Ten vyjadřuje, že kvantové objekty existují ve více různých stavech zároveň.
Dualita částic a vlnění tvoří příklad kvantového jevu superpozice. Ten vyjadřuje, že kvantové objekty existují ve více různých stavech zároveň. Daným stavem přitom může být i konkrétní pozice objektu. Například elektron se vyskytuje na více místech současně. A teprve s uspořádáním experimentu s cílem odhalit jeho konkrétní pozici se „objeví“ v určitém místě. Proto kvantová mechanika stojí na pravděpodobnostech. Obvykle nelze přesně určit, kde se objekt – třeba zmíněný elektron – nachází. Je možné pouze stanovit pravděpodobnost, s níž se bude v konkrétním místě vyskytovat ve chvíli, kdy se tam vědci „podívají“ v rámci pokusu. Dané pravděpodobnosti vyjadřuje tzv. vlnová funkce, která se používá pro matematický popis studovaného fyzikálního systému. Když dojde k pozorování určitého objektu v experimentu, vlnová funkce zkolabuje, zruší se stav superpozice a dotyčný objekt se „objeví“ na některé ze svých možných pozic.