A tak mohli čtenáři číst nedokončený „americký“ román Nezvěstný, romány Proces a Zámek i přes tři desítky povídek ( Doupě, Popis jednoho zápasu, Touha stát se indiánem...) a dalších fragmentů, včetně dopisů, korespondence a deníkových zápisků ( Deníky 1909-1923, Dopisy rodičům 1922-1924, Dopisy otci, Dopisy Mileně, Dopisy Felici, Dopisy Ottle a rodině...).
Z historických pramenů je všeobecně známo, že Franz Kafka byl ke svému dílu neobyčejně kritický. Sám údajně nechal zničit až 90 procent své literární tvorby, pouze malou část nechal uvolnit a vydat knižně, většinou pod nátlakem svého okolí. Za jeho života vyšel cyklus Venkovský lékař a Umělec v hladovění a několik povídek (například Proměna, Ortel, V kárném táboře). Paradoxem je, že tento spisovatel vlastně nikdy neměl být objeven, jelikož on sám v závěti vysloveně uvedl, aby jeho literární pozůstalost pohltily plameny. Vděčíme Maxu Brodovi, jeho dobrému příteli, spisovateli a nakladateli, za to, že se rozhodl poslední přání svého kamaráda ignorovat a jeho dílo vydal vlastním nákladem. A tak mohli čtenáři číst nedokončený „americký“ román Nezvěstný, romány Proces a Zámek i přes tři desítky povídek ( Doupě, Popis jednoho zápasu, Touha stát se indiánem...) a dalších fragmentů, včetně dopisů, korespondence a deníkových zápisků ( Deníky 1909-1923, Dopisy rodičům 1922-1924, Dopisy otci, Dopisy Mileně, Dopisy Felici, Dopisy Ottle a rodině...). Ostatně sám Franz Kafka v jednom ze svých deníkových záznamů píše, že „člověk může všechno, jenom sám před sebou neunikne“.