Opírajíc se o etnologické studie Lévi-Strausse, které se týkají zavržení a opětné integrace jedinců mezi Indiány, nastiňuje Moníková některé aspekty viny u Kafky.
Opírajíc se o etnologické studie Lévi-Strausse, které se týkají zavržení a opětné integrace jedinců mezi Indiány, nastiňuje Moníková některé aspekty viny u Kafky. Pohled zvenčí je nutný: systém totiž „nemůže být popsán sám ze sebe“ a navíc etnologická paralela ukazuje, jak intenzivně se Kafka zabýval sociálními problémy. Moníkovou zajímají mechanismy sociálních tlaků, především to, jak se projevují na nejosobnější úrovni. Svou interpretaci Kafkova Procesu v nejobsáhlejším eseji Geneze paranoidního systému proto kromě etnologie staví na studiích o schizofrenii, konkrétně na konceptu double bind, dvojí vazby, která dává vzniknout bludu. Interpretovat Kafku je jako vžít se do duševních pochodů schizofrenika: „jestliže se (interpretace) podřídí závaznosti jeho logiky, pak všechno ještě víc zatemní a bude se podílet na jeho nepochopitelnosti. Jestliže jeho dílem povede řezy bdělého, reflektovaného vědomí, pak objasní racionální členění, jež ve vztahu ke Kafkovi nemá žádný význam.“ Úkolem je „vyrvat palčivá nedorozumění železné logice textu a promítnout na rovinu, jež se zaobírá reálnými stresy všedního dne – coby zdrojem literatury.“