['composting', 'occult', 'inequality', 'physicality', 'rituals']
Contextualitza històricament la figura del bufó a les corts europees.
El bufó, un personatge recurrent a les corts europees durant l'Edat Mitjana i el Renaixement, era molt més que un simple animador.  Encarregat de divertir la cort amb acudits, cançons i acrobàcies, el bufó tenia la llicència per a burlar-se, fins i tot, del rei i la noblesa, una llibertat impensable per a qualsevol altre cortesà. Aquesta posició privilegiada li permetia expressar crítiques i veritats incómodes sota el vel de l'humor i la sàtira. A més, els bufons sovint eren persones intel·ligents i cultes, amb coneixements musicals, literaris i fins i tot polítics. La seva proximitat al poder els convertia en observadors privilegiats de la vida cortesana, i les seves opinions, encobertes d'humor, podien influir en decisions importants. Així doncs, el bufó, a més d'entretenir, actuava com a conseller informal del monarca, com a vàlvula d'escapament per a les tensions de la cort i com a crítica satírica del poder.