<http://schema.org/articleBody>
"No oblidar\u00E9 mai la seva cara. \u00C9rem en una tert\u00FAlia radiof\u00F2nica i l&amp;#039;especialista que ens visitava va dir, de manera franca, a trav\u00E9s d&amp;#039;un estudi seri\u00F3s i fiable, la mitjana d&amp;#039;edat en qu\u00E8 els adolescents catalans tenien la seva primera relaci\u00F3 sexual completa. Ara mateix no recordo quina era, per\u00F2 us ben asseguro que com a m\u00EDnim es tractava de quatre o cinc anys abans de la meva. Les cares de tots els contertulians van ser d&amp;#039;estupefacci\u00F3. B\u00E9, totes menys la seva. La seva es va transformar en un rictus de terror i incredulitat. El color de la pell va passar del rosa saludable al blanc filat i malgrat la seva rapidesa de reflexos, juraria que es va quedar mut uns segons. El motiu era clar: ell era l&amp;#039;\u00FAnic amb un fill a punt d&amp;#039;arribar a la mitjana. I \u00E9s que amb el tema de la sexualitat, la cosa ha progressat molt des que \u00E9rem petits. Afortunadament els pares ja hem abandonat els s\u00EDmils zool\u00F2gics i ning\u00FA no parla de cigonyes ni d&amp;#039;abelles pol\u00B7linitzadores. Sort, perqu\u00E8 tenint en compte la informaci\u00F3 que les noves generacions tenen a l&amp;#039;abast, els farts de riure que es foterien escoltant-los serien dels que fan \u00E8poca. Aix\u00F2 no treu, per\u00F2, que quan ens toca fer la famosa xerrardeta ens vingui una suor freda semblant a la dels nostres progenitors, una sensaci\u00F3 que es veu agreujada pel somriure entre misericordi\u00F3s i burleta del nostre interlocutor, que ens diu que tot aix\u00F2 que ens costa una mica de dir ja fa temps que ho saben i, fins i tot (ai mare!), que ho posen en pr\u00E0ctica. S\u00ED, amics. Els nostres fills ho faran un dia o altre i el dia que ho facin, sigui quan sigui, probablement pensarem que s\u00F3n massa joves per fer-ho o, si som molt enrotllats, que entre la nostra estrena i la seva potser s\u00ED que es podria trobar un punt intermedi. Jo, pel meu compte, com que no tinc gaire pressa per fer la xerrada en q\u00FCesti\u00F3, vigilo molt una cosa que potser no hi t\u00E9 gaire a veure per\u00F2 que personalment trobo encara m\u00E9s molesta en termes de precocitat: no li pregunto mai si ja t\u00E9 n\u00F2via. Ni li faig brometes sobre la nena aquella tan mona de la seva classe o sobre la ve\u00EFneta del pis de dalt i com se la mira quan la troba a l&amp;#039;ascensor. Que voleu que us digui, s\u00E9 per experi\u00E8ncia que emprenya molt. I potser s\u00F3c un il\u00B7l\u00FAs, per\u00F2 penso que amb una mica de sort i gr\u00E0cies a no haver-me fet pesat amb el tema, quan li agradi alg\u00FA de deb\u00F2, potser ve i m&amp;#039;ho explica."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://criatures.ara.cat/Precocitat-aparelladora_0_677932204.html>