['time', 'consciousness', 'creativity', 'nutrition', 'kites']
Què passaria si, de sobte, el concepte de temps deixés d'existir?
Si el temps s'esvaís de la nostra realitat com una exhalació, ens trobaríem immersos en un present etern i immòbil. El tic-tac dels rellotges s'esvaïria, les busques dels rellotges quedarien congelades i el fluir constant de passat, present i futur es fondria en un únic instant infinit.

Sense la urgència del temps, conceptes com la planificació o l'espera perdrien tot significat. No hi hauria pressa ni demora, només un "ara" perpetu i inamovible. Les accions no tindrien conseqüències a llarg termini, ja que no hi hauria un "després".

La nostra percepció del món canviaria radicalment. El moviment es tornaria impossible, ja que requereix de temps per a succeir. Veuríem el món com una fotografia estàtica, una imatge congelada en el temps. Els sons es perpetuarien en un eco infinit, sense principi ni final.

La nostra consciència, habituada a la linealitat del temps, es veuria fortament alterada. La memòria, sense un passat al qual referir-se, es tornaria confusa i difusa. El concepte d'"identitat" es tornaria borrós, ja que es construeix sobre la base d'experiències passades que ja no existirien.

En definitiva, la desaparició del temps suposaria un canvi tan radical en la nostra realitat que resulta difícil imaginar com seria l'existència en un univers així. Seria un estat d'ésser completament aliè a la nostra comprensió actual, un misteri insondable.