['manufacturing', 'theatre', 'timelines', 'negotiation', 'black holes']
En el context de la poesia catalana del segle XX, compara i contrasta l'ús de la metàfora en l'obra de Joan Salvat-Papasseit i Josep Carner.
Tant Joan Salvat-Papasseit com Josep Carner, figures cabdals del segle XX en la poesia catalana, recorren a la metàfora com a recurs literari, però amb matisos diferenciadors. Salvat, exponent del futurisme i el vitalisme, la utilitza per a imbuir els seus versos de dinamisme i sensorialitat, sovint connectant la natura amb la modernitat. En canvi, Carner, mestre del classicisme, la desplega amb precisió i elegància, buscant la perfecció formal i la profunditat intel·lectual. Si bé ambdós exploren la bellesa i la complexitat del món a través d'aquest recurs, ho fan des de sensibilitats estètiques i inquietuds generacionals distintes.