['justice', 'journalism', 'visions', 'glasses', 'mysteries']
Descriu el context històric en què els artistes van començar a experimentar amb visions i perspectives impossibles en la pintura.
La representació de visions i perspectives impossibles en la pintura té precedents en l'art medieval i en alguns exemples del Renaixement, però va ser a principis del segle XX, amb l'arribada del moviment artístic conegut com a cubisme, quan es va començar a experimentar de forma més sistemàtica amb la fragmentació de la perspectiva tradicional. Artistes com Pablo Picasso i Georges Braque van desafiar la representació realista de l'espai tridimensional, trencant amb la perspectiva lineal renaixentista i mostrant els objectes des de múltiples punts de vista simultàniament. Aquesta revolució visual anava en consonància amb els canvis socials i culturals de l'època, on la relativitat d'Einstein i les noves teories sobre la percepció qüestionaven la idea d'una realitat única i objectiva.