Touto problematikou se podrobně zabývá Atkinson (1987), který považuje vyloučení mateřského jazyka za projev nerespektování základního vkladu, který si žák do cizojazyčného vyučování přináší.
Komunikativní přístup byl pro mnoho učitelů cizích jazyku převratným objevem. Snad někdy až příliš rychle a dogmaticky byly opouštěny tradiční metody včetně některých pozitivních prvků. Po široké diskusi výhod a nevýhod, které komunikativní přístup přinesl (viz např. Swan, 1985) se dnes hovoří o postkomunikativní éře,o tzv. „balanced activities approach„ (Harmer, 1994) nebo také o revidovaném komunikativním přístupu (Ur, 1996), který je ve své podstatě eklektický a snaží se integrovat ze starších metod ty prvky, které se jeví jako přínosné a obohacující. Oblastí, která doznala velkých změn proti silnějším formám komunikativního přístupu je využívání mateřského jazyka v hodinách cizojazyčné výuky. Touto problematikou se podrobně zabývá Atkinson (1987), který považuje vyloučení mateřského jazyka za projev nerespektování základního vkladu, který si žák do cizojazyčného vyučování přináší.