Proti takovému přístupu vystupovali zastánci analytické památkové péče Alois Riégl a Max Dvořák.
Hlavní znaky: Purismus byl reprezentován dvěma směry. Bylo pro něj v 19. století charakteristické přísné lpění na tzv. čistém slohu, které se projevovalo odstraňováním veškerých pozdějších úprav. Proti takovému přístupu vystupovali zastánci analytické památkové péče Alois Riégl a Max Dvořák. Tyto zásahy na jedné straně doslova fyzicky zachránily rekonstruované stavby před rozpadem a v přeměnu ve zříceniny ( Karlštejn). Na druhé straně však také znamenaly velice výrazné poškození historické podoby stavby. Přičemž velmi často spíš než o návrat k původní podobě stavby šlo o realizaci romantických představ a de facto i falšování historické podoby obnovovaných budov.
V Čechách byl významným neogotickým restaurátorem v puristickém duchu např. Josef Mocker, který rekonstruoval řadu středověkých památek.