Použít jdou celkem dobře i části větví a kmenů šeříku (bezu).
Často jsou používané větve vinné révy, která je velice trvanlivá, ale zároveň velmi tvrdá, kořeny nemohou vstoupit, vyjma puklin, pod povrch a plazí se pouze po povrchu nebo pod tenkou slupkou, která se ovšem v krátké době odloupne. Další z často používaných je borová kůra, do jejíchž šupinatého povrchu kořeny dobře vstupují, ale zároveň časem jednotlivé vrstvy tak naruší, že se odloupnou. Já jsem pro sebe objevil další variantu a tou je kůra topolu. Ze vzrostlého stromu lze získat až 8cm tlustou hmotu, mající mnoho záhybů, vrásek a trhlin, která má zároveň velikou nasákavost a vodo-držnost. Mnohdy lze získat i kusy, které jsou již porostlé jemným mechem z přirozeného vlhkého prostředí ve kterém vyrůstá. Použít jdou celkem dobře i části větví a kmenů šeříku (bezu). Pokud se podaří vyřezat z keře vhodnou "pokrouceninu" a alespoň částečně ji obalit mechem, vypadají rostliny, k takto upravené podložce přichycené, jako právě přenesené odněkud z deštného lesa. Ještě používám i větve z akátu a vrby, na které dobře přirůstá mech.