„Ovšem,“ řekl K. a zmocnil se ho příjemný pocit, že konečně stojí tváří v tvář rozumnému člověku a může si s ním o své záležitosti pohovořit.
„Josef K.?“ zeptal se dozorce, snad jen aby na sebe obrátil K. roztržité zraky. K. přikývl. „Jste událostmi dnešního rána asi velmi překvapen?“ zeptal se dozorce a postrčil přitom oběma rukama několik málo předmětů, které ležely na nočním stolku, svíčku se zápalkami, jakousi knihu a jehelníček, jako by to byly předměty, které potřebuje k jednání. „Ovšem,“ řekl K. a zmocnil se ho příjemný pocit, že konečně stojí tváří v tvář rozumnému člověku a může si s ním o své záležitosti pohovořit. „Ovšem, jsem překvapen, ale nejsem nijak zvlášť překvapen.“