Provoz jatek fungoval až do roku 1982, kdy byl otevřen nový provoz v Čakovicích a Písnici.
Jedním z velkých provozů celopražského významu, který se naši předci ve vedení Prahy rozhodli umístit v Praze 7, byla bezesporu ústřední jatka. Cíl vytvoření místa, kde by se v Praze centrálně porážela a zpracovávala jateční zvířata, byl jasný: zlikvidovat množství menších porážek, kde často nebyly dodržovány hygienické standardy, a dostat zpracování masa pod centrální kontrolu. Zatímco dnes jsou Holešovice širším centrem města, koncem 19. století se jednalo o periferii a proto měla být jatka umístěna právě zde. Nespornou výhodou byla i blízkost železnice. O výstavbě bylo rozhodnuto v roce 1889, stavbou byla pověřena firma Aloise Elhenického. Do rozlehlého  areálu ve tvaru obdélníku se stranami o délkách 450 a 250 metrů se vstupovalo z bubenského nábřeží. U hlavního vchodu jsou na pylonech alegorické sochy od sochařů Čeňka Vosmíka a Bohuslava Schnircha.  Areál začal fungovat  1. července 1895. Každá z desítek  zdejších staveb měla svou funkci – byly zde chlévy na dočasné ustájení dobytka, krytá i otevřená tržnice na hovězí dobytek, vepřové chlévy, tzv. pohodnice (místnost pro uhynulý dobytek) atd. Prominentní objekt v v ose vchodu z bubenského nábřeží se nazýval „burza“: sídlila  zde Řeznicko-uzenářská banka a Dobytčí a masná pokladna. Nedaleko „burzy“ nechali zaměstnanci  jatek postavit pomník svým kolegům, kteří padli v I. světové válce. Asi tři pětiny celého komplexu zabírala vlastní jatka. Největším objektem byla „vepřová porážka“, dále pařírna vepřů, „hovězí porážka“, masné komory pro skladování masa, držkárna a střevárna a celá řada dalších menších objektů. V době své největší slávy  pracovaly v jatkách stovky lidí. Důraz se klad i na hygienu – nechyběli zde veterináři ani laboratoř pro bakteriologické zkoumání masa. Provoz jatek fungoval až do roku 1982, kdy byl otevřen nový provoz v Čakovicích a Písnici. Od té doby prakticky dodnes funguje areál jako tržnice.