„Katastrofa“ spočívá v nesprávné předpovědi klasické, tj. nekvantové fyziky, podle níž absolutně černé těleso vydává tepelné záření o nekonečném výkonu.
Pokud jde o energii, kvantum vyjadřuje slavná Planckova konstanta, jež prostupuje celou kvantovou mechanikou. Jako první ji odvodil již zmiňovaný Max Planck, když v roce 1900 řešil tzv. ultrafialovou katastrofu související se zářením horkých těles, například Slunce. „Katastrofa“ spočívá v nesprávné předpovědi klasické, tj. nekvantové fyziky, podle níž absolutně černé těleso vydává tepelné záření o nekonečném výkonu. Realita se s uvedenou predikcí začíná rozcházet v oblasti ultrafialového záření, proto ultrafialová katastrofa. Planckovo řešení spočívalo v tom, že se energie nevyzařuje spojitě, nýbrž v dávkách čili kvantech, přičemž jí odpovídá frekvence fotonu vynásobená Planckovou konstantou. V roce 1918 obdržel německý vědec za svůj výzkum Nobelovu cenu.