Je-li třeba, rekonstruuje autor také vývoj významu slova a uvádí doplňující kulturně-historické informace.
Vlastní etymologický výklad začíná uvedením podoby slova (pokud není převzato z jiného jazyka) a jeho významu ve staré češtině. U starých domácích slov se pak udávají jejich ekvivalenty v dalších slovanských jazycích, případně i ve staroslověnštině. Následuje rekonstruovaná praslovanská podoba a její srovnání s jinými indoevropskými jazyky a rovněž rekonstrukce výchozího indoevropského kořene. Je-li třeba, rekonstruuje autor také vývoj významu slova a uvádí doplňující kulturně-historické informace. U slov přejatých přibližuje cestu, jíž k nám doputovala, a snaží se objasnit původ slova ve výchozím jazyce.