Pokud jsme se u Repliky bavili o přeprogramovávání našich tužeb, videohry jsou médiem, které nás dnes jako toužící subjekty ovlivňuje nejsilněji.
V The Playstation Dreamworld neřeším, jak videohra ukazuje nacisty nebo Araby, a jestli tím pádem podporuje americkou zahraniční politiku. To jsou důležité věci, ale mě zajímají skrytější a nenápadnější způsoby, kterými videohry přebírají roli Hollywoodu a filmového průmyslu jako nejlukrativnějšího zábavního byznysu. Videohry představují budoucnost našeho sociálního života, potěšení, volného času. Pokud jsme se u Repliky bavili o přeprogramovávání našich tužeb, videohry jsou médiem, které nás dnes jako toužící subjekty ovlivňuje nejsilněji. Mění, jak se vztahujeme ke světu, k sobě navzájem, jaké věci chceme. Kdokoliv, kdo strávil ve videohrách dost času, intuitivně ví, že jejich světy jsou plné touhy, potěšení, impulzivity a instinktivity. Každá hra je samozřejmě jiná a podílí se na konstrukci naší touhy jinak, ale musíme si uvědomit, že videohry proměňují, jak jíme, jak přemýšlíme, co cítíme. A začít přemýšlet, jak to dělají a jestli takové změny chceme.