Většina soupeřů v župní extratřídě dala Železnému týmu rudých mnohem víc práce…
Praha se stala centrem daleko nejpočetnější a už tím nejvlivnější Středočeské župy. Tu si ovšem nelze představovat v rozloze, řízené dnes Pražským a Středočeským svazem. Vedle metropole do ní patřilo území celých dnešních okresů Praha západ a Praha východ, dále už jen menší díl Nymburska a Mělnicka, západní části Kolínska a Kutnohorska, většina Benešovska a Dobříšsko. Příbramsko a Berounsko se staly jádrem Podbrdské župy, Mladoboleslavsko patřilo do Severočeské, Rakovnicko do Severozápadočeské. Vlastní župu mělo zprvu Kladensko. Fotbalově bylo dost silné, jeho kluby byly v té době zdánlivě nevyčerpatelnou zásobárnou hráčů pro pražskou elitu – ale už proto se chtěly s kluby z hlavního města utkávat v pravidelných soutěžích. Proto na prahu roku 1920 zaklepaly na dveře Středočeské župy. Ta se pak tím víc stala státem ve státě, domácí fotbalovou supervelmocí. Její I. třída, byla až do vzniku ligy jaksi samozřejmě celou zemí považována za vrcholnou domácí soutěž. Jisté je, že nejméně polovina jejích účastníků nenacházela v dalších regionech vážné soupeře. Roku 1919 ve finálovém turnaji mistrovství republiky sparťané vyklepli tři mistry dalších žup souhrnným skóre 17:0. Když se po třech letech celostátní soutěž zopakovala, nasadili je raději rovnou do finále – a v něm rozdrtili Hradec Králové 7:0. Většina soupeřů v župní extratřídě dala Železnému týmu rudých mnohem víc práce…