<http://schema.org/articleBody>
"Sitges acostuma a reservar les seves cartes guanyadores per a la sessi\u00F3 de nit del primer dissabte del festival. \u00C9s la sessi\u00F3 en qu\u00E8 en anys anteriors s&amp;#039;han programat la primera part de Kill Bill o [REC] , cintes rebudes amb entusiasme pel p\u00FAblic i que han fet hist\u00F2ria en aquest certamen. Enguany, el dipositari d&amp;#039;aquest honor (i responsabilitat) va ser Mientras duermes , de Jaume Balaguer\u00F3, un cineasta nascut i forjat sota l&amp;#039;ombra d&amp;#039;aquest festival, que \u00C1ngel Sala presentava ahir a la roda de premsa del film amb un contundent &amp;quot;ell \u00E9s el Festival de Sitges&amp;quot;.Mientras duermes \u00E9s la primera pel\u00B7l\u00EDcula de Balaguer\u00F3 despr\u00E9s del d\u00EDptic de [REC]  i [REC]2 , dirigides a quatre mans amb Paco Plaza, i sense comptar el telefilm Para entrar a vivir , el seu primer llargmetratge en solitari despr\u00E9s del relatiu frac\u00E0s de Fr\u00E1giles (2005). Per tant, la pel\u00B7l\u00EDcula t\u00E9 alguna cosa de nou comen\u00E7ament, de prova de foc davant del seu p\u00FAblic. I en aquest sentit, val a dir que el cineasta surt air\u00F3s del repte: a Mientras duermes Balaguer\u00F3 guanya efic\u00E0cia i perd efectisme, acomoda el seu estil a una hist\u00F2ria d&amp;#039;enganyosa lleugeresa, que ensarrona l&amp;#039;espectador com nom\u00E9s el cinema ho pot fer.L&amp;#039;esquelet argumental de la pel\u00B7l\u00EDcula no \u00E9s at\u00EDpic del g\u00E8nere de terror: un malson paranoide en qu\u00E8 una noia \u00E9s assetjada en secret per un psic\u00F2pata que li vol fer la vida impossible. \u00C9s f\u00E0cil que a Sitges s&amp;#039;hagin vist m\u00E9s d&amp;#039;un centenar de pel\u00B7l\u00EDcules a partir d&amp;#039;una premissa semblant. La singularitat del film de Balaguer\u00F3 \u00E9s el punt de vista: el director explica la hist\u00F2ria a partir del personatge del psic\u00F2pata, un excel\u00B7lent Luis Tosar en la pell del porter d&amp;#039;un immoble que, incapa\u00E7 de sentir cap mena de felicitat, executa una venjan\u00E7a secreta contra el m\u00F3n en forma de petites malifetes i actes de crueltat que tenen per objectiu fer desgraciades les persones del seu voltant, i que la seva professi\u00F3 li permet realitzar sense despertar cap sospita.Per\u00F2 aquest personatge tr\u00E0gic troba un obstacle insuperable en una de les ve\u00EFnes de l&amp;#039;edifici, d&amp;#039;un entusiasme irreductible que supera una a una totes les maldats que li llan\u00E7a al damunt el porter: trucades an\u00F2nimes, cartes amena\u00E7adores, plagues d&amp;#039;insectes... Fins i tot li embruta el raspall de dents! Per\u00F2 ella, optimista de mena, sobreviu a totes les proves sense perdre el somriure. L&amp;#039;assetjament inicia llavors un crescendo imparable en qu\u00E8 l&amp;#039;espectador se sorprendr\u00E0 compartint les dificultats d&amp;#039;un psic\u00F2pata tan d&amp;#039;estar per casa i patint quan estan a punt d&amp;#039;enxampar-lo. I, alhora, fastiguejat pel seu comportament.El retorn de Balaguer\u00F3 confirma la capacitat del cineasta de reinventar-se lluny dels tics de les seves primeres obres i certifica novament un talent visual i narratiu del qual nom\u00E9s poden presumir a Espanya un petit grup de directors de g\u00E8nere, entre els quals hi ha Rodrigo Cort\u00E9s i Juan Antonio Bayona.Del romanticisme a la fi del m\u00F3nBalaguer\u00F3 no va ser l&amp;#039;\u00FAnic plat fort del dia a Sitges, tot i que \u00E9s dif\u00EDcil comprendre qu\u00E8 hi fa una nova adaptaci\u00F3 de la popular novel\u00B7la rom\u00E0ntica Jane Eyre en un festival de cinema fant\u00E0stic, per\u00F2 la programaci\u00F3 del certamen t\u00E9 aquestes excentricitats. Sigui com sigui, la pel\u00B7l\u00EDcula de Cary Fukunaga ( Sin nombre ) que ahir es va projectar en secci\u00F3 oficial conven\u00E7 gr\u00E0cies a una realitzaci\u00F3 que no cau en l&amp;#039;academicisme habitual del cinema d&amp;#039;\u00E8poca i la s\u00F2lida interpretaci\u00F3 de Michael Fassbender -sempre de notable cap a amunt- i una excepcional Mia Wasikowska, l&amp;#039;Al\u00EDcia de la versi\u00F3 del cl\u00E0ssic de Carroll de Tim Burton, una actriu en ascens que tamb\u00E9 protagonitza el Restless de Gus van Sant. Jane Eyre no aporta grans novetats a la hist\u00F2ria escrita per Charlotte Bront\u00EB el 1847, i tot i que t\u00E9 un poder\u00F3s comen\u00E7ament que juga amb l&amp;#039;estructura del relat i alterna diferents moments temporals de l&amp;#039;acci\u00F3, sembla que indica el contrari.Tornant a la l\u00EDnia m\u00E9s ortodoxa del festival, la secci\u00F3 oficial ens va oferir ahir una nova fantasia apocal\u00EDptica, aquesta vegada amb firma alemanya. Hell est\u00E0 ambientada en un futur no gaire lluny\u00E0 en qu\u00E8 les radiacions solars han augmentat fins a fer gaireb\u00E9 impossible la vida al planeta. L&amp;#039;aigua i el menjar escassegen i les estructures socials s&amp;#039;han col\u00B7lapsat. La cinta no s&amp;#039;aparta gaire del recorregut habitual de les hist\u00F2ries de superviv\u00E8ncia en qu\u00E8 un petit grup n\u00F2mada s&amp;#039;enfronta a un altre superior en nombre i hostil. En la fi del m\u00F3n, l&amp;#039;home ser\u00E0 un llop per a l&amp;#039;home."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/cultura/malson-Balaguero_0_569343101.html>