Na rozdíl od rozsáhlého úspěchu antibiotik na konci 30. a ve 40. letech 20. století se vývoj antivirotik skutečně rozběhl až v 60. letech 20. století.
Strašlivé viry, jako jsou neštovice, chřipka či žloutenka, pustošily v historii mnoho lidských populací. Na rozdíl od rozsáhlého úspěchu antibiotik na konci 30. a ve 40. letech 20. století se vývoj antivirotik skutečně rozběhl až v 60. letech 20. století. Bylo to způsobeno především strukturou viru, což je jádro genetického materiálu obklopené ochranným bílkovinným pláštěm, který se skrývá a rozmnožuje uvnitř lidských buněk. Protože je informace viru takto chráněna, bylo obtížné nákazu léčit, aniž by došlo k poškození i hostitelské buňky.