Duální povaha světla také znamená, že světelné záření vytváří tlak, když fotony coby částice dopadají na určitý objekt.
Světlo tedy obvykle považujeme za elektro­magnetické vlnění, ale z jiného úhlu pohledu se vlastně jedná o částice – fotony. Při pozorování vesmíru teleskopem tak astronomové sledují vlny elektromagnetického záření a současně „sbírají“ jednotlivé fotony. Duální povaha světla také znamená, že světelné záření vytváří tlak, když fotony coby částice dopadají na určitý objekt. Proto mohou fungovat technologie jako solární plachty, jež pohánějí kosmické sondy a které lze rovněž teoreticky využít například k odklonění nebezpečných planetek na kolizním kurzu.