V případě psaní i, í a y, ý po obojetných souhláskách v koncovkách slov je toto vymezení řešeno jednak analogií s tzv. vzory –⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠ tj. píšeme dva holubi jako dva páni, ale vidím dva holuby jako dva pány nebo je veselý jako je mladý, ale jsou veselí jako jsou mladí; jednak se řídí pravidly o shodě přísudku s podmětem –⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠ tj. píšeme kluci běhali, holky běhaly a hříbata běhala.
V případě psaní i, í a y, ý po obojetných souhláskách v koncovkách slov je toto vymezení řešeno jednak analogií s tzv. vzory –⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠ tj. píšeme dva holubi jako dva páni, ale vidím dva holuby jako dva pány nebo je veselý jako je mladý, ale jsou veselí jako jsou mladí; jednak se řídí pravidly o shodě přísudku s podmětem –⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠⁠ tj. píšeme kluci běhali, holky běhaly a hříbata běhala. Složitější situace při psaní i, í a y, ý v koncovkách slov je v tomto smyslu pouze v případě písmena c (viz Psaní i, í –⁠ y, ý).