Děti, které vyrůstají on-line, nedospívají prostřednictvím biologického imperativu rozvoje sociálních a intelektuálních dovedností se skutečnými vrstevníky v reálném světě, naopak rychle zaostávají ve všem, od inteligence přes fyzické a verbální dovednosti, řešení problémů a akademické výsledky až po emocionální a sociální dovednosti (8, 11).
Více než čtvrtina dospívajících uživatelů sociálních médií spadá do kategorie „kompulzivní“. Kvůli času, který tráví na obrazovce, spolu dnešní teenageři už nemluví, nekomunikují tváří v tvář. Ve skutečnosti dvě třetiny veškeré komunikace mezi dospívajícími probíhají virtuálně, nikoliv osobně (11). Jejich sebevědomí je mnohem více založeno na jejich internetových profilech a „lajcích“ než na jejich dovednostech v reálném životě. Děti, které vyrůstají on-line, nedospívají prostřednictvím biologického imperativu rozvoje sociálních a intelektuálních dovedností se skutečnými vrstevníky v reálném světě, naopak rychle zaostávají ve všem, od inteligence přes fyzické a verbální dovednosti, řešení problémů a akademické výsledky až po emocionální a sociální dovednosti (8, 11). Nová generace je poznamenaná emoční křehkostí, úzkostí a touhou po úspěchu bez dovednosti, její příslušníci si často neuvědomují, že osobní štěstí souvisí s počtem skutečných (nikoliv virtuálních) kamarádů a s překonáváním překážek. Jejich emoční křehkost často vede k depresi a úzkosti z kdejaké překážky, neúspěchu a nepřízně, jak dosvědčí přepracovaní dětští psychiatři. A když už si přes internet domluví rande, tráví je každý na svém mobilu. Neumějí si povídat, navázat vztah, jiskřit vzájemnými dotyky.