Ne každé dítě, které sedí v pokoji se sluchátky na hlavě, je izolované od přátel a na hranici závislosti.
Příznaků je více. Nejvýraznější a nejlépe sledovatelný je podle mě ten, když dítěti hraní zasahuje do činností, které pro něj byly dosud bezproblémové. Ať už je to škola, pracovní povinnosti, sociální kontakty s rodinou či vrstevníky, a nebo pokud má konflikty se svým okolím. Ale zase bych rád varoval před předčasným odsuzováním. Ne každé dítě, které sedí v pokoji se sluchátky na hlavě, je izolované od přátel a na hranici závislosti. Možná právě prožívá skvělé zážitky se svými kamarády. Je tak vždy důležité znát kontext – co na tom počítači vlastně dělá. A s tím souvisí ještě jedna věc. Dělám besedy na školách o prevenci zneužívání počítačových technologií. Víte, kolik žáků se přihlásí, když se zeptám, jestli se už setkali s tím, že je někdo označil za závislé?