Patrně především pod vlivem kombinace nákupů ECB, které absorbují stále větší část státního dluhu, opatření EU na nápravu škod způsobených pandemií a které se soustřeďují nejvíce právě na slabší státy EMU, dochází k podobné konvergenci, k jaké došlo v minulém desetiletí v důsledku zavedení eura.
Nejpozoruhodnější stránkou vývoje na dluhopisovém trhu EMU byla dramatická konvergence výnosů státních dluhopisů tzv. periferie (tj. slabších jižních států EMU jako Itálie a Řecko) k výnosům kvalitních státních dluhopisů (Německo), tedy jejich podstatný pokles. Patrně především pod vlivem kombinace nákupů ECB, které absorbují stále větší část státního dluhu, opatření EU na nápravu škod způsobených pandemií a které se soustřeďují nejvíce právě na slabší státy EMU, dochází k podobné konvergenci, k jaké došlo v minulém desetiletí v důsledku zavedení eura. Tuto konvergenci rozbila až dluhová krize EMU. Trh se tak v podstatě opět vrací k paradigmatu implicitní záruky EMU za dluhy svých členů. Z hlediska rizika je tento vývoj nezdravý, protože de facto ignoruje možné institucionální změny EMU oslabující provázanost jeho členů, anebo možné problémy způsobené neochotou voličů bohatších států ručit za dluhy chudších.