sekundární sémantiky, které by neměly být srozumitelné dozorci, anebo odsouzený
I.  
Kalita charakterizuje argot jako tajný komunikativní prostředek, který je
prostředkem omezeného společenství, jenž se vyvíjel v dichotomické opozici
dozorce – odsouzený. Odsouzený vytváří u známých, již existujících lexémů známky
sekundární sémantiky, které by neměly být srozumitelné dozorci, anebo odsouzený
tvoří lexém úplně nový. Argot vzniká v teritoriálně omezeném prostoru, jeho
vznik je podmíněn omezujícím (trestním) rámcem – omezením osobní svobody.
Nositelé argotu se nesnaží vyčnívat ve svém prostředí, ale kladou si za cíl
izolovat své prostředí od vnějšího.