Herci se museli nejdříve za pomoci kaskadérů naučit celou choreografii souboje nazpaměť, aby pak byli do kompozice dodatečně přidáni kostlivci, jejichž animace zabrala tvůrcům pro tříminutovou akci takřka pět měsíců, protože animátoři u takto složité scény postupovali dopředu rychlostí necelých čtyřiceti filmových políček za den.
Taktéž jeho další filmy, jako například Jason and the Argonauts z roku 1963 nebo naposledy Clash of The Titans z roku 1981 měly společného jmenovatele: ručně animované miniatury fantastických stvoření, jejichž mechanické a kloubní vybavení se stávalo postupem doby stále složitějším. Vždyť například Medusa z filmu Souboj Titánů měla díky svým vlasům-hadům již na dvěstě pohyblivých kloubních spojů, jejichž polohu si musel animátor neustále pamatovat, aby animace vyhlížela realisticky a plynule. Do historie kinematografie se také zapsala bojová scéna s ozbrojenými kostlivci z prvně jmenovaného snímku o Jásonovi a Argonautech. Herci se museli nejdříve za pomoci kaskadérů naučit celou choreografii souboje nazpaměť, aby pak byli do kompozice dodatečně přidáni kostlivci, jejichž animace zabrala tvůrcům pro tříminutovou akci takřka pět měsíců, protože animátoři u takto složité scény postupovali dopředu rychlostí necelých čtyřiceti filmových políček za den. Není pochyb o tom, že Ray Harryhausen dovedl tuto tzv. stop-motion animaci k jejímu vrcholu.