To prožívající je takové dětské, bezprostřední, spontánní, a to druhé – dejme tomu rodičovské, které se o ně může laskavě starat a snažit se ho pochopit.
Jak tedy s těmito emocemi pracovat? Každý máme v sobě dvě já, nebo minimálně dvě. Jedno je prožívající já (experiencing self) a druhé na to kouká, uvědomuje si to a je schopné to moderovat. To prožívající je takové dětské, bezprostřední, spontánní, a to druhé – dejme tomu rodičovské, které se o ně může laskavě starat a snažit se ho pochopit. Nebo se může přepnout do kritika, který dítě tlačí do vzdoru, říká: „To nesmíš, to není správné.“