zdroje k pøijímaèi, jako svìtlo procházející dvìma blízkými štìrbinami,
Vlnové funkce se sèítají nebo odeèítají v závislosti na jejich relativní
fázi. Když mají jejich amplitudy stejnou fázi, pak se sèítají, když mají
opaènou fázi, pak se odeèítají. Pokud vlna prochází nìkolika dráhami od
zdroje k pøijímaèi, jako svìtlo procházející dvìma blízkými štìrbinami,
dochází k interferenci, kdy pozorujeme svìtlé a tmavé proužky. Èástice,
které se øídí vlnovou rovnicí, se chovají podobnì jako pøi difrakci elektronù.
Tato analogie je rozumná, pokud se nezabýváme podstatou vlny. Vlna je obecnì
chápána jako porucha šíøící se urèitým médiem. V kvantové mechanice ale
žádné médium neexistuje. V urèitém smyslu tedy neexistují ani žádné vlny,
pøestože vlnová funkce pøedstavuje fundamentální informaci o vlnovém systému.