Tomuto překvapivému závěru odpovídá přiměřená velikost těchto útvarů, tři obalové membrány podobně jako u jiných endosymbiontů (kde dvě membrány jsou vlastní a třetí je odvozena od membrány hostitelské buňky), a především výsledky fluorescenčního značení specifickými sondami.
Nakonec vyšlo najevo, že hledaní spolubydlící se nikde neschovávají, přímo naopak – jsou to ony kulovité symbiotické váčky naplněné menšími kolegyněmi. Tomuto překvapivému závěru odpovídá přiměřená velikost těchto útvarů, tři obalové membrány podobně jako u jiných endosymbiontů (kde dvě membrány jsou vlastní a třetí je odvozena od membrány hostitelské buňky), a především výsledky fluorescenčního značení specifickými sondami. Navíc se zdá, že z dvojice nájemníků hmyzích buněk jsou právě β-proteobakterie symbiontem původním, který pochází z jediné pradávné symbiózy, kdežto γ-proteobakterie byly nejspíš získány několikrát nezávisle na sobě. Ačkoli o povaze tohoto podivného soužití lze zatím spřádat jen vzrušující domněnky, má přeci jen jedno prvenství: jde o první známý případ symbiózy bakterie v bakterii. Inu pod svícnem bývá největší tma. A jak je vidět, bakterie jsou opravdu úplně všude. (Nature 412, 433–435, 2001)