['disabilities', 'biowarfare', 'folklore', 'homework help', 'accents']
Investiga com es representaven els accents i dialectes en la literatura catalana del segle XIX i quina visió social transmetien.
Durant el segle XIX, la literatura catalana va experimentar un renaixement amb el moviment de la Renaixença. En aquest context, la representació dels accents i dialectes va adquirir un nou significat.  Alguns autors van utilitzar dialectes regionals per a dotar de realisme a les seves obres i connectar amb les arrels populars, com va fer Emili Vilanova amb el parlar del Camp de Tarragona.  Altres, com Narcís Oller, van optar per un català més estàndard, buscant consolidar una llengua literària unificada.  La representació dels accents sovint reflectia prejudicis socials, amb els dialectes rurals associats a la ignorància o la comicitat, mentre que el llenguatge "culte" es reservava per a personatges urbans i de classe alta.