Právě sem totiž v době vniku stavby směřovalo dovážené obilí z Uher k dalšímu zpracování.
Velmi významnou industriální stavbou  Prahy 7 je objekt, který původně sloužil jako parní mlýn. Jeho poloha poblíž holešovického říčního přístavu vybudovaného koncem 19. století nebyla  zvolena náhodně. Právě sem totiž v době vniku stavby směřovalo dovážené obilí z Uher k dalšímu zpracování. Blízkost přístavu umožňovala další distribuci mlýnských produktů. Investorem stavby byla Společnost akciových mlýnů Praha. Samotná stavba areálu byla svěřena firmě Josefa Vaňhy, jehož dům stával doslova za rohem v ulici U Uranie. Stavitel navrhl i technické řešení stavby, architektonická podoba byla svěřena Bohumilu Hübschmanovi. Průčelí hlavní budovy je charakteristické spárovaným neomítnutým zdivem se zasazenými tabulkovými okny. Na střeše vystupuje věžička se stanovou střechou. Zlatá éra mlýna nastala ve třicátých letech 20. století, kdy se podařilo razantně zvýšit odbyt zdejších produktů. Ke znárodnění provozu došlo v roce 1946.  Konverze areálu provedená v letech 2006-2008 dle návrhu studia CMC Architects  znamenala pochopitelně změnu účelu užívání – v budově jsou dnes administrativní i obchodní  prostory. Konverzi padlo za oběť zdejší silo, naproti tomu za hlavní budovou vznikly dva nové objekty, které jsou zdařile včleněny mezi historické stavby původního areálu.