Při přechodu na AI zcela jistě vzniknou překážky a náklady, přičemž přijetí AI by potenciálně mohlo zhoršit rozdíly mezi jednotlivými státy, ale též společnostmi a pracovníky, jelikož přínosy budou pravděpodobně nerovnoměrné.
Ačkoliv AI vyvolává spoustu očekávání a výhledů na přínosy, je důležitá obezřetnost. Při přechodu na AI zcela jistě vzniknou překážky a náklady, přičemž přijetí AI by potenciálně mohlo zhoršit rozdíly mezi jednotlivými státy, ale též společnostmi a pracovníky, jelikož přínosy budou pravděpodobně nerovnoměrné. Navzdory dříve zmíněnému postoji jsou lídry v oblasti prosazování AI většinou vyspělé země, které by tak mohly navýšit svůj náskok před těmi rozvojovými. Více méně jsou k tomu vzhledem ke zpomalující dynamice růstu HDP tlačeny, ale též existuje motivace nahradit člověka strojem, jelikož mzdy v těchto státech bývají vysoké. Výjimečná je v tomto ohledu Čína, která masově investuje do AI a zavedla národní strategii s cílem stát se v jejím dodavatelském řetězci světovým tahounem (McKinsey Global Institute, 2018). Nová analýza MMF ( 2024) z ledna letošního roku dokonce před zhoršením nerovnosti a vznikem většího sociálního napětí varuje, jelikož rozvojové země nebudou umět výhody AI plnohodnotně využít. Z pohledu pracovníků pak mohou být v nevýhodě ti s nižšími příjmy, či starší zaměstnanci oproti vysokopříjmovým a mladým, kteří si zřejmě naopak polepší. Je otázkou, jak se projeví dopad těchto procesů do konvergence rozvíjejících se a rozvojových zemí k zemím vyspělým.