České ř vzniklo ve staré češtině už během 13. století (nejstarší písemné doklady, z nichž lze usuzovat na existenci ř, jsou z r. 1237), a to z každého tzv. palatalizovaného [r’].
České ř vzniklo ve staré češtině už během 13. století (nejstarší písemné doklady, z nichž lze usuzovat na existenci ř, jsou z r. 1237), a to z každého tzv. palatalizovaného [r’]. To mohlo vzniknout za prvé ze souhlásky r, která v té době stála před samohláskami přední řady ( e, ě, i); za druhé ze souhlásky r, po níž kdysi v praslovanštině následovala (ve staré češtině již zaniklá) samohláska ь (tzv. měkký jer, tj. redukovaná, kratší než krátká, přední samohláska) nebo ę (přední nosové e) a její pozdější střídnice; nebo za třetí z původní skupiny rj ( rj > r’), srov. * r’epa > řepa, * r’ěka > řěka > řeka, * tr’i > tři, * zvěr’ь > zvěr’ > zvěř, * kur’ę > kur’ě > kuřě > kuře, * morje > mor’e > moře.