Stähle uvažuje tak, že když se mu podaří najít vhodnou látku, která by se dokázala vstřebat přes sliznici do cév, může ji pak nakapat přímo do nosu.
Stähle uvažuje tak, že když se mu podaří najít vhodnou látku, která by se dokázala vstřebat přes sliznici do cév, může ji pak nakapat přímo do nosu. A oteklé cévy rázem splasknou. Po dvou letech má první nadějný vzorek, pracovně pojmenovaný Clonidin, a posílá ho řediteli dr. Wolfovi. Vzorek přebírá sekretářka Frau Schwandt náhodou právě v době, kdy sama trpí ukrutnou rýmou. Dr. Wolf vidí příležitost, jak si preparát odzkoušet hned a na místě.