['patterns', 'loneliness', 'baking', 'beekeeping', 'side hustles']
Com es reflectia el sentiment de soledat en l'art i la literatura del Romanticisme?
La soledat va ser un tema recurrent en l'art i la literatura del Romanticisme (finals del segle XVIII i principis del XIX). En contrast amb el racionalisme de l'època anterior, els romàntics van exaltar l'emoció, la individualitat i la connexió amb la natura. La soledat, en aquest context, no era necessàriament vista com a negativa, sinó com una oportunitat per a la introspecció, la contemplació i la connexió amb el jo interior.  Artistes com Caspar David Friedrich van plasmar la soledat de l'home davant la immensitat de la natura en els seus paisatges evocadors.  Escriptors com Mary Shelley, en la seva obra "Frankenstein", van explorar la soledat com a conseqüència de la recerca de coneixement prohibit i la transgressió dels límits morals.  En general, els romàntics van convertir la soledat en un tema complex i ambivalent, capaç de generar sentiments de malenconia, nostàlgia, però també de sublimitat i transcendència.