Vstavač se zbavuje své zátěže zvnitřněním, že s jazykem je to jako se životem – když se naučím radovat z toho, co umím, můžu to postupně bez hysterie propojovat se vším, co mi nejde, bez čeho se však jen těžko obejdu.
Vstavač se zbavuje své zátěže zvnitřněním, že s jazykem je to jako se životem – když se naučím radovat z toho, co umím, můžu to postupně bez hysterie propojovat se vším, co mi nejde, bez čeho se však jen těžko obejdu. Je mu pak mnohem jasnější, co je zač, proč mu jde něco víc a něco méně, kde může povolit a kde musí přitáhnout, co od sebe i od znalosti jazyka čekat. S tím také dostává do ruky optimální kritéria pro výběr konkrétních tréninkových postupů.