„Bylo to dojemné, stejně jako vědomí, že se tam všechny ty ženy sešly jen kvůli mně a podělily se se mnou o své zkušenosti s manželstvím.
Kromě porodu může být ideálním případem pro restart vhodného rituálu třeba svatba. „Mohla jsem klidně zapít svobodu jako všichni okolo mě. Cítila jsem ale, že je mi pětatřicet a že to je zoufale málo. Proto jsem uvítala možnost zažít díky své kamarádce cosi jako předsvatební obřad,“ vzpomíná v malé čajovně Petra Vízková z Prahy. „Moje známé se slavnostně oblékly a utvořily kruh. Čtyři z nich představovaly bohyně měsíčních fází. Kolem ramen jsem měla šátek s mým dívčím příjmením, který jsem před vstupem do kruhu odložila na zem a musela ho překročit,“ popisuje začátek obřadu mladá manažerka. „Bylo to dojemné, stejně jako vědomí, že se tam všechny ty ženy sešly jen kvůli mně a podělily se se mnou o své zkušenosti s manželstvím. Připadala jsem si jako královna,“ říká Petra. „Žádaly přírodní živly, aby mi daly sílu zvládnout svatbu i překážky, které by mě v manželství mohly potkat. Tančily jsme, zpívaly a hodovaly, ale žádná kouzla se nekonala,“ směje se. U oltáře, ale vlastně i ještě dnes prý paní Vízková cítí podporu žen, které se rituálu zúčastnily. A především díky nim dnes bere svoji novou identitu jako něco zcela přirozeného.