['self-awareness', 'innovation', 'social justice', 'rhetoric', 'paranormal']
Explica la relació entre el mite de la caverna de Plató i la percepció de la realitat en la literatura.
El mite de la caverna de Plató, presentat en la seva obra "La República",  és una al·legoria sobre la percepció de la realitat i la importància del coneixement. Plató compara els éssers humans amb presoners encadenats a l'interior d'una caverna, que només poden veure les ombres projectades a la paret per un foc. Aquestes ombres representen les aparences, la realitat superficial i enganyosa que percebem amb els sentits. 

La sortida de la caverna simbolitza el procés d'aprenentatge i la búsqueda de la veritat, representada pel món exterior il·luminat pel Sol, que representa la Idea del Bé.  

Aquesta metàfora té una gran rellevància en la literatura, ja que moltes obres exploren la relació entre aparença i realitat, qüestionant la percepció subjectiva dels personatges i convidant al lector a reflexionar sobre la naturalesa de la veritat. 

Per exemple, en "Don Quijote de la Mancha" de Cervantes, el protagonista confon la ficció dels llibres de cavalleries amb la realitat, mostrant com la nostra percepció pot estar condicionada per les nostres creences i experiències prèvies.  En "Hamlet" de Shakespeare, el protagonista es debat entre l'aparença i la realitat, buscant la veritat sobre la mort del seu pare.

En definitiva, el mite de la caverna de Plató ens recorda que la realitat no sempre és el que sembla i que la literatura, com a mirall de la condició humana, pot ajudar-nos a qüestionar les nostres percepcions i apropar-nos a una comprensió més profunda del món.