2] Vědecký přístup v lékařství se začal aplikovat ve starověkém Řecku.
V pravěku se léčení věnovali kouzelníci či šamani.[1] První ucelený medicínský systém se podařilo vytvořit až starověkým Egypťanům.[2] Vědecký přístup v lékařství se začal aplikovat ve starověkém Řecku. Zásadní význam pro další rozvoj medicíny měl v této době Hippokratés, který kladl velký důraz na stanovení diagnózy "Diagnóza (medicína)") a zavedl etická pravidla pro práci lékařů, v dnešní době známá jako Hippokratova přísaha. V starověkém Řecku se také zrodila teorie čtyř tělesných šťáv, základ tehdejší léčby.[3] Z této teorie vycházeli lékaři při řešení zdravotních problémů ještě v době renesance.[4] Medicína ve starověkém Římě je spjata hlavně s Galénem,[5] který hlavně svými objevy v oblasti anatomie a fyziologie inspiroval lékaře po dalších šestnáct až sedmnáct následujících století.[6], podle jiného zdroje po více než tisíc let.[5]