Sám O'Brien zhotovil skelet miniatury obří opice, kvůli jejíž realistické animaci proseděl dlouhé hodiny v zoologické zahradě, studujíce pohyby a chování goril.
Ale hlavním počinem tohoto filmového tvůrce byl slavný King Kong z roku 1933, jenž se stal vzorem pro několik více či méně úspěšných remaků, přičemž zatím posledním byl King Kong Petera Jacksona z roku 2005. Sám O'Brien zhotovil skelet miniatury obří opice, kvůli jejíž realistické animaci proseděl dlouhé hodiny v zoologické zahradě, studujíce pohyby a chování goril. Animace King Konga a všech ostatních miniatur pak zabrala celý rok práce, což svědčí o precizní a mravenčí práci celého týmu. Výsledek ovšem stál za to, film, ve kterém byla použita celá řada do té doby nevídaných efektů, se stal kasovním trhákem roku 1933. Jeho tehdejším tvůrcům se podařilo primitivní technikou ruční animace loutek a šikovně naaranžovaným a dokresleným miniaturním pozadím to, co se nepodařilo jejich následovníkům z 80. let. Ti místo animace miniatur vsadili na živého herce v kožichu, což diváky dovedlo místo k napětí pouze k pobavenému úsměvu a film samotný k neúspěchu. Nebyli ovšem s touto metodou jediní, taktéž japonští filmaři používali v 60. a 70. letech minulého století ve svých fantastických filmech herce v kostýmu, což byl i případ dnes již úsměvných filmů jako například Godzilla , jehož remake pomocí digitálních technologií natočil v roce 1997 režisér Roland Emmerich.