Pokusem o jejich vysvětlení je právě Kodaňská interpretace, která tyto problémy přijímá jako fakt (takže je vlastně nevysvětluje).
Vezmu to od konce – Kodaňská interpretace je spíše filozofický problém – my víme, co se děje, ale nejsme schopni vysvětlit proč. Problém uvedených příkladů je v tom, že Měsíc je velký předmět a přisuzovat mu chování mikroskopických částic je zavádějící. V principu jde o to, že všechny děje v mikrosvětě se dějí s nějakou pravděpodobností. Dokud se na výsledek nepodíváme, tak jej neznáme – jen jsme schopni říci, s jakou pravděpodobností daný děj proběhne. Kdybych to zkusil ukázat v našem velkém světě – vsadíš si loterii, do doby, než proběhne losování jsi zároveň výherce a zároveň jsi nevyhrál nic. Samotné losování je ten děj, který rozhodne, jak to dopadne. Filozoficky je (podle mého) zajímavé, že výsledky v mikrosvětě určuje člověk – dokud se nepodíváme, jak jev proběhl, nevíme, jaké vlastnosti (např. spin) elektron má. Čím je lidská mysl zajímavá, že ovlivňuje měření? Fungovala by tak i např. kočičí mysl? To jsou filozofické problémy, které zatím nikdo nevyřešil. Pokusem o jejich vysvětlení je právě Kodaňská interpretace, která tyto problémy přijímá jako fakt (takže je vlastně nevysvětluje).