<http://schema.org/articleBody>
"Ja fa alguns anys, Zapatero va dir que abaixar impostos era d&amp;#039;esquerres. S&amp;#039;incorporava aix\u00ED al discurs dominant de descr\u00E8dit de l&amp;#039;Estat, de cr\u00EDtica a la seva inefici\u00E8ncia, de descontrol dels diners p\u00FAblics que des dels anys 80 ha anat quallant. A ning\u00FA li agrada pagar. Tots voldr\u00EDem tenir els serveis que l&amp;#039;Estat ens d\u00F3na de franc, i si no funcionessin, encara ens queixar\u00EDem. Per\u00F2 tots sabem que aix\u00F2 no pot ser. Tot t\u00E9 un cost i d&amp;#039;algun lloc han de sortir les misses. Com que \u00E9s aix\u00ED, i no hi ha alternativa possible, em sembla lamentable el discurs que la dreta ha anat imposant -i que certa esquerra, com Zapatero, ha fet seu- de presentar els impostos com un mal en si del qual haur\u00EDem de mirar d&amp;#039;alliberar-nos. Un argument que no deixa de ser un aval als defraudadors fiscals: si tan dolent \u00E9s pagar, fan b\u00E9 d&amp;#039;escapolir-se&amp;#039;n, si poden.El debat sobre els impostos no s&amp;#039;hauria de centrar en el que es paga sin\u00F3 en el que es rep. Els impostos s\u00F3n m\u00E9s o menys acceptables segons el que es d\u00F3na a canvi. Si els impostos et garanteixen una escola p\u00FAblica de qualitat, estan ben empleats; si el servei p\u00FAblic \u00E9s dolent i has de pagar una escola privada, no surt a compte. I aix\u00ED podr\u00EDem anar encadenant exemples. En les democr\u00E0cies del benestar, els impostos tenen dues funcions: finan\u00E7ar l&amp;#039;estat i els serveis que d\u00F3na i redistribuir una miqueta les rendes. Els que tenen m\u00E9s han de pagar m\u00E9s, per fer possible, aix\u00ED, una qualitat mitjana de vida dels ciutadans acceptable. Per tant, \u00E9s necessari que els impostos siguin realment progressius. I aquest \u00E9s un dels punts d\u00E8bils del sistema impositiu: les rendes del treball paguen proporcionalment molt m\u00E9s que les del capital, amb l&amp;#039;ajut de l&amp;#039;estat que els facilita la feina, per exemple amb f\u00F3rmules directament abusives com les Sicav, que permeten que les grans fortunes familiars tinguin una imposici\u00F3 rid\u00EDcula. Aquesta discriminaci\u00F3, fruit de la capacitat de xantatge del diner -si hem de pagar m\u00E9s, ens en anirem a un altre cant\u00F3-, fa injust el sistema impositiu. Per\u00F2 cap govern ho afronta.Ara s&amp;#039;ha posat de moda anar contra l&amp;#039;impost de successions. El president Artur Mas va prometre en campanya suprimir-lo. Em sembla un disbarat. \u00C9s l&amp;#039;impost m\u00E9s redistributiu, si es dissenya b\u00E9. Se&amp;#039;ns invita a guanyar el futur amb esfor\u00E7, amb imaginaci\u00F3, amb treball, amb capacitat -valors de la societat meritocr\u00E0tica- i, al mateix temps, es vol eliminar un impost que incideix directament en una igualtat d&amp;#039;oportunitats m\u00E9s gran. En qu\u00E8 quedem? Si el valor \u00E9s el m\u00E8rit i l&amp;#039;esfor\u00E7, hem de donar a uns quants uns avantatges de sortida tan aclaparadors? Quin m\u00E8rit \u00E9s ser fill dels teus pares, una cosa que ning\u00FA ha pogut escollir mai? L&amp;#039;impost de successions hauria de ser el m\u00E9s alt de tots. \u00C9s el que m\u00E9s pot ajudar a reduir lleugerament les desigualtats d&amp;#039;origen i, de retruc, a donar algun sentit a la met\u00E0fora de l&amp;#039;ascensor social. Per\u00F2 amb el vistiplau de certa esquerra, es va en direcci\u00F3 contr\u00E0ria. M&amp;#039;agradaria que el mateix coratge que es posa a denunciar la discriminaci\u00F3 fiscal que pateix Catalunya s&amp;#039;us\u00E9s per denunciar la discriminaci\u00F3 fiscal entre catalans. \u00BFO \u00E9s que nom\u00E9s volem m\u00E9s recursos perqu\u00E8 els nostres rics hagin de pagar menys?"^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/premium/opinio/favor-dels-impostos_0_405559473.html>