<http://schema.org/articleBody>
"Del futbol en general, i de l&amp;#039;Espanyol en particular, es pot dir el que un conseller va dir del primer tripartit. Ser perico suposa viure instal\u00B7lat en un Dragon Khan perpetu. En una setmana hem passat de la m\u00E0xima euf\u00F2ria (despr\u00E9s d&amp;#039;encadenar l&amp;#039;empat a \u00FAltima hora contra el Bar\u00E7a, la vaselina ag\u00F2nica d&amp;#039;\u00C1lvaro contra el C\u00F2rdova, l&amp;#039;empat a Sevilla, la remuntada incre\u00EFble contra el Mirand\u00E9s i la golejada al Granada) a la depressi\u00F3 m\u00E9s profunda per culpa de l&amp;#039;absurd partit a Anduva, per acabar el mes plens d&amp;#039;il\u00B7lusi\u00F3 gr\u00E0cies a les incorporacions del mercat d&amp;#039;hivern. La il\u00B7lusi\u00F3 amb qu\u00E8 hem rebut els fitxatges d&amp;#039;Uche, Coutinho i V\u00EDctor S\u00E1nchez pot semblar una mica exagerada. De fet, la majoria de pericos fa un mes no haur\u00EDem localitzat l&amp;#039;equip en qu\u00E8 jugava cap dels tres. I de Coutinho, que \u00E9s en qui esperances tenim dipositades, molts de nosaltres no ten\u00EDem not\u00EDcia ni de la seva exist\u00E8ncia.  Ara b\u00E9, aquestes incorporacions s\u00F3n, per sobre de tot, un gest. Si, a m\u00E9s a m\u00E9s, s\u00F3n bons i no es contagien d&amp;#039;aquest mal costum que tenen els nostres herois de lesionar-se, encara millor. Per\u00F2 el que veritablement importa \u00E9s la declaraci\u00F3 d&amp;#039;intencions. Aquesta mateixa reflexi\u00F3 era la que fa tot just un any, i perd\u00F3 per l&amp;#039;autocita, plantejava, en sentit contrari, arran dels traspassos de V\u00EDctor Ruiz i D\u00EDdac. Al marge de debilitar la defensa, el m\u00E9s important era la claredat del missatge: la feina ja est\u00E0 feta, un cop assegurada la perman\u00E8ncia ja hem assolit els nostres objectius. Resultat: vam ser el segon pitjor equip de la segona volta. Ara tamb\u00E9 toca subratllar el missatge ambici\u00F3s: com a m\u00EDnim volem acabar en la mateixa posici\u00F3 en qu\u00E8 hem acabat la primera volta. Ja sabem que els jugadors i l&amp;#039;entrenador diran all\u00F2 d&amp;#039;anar partit a partit. Tamb\u00E9 reconec que jo no deixar\u00E9 de tenir un ull posat als llocs de descens (encara ara quan segueixo un Sevilla-Sporting no tinc gaire clar qui ens conv\u00E9 que guanyi). Per\u00F2 encara que tots complim amb el nostre paper, tamb\u00E9 tots sabem que l&amp;#039;any que ve volem lluitar pel que el dest\u00ED ens deu. I que tampoc estem disposats a renunciar a escoltar ben aviat aquella m\u00FAsica celestial que H\u00E4ndel va inspirar a Tony Britten.Nota final: m&amp;#039;arriben males not\u00EDcies relacionades amb la premsa esportiva. Que l&amp;#039;\u00FAnic diari esportiu escrit en catal\u00E0 i l&amp;#039;\u00FAnic en qu\u00E8 el rigor period\u00EDstic est\u00E0 per sobre de la fidelitat extrema a uns colors estigui en perill diu molt sobre el panorama del periodisme esportiu. I tamb\u00E9 sobre el pa\u00EDs."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.arabalears.cat/esports/segona-volta-illusio_0_639536091.html>