Chceme-li se přiblížit ke skutečné „umělé inteligenci“ – ať už ve smyslu Čapkových robotů, nebo v podobě mnohem jednodušší, např. pro porozumění mluveným pokynům k ovládání autorádia či mobilního telefonu nebo jako virtuálního pomocníka při psaní gramaticky správných vět v nějakém přirozeném jazyce na počítači – musíme vytvořit takový systém – řekněme to s jistou nadsázkou – „umělé inteligence“, který rozumí (alespoň do určité míry) danému přirozenému jazyku a umí v některých aplikacích i sám v tomto jazyce správně tvořit jednotlivé věty a jejich posloupnosti.
Odpověď na otázku „proč“ je vcelku jednoduchá. Chceme-li se přiblížit ke skutečné „umělé inteligenci“ – ať už ve smyslu Čapkových robotů, nebo v podobě mnohem jednodušší, např. pro porozumění mluveným pokynům k ovládání autorádia či mobilního telefonu nebo jako virtuálního pomocníka při psaní gramaticky správných vět v nějakém přirozeném jazyce na počítači – musíme vytvořit takový systém – řekněme to s jistou nadsázkou – „umělé inteligence“, který rozumí (alespoň do určité míry) danému přirozenému jazyku a umí v některých aplikacích i sám v tomto jazyce správně tvořit jednotlivé věty a jejich posloupnosti.