<http://schema.org/articleBody>
"El pa\u00EDs m\u00E9s important d&amp;#039;Europa, amb una capacitat enorme per refer-se davant de les adversitats i que ha rebut tamb\u00E9 ajudes generoses en el passat m\u00E9s recent, ha d&amp;#039;entendre que juga amb altres socis. Alemanya lluita per un objectiu, que tots els membres de la zona euro siguin fiscalment responsables, que equilibrin els seus pressupostos i no gastin el que no tenen. \u00C9s lloable i l&amp;#039;Europa dels pr\u00F2xims anys haur\u00E0 d&amp;#039;anar en aquesta direcci\u00F3. Per\u00F2 la cancellera Angela Merkel ha de veure una q\u00FCesti\u00F3 aparentment senzilla. Segons tots els analistes que segueixen la situaci\u00F3 amb detall, es fa dif\u00EDcil d&amp;#039;acceptar que un pa\u00EDs financi el seu deute a un 6,6% o 7%, com li est\u00E0 passant ara a Espanya, mentre a Alemanya el tipus d&amp;#039;inter\u00E8s est\u00E0 per sota del 2%. Poden ser socis d&amp;#039;un mateix club? O dit d&amp;#039;una altra manera. Ni Espanya -com apunta el corresponsal a Madrid del Financial Times, V\u00EDctor Mallet- pot tenir de manera permanent un d\u00E8ficit en la seva balan\u00E7a per compte corrent, ni Alemanya pot tenir sempre super\u00E0vit. "^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/cronica/Alemanya-no-esta-sola_0_595740476.html>