A čím víc roste moje nespokojenost, tím víc se vzdaluji, protože nespokojenost nemůžu projevit – to by znamenalo jít do konfliktu.
Konflikt sám o sobě vlastně není nic špatného. Pokud ale mám v hlavě rovnici konflikt rovná se hádka a hádka rovná se peklo, pak nikdy nejdu do konfliktu a vyklízím pole. A čím víc roste moje nespokojenost, tím víc se vzdaluji, protože nespokojenost nemůžu projevit – to by znamenalo jít do konfliktu. Takže ji v sobě musím nějakým způsobem střádat a tím omezovat sám sebe. Jsem čím dál sevřenější, sešněrovanější a čím dál méně schopný jakékoli spontánní reakce. Protože jedinou spontánní reakcí by byl vztek. Takže se stahuji, odpojuji, až to skončí v úplně statické poloze. To je jasné z toho, co líčíte ve svém příběhu.