Do jaké míry se mění kvalita našich vztahů a jak aktivně my sami trávíme volný čas a na kolik my sami jsme nervózní, pokud nemáme mobilní telefon po ruce.
U dospělého lze předpokládat, že má náhled na zdravou míru při jejich užívání. Nelze se ale na to úplně spoléhat. Pokrok je tak rychlý, že zatím nemáme zcela popsané změny v našem životě, neuvědomujeme si, do jaké míry jsou naše vztahy ovlivněny neustálým kontrolováním mobilních telefonů, nutkáním ihned na každou zprávu reagovat, surfováním po internetu, potřebou neustále něco dokumentovat, fotit, nahrávat, sdílet apod. Neuvědomujeme si, kolik času a pozornosti tím ukrajujeme našim partnerům, dětem, blízkým, přátelům. Do jaké míry se mění kvalita našich vztahů a jak aktivně my sami trávíme volný čas a na kolik my sami jsme nervózní, pokud nemáme mobilní telefon po ruce. Stále se ale můžeme spolehnout, že máme jakýsi náhled. Pamatujeme si dobu, kdy mobilní telefony nebyly součástí našeho života, případně dobu, kdy teprve přicházely a učily jsme se s nimi zacházet. Dnešní děti školního věku se už ale narodily do doby, kdy tyto přístroje jsou již neodmyslitelnou součástí našeho života. Oni už nevědí, jaké to bylo bez nich. Generace jejich rodičů sama na sobě v dětství a při dospívání nezažila na sobě žádné výchovné vedení, osvojování si pravidel, jak s těmito věcmi zacházet. Pokrok byl v tomto směru rychlejší, než jsme se mohli připravit na to, jak budeme učit naše děti s digitálními technologiemi zacházet. Jako rodičům nám tyto technologie přinesly nové možnosti v tom, jak děti zabavit, nebo i jak je něco naučit. Toto ale přineslo i riziko pohlcení volného času dětí užíváním digitálních technologií.