Bylo to takhle: Má babička pocházela z bohatého gruntu.
Bylo to takhle: Má babička pocházela z bohatého gruntu. Když se přiblížila doba vdavek, rodiče ji přislíbili jednomu bohatému, leč ne příliš dobrému muži z nedaleké vesnice. Babička se ovšem zamilovala do chudého kováře. Rodiče viděli její zamilovanost a kovář požádal rodiče o její ruku. Ti ovšem nechtěli o sňatku ani slyšet, mysleli na dobro své dcery. Kovář byl připraven si své štěstí polapit a vyčkával. Jednoho dne rodiče zapřáhli černé koně, aby svou dceru odvezli k dohodnutým vdavkám. Kovář ty černé koně dobře znal, byli bujaří a málokdo je uměl ovládat. Kovář však ano. Vzal si na sebe jediný svátečný oblek a koupil vínovou kravatu a čekal na cestě. Když se povoz s koňmi přiblížil, vstoupil jim do cesty, zastavil je a řekl, že jen on bude ženichem. Rodiče měli svoji dceru opravdu velmi rádi, a když viděli statečnost kováře, rozhodli se, že nebudou stát štěstí své dcery v cestě. A nemýlili se. Kovář byl můj dědeček a s babičkou prožili šťastný život. Kravatu, kterou si dědeček na toto setkání koupil za poslední peníze, nosí jeho děti i vnoučata ve svých peněženkách či skrýších a vždy, když je potřeba, poprosí dědečka o pomoc a o štěstí. Všichni věříme v sílu tohoto kousku vínové kravaty.