Dále žádné jiné dílo neztělesňuje zřetelněji rozdíly mezi rakousko-německou a francouzsko-ruskou hudební tradicí - onoho rozcestí hudby 20. století.
Ačkoli Pelléas nikdy nebyl mimo Francii oblíben, je první velkou moderní operou a znalce francouzské hudby stále mámí svým křehkým, ale záhadně mocným kouzlem. Dále žádné jiné dílo neztělesňuje zřetelněji rozdíly mezi rakousko-německou a francouzsko-ruskou hudební tradicí - onoho rozcestí hudby 20. století. Na první pohled se Pelléas může zdát čistě wagnerovským symbolickým hudebním dramatem (včetně použití leitmotivů jako „vizitek" pro postavy), ale jeho atmosféra je zcela francouzská. Debussyho užití harmonií je odvozeno od celotónové stupnice a odkazuje bezprostředně k volnějšímu, flexibilnějšímu tonálnímu jazyku francouzsko-ruských skladatelů.