<http://schema.org/articleBody>
"Encara que no siguis un fill de sang, t&amp;#039;acabes assemblant als pares: els gestos, els somriures, les expressions... Tot s&amp;#039;encomana. Els gossos, amb el temps, tamb\u00E9 tenen una retirada cap als seus amos, i els matrimonis que duren tota la vida al final et penses que s\u00F3n germans. Tots coneixem un fill adoptat que \u00E9s clavat al seu pare post\u00EDs.  En pol\u00EDtica passa el mateix. Francesc Homs t\u00E9 les maneres i l&amp;#039;expressivitat de Jordi Pujol, fins i tot m\u00E9s que el mateix Oriol Pujol. El president Mas tamb\u00E9 s&amp;#039;hi esfor\u00E7a, per\u00F2 amb resultats m\u00E9s discutibles: no \u00E9s el fill m\u00E9s avantatjat de la tribu pujolista. En tot cas, CDC \u00E9s una fam\u00EDlia compacta, on les coses passen de pares a fills amb naturalitat. A can socialista creuen menys en la fam\u00EDlia, i es nota. Mai han tingut un pare par\u00E0s. Ravent\u00F3s era un pare tou, Obiols un pare perdut en els seus pensaments, Maragall un pare an\u00E0rquic, Montilla un pare mut. Amb tots aquests progenitors, als quals caldria afegir-hi la mare Chac\u00F3n -enlluernada amb l&amp;#039;amant espanyol-, el pobre Pere Navarro ha sortit com ha sortit. No sap quin model seguir. M\u00E9s que una fam\u00EDlia mal avinguda, el PSC \u00E9s una fam\u00EDlia desestructurada, amb fills que marxen, avis deixats de la m\u00E0 de D\u00E9u, cosins possessius, parents despistats, tiets dolguts... Hi ha poc respecte per la gent gran i poca cura dels petits i dels amics. Ning\u00FA s&amp;#039;assembla a ning\u00FA, ning\u00FA s&amp;#039;estima ning\u00FA: una fam\u00EDlia en descomposici\u00F3. I havien sigut tan feli\u00E7os!"^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/Que-passa-familia-del-PSC_0_665933439.html>