Na rozdíl od Pucciniho měl Mahler skutečně moderní vnímání (dokonce dosáhl toho, že byl analyzován samotným Freudem).
Na rozdíl od Pucciniho měl Mahler skutečně moderní vnímání (dokonce dosáhl toho, že byl analyzován samotným Freudem). I když se jeho harmonický jazyk zřídka dostal za hranice vytyčené Wagnerem, jeho strukturální inovace a komorní orchestrální paleta předznamenaly mnohé z toho, co přišlo po první světové válce. Ale Mahlerova hudba, zároveň obsesivně introspektivní a grandiózní svým pojetím, je plně romantická jako hudba Berliozova či Čajkovského; jeho dvě poslední díla, symfonický písňový cyklus Píseň o zemi a 9. symfonie, jsou labutí písní romantismu 19. století, hluboce nostalgickou a nesmírně působivou.