<http://schema.org/articleBody>
"Al Palau de Congressos de Barcelona llu\u00EFen ahir uns cartells multicolor. No era el Dia de l&amp;#039;Orgull Gai, ni se celebrava l&amp;#039;estrena de la versi\u00F3 cinematogr\u00E0fica de Los osos amorosos : es tractava de l&amp;#039;alegre imatge que ha escollit el &amp;quot;nou PSC&amp;quot; com a s\u00EDmbol de renovaci\u00F3. Si es tenen en compte la qualitat de l&amp;#039;organitzaci\u00F3 i les dimensions de l&amp;#039;acte, el congr\u00E9s del PSC sens dubte feia patxoca. No semblava que fos el congr\u00E9s d&amp;#039;un partit amb tics regionalistes/sucursalistes. Fins i tot es podien trobar paral\u00B7lelismes amb la solemnitat dels  Parteitag del Partit Socialdem\u00F2crata Alemany, amb l&amp;#039;excepci\u00F3 que no van pujar a l&amp;#039;estrada un grup de miners per cantar l&amp;#039;himne del partit. Per\u00F2 tamb\u00E9 hi havia algun eco de les assemblees del Partit Comunista Xin\u00E8s perqu\u00E8, si b\u00E9 el nou primer secretari, Pere Navarro, insistia que la reuni\u00F3 era un exemple de democr\u00E0cia, la premsa escrita tenia vetat l&amp;#039;acc\u00E9s a la sala de plens. Els seus socis socialdem\u00F2crates alemanys aix\u00F2 no ho fan pas.Entre l&amp;#039;obrer i Jordi \u00C9vole Tot i el veto vaig col\u00B7laborar amb l&amp;#039;\u00E8xit del &amp;quot;nou PSC&amp;quot; i de Navarro: vaig salvar la vida a un delegat d&amp;#039;edat avan\u00E7ada del PSC de Badia del Vall\u00E8s que estava a punt de caure per unes escales. L&amp;#039;home em va donar les gr\u00E0cies i em va demanar que no li parl\u00E9s de vost\u00E8, &amp;quot;perqu\u00E8 entre socialistes nom\u00E9s hi ha companys i companyes&amp;quot;. L&amp;#039;home a qui vaig soc\u00F3rrer podia ser classificat dins del grup dels militants de perfil obrer, un dels dos sectors predominants al congr\u00E9s. L&amp;#039;altre era el dels seguidors del que es podria anomenar  facci\u00F3 Jordi \u00C9vole : ca\u00E7adora, sabatilles esportives fosques, barba arreglada, ulleres de pasta i tics de noi del cintur\u00F3 roig. Entre aquesta fauna s&amp;#039;hi passejaven somrients Carme Chac\u00F3n -potser perqu\u00E8 encara \u00E9s al capdavant de les forces armades d&amp;#039;Espanya, &amp;quot;el m\u00E9s gran premi&amp;quot; que diu haver rebut- i un molt sol\u00B7licitat Navarro, que en cap moment va perdre el seu posat d&amp;#039;home tranquil. Navarro va destacar per una orat\u00F2ria did\u00E0ctica, repetint una de cada tres frases del seu discurs. Amb cara de p\u00F2quer voltaven la resta de patricis del partit: catalanistes de l&amp;#039;executiva, fidels dels  compa\u00F1eros de Madrid, algun sindicalista i outsiders com Joaquim Nadal, que va ser dels \u00FAltims a votar, discret, poc sol\u00B7licitat. Taronja, rosa, verd, vermell... Els passadissos del Palau de Congressos eren plens de gomets de colors que assenyalaven on era cada comissi\u00F3 de treball. Tamb\u00E9 hi havia el blau, que era per als lavabos, i el violeta, per a la guarderia. A la sala de jocs dels m\u00E9s petits hi havia tres dones per atendre les criatures. Anaven identificades amb acreditacions especials i xerraven entre joguines de fusta estil Ikea. Malgrat l&amp;#039;excel\u00B7l\u00E8ncia de les instal\u00B7lacions, divendres nom\u00E9s van haver de cuidar dues nenes i fins a l&amp;#039;hora de dinar de dissabte cap company/companya havia portat els seus plan\u00E7ons a la guarderia del PSC, petits socialistes que, tal com van les coses, en el futur seguiran rumiant si cal tenir o no grup parlamentari propi a Madrid."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cronica/arc-Sant-Marti-Diagonal_0_611338888.html>