He IV-A, která by se teoreticky mohla vytvořit jako molekula ze dvou He* a být relativně stabilní), nebo kovový vodík (který by měl být také relativně stabilní a teoreticky za normálního tlaku a teploty zcela stálý).
Další a asi i nejdokonalejší možností je využití vysokoenergetických chemických látek(HEDM). V úvahu připadá hned několik možných látek. Mohl by to být vodíkový radikál H, kyslíkový radikál O, molekula ozonu O3, či jednoduchý atom boru nebo uhlíku. V úvahu připadají dokonce i „exotičtější“ látky, jako metastabilní excitované helium He* (popřípadě nová forma helia, tzv. He IV-A, která by se teoreticky mohla vytvořit jako molekula ze dvou He* a být relativně stabilní), nebo kovový vodík (který by měl být také relativně stabilní a teoreticky za normálního tlaku a teploty zcela stálý). Takovéto látky mohou uvolňovat velké množství energie (mnohem vyšší než samotná reakce slučování kapalného vodíku s kyslíkem) a dávat tak skutečně velký specifický impuls od 17000N.s.kg -1(kovový vodík), přes 21100N.s.kg -1 (atomární vodík), 22000N.s.kg -1(pevné He IV-A) až po 31500N.s.kg -1(excitované metastabilní He*).