Stejně jako standardní kvantová teorie pole se teorie strun odehrávají na daném prostorovém pozadí, většinou plochém, které má však ve všech variantách teorie více než čtyři rozměry.
Část teoretických fyziků pracujících v oblasti elementárních částic zkouší vyvíjet a zobecňovat standardní model, aby tak dostali „teorii všeho“ včetně gravitace. Nejpokročilejším výsledkem tohoto přístupu jsou různé teorie strun, podle nichž jsou elementární částice složeny z maličkých nitkovitých útvarů. Stejně jako standardní kvantová teorie pole se teorie strun odehrávají na daném prostorovém pozadí, většinou plochém, které má však ve všech variantách teorie více než čtyři rozměry. Význam nadbytečných rozměrů nebyl ještě uspokojivě vysvětlen.