Máme pocit, že vnímáme jako Kafka, že mu rozumíme, že jeho knihám nasloucháme a že v nich mnohé i nalézáme.
Někdy si tedy chceme obléci kabát Kafkových prožitků a představ, aniž bychom se starali o cokoli dalšího. Máme pocit, že vnímáme jako Kafka, že mu rozumíme, že jeho knihám nasloucháme a že v nich mnohé i nalézáme. Naše hledání se každopádně musí obejít téměř bez jakéhokoli pevného bodu, bez jakékoli nápovědy – tím snadnější pak je svézt se na vlně vnějškových dojmů a rezignovat na úsilí do textu skutečně proniknout, a tím větší je i nebezpečí záměny staré Prahy za Kafku a obráceně. V Kafkově tvorbě můžeme jako v labyrintu oklikou nalézt sami sebe, své strachy či sny. Avšak vždy a přesně uhádnout Kafkovy záměry, to je úkol nadlidský, na který nestačili ani takoví jako Max Brod. [27] Mladý židovský spisovatel se svým vnitřním světem tak zůstává více či méně nepochopen – to proto, že asi jediný, kdo kdy mohl do záhadného Franze Kafky nahlédnout a pochopit jej, byl samotný Franz Kafka.