<http://schema.org/articleBody>
"A la cara oculta, la Lluna hi amaga molts secrets. Un \u00E9s que segurament va tenir una germana m\u00E9s petita en grand\u00E0ria, encara que igual en edat. Juntes, orbitaven al voltant de la Terra, segons un estudi de la Universitat de Calif\u00F2rnia que avui publica Nature. Per\u00F2 la seva relaci\u00F3 va acabar en una col\u00B7lisi\u00F3 precisament en aquesta part de la Lluna que queda amagada als nostres ulls. Aquest dram\u00E0tic xoc va trastocar el nostre sat\u00E8l\u00B7lit i explicaria la formaci\u00F3 de moltes de les muntanyes, els cr\u00E0ters i, en definitiva, la configuraci\u00F3 geol\u00F2gica d&amp;#039;aquest cant\u00F3 del sat\u00E8l\u00B7lit. Entre altres coses, podria donar sentit a l&amp;#039;asimetria que existeix entre els dos hemisferis lunars.Model acceptatJa fa anys que la comunitat cient\u00EDfica va donar com a bo el model te\u00F2ric que explica la formaci\u00F3 de la Lluna. Diu que es va crear quan un cos que gaireb\u00E9 tenia la mida del planeta Mart va col\u00B7lisionar amb la Terra. El xoc violent va arrencar del nostre planeta el material que va donar lloc al sat\u00E8l\u00B7lit. Per\u00F2 tamb\u00E9 fa temps que es creu que la Lluna no estava sola. &amp;quot;Des de l&amp;#039;any 1999 s&amp;#039;han presentat c\u00E0lculs que demostren la viabilitat que en aquest proc\u00E9s de col\u00B7lisi\u00F3 es gener\u00E9s m\u00E9s d&amp;#039;un cos, en definitiva, que la Terra en aquell moment tingues m\u00E9s d&amp;#039;una lluna&amp;quot;, explica Salvador Ribas, astrof\u00EDsic i director cient\u00EDfic del Parc Astron\u00F2mic del Montsec.Segons el model que proposen els investigadors, la Lluna i la seva germana, amb un di\u00E0metre tres cops m\u00E9s petit, es van formar alhora i van compartir \u00F2rbita durant milions d&amp;#039;anys fins que van acabar xocant.&amp;quot;\u00C9s evident que aquesta segona lluna, pels efectes de la gravetat de la lluna principal (la nostra Lluna), no podria sobreviure gaire temps, s&amp;#039;estima que unes desenes de milions d&amp;#039;anys&amp;quot;, diu Ribas. Molt poc temps si es compara amb els 5.000 milions d&amp;#039;anys des que es va formar el sistema solar.Xoc entre germanesLa col\u00B7lisi\u00F3 entre els dos sat\u00E8l\u00B7lits es va produir a una velocitat que els investigadors qualifiquen de relativament baixa: menys que la velocitat del so. Aquesta dada \u00E9s important perqu\u00E8 si hagu\u00E9s estat m\u00E9s elevada, el resultat de l&amp;#039;impacte hauria estat un forat en comptes d&amp;#039;una elevaci\u00F3 del terreny que form\u00E9s muntanyes.De fet, els molts cr\u00E0ters que hi ha als dos hemisferis de la Lluna es van formar per l&amp;#039;impacte dels meteorits, que anaven a m\u00E9s velocitat que el so. Aquest xoc relativament m\u00E9s lent va fer que el resultat geol\u00F2gic fos diferent al de la cara visible: m\u00E9s muntanyes. &amp;quot;Si aquest impacte hagu\u00E9s tingut lloc a una velocitat lenta no produiria un forat, \u00E9s a dir, un cr\u00E0ter, a la superf\u00EDcie, sin\u00F3 una mena de proc\u00E9s de barreja en qu\u00E8 el material de la lluna secund\u00E0ria s&amp;#039;escamparia per la Lluna&amp;quot;, explica Ribas. Fruit d&amp;#039;aquest xoc, &amp;quot;el relleu lunar seria m\u00E9s muntany\u00F3s al cant\u00F3 de l&amp;#039;impacte i m\u00E9s llis al cant\u00F3 visible per nosaltres&amp;quot;, explica Ribas. Els autors de l&amp;#039;estudi tamb\u00E9 creuen que l&amp;#039;impacte pot tenir relaci\u00F3 amb l&amp;#039;asimetria que hi ha entre l&amp;#039;escor\u00E7a dels dos hemisferis lunars.A la part oculta, l&amp;#039;escor\u00E7a \u00E9s m\u00E9s gruixuda, fet que t\u00E9 importants conseq\u00FC\u00E8ncies geol\u00F2giques. Fa que l&amp;#039;ascensi\u00F3 de lava a la superf\u00EDcie sigui m\u00E9s dif\u00EDcil i, per tant, impedeix que es formin els mars de colades de lava que s\u00ED que s&amp;#039;observen a la cara visible de la Lluna.Algunes pistesPer arribar a concloure que la Lluna va tenir una germana, els investigadors han fet servir dades de les exploracions que s&amp;#039;han pogut fer sobre la cara oculta de la Lluna, que els sovi\u00E8tics van veure per primer cop el 1959. &amp;quot;T\u00E9 una orografia diferent a la de la cara visible, marcada per la pres\u00E8ncia d&amp;#039;\u00E0rees muntanyoses m\u00E9s pronunciades&amp;quot;, explica Ribas.Aquest contrast entre els hemisferis lunars ha donat peu a moltes altres especulacions. Sempre s&amp;#039;ha cregut que la cara oculta estava m\u00E9s ferida perqu\u00E8 estava orientada a l&amp;#039;espai i, per tant, estava m\u00E9s exposada a la caiguda de meteorits. El nou model explica la difer\u00E8ncia per l&amp;#039;impacte de la lluna secund\u00E0ria.Segons els mateixos autors de l&amp;#039;estudi, per acabar de confirmar l&amp;#039;exist\u00E8ncia de la germana desapareguda cal recollir mostres de materials i analitzar-los. Si s&amp;#039;estableix l&amp;#039;edat dels materials i la seva composici\u00F3 es podr\u00E0 acabar de comprovar si el model matem\u00E0tic que proposen realment lliga amb les dades dels altres estudis ja acceptats sobre el proc\u00E9s de formaci\u00F3 de la Lluna. &amp;quot;Caldria una confirmaci\u00F3 in situ, portar material d&amp;#039;aquella banda de la Lluna, cosa que de moment no est\u00E0 prevista en el programa espacial&amp;quot;, corrobora Ribas."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/societat/Lluna-germana_0_529747026.html>