Ve skutečnosti dvě třetiny veškeré komunikace mezi dospívajícími probíhají virtuálně, nikoliv osobně (11).
Více než čtvrtina dospívajících uživatelů sociálních médií spadá do kategorie „kompulzivní“. Kvůli času, který tráví na obrazovce, spolu dnešní teenageři už nemluví, nekomunikují tváří v tvář. Ve skutečnosti dvě třetiny veškeré komunikace mezi dospívajícími probíhají virtuálně, nikoliv osobně (11). Jejich sebevědomí je mnohem více založeno na jejich internetových profilech a „lajcích“ než na jejich dovednostech v reálném životě. Děti, které vyrůstají on-line, nedospívají prostřednictvím biologického imperativu rozvoje sociálních a intelektuálních dovedností se skutečnými vrstevníky v reálném světě, naopak rychle zaostávají ve všem, od inteligence přes fyzické a verbální dovednosti, řešení problémů a akademické výsledky až po emocionální a sociální dovednosti (8, 11). Nová generace je poznamenaná emoční křehkostí, úzkostí a touhou po úspěchu bez dovednosti, její příslušníci si často neuvědomují, že osobní štěstí souvisí s počtem skutečných (nikoliv virtuálních) kamarádů a s překonáváním překážek. Jejich emoční křehkost často vede k depresi a úzkosti z kdejaké překážky, neúspěchu a nepřízně, jak dosvědčí přepracovaní dětští psychiatři. A když už si přes internet domluví rande, tráví je každý na svém mobilu. Neumějí si povídat, navázat vztah, jiskřit vzájemnými dotyky.