Když se Armstrong podíval ven, uviděl z výšky asi 120 metrů, že místo, kde by měli přistát, je na kamenité pláni na okraji kráteru o průměru 90 metrů a místo hladké plochy jsou na něm veliké balvany.
Když se Armstrong podíval ven, uviděl z výšky asi 120 metrů, že místo, kde by měli přistát, je na kamenité pláni na okraji kráteru o průměru 90 metrů a místo hladké plochy jsou na něm veliké balvany. Přešel proto na poloautomatické řízení, aby změnil místo přistání za bezpečnější, které by navíc umožnilo odběr širšího spektra geologických vzorků.