Dlouhé ó se mohlo vyskytnout jako výsledek dloužení po neslabičné předložce i na začátku slova: v oči > v uoči.
Změna****ě̄ >****ie: Došlo zde k vydělení i-ové složky a tím ke vzniku diftongu ie: chtieti, dieti, sien, 3. os. pl. oni vozie, nietiti, čieše, 3. os. pl. oni slyšie, ležie, hřiech, piesek, bielý, viera, miesto. (Náběh ke splynutí s é, symetrický s vývojem ě krátkého, který se sporadicky projevil podobami césař, vzéti..., se nakonec neuskutečnil.) Existence diftongu ie vyvolala ze systémových příčin vznik diftongu uo z dlouhého ó: diftongizace****ó >****uo. K diftongizaci došlo na sklonku 14. stol. Jde o vydělení labializace, což je systémový protějšek vydělení i-ové složky u někdejšího dlouhého ě̄: dat. pl. létóm > létuom, dóm > duom, sól > suol, zóstati > zuostati, gen. pl. pánóv > pánuov, mój > muoj, hól > huol. Dlouhé ó se mohlo vyskytnout jako výsledek dloužení po neslabičné předložce i na začátku slova: v oči > v uoči. (Náběh k vydělení labializace i u krátkého o se nakonec neuskutečnil: sporadicky doložené podoby duoba, kuostel po čase zanikly.)