Jeden z hlavních inspirátorů konference, literární historik František Kautman, někdejší stalinista a pozdější chartista, po letech řekl, že se akce nestala světovou jako vědecká či literární, ale jako politická událost.
Kafkovskou konferencí v Liblicích to začalo a pražským jarem 1968 to skončilo, říká se. Jeden z hlavních inspirátorů konference, literární historik František Kautman, někdejší stalinista a pozdější chartista, po letech řekl, že se akce nestala světovou jako vědecká či literární, ale jako politická událost. „Střetly se na ní dva zásadně diametrálně odlišné postoje ke Kafkovi. Východoněmečtí účastníci, z nichž někteří Kafkovo dílo velmi dobře prostudovali, zaujali pozici recepce Kafky jako historického fenoménu: ukázal ve svém díle odcizení člověka v kapitalistickém světě, projevil sympatie k vykořisťované dělnické třídě, v socialistické společnosti však už není aktuální a na umělce, a zejména na mládež, může působit rozkladně. Má tedy být vydáván opatrně a v malých nákladech. Téměř všichni účastníci konference naopak v té či oné míře zdůrazňovali aktuálnost Kafkova díla i v socialistickém světě, zejména na pozadí zločinů stalinismu.“