V Ivanovu jsem se také seznámil s Borisem Gecelevem, vynikajícím člověkem, skladatelem a muzikologem, s jeho manželkou Tamarou Levou, taktéž muzikoložkou, s legendárním moskevským pedagogem Jurijem Fortunatovem, s významnými muzikoložkami Innou Barsovou a Svetlanou Savenko a mnoha dalšími.
V 60. a 70. letech byla leningradská kompoziční škola velmi silná. Dá se určitě mluvit o určitém rozkvětu a vyvrcholení. Právě během těchto dvou desetiletí měla leningradská škola ohromné množství skvělých a významných skladatelů. Patřil mezi ně například Boris Tiščenko, Sergej Michajlovič Slonimskij, Vladislav Uspenskij, Valerij Gavrilin, Lucian Abramovič Prigožin, Andrej Petrov, Jurij Falik, Gennadij Banščikov, Alexander Knaifel, Galina Ustvolskaja, Georgij Firtič a mnoho jiných. Takřka od každého jsem se něco naučil, i když často podvědomě. Nemůžu na tomto místě nezmínit skladatele, který sehrál velkou úlohu v mém životě a v mém pojetí orchestru a přístupu k jednotlivým nástrojům. Byl to skladatel z Moldavska, Pavel Borisovič Rivilis. Jeho cit pro orchestraci a orchestrální zápis byl naprosto excelentní. Několik po sobě jdoucích let jsme se pravidelně setkávali ve městě Ivanovo v tamějším Domě skladatelů. Bylo tomu vždy v únoru. V Ivanovu jsem se také seznámil s Borisem Gecelevem, vynikajícím člověkem, skladatelem a muzikologem, s jeho manželkou Tamarou Levou, taktéž muzikoložkou, s legendárním moskevským pedagogem Jurijem Fortunatovem, s významnými muzikoložkami Innou Barsovou a Svetlanou Savenko a mnoha dalšími. Večerní diskuse o hudbě, umění a životě byly pro mě vzácné a neuvěřitelně inspirativní. Dům skladatelů v Ivanovu byl celkově úžasným místem, kde se pravidelně střetávali mladí lidé ze všech republik bývalého Sovětského svazu. Vždy to byla velmi pestrá paleta názorů, konfrontace estetik nebo kompozičních technik.