Představte si situaci, kdy jedete autem do práce a řídíte, a v okamžiku, kdy se dostanete do cíle, autu řeknete, aby se vrátilo domů.
Když samojezdícímu autu ukážete obrázky kočárku, pozná, že tohle je kočárek. Pokud mu jich ukážete milion, je šance, že pochopí koncept, i když půjde o zcela nový typ nebo jinak barevný. Díky tomu rozpozná jakýkoliv kočárek a bude vědět, že má zastavit nebo přizpůsobit svojí jízdu. Často autonomní auta vidí lépe než člověk, používají senzory, aby se zorientovala kolem sebe. Dokonce mohou vidět i za roh, kam řidič nevidí, a mají rychlejší reakce. Problém je, že auta jsou opatrná a nejedou v situaci, kdy by člověk jel. Autonomní auta mohou být užitečná a z toho důvodu je lidé budou v budoucnu vyžadovat. Představte si situaci, kdy jedete autem do práce a řídíte, a v okamžiku, kdy se dostanete do cíle, autu řeknete, aby se vrátilo domů. Auto skutečně dojede před váš dům a zaparkuje. Váš partner, který zůstal doma, může auto využívat. Nebo jedete někam na výlet, dojedete na místo a nařídíte autu, aby vás čekalo na druhé straně kopce, který se zrovna chystáte vyjít. A skutečně vás tam bude čekat. To je přeci paráda. Dnes máme běžně v autě zabudovaný systém, který sám zaparkuje, aniž bychom se dotkli volantu. Je to spolupráce automatického systému s člověkem. V některých situacích nám mohou být auta nápomocná, například na dálnici zvládnou řídit dobře a řidič se nemusí tolik soustředit na jízdu. V hustém provozu někde na náměstí, kde je spousta lidí, bude zase řídit člověk. Umělá inteligence bude doplňovat lidi a pomáhat jim, ale nemyslím si, že by je zcela nahrazovala.