V roce 1635 ji nechal postavit v raně barokním slohu probošt kláštera Cyriaků (křížovníků s červeným srdcem) Jan Chrysostomos Trembský.
Jedná se jednu z nejstarších sakrálních staveb v Praze 7. V roce 1635 ji nechal postavit v raně barokním slohu probošt kláštera Cyriaků (křížovníků s červeným srdcem) Jan Chrysostomos Trembský. Architektonickou tvář vtiskl elipsovité rotundě stavitel ze severní Itálie Jan Dominik de Barisis, který v Praze postavil mj. kostel Sv. Salvátora. Kaple s velmi bohatou vnitřní štukovou výzdobou sloužila nejen příslušníkům řádu, který ji nechal postavit, ale i vinařům z okolních vinic, také u ní často odpočívali voraři po proplutí blízkých vorařských propustí. Podobně jako tisíce sakrálních staveb rotunda „nepřežila“ církevní reformy Josefa II a byla zrušena. Poté sloužila jako sklad dříví pro blízkou nejdříve vojenskou a později občanskou plovárnu.  Svému původnímu účelu začala znovu sloužit v roce 1908 po otevření blízkého Čechova mostu. Ten ovlivnil existenci kaple ještě jednou. V polovině padesátých let 20. století při úpravách předmostí bylo třeba celou kapli o několik desítek metrů přesunout. Náročného úkolu se zhostil tým kolem profesora ČVUT Stanislava Bechyněho a ve dnech 3.-4. února 1956 došlo k úspěšnému posunutí kaple.