<http://schema.org/articleBody>
"Insostenible. L&amp;#039;hegemonia electoral de CiU li d\u00F3na for\u00E7a i arguments per afrontar una tasca llargament ajornada, i que en l&amp;#039;actual festival de la tisorada sembla m\u00E9s oportuna que mai: la reforma de l&amp;#039;actual model d&amp;#039;ordenaci\u00F3 territorial. L&amp;#039;inextricable puzle administratiu catal\u00E0, conseq\u00FC\u00E8ncia de la superposici\u00F3 d&amp;#039;administracions, \u00E9s un exemple d&amp;#039;inefic\u00E0cia, duplicitat, clientelisme i malbaratament de cabals p\u00FAblics. El nostre \u00E9s un territori relativament petit i t\u00E9 940 municipis (per alguns experts, amb 100 far\u00EDem de sobres). Al damunt, hi hem amuntegat consells comarcals, ens metropolitans, diputacions provincials, delegacions de la Generalitat i les restes de l&amp;#039;administraci\u00F3 perif\u00E8rica de l&amp;#039;Estat. \u00C9s molt m\u00E9s del que podem mantenir, i suposa una aut\u00E8ntica murga per als ciutadans que perden temps i esfor\u00E7os buscant quotidianament la finestreta correcta.contrapoders. El caos territorial \u00E9s un pecat compartit per CiU i pel PSC, que hist\u00F2ricament han abusat de les institucions com a trinxeres de contrapoder. En temps de Pujol, Maragall va utilitzar la Corporaci\u00F3 Metropolitana de Barcelona (CMB) com a plataforma, i el PSC va dilatar o obstaculitzar el trasp\u00E0s de compet\u00E8ncies de les diputacions que controlava. Per la seva banda, CiU va aprovar el 1987 un nyap conegut com a llei d&amp;#039;ordenaci\u00F3 territorial, que va suprimir la CMB (sense donar al fet metropolit\u00E0 una resposta alternativa digna de tal nom) i va imposar uns consells comarcals dotats d&amp;#039;un sistema electoral fet a mida de CiU, per tal de contrapesar el poder municipal socialista. La creaci\u00F3 de la comarca com a ens de cooperaci\u00F3 local tenia sentit si les compet\u00E8ncies provincials passaven a les comarques o a la Generalitat, desplegada en vegueries, per\u00F2 aquesta segona fase no es va abordar mai. El segon tripartit va aprovar el 2010 la llei de vegueries, que tamb\u00E9 dorm el son dels justos perqu\u00E8 el govern Zapatero s&amp;#039;hi ha mostrat contrari i -pel que sembla- CiU no en far\u00E0 un cavall de batalla, almenys fins a la pr\u00F2xima legislatura.responsabilitat. La incapacitat dels successius governs de la Generalitat per consensuar un nou format territorial \u00E9s una demostraci\u00F3 m\u00E9s de la deixadesa dels partits majoritaris a l&amp;#039;hora de pactar estrat\u00E8gies unit\u00E0ries en temes b\u00E0sics. El retard en la redacci\u00F3 de la llei electoral -una altra vergonya atribu\u00EFble al tacticisme dels uns i dels altres- n&amp;#039;\u00E9s un altre exemple ben lacerant. Mentrestant, hem de patir una arquitectura institucional feta a base de peda\u00E7os, aplicada a mitges, amb un cost inassumible en termes econ\u00F2mics i d&amp;#039;efic\u00E0cia administrativa. Posar ordre a aquest marasme \u00E9s una obligaci\u00F3 de tots, per\u00F2 molt especialment de CiU. Ara que la Generalitat no ha de fer front a contrapoders locals, podria ser l&amp;#039;ocasi\u00F3 prop\u00EDcia per fugir de la pol\u00EDtica de vol gallinaci. Sembla que en els pr\u00F2xims anys no se&amp;#039;n parlar\u00E0: la crisi econ\u00F2mica \u00E9s una coartada infal\u00B7lible. Per\u00F2 si esperem gaire, els convergents ja hauran assaborit les del\u00EDcies d&amp;#039;aquesta fenomenal menjadora que \u00E9s la Diputaci\u00F3 de Barcelona. Tant de bo no si s&amp;#039;hi malacostumin."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Letern-trencaclosques_0_510548961.html>