<http://schema.org/articleBody>
"Campions. Ahir no hi havia res m\u00E9s important que aix\u00F2 per al Bar\u00E7a, per\u00F2 el cert \u00E9s que segurament no va ser el millor partit de la temporada, ni de bon tros. Ser\u00E0 recordat per sempre com el partit en qu\u00E8 el Bar\u00E7a va guanyar matem\u00E0ticament la tercera Lliga consecutiva, la tercera de Guardiola, per\u00F2 per res m\u00E9s. Si el 2005 el gol el va marcar Eto&amp;#039;o, ahir va ser un altre afric\u00E0, el mali\u00E0 Seydou Keita. L&amp;#039;home m\u00E9s elogiat per Guardiola aquesta temporada per la seva paci\u00E8ncia: &amp;quot;T\u00E9 un entrenador que no el fa jugar tots els minuts que es mereix&amp;quot;, ha dit el de Santpedor m\u00E9s d&amp;#039;una vegada.Ahir nom\u00E9s calia un punt per ser campions, i al Llevant tamb\u00E9 li anava b\u00E9 l&amp;#039;empat per assegurar-se la perman\u00E8ncia virtual amb 44 punts. Doncs dit i fet. Guardiola deia que ell no sabia sortir a empatar un partit, i \u00E9s cert. Per\u00F2 quan un partit esportivament arriba a l&amp;#039;equador de la segona part amb empat, queden 15 minuts i als dos equip els serveix el resultat, sempre hi ha un pacte no escrit, que no cal ni verbalitzar entre els jugadors, que ve a dir: &amp;quot;Un cop arribats fins aqu\u00ED, ara no ens farem mal, oi?&amp;quot; I aix\u00ED va ser, sobretot en uns \u00FAltims minuts d&amp;#039;aquells de vergonya aliena, comprensible, per\u00F2 vergonya, ja que all\u00F2 era qualsevol cosa menys futbol.El partit va tenir quatre parts ben diferenciades. La primera meitat dels primers 45 minuts va ser sopor\u00EDfera per les dues bandes, i des del 0-1 fins al descans, nervis, pressi\u00F3, i gols. L&amp;#039;inici de la segona meitat va seguir amb el partit obert i amb els dos equips buscant l&amp;#039;\u00E0rea contr\u00E0ria, per\u00F2 l&amp;#039;\u00FAltim quart d&amp;#039;hora els dos equips van deixar passar el minuts. Per a qu\u00E8 calia arriscar?Guardiola ja va advertir que fins que la Lliga no estigu\u00E9s matem\u00E0ticament guanyada no pensava reservar res, i aix\u00ED va ser. L&amp;#039;equip habitual amb Keita -\u00E9s el dotz\u00E8 home- i Afellay, i la gran not\u00EDcia del retorn a la titularitat d&amp;#039;Abidal, \u00E9s el que va jugar ahir al camp del Llevant, encara que l&amp;#039;equip en realitat va tenir poc a veure amb el que ha meravellat durant tota la temporada. \u00C9s cert que ja no feia falta, que la final de Wembley \u00E9s a l&amp;#039;horitz\u00F3, per\u00F2 les revolucions del joc blaugrana van estar molt per sota de les habituals. De fet, durant els primers minuts va semblar un partit d&amp;#039;aquells d&amp;#039;\u00FAltima jornada entre dos equips que se salven amb un punt, i en els quals el p\u00FAblic canta: &amp;quot;Que es facin un pet\u00F3, que es facin un pet\u00F3!&amp;quot; Nom\u00E9s ho va semblar al principi, per\u00F2 al final s\u00ED que va ser aix\u00ED. I \u00E9s que tot va canviar amb el gol de Keita, que va posar les piles al Llevant, que abans nom\u00E9s ho havia intentat amb un parell de xuts innocents, des de fora de l&amp;#039;\u00E0rea, de Xisco Nadal i de Xavi Torres. Amb els resultats dels equips de la zona baixa, els granotes encara necessiten algun punt m\u00E9s, tot i que fa unes setmanes semblaven salvats de tot perill.Gran assist\u00E8ncia de XaviNom\u00E9s un jugador amb una visi\u00F3 de joc privilegiada com Xavi Hern\u00E1ndez podia posar la pilota al cap de Keita, que s&amp;#039;havia incorporat a l&amp;#039;atac, des de 40 metres. El mali\u00E0 no podia desaprofitar el regal, i va superar Mun\u00FAa. L&amp;#039;1-0 als 27 minuts va ser el que necessitava el partit per sortir de l&amp;#039;avorriment inicial. El Llevant, i Caicedo especialment, van treure una mica el car\u00E0cter per demostrar que ells tamb\u00E9 necessitaven els punts igual que el Bar\u00E7a. L&amp;#039;acceleraci\u00F3 dels granotes tamb\u00E9 va obligar el Bar\u00E7a a apujar un punt el ritme de la pilota per evitar la pressi\u00F3 local. I quan semblava que els blaugranes tornaven a controlar el partit, una pilota sense perill es va convertir en l&amp;#039;empat per l&amp;#039;error de concentraci\u00F3 de Piqu\u00E9. El central del Bar\u00E7a protegia una pilota corrent cap a Vald\u00E9s amb Caicedo corrent darrere seu, per\u00F2 incomprensiblement es va fer un embolic amb el porter per no cedir-li la pilota, i el davanter equatori\u00E0 del Llevant, m\u00E9s llest, va ficar el peu per fer l&amp;#039;1-1. Una errada important que va fer que Piqu\u00E9 abaix\u00E9s el cap a terra i ni mir\u00E9s als ulls al porter de Gav\u00E0, que se&amp;#039;l volia menjar amb patates (40&amp;#039;). El Bar\u00E7a va quedar tocat amb el gol, i tret d&amp;#039;una falta directa que Messi va enviar fora per cent\u00EDmetres, va jugar els \u00FAltims cinc minuts abans del descans inc\u00F2mode per la l\u00F2gica empenta local -ajudats pels 20.000 aficionats de les grades-. Fins i tot Xavi va perdre una pilota a la frontal de l&amp;#039;\u00E0rea que quasi provoca un altre ensurt a Vald\u00E9s.La bronca de Guardiola al descans deuria ser de les importants, ja que els primers minuts de la represa es va notar que el Bar\u00E7a va sortir amb una altra intensitat a la gespa. El setge a la portera de Mun\u00FAa va anar incrementant-se fins que Messi, en una d&amp;#039;aquelles jugades impossibles seves, va travessar un bosc de defenses a la mitja lluna de l&amp;#039;\u00E0rea amb la pilota enganxada al peu, per\u00F2 el seu xut es va estavellar al pal (66&amp;#039;). El Llevant, per\u00F2, no es va tancar al darrere com passa habitualment, sin\u00F3 que va sortir al contracop sempre que va poder, sobretot gr\u00E0cies a les errades defensives -en especial de Piqu\u00E9; no era el seu dia-. Caidedo va reclamar un penal per una empenta de Mascherano, per\u00F2 l&amp;#039;equatori\u00E0 va adornar massa la caiguda. I Messi va xutar una falta lateral directa que va sortir fregant l&amp;#039;escaire.Petons i abra\u00E7adesTal com era previsible, si al final del partit el marcador indicava un empat, cap dels dos equips tornaria a buscar la porteria del rival. El Bar\u00E7a va comen\u00E7ar a passar-se la pilota amb paci\u00E8ncia, com si es tract\u00E9s d&amp;#039;un entrenament, mentre el Llevant pressionava amb la mirada a tres metres de dist\u00E0ncia. No va haver-hi nervis finals, ni por que un gol canvi\u00E9s el panorama. Els aficionats dels equips implicats en el descens devien estar mirant aquests minuts finals d&amp;#039;aquest partit i devien estar resant en arameu, per\u00F2 el futbol \u00E9s aix\u00ED, ni millor ni pitjor, \u00E9s aix\u00ED. Ara fa sis anys, el Bar\u00E7a i el Llevant es van conformar amb l&amp;#039;empat que feia campi\u00F3 els blaugranes i que semblava que salvava els granotes, tot i que el Llevant va acabar baixant.Quan Paradas Romero va xiular el final del partit, els jugadors del Bar\u00E7a van poder deixar-se anar i van celebrar el t\u00EDtol de Lliga com calia. Tots els jugadors del Bar\u00E7a, titulars, suplents i no convocats, van saltar a la gespa per fondre&amp;#039;s en una abra\u00E7ada -Guardiola es va amagar de seguida al vestidor; aquest moment era per als jugadors- envoltats per c\u00E0meres de televisi\u00F3 i de fot\u00F2grafs que volien immortalitzar el moment de la 21a Lliga del Bar\u00E7a. La celebraci\u00F3, per\u00F2, va durar poc sobre la gespa, ja que a Barcelona esperava molta gent tamb\u00E9 a l&amp;#039;aeroport."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/esports/Keita-clava-lestocada-Lliga-historia_0_479352121.html>