<http://schema.org/articleBody>
"Tinc un amic que est\u00E0 trist. I ho est\u00E0 perqu\u00E8 est\u00E0 emprenyat amb el seu millor amic. Tots dos formen un duet perfecte: l&amp;#039;un \u00E9s extravertit, l&amp;#039;altre silenci\u00F3s. A un li agrada conduir, a l&amp;#039;altre anar de paquet. L&amp;#039;un es deleix pel menjar japon\u00E8s, l&amp;#039;altre tamb\u00E9. Per\u00F2 ara, fa uns mesos, la seva relaci\u00F3 s&amp;#039;ha refredat. El motiu d&amp;#039;aquest desencant no \u00E9s cap picabaralla amorosa, ni cap deute econ\u00F2mic no resolt. El problema \u00E9s la coca\u00EFna.El meu amic va comen\u00E7ar a estar preocupat per un consum que cada vegada era menys espor\u00E0dic i m\u00E9s habitual. Quan sortien sempre hi havia un moment que el seu millor amic desapareixia i tornava pocs minuts despr\u00E9s amb cara de culpa, mirada esquiva i cap altiu. Primer, el meu amic preguntava qu\u00E8 havia anat a fer, no perqu\u00E8 no ho sab\u00E9s, sin\u00F3 perqu\u00E8 ho sabia, per\u00F2 a mesura que passaven les nits i l&amp;#039;afici\u00F3 nasal creixia, les preguntes van deixar pas als silencis i finalment a una falsa indifer\u00E8ncia mal dissimulada. La cosa, per\u00F2, no va acabar aqu\u00ED, perqu\u00E8 el que els havia distanciat de nit, ara tamb\u00E9 ho feia mat\u00ED, tarda i vespre. Tothora. Les converses entre ells, que temps enrere havien estat apassionades, profundes i c\u00F2mplices, s&amp;#039;havien  convertit en uns mon\u00F2legs pseudoalli\u00E7onadors tan benintencionats com in\u00FAtils.El meu amic est\u00E0 trist perqu\u00E8 el seu millor amic es droga. I aix\u00ED, trist i decebut, li ha dit que no li truqui m\u00E9s, que no el busqui i que faci la seva, si la seva \u00E9s la coca. L&amp;#039;ha fet triar i mentre espera la resposta, cada dia, cada minut, el troba a faltar. A alguns els pot semblar que el meu amic s&amp;#039;ha equivocat, que ha estat massa dur, cruel i egoista. Jo, en canvi, penso que el que ha fet \u00E9s una gran demostraci\u00F3 d&amp;#039;amor. No l&amp;#039;abandona, ben al contrari. S&amp;#039;arrisca a perdre&amp;#039;l perqu\u00E8 nom\u00E9s aix\u00ED l&amp;#039;altre entendr\u00E0 com se l&amp;#039;estima."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Lestreta-linia-blanca_0_409159088.html>