Když vztah vnímáme jako jistotu, když nám nějakým způsobem zevšední, méně si to hlídáme a paradoxně se k těm nejbližším nechováme zrovna nejohleduplněji.
Dá se zjednodušeně říct, že před cizími lidmi se snažíme chovat přívětivěji? Používáme na ně prostě jiný filtr? A ti, které si pustíme k sobě nejblíž, se kterými se cítíme bezpečně, paradoxně slíznou důsledky toho rozporu mezi sociálním a – dejme tomu – autentickým já. A čím větší ten rozpor je, tím víc se v některých chvílích projeví. Když vztah vnímáme jako jistotu, když nám nějakým způsobem zevšední, méně si to hlídáme a paradoxně se k těm nejbližším nechováme zrovna nejohleduplněji. Ale ten filtr se nemění, ten existuje pořád. Jen ho v některých případech zapojujeme a v některých ne.