<http://schema.org/articleBody>
" Asghar Farhadi s&amp;#039;imaginava els seus compatriotes iranians, dilluns de matinada, mirant la cerim\u00F2nia dels Oscars gr\u00E0cies a antenes il\u00B7legals -perqu\u00E8 els mitjans oficials de la rep\u00FAblica isl\u00E0mica no els retransmetien- &amp;quot;i molt feli\u00E7os&amp;quot;, no nom\u00E9s pel primer Oscar que s&amp;#039;enduia el seu pa\u00EDs, una de les cinematografies m\u00E9s importants del m\u00F3n, sin\u00F3 perqu\u00E8 &amp;quot;en aquesta \u00E8poca en qu\u00E8 els pol\u00EDtics parlen de guerra, intimidacions i agressions, el nom de l&amp;#039;Iran \u00E9s citat per la seva gloriosa cultura, una cultura rica i antiga que ha estat amagada sota la pols pesant de la pol\u00EDtica&amp;quot;. Els iranians van fer bullir les xarxes socials.  L&amp;#039;Oscar per a Nader y Simin, una separaci\u00F3n com a millor pel\u00B7l\u00EDcula de parla no anglesa era un altre dels guardons de f\u00E0cil pron\u00F2stic. Aquest drama familiar sobre el divorci d&amp;#039;un matrimoni a l&amp;#039;Iran modern, on pesen igualment les tradicions, la xaria, els g\u00E8neres i les classes, jaduia una carrera internacional exageradament fruct\u00EDfera (l&amp;#039;\u00D3s d&amp;#039;Or a Berl\u00EDn, el C\u00E9sar, el Globus d&amp;#039;Or i una seixantena de premis, tamb\u00E9 als festivals del seu propi pa\u00EDs), aix\u00ED que s&amp;#039;esperava l&amp;#039;al\u00B7legat pol\u00EDtic de Farhadi. Amb els seus m\u00FAltiples discursos d&amp;#039;acceptaci\u00F3  s&amp;#039;ha convertit gaireb\u00E9 en un ambaixador de la pau. A Los Angeles va dedicar-lo a la gent del seu pa\u00EDs que &amp;quot;respecten totes les cultures i civilitzacions i menyspreen l&amp;#039;hostilitat i el ressentiment&amp;quot;.Batallar contra la censura Farhadi va fer un discurs emotiu i contundent, per\u00F2 prou intel\u00B7ligent  per poder tornar com un heroi a l&amp;#039;Iran -pa\u00EDs on viu i treballa malgrat les restriccions creixents dels \u00FAltims anys- i no com un pres pol\u00EDtic. L&amp;#039;antecedent \u00E9s el seu compatriota Jafar Panahi, condemnat a sis anys de pres\u00F3 per fer &amp;quot;propaganda contra el r\u00E8gim&amp;quot; amb un documental sobre les manifestacions en contra la reelecci\u00F3 del president Ahmadinejad el 2009.  Nader y Simin, una separaci\u00F3n  es va comen\u00E7ar a rodar a l&amp;#039;Iran amb perm\u00EDs del r\u00E8gim de Teheran, tot i que li van retirar temporalment quan Farhadi es va posicionar a favor de Panahi. A banda d&amp;#039;aquest incident, el cineasta ha assegurat que no ha hagut de sotmetre&amp;#039;s als censors del seu pa\u00EDs. Finalment va rodar el film i l&amp;#039;\u00E8xit popular sense precedents tant a l&amp;#039;Iran com en festivals d&amp;#039;arreu del m\u00F3n va impedir silenciar la que \u00E9s sens dubte una de les millors pel\u00B7l\u00EDcules de l&amp;#039;\u00FAltim any, tot i l&amp;#039;apatia del govern isl\u00E0mic i el menyspreu dels seus ac\u00F2lits.  Farhadi es va imposar a la belga Bullhead de Michael R. Roskam, la israeliana Footnote deJoseph Cedar, la polonesa In darkness d&amp;#039;Agnieszka Holland i la canadenca Monsieur Lazhar de Philippe Falardeau en una categoria a qu\u00E8 podria haver concorregut la catalana  Pa negre ."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/premium/cultura/Hollywood-premia-pellicula-irania-prohibir_0_654534563.html>