Mezi roky 1865 a 1870 byly posupně rozpracovány náměty edinburského chirurga Josepha Listera spočívající v preventivním ošetření poranění karbolovou kyselinou, později v dezinfekci rukou a nástrojů před operací.
Bostonský stomatolog William Morton v roce 1846 zavedl éterovou narkózu a Ignác Semmelweis začal prosazovat mytí rukou u porodních asistentek a lékařů na vídeňské porodnické klinice. Mezi roky 1865 a 1870 byly posupně rozpracovány náměty edinburského chirurga Josepha Listera spočívající v preventivním ošetření poranění karbolovou kyselinou, později v dezinfekci rukou a nástrojů před operací. Tento přístup byl nazván antiseptický. V návaznosti na průkazy patogenity bakterií začal kielský chirurg Gustav Adolf Neuber postulovat aseptický přístup s dokonalou hygienou rukou, dezinfekcí operačního pole, nástrojů a obvazů. Tuto metodu rozšířil další chirurg, Ernst Bergmann. Aseptický přístup spolu s celkovou anestezií vedly k bouřlivému rozvoji chirurgie po roce 1870. Theodor Billroth odstranil v roce 1881 žaludek s karcinomem 43leté ženě poté, co provedl řadu pokusů na zvířatech. Experimentální fyziologii následovaly do té doby nevídané operace.