Jako jiné kvantové teorie pole generují diskrétní kvanta (totiž elementární částice) v prostoru, který je pokládán za spojitý, v kvantové teorii gravitace vzniknou „kvanta prostoru“ na abstraktní, hladké varietě bez metrické struktury.
Opravdu se podařilo konstruovat kvantový operátor objemu a obsahu. Na první pohled může takové konstatování působit nepřitažlivě. Jaký má smysl formulovat nejvšednější a nejnázornější věci tak složitě? Důsledky jsou však zajímavé. Teorie říká, že možné hodnoty obsahu a objemu jsou v měřítku Planckovy délky (10–35 m) diskrétní. Tak se dostáváme od obecné teorie relativity, jíž se řídí pohyb galaxií, k výpovědi o nejmenších možných velikostech! Jako jiné kvantové teorie pole generují diskrétní kvanta (totiž elementární částice) v prostoru, který je pokládán za spojitý, v kvantové teorii gravitace vzniknou „kvanta prostoru“ na abstraktní, hladké varietě bez metrické struktury. Podle této teorie neexistují menší vzdálenosti než Planckova délka, mluví se proto o „kvantové pěně“. Tento výsledek, bude-li potvrzen, může mít velký význam i pro jiné kvantové teorie pole, ačkoliv vychází z kvantování samotné obecné teorie relativity. Energie libovolných kvant je totiž nepřímo úměrná vlnové délce příslušného vlnového balíčku. Nemohou-li být vlnové délky menší než určitá dolní mez, protože kratší délka neexistuje, pak je energie omezena shora a kvanta s nekonečnou energií jsou předem vyloučena. Přestože problém odstranění těchto kvant byl většinou řešitelný i v jiných teoriích, vyžádal si dodatečnou změnu teorie (tzv. renormalizaci).