Kafkovy epiky je v tom, že s tímto stavem počítá, že ho
„ Pocit, který tušíme v pozadí Kafkova uměleckého díla –
je pocit neuchopitelnosti věcí. Nejsou tím, čím se jeví, nastavují
pohledu vždy jen jednu tvář, tu neúplnou, tu klamnou. Tam vzadu, na druhé
straně, jsou jiné, tam číhá překvapení. A protože je tomu tak,
i vztahy a spojitosti mezi věcmi nezbytně zůstávají utajeny, princip
jejich vzájemné vazby, jejich souladu a kontinuity, je nezjevný. Síla
Kafkovy epiky je v tom, že s tímto stavem počítá, že ho
přijímá jako přirozený. Že se situacím, jež za tohoto stavu vznikají,
nikterak nediví a postavám dává v nejabsurdnějších „proměnách“
jednat podle každodenní logiky. Hrdinové čelí fantastickým nečekanostem
tak jako by to byly příhody zcela všední.“