<http://schema.org/articleBody>
"Fa pocs dies, la televisi\u00F3 p\u00FAblica catalana va estrenar 14 d&amp;#039;abril. Maci\u00E0 contra Companys amb un \u00E8xit notable d&amp;#039;audi\u00E8ncia. El 1931, a Catalunya, l&amp;#039;impuls popular majorit\u00E0riament congregat al voltant d&amp;#039;una ERC acabada de constituir va fer caure la monarquia i va propiciar l&amp;#039;adveniment de la Rep\u00FAblica. L&amp;#039;Assemblea de Catalunya, 40 anys despr\u00E9s, va ser l&amp;#039;instrument aglutinador d&amp;#039;un ampli ventall de grups i entitats, amb una ferma base popular, que va precipitar la fi de l&amp;#039;hegemonia pol\u00EDtica del franquisme. Una hegemonia que ja mostrava punts de feblesa al carrer i semblava que podia ser definitivament derrotada quan, el 7 de novembre del 1971, l&amp;#039;Assemblea va ser constitu\u00EFda. Ara fa, tamb\u00E9, 40 anys.En totes dues circumst\u00E0ncies, la del 1931 i la del 1971, hi trobem la iniciativa popular en processos de den\u00FAncia i canvi de l&amp;#039;estat de coses existent. En totes dues conjuntures, la majoria treballadora i bona part dels sectors socials m\u00E9s din\u00E0mics i actius expressaven de manera inequ\u00EDvoca la seva disconformitat amb r\u00E8gims d&amp;#039;ab\u00FAs de poder, injust\u00EDcia i manca de llibertats. En tots dos casos, les complicitats van cr\u00E9ixer r\u00E0pidament i van mostrar conviccions i vincles que havien estat soterrats durant molt de temps. En tots dos processos resulta evident la diversitat de posicions i de tend\u00E8ncies que, malgrat tensions i contradiccions, no van impedir d&amp;#039;actuar conjuntament. En tots dos moments resulta molt destacable la capacitat d&amp;#039;autoorganitzaci\u00F3 demostrada a partir de formes elementals -amb l&amp;#039;excepci\u00F3 del PSUC- d&amp;#039;enquadrament ciutad\u00E0. Tant el 1931 com el 1971 hi havia entre els factors de consens, des de primera hora, la reivindicaci\u00F3 del reconeixement pol\u00EDtic de Catalunya i del seu dret a l&amp;#039;autogovern.No cal exagerar les coincid\u00E8ncies. Es tracta de processos diferents en situacions hist\u00F2riques diferents. Un \u00E8xit electoral aclaparador que desbordava les previsions m\u00E9s optimistes dels vencedors, en un cas; en l&amp;#039;altre, la constituci\u00F3 d&amp;#039;una plataforma conjunta per tal d&amp;#039;articular l&amp;#039;oposici\u00F3 democr\u00E0tica al franquisme i imposar el seu tr\u00E0nsit des de la clandestinitat fins a la visibilitat. Per\u00F2 la coincid\u00E8ncia fonamental la trobem en l&amp;#039;aud\u00E0cia i la intel\u00B7lig\u00E8ncia demostrades a l&amp;#039;hora d&amp;#039;aprofitar els marges d&amp;#039;actuaci\u00F3 pol\u00EDtica disponibles. I tamb\u00E9, i aix\u00F2 \u00E9s encara m\u00E9s decisiu, la capacitat d&amp;#039;acumular la for\u00E7a que proporcionava el suport popular i saber administrar-la per provocar la transgressi\u00F3 del marc vigent i fundar una nova legitimitat. De manera accelerada en el primer cas, quan la crisi del r\u00E8gim antic es va precipitar. De manera m\u00E9s lenta en el segon, quan s&amp;#039;acab\u00E0 habilitant l&amp;#039;anomenada &amp;quot;transici\u00F3 pol\u00EDtica&amp;quot;, amb tots els seus defectes i virtuts.L&amp;#039;Assemblea de Catalunya va ser el m\u00E9s ampli moviment de masses articulat en contra de la dictadura franquista. La seva import\u00E0ncia ha estat tan determinant que encara avui permet establir la delimitaci\u00F3 entre les formacions pol\u00EDtiques que integren el catalanisme i aquelles altres que s\u00F3n, des de moltes perspectives i al marge de la seva traject\u00F2ria democr\u00E0tica, hereves del r\u00E8gim anterior i molts dels seus valors. Des de molts punts de vista, el bloc de l&amp;#039;Assemblea de Catalunya \u00E9s encara avui, substancialment, el bloc del catalanisme. El bloc de les forces impulsores del malaguanyat Estatut, del progr\u00E9s en mat\u00E8ria de llibertats, de les conquestes socials. Un bloc que, m\u00E9s enll\u00E0 de les complicitats i els m\u00EDnims compartits, es caracteritza, encara, per la diversitat i les profundes divisions internes, algunes de les quals viuen en el cor mateix de la majoria de formacions i les sacsegen.L&amp;#039;Assemblea de Catalunya va ser l&amp;#039;escola unit\u00E0ria on van fer l&amp;#039;educaci\u00F3 sentimental una part molt significativa de les figures pol\u00EDtiques de la Transici\u00F3; on es van forjar i delimitar camps pol\u00EDtics. Va ser &amp;quot;l&amp;#039;espai on plantar l&amp;#039;assemblea oberta que \u00E9s llavor democr\u00E0tica; que convoca, representa, debat, proposa, decideix&amp;quot;. La demanda de llibertat, amnistia i Estatut d&amp;#039;Autonomia, en coordinaci\u00F3 amb les altres formes d&amp;#039;oposici\u00F3 de tot l&amp;#039;Estat, encara ressona en el temps, sobretot quan el passat amena\u00E7a de tornar. Per\u00F2 amb un eco consumit.El 1931, la mobilitzaci\u00F3 social es va produir durant l&amp;#039;impacte de la crisi del 1929. L&amp;#039;orientaci\u00F3 social de l&amp;#039;Assemblea de Catalunya es va enfortir davant la crisi del 1973. Ara tamb\u00E9 vivim una aguda crisi que t\u00E9 elements d&amp;#039;aquelles dues, per\u00F2 incorpora nous factors que fan m\u00E9s dif\u00EDcil la seva superaci\u00F3 des de Catalunya. Especialment, si no comptem amb els instruments imprescindibles per prendre decisions que afecten el model econ\u00F2mic i social i l&amp;#039;estil de vida de la gent. A Catalunya, les respostes a les situacions d&amp;#039;emerg\u00E8ncia i els grans processos de canvi han partit de l&amp;#039;empenta multitudin\u00E0ria i de l&amp;#039;aud\u00E0cia d&amp;#039;unes direccions pol\u00EDtiques que han sabut assumir els objectius populars. L&amp;#039;Assemblea \u00E9s la mem\u00F2ria viva d&amp;#039;aix\u00F2. Va ser fa 40 anys. Ara tenim institucions. En l&amp;#039;horitz\u00F3 dels dram\u00E0tics reptes socials que tenim plantejats, despr\u00E9s d&amp;#039;haver apagat les 80 espelmes del 1931, quan avui bufem les 40 de l&amp;#039;aniversari de l&amp;#039;Assemblea de Catalunya, busquem el fil de la tradici\u00F3. La d&amp;#039;un poder popular que, en moments decisius, ha estat la plataforma impulsora del canvi. Canvi social i construcci\u00F3 nacional, les dues cares d&amp;#039;un futur possible, que s&amp;#039;inspira i parteix del passat i del present, per\u00F2 que no n&amp;#039;\u00E9s l&amp;#039;esclau."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/premium/opinio/Assemblea-Catalunya-popular_0_586741333.html>