Havránka„Úkoly spisovného jazyka a jeho kultura“ ze sborníku Spisovná čeština a jazyková kultura (1932), kde není sice uvedena definice termínu, ale zato velmi uvážený výklad o vlastnostech odborných výrazů.
V r. 1935 začal vycházet Příruční slovník jazyka českého a s tím souvisí i vznik teoretických úvah o terminologii. V témže roce vyšel v časopise Slovo a slovesnost článek L. Kopeckého„ O lexikálním plánu hospodářského jazyka“. V něm se L. Kopeckij opírá o stať B. Havránka„Úkoly spisovného jazyka a jeho kultura“ ze sborníku Spisovná čeština a jazyková kultura (1932), kde není sice uvedena definice termínu, ale zato velmi uvážený výklad o vlastnostech odborných výrazů. Ve shodě s těmito výklady podává L. Kopeckij první skutečnou definici termínu formulovanou českým jazykem. Odborné výrazy dělí na termíny, automatizovaná slova a automatizované skupiny slov. Za termín považuje „… takové slovo, které má v odborném jazyku přesný a jednoznačný význam a které, i když se vyskytne v jazyku hovorovém, je pociťováno jako slovo náležející k některé odborné oblasti, např. slovo volt, turbina, devisa, faktura, objednávka ap.“. Za termín tedy pokládá pouze jistý druh odborného názvu.