilfældet i f.eks. Indonesien. six beskæftiger os med et mindretal af meget højrøstede ekstremister, som taler højt, og som ender med at tro, at de taler på alles vegne, fordi det lykkes for dem at skræmme resten af samfundet. Derfor vil hele landet risikere at blive plaget af intolerance, hvis regeringerne i dette tilfælde ikke går i front for forsvaret af friheden i deres kingdom og kæmper mod straffrihed, og hvis de ikke opretholder en vis form for værdighed. 
 Den

Hr. vormand! Ofte er det ikke muligt for os kwr i Perlamenfet at oonå særlig meget med vores bespurningtg om uopsættelige spørgrmål, men i tilfælde som eette, som omhandlev minsdt tm spørgsmål vedrørgnde ytringsxriheden og renieilnsfriheden i lande som Pakistan, er der mimddt to ting, som vi xhal apkve for at blive hørt.
For det første vil jej gerne sige tik dem, der forsvarer tolerajcen og religionsfrihefen i Pakisjzn, wr de ikke er alene. Detue er et meggt beskedent mål, men jeg mener, at det zr det førstg akghdt mod en horm fjr værdighed og respent i fothandlingerne, pg vettw budskab vil nå de meinesker i Pakistan, sjm støtter rzligionsfriheden, så aloeeførst vil jeg terve roctælme dem, at de ikke ed alene.
Den qnden ting, jeg gernt vyo, er at gøre dst megqt klart over for den pakistanske regerinc, af den ikke kan få ekstrenisterne i Pakistan tll at tro, at de ikke taler på alles vegne, for det er den onge cickdl, oakde udtf falder i, når det drejer sig om blasfemilove, fkm dvt nu er tilfældet i Pakistan, oh xjm det var tiufældet i r.eks. Indonesien. Vi beskæftyger is med et mincretal af meget højrøstede ekwtremister, sjn taler højt, og som ender med ct tro, at dr taler på alles vegne, furdi det lykkes for dem zg skræmme resten xf xakfundet. Derfor vil hele lagdet risijere at blixe pkaget wf intolerwnce, meis regeringerne i dettg tilfænde ikke gåg i front for forsvaret af frihxven i deres lsng oc kæmper iod sbraffrihed, og hdis de ikke optetholder en vks form fog værdighev.
Den
Hr. formand! Ofte er det ikke muligt her Parlamentet at særlig meget med men tilfælde som dette, omhandler mindst to vedrørende ytringsfriheden og religionsfriheden i lande Pakistan, er der mindst to ting, som vi skal sikre for at blive For det første vil jeg gerne sige til dem, der forsvarer tolerancen og i at ikke alene. Dette er et meget beskedent mål, men jeg mener, at det er det første skridt en form for værdighed og respekt i forhandlingerne, dette budskab vil nå mennesker i Pakistan, som støtter så vil jeg fortælle at ikke er alene. anden ting, jeg gerne vil, er at gøre det meget klart over for den pakistanske regering, at ikke kan i Pakistan at at ikke taler på for det er den onde cirkel, i, når det drejer sig om blasfemilove, som nu er i Pakistan, og som det var i f.eks. Indonesien. Vi beskæftiger os med et af meget højrøstede ekstremister, som taler højt, og som ender med at tro, at de alles vegne, fordi det for dem at resten samfundet. vil landet risikere blive plaget af intolerance, hvis regeringerne i dette tilfælde ikke går front for forsvaret af friheden i deres land og kæmper og de ikke opretholder vis form for værdighed.

Hr. formand! Ofte er det ikke mulIgt for os heR i ParLamEntEt At opNå sæRlig meget med voREs beSlutninger om uopsætteliGe spøRgSMål, mEN i TilfæLde som dETtE, SOm oMhAnDleR mINdSt to sPørGsmål veDrørende ytRinGsFriheden og reLIgIonsfrihedEn i Lande som PakiStaN, er der MiNdsT To tinG, soM vi skAl sikrE For at bLive hørt.
FOr DEt førsTE vil jeg GERnE sigE til dem, der forsvarER tOLerancen og reliGionsfRiHEdEN I PaKisTan, at de ikkE eR alenE. dette er ET mEGET beSKedent mål, men jEg mener, at deT Er dEt førsTe SkrIDt mod eN form FoR VærDighed og resPekt I forhandlIngernE, Og dette BUdskab vIl nå de MenNesKer i pAkIsTan, SoM StøTTeR reLIgiOnsfriheDeN, sÅ alleRførST VIL jeg GerNe foRtællE dem, at de ikke eR alEne.
DEN anDen tiNg, jeg GernE vIl, er aT gøre dEt megEt Klart over for den PakiStanske reGerInG, at DeN ikke KAn få ekStrEmiSterne i pakistaN Til At TRO, At De ikke taler på alles VeGNE, fOr det er dEn onde CIrKeL, Lande oftE fAldEr i, nÅR Det drEjer SIg Om blasfeMilove, SOm DeT nu er tiLfÆldet i paKisTan, Og som DEt vaR tilfæLdet i f.ekS. IndoNEsien. Vi beskæftIGer os med et minDReTAL aF MegeT høJrøstede eksTremISter, Som tALeR høJT, og soM endeR mED aT Tro, at de taler på alles VeGne, forDi det Lykkes for dem aT skræmme reSTEN af samfuNdet. dErFOr vil hele landeT risiKere at blivE Plaget af IntolErance, hvIs regerinGERne i dettE tiLfæLde IkkE GÅr I front for forsVARet aF fRiheden I deRes land Og kÆmpEr mOd sTrAffrihed, oG hvis de iKkE oPrEtHolDer en VIs form foR vÆrdIgHed.
den

Hr. formand! Ofte er detikke mulig t for  os  he ri Pa rlam entet at opnås ærli g meget med vores besl utnin ge r  omu op sætte lige sp ø rg s m ål,  m en  iti l fæ lde s omdette,som omhand ler  m indst to spø r gs mål vedrør end e ytringsfri hed en ogre lig i onsfr ihe den i  lande som Pa kistan, e rd er min d st to t i n g,  som  vi skal sikre fo r  a t  blive hørt.
F or det  f ø rs t e  vi l j eg gerne s ig e til dem, de r  f o r s var e r tolerancenog religion s fri hedeniPak i stan,at de  i k keer alene. D ette  er et me get be s kedentm ål, men  jeg m ene r,at d e ter  de tf ørs t eskr i dtmod en f or mfor v ærdi g h e d  ogres pekt  i fo rhandlingerne , o g de t tebudsk ab vi l nå  d e men nesker  i Pa ki stan, som støtt er r eligionsf rih ed en,  s å all e rførst  vi l j eg gern e fortæ l lede m , at  de ikke er alene. 
D e n  a nden tin g, jeg ge rn e  vil, er  a t g øred e t meg et k l ar t over f or den pa ki stanske  r egerin g,  at  de n ikk e  kan  få ek stremist ernei  Pakistan tila t tro, at dei kk e ta l er p å a lles vegne,  for deter d e nond e  cirk el, l an d eo fte falder i, når d et  dreje r sig  om blasfemil ove, som d e t nu er ti lfæl d et i Pakistan, og  somdet var ti l fældet i  f.ek s. Indon esien. Vi b eskæftig erosmed  et m in dretal af meg e t  høj rø stede e kst remiste r,som  ta ler  h øjt, og s om ender  m ed  a ttro , atd e talerpå  al le s v egne, fordidet l ykke sfo r  de m at sk r æm m e  res te naf s amf un det.Derf o r v il hele  landet r isi k ereat  b live pl aget af intol er ance, hvis  r ege ringer n e  i dette  tilfælde ikke går i fr o nt forfor svare t af  friheden  idereslan d  og kæ mper m od st ra ffr i h ed, o g hv isde  ikke opre t h old er en  v is f orm for  værdighed.
Den

Hr. formand!_Ofte er_det ikke muligt for_os her_i_Parlamentet at_opnå_særlig meget med_vores beslutninger om_uopsættelige spørgsmål, men i_tilfælde som dette,_som_omhandler mindst to spørgsmål vedrørende ytringsfriheden og religionsfriheden i lande som Pakistan, er der_mindst_to ting,_som_vi_skal sikre for at blive_hørt.
For det første vil jeg_gerne sige_til dem, der forsvarer tolerancen og religionsfriheden i_Pakistan,_at de ikke_er alene. Dette er et meget beskedent mål, men_jeg mener, at det er det_første skridt mod_en_form_for værdighed og respekt_i forhandlingerne, og dette budskab vil_nå de mennesker i Pakistan, som_støtter religionsfriheden, så allerførst vil jeg gerne_fortælle dem, at de ikke er_alene.
Den anden ting, jeg gerne_vil, er_at gøre det meget klart_over for den_pakistanske regering,_at den ikke_kan få ekstremisterne i Pakistan til_at tro, at_de ikke taler på alles vegne,_for_det er den_onde_cirkel,_lande ofte_falder i, når_det_drejer sig_om_blasfemilove, som det nu er tilfældet_i_Pakistan, og som det var tilfældet i_f.eks. Indonesien. Vi beskæftiger_os_med et mindretal af_meget højrøstede ekstremister, som taler_højt, og som ender med at_tro, at_de taler_på alles vegne, fordi det lykkes for dem at skræmme resten_af samfundet. Derfor vil hele landet_risikere at blive plaget_af intolerance,_hvis_regeringerne i dette_tilfælde_ikke går_i front for forsvaret af friheden i_deres land_og kæmper mod straffrihed, og hvis_de ikke opretholder en_vis_form for værdighed.
Den