<http://schema.org/articleBody>
"La hist\u00F2ria de Facebook t\u00E9 tants elements de Hollywood que costa de creure que, a m\u00E9s d&amp;#039;una pel\u00B7l\u00EDcula ( La xarxa social ), sigui una empresa de veritat. La met\u00E0fora cinematogr\u00E0fica ha perdurat fins a \u00FAltima hora. La presentaci\u00F3 als inversors institucionals va atreure m\u00E9s de 500 banquers a un hotel de Manhattan. Com si es tract\u00E9s d&amp;#039;una premi\u00E8re , hi havia curiosos i cues per accedir a la sala on esperava Zuckerberg. Tot plegat, l&amp;#039;ambient recordava el de les millors \u00E8poques de la bombolla puntcom. Quina difer\u00E8ncia hi ha amb la situaci\u00F3 actual?  A priori no s&amp;#039;haurien de repetir les frivolitats de fa deu i quinze anys, quan les empreses es constru\u00EFen basant-se en un  powerpoint . Llavors el truc era sortir r\u00E0pidament al mercat. Tothom sabia que moltes empreses no tenien beneficis, ni vendes, ni clients. Els bancs que fixaven el potencial de revaloritzaci\u00F3 en borsa eren els mateixos que actuaven com a accionistes i col\u00B7locadors de les emissions. El seu inter\u00E8s perqu\u00E8 l&amp;#039;acci\u00F3 pug\u00E9s era evident, tot i que coneixien la debilitat dels valors. Aquest esc\u00E0ndol va acabar amb multes milion\u00E0ries per a tots els grans bancs de Wall Street. Resultat: els que van mirar a curt termini, comprant i venent pocs dies o pocs mesos despr\u00E9s de la sortida a la borsa, van obtenir un bon rendiment. Els que van arribar tard van perdre la camisa.  Un altre escenari Per\u00F2 aquella bombolla tamb\u00E9 va permetre la participaci\u00F3 dels petits inversors, que van tenir l&amp;#039;oportunitat de sumar-se a l&amp;#039;empenta del mercat alcista i, mentre va durar, compartir les alegries amb els banquers d&amp;#039;inversi\u00F3. Avui, en el cas que estiguem en una bombolla, no ho podran fer. Ara la tend\u00E8ncia entre les empreses d&amp;#039;internet \u00E9s no sortir al mercat fins que no tenen un negoci m\u00E9s o menys madur. Aix\u00F2 podria fer pensar que torna el seny i que el que es busca \u00E9s fer cr\u00E9ixer els ingressos perqu\u00E8 l&amp;#039;empresa guanyi diners. Per\u00F2 no sembla que aquest sigui l&amp;#039;objectiu. El que en molts casos es pret\u00E9n \u00E9s inflar el valor en successives rondes de finan\u00E7ament mentre l&amp;#039;empresa creix en algunes variables -normalment tr\u00E0nsit i nombre d&amp;#039;usuaris, de vegades en ingressos i gaireb\u00E9 mai en beneficis- i culminar l&amp;#039;operaci\u00F3 amb una sortida a la borsa que, ajudada pels bancs que tamb\u00E9 s\u00F3n socis d&amp;#039;aquestes empreses, porti una pluja de bitllets. El que passi despr\u00E9s amb la cotitzaci\u00F3 en borsa ja no \u00E9s tan important, perqu\u00E8 qui ha de guanyar ja ho haur\u00E0 fet. Els inversors de capital risc saben que la majoria d&amp;#039;empreses de les seves carteres no valen el que diuen, per\u00F2 si ho reconeguessin la seva funci\u00F3 no tindria sentit. Aquesta visi\u00F3 especulativa no t\u00E9 per qu\u00E8 ser necess\u00E0riament dolenta, ja que permet finan\u00E7ar projectes, generar creixement i llocs de treball.  Una cosa molt diferent \u00E9s que els inversors aconsellin als emprenedors que el que els conv\u00E9 \u00E9s no guanyar diners, ja que d&amp;#039;aquesta manera ser\u00E0 molt m\u00E9s dif\u00EDcil calcular el preu real de la seva empresa i permetr\u00E0 als inversors posar-hi la valoraci\u00F3 que els doni la gana. I aix\u00F2 \u00E9s precisament el que un inversor de capital risc reconeixia recentment al  New York Times que feia."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://emprenem.ara.cat/bombolla-banca-sempre-guanya_0_703729646.html>