Nic netušící biologové už se radovali, jaký to krásný příklad kohabitace dvou druhů, když se ukázalo, že něco neklape.
Červci v buňkách svých bakteriomů zabalují prokaryotní endosymbionty do jakýchsi slizem vyplněných kulovitých útvarů o velikosti zhruba deset až dvacet mikrometrů, které obklopují jádro hostitelské buňky a vyplňují značnou část její cytoplazmy. Tyto symbiotické váčky přitom nemají nic společného s váčky, jež běžně nacházíme v eukaryotních buňkách, a které jsou odvozeny od endomembránového systému (připomeňme, že prokaryotní buňky vnitřní membránové struktury nemají). Uvnitř těchto komůrek si pěkně lebedí prokaryotní nájemníci a spořádaně si metabolizují. Nic netušící biologové už se radovali, jaký to krásný příklad kohabitace dvou druhů, když se ukázalo, že něco neklape. Všechny několikamikrometrové bakterie uvnitř jsou totiž γ-proteobakterie. Po β-proteobakteriích ani vidu, ani slechu.