Snížila se úmrtnost na „tradiční“ sociální choroby, především tuberkulóza.
Došlo také k výrazným změnám ve struktuře populace. Vzrostl podíl starých lidí a se snížením obecné a dětské úmrtnosti vzrostla střední délka života. Zároveň výrazně klesla porodnost. Se změnami ve způsobu života a díky rozvoji prevence a terapeutických možností medicíny se zásadně změnila struktura úmrtnosti a nemocnosti. Pro obraz patologie v ekonomicky vyspělých zemích v období nejnovějších dějin je charakteristický ústup infekčních a parazitárních nemocí, jež byly ještě na přelomu 19. a 20. století hlavním druhem onemocnění a bez příčin smrti. Již v letech před druhou světovou válkou bylo likvidováno nebezpečí některých zvláště těžkých onemocnění ( cholera, neštovice, mor ). Na nevýznamnou míru byly omezeny parazitární tyfy a prakticky byla zlikvidována malárie. Snížila se úmrtnost na „tradiční“ sociální choroby, především tuberkulóza. Přesto však např. tuberkulóza a venerické nemoci zůstávají nadále v průmyslově vyspělých zemích závažným zdravotnickým a celospolečenským problémem. Úmrtnost na infekční onemocnění poklesla po zavedení sulfonamidů a antibiotik.