<http://schema.org/articleBody>
"&amp;quot;E nlairament immediat&amp;quot;, comunica per r\u00E0dio Carles Manich un cop ha comprovat que tots els indicadors del seu ultralleuger funcionen correctament. Pocs segons despr\u00E9s les rodes deixen de tocar terra. El Carles \u00E9s instructor de vol i propietari de l&amp;#039;Aeroclub Costa Brava des de l&amp;#039;any 1983. &amp;quot;Vaig ser el primer a introduir a Espanya un avi\u00F3 ultralleuger esportiu&amp;quot;, informa, orgull\u00F3s.Aquests avions s&amp;#039;enlairen a poc m\u00E9s de 60 km/h i la seva velocitat de creuer est\u00E0 entre els 140 km/h i els 160 km/h. No necessiten gaire m\u00E9s de 100 metres de pista per aterrar i poden fer-ho en gaireb\u00E9 qualsevol lloc. &amp;quot;Un cop a l&amp;#039;aire el primer que es veu \u00E9s la desembocadura al mar del riu Ter, en una banda els camps d&amp;#039;arr\u00F2s i a l&amp;#039;altra el golf de l&amp;#039;Empord\u00E0&amp;quot;, descriu el Carles.A l&amp;#039;aeroclub hi treballen tamb\u00E9 el seu fill, durant els mesos d&amp;#039;estiu, i un altre instructor, Raimon Gispert, que abans pilotava avions comercials. &amp;quot;He portat avions grans durant uns quants anys per\u00F2 ara m&amp;#039;he adonat que aqu\u00ED \u00E9s on puc volar de veritat&amp;quot;, expressa el Raimon. Carles Manich fill, per la seva banda, ajuda en tot el que li demanen: \u00E9s oficial de vol i a m\u00E9s s&amp;#039;encarrega totes les nits dels sopars que des de fa un any ofereix el club. &amp;quot;Dinars sempre n&amp;#039;hav\u00EDem fet, per\u00F2 des de l&amp;#039;any passat obrim als vespres. Normalment agafem grups grans i servim menjar afric\u00E0 que prepara la nostra cuinera, l&amp;#039;Uma.&amp;quot; Volar, menjar i sobretot desconnectar es converteixen en prioritats en aquest petit rac\u00F3 de m\u00F3n que Carles Manich ha aconseguit crear. &amp;quot;La gent ve aqu\u00ED i s&amp;#039;oblida de tots els problemes, les converses es tornen animades, el temps s&amp;#039;alenteix i no hi ha pressa. D&amp;#039;aix\u00F2 es tracta, en el fons, de volar i deixar a terra totes les preocupacions&amp;quot;, comenta mentre a sota, a no m\u00E9s de 150 metres, les onades trenquen contra les illes Medes. &amp;quot;Des d&amp;#039;aquesta altura pots veure el fons del mar, els bancs de peixos i fins i tot alguns submarinistes&amp;quot;.A terra, una vintena d&amp;#039;avions esperen dins l&amp;#039;hangar que els seus propietaris els treguin a volar. El Carles explica que els m\u00E9s aficionats fan trajectes llargs -&amp;quot;la setmana passada uns van volar fins a Sardenya&amp;quot;-, i que ni la gasolina, ni l&amp;#039;autonomia, ni trobar un terreny per aterrar s\u00F3n un problema. En primer lloc, perqu\u00E8 un ultralleuger pot rec\u00F3rrer una dist\u00E0ncia d&amp;#039;unes cinc hores sense haver de fer gasolina. En segon lloc, perqu\u00E8 en els \u00FAltims deu anys el n\u00FAmero d&amp;#039;aeroclubs ha augmentat molt: &amp;quot;Nom\u00E9s a Catalunya ja n&amp;#039;hi ha 30, i a Espanya, 450&amp;quot;. Finalment, perqu\u00E8 &amp;quot;com que funcionen amb combustible convencional, en qualsevol moment \u00E9s possible aterrar en una carretera per on no passin gaires cotxes i fer gasolina en una gasolinera.Revisions dels avionsCada 100 hores de vol els avions han de passar revisions obligat\u00F2ries, de les quals s&amp;#039;encarrega ell mateix. &amp;quot;La vida d&amp;#039;aquests aparells \u00E9s molt llarga perqu\u00E8 a cada revisi\u00F3 vas canviant peces i aix\u00ED sempre es mantenen com nous&amp;quot;. El Carles, a m\u00E9s, es dedica tamb\u00E9 a la fabricaci\u00F3 d&amp;#039;avions. Des que va comen\u00E7ar fins ara n&amp;#039;ha fabricat i venut 500.Ell remarca que &amp;quot;aquesta afici\u00F3 surt m\u00E9s econ\u00F2mica que comprar i mantenir una llanxa, per exemple&amp;quot;. Per\u00F2 no tothom es compra un avi\u00F3. Moltes de les persones que volen ho fan amb algun dels instructors de l&amp;#039;aeroclub amb classes d&amp;#039;una hora. El preu \u00E9s de 120 euros i el recorregut es decideix segons els desitjos del client i les condicions clim\u00E0tiques. En un dia d&amp;#039;agost, que \u00E9s quan ve m\u00E9s gent, es poden arribar a fer fins a deu hores de classes. &amp;quot;A l&amp;#039;estiu comencem a les 9 del mat\u00ED i mentre hi ha demanda no deixem de volar fins que se&amp;#039;n va el sol, cap a les 9 de la nit. A l&amp;#039;hivern, en canvi, \u00E9s m\u00E9s tranquil i fins que no arriba el cap de setmana poca gent pot escapar-se per gaudir d&amp;#039;una estona de vol&amp;quot;.Per\u00F2 els projectes del Carles van m\u00E9s enll\u00E0. &amp;quot;Estic preparant l&amp;#039;obertura d&amp;#039;un aeroclub com el de l&amp;#039;Empord\u00E0 a Tanz\u00E0nia. La idea \u00E9s sobrevolar la sabana a poca velocitat i a no gaire altura per poder contemplar els animals des de l&amp;#039;aire&amp;quot;, explica entusiasmat amb vista a la futura expansi\u00F3. I aix\u00F2 no \u00E9s tot: d&amp;#039;aqu\u00ED poc temps el Carles veur\u00E0 realitzat un dels seus somnis: &amp;quot;He aconseguit una r\u00E8plica exacta de l&amp;#039;avioneta de la pel\u00B7l\u00EDcula Mem\u00F2ries d&amp;#039;\u00C0frica , gr\u00E0cies a la qual vaig comen\u00E7ar a descobrir i a enamorar-me d&amp;#039;aquest continent&amp;quot;. Mentre posa en marxa el nou projecte, per\u00F2, el seu oasi particular als aiguamolls de Pals segueix atraient cada dia m\u00E9s curiosos que, despr\u00E9s d&amp;#039;un primer tast de vol, dif\u00EDcilment poden evitar repetir. &amp;quot;La gent ve per provar una experi\u00E8ncia diferent, per desconnectar, i s&amp;#039;acaben convertint en addictes a la sensaci\u00F3 de control i seguretat que se sent en volar&amp;quot;."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/societat/Volar-deixar-terra-totes-preocupacions_0_571742834.html>