Vystavěn byl na samém konci 15. století, uvádí se rok 1495-96.
K nejstarším památkám Prahy 7 patří Místodržitelský letohrádek, i když jeho dnešní vzhled byl ovlivněn řadou úprav. Vystavěn byl na samém konci 15. století, uvádí se rok 1495-96. Původně se zřejmě jednalo o dvoupatrovou stavbu s ochozy obíhajícími budovu v úrovni obou podlaží. Když se za Rudolfa II. císařský dvůr opět přestěhoval do Prahy, získal letohrádek stejně jako přilehlá královská obora znovu na důležitosti. Došlo i k dalším stavebním úpravám, které pravděpodobně řídil italský stavitel Ulricho Aostalli.  K dalším úpravám došlo v první polovině 17. století. Na jeho konci ale význam stavby prudce poklesl (pozornost se soustředila na tzv. dolní letohrádek, dnes nazývaný Šlechtova restaurace) a letohrádek začal sloužit jako sýpka. V roce 1804 bylo rozhodnuto přebudovat letohrádek na sídlo nejvyššího purkrabího Jana Rudolfa Chotka. Stavba tak získala dnešní novogotickou podobu. V této době byla také postavena krásná novogotická brána při vstupu z Bubenče. Letohrádek byl i nadále modernizován, od roku 1828 byl teplovzdušně vytápěn. V roce 1913 se byl také zaveden elektrický proud.  Od konce čtyřicátých let 20. století slouží objekt jako studovna časopisů Národního muzea.