Typický vstavač prošvihl šanci ovládnout cizí jazyk v dětství, kdy je mysl učení nejotevřenější.
Typický vstavač prošvihl šanci ovládnout cizí jazyk v dětství, kdy je mysl učení nejotevřenější. Škola ho nebavila, zato ho pohltil sport a kamarádi, měl špatné učitele, rodiče na vzdělání zrovna netlačili, talentem nepřekypoval, důvodů lze najít mnohem víc. Jenže žije v době, kdy už „spíkají“ či „šprechtí“ i vrátní na recepcích a kdy najít slušné místo, kde se cizí jazyk nepožaduje, je těžší než se té zpropadené řeči naučit. A tak do toho opakovaně jde s fištrónem „přece musí existovat nějaký způsob, jak to zmáknout rychle a bez dřiny“.