['drama', 'hidden', 'spoon', 'asteroids', 'justice']
Què podem aprendre, en poques paraules, d'aquesta escena de l'obra de teatre "La Culpa"?

**Escena:** 

**(Llum tènue il·lumina MARTA, asseguda a la vora del llit, amb la mirada perduda. Entra JOAN, amb un ram de flors liles. Ell intenta somriure, però la seva expressió delata preocupació.)**

**JOAN:**  He pensat que aquestes flors t'alegrarien el dia... Són les teves preferides, oi?

**MARTA:** (Sense mirar-lo) Sí... gràcies. 

**JOAN:** Marta, sé que no ha estat fàcil últimament... però vull que sàpigues que estic aquí per a tu. Per a tot el que necessitis.

**MARTA:** (Aixecant la vista, amb els ulls plorosos) No ho entens, Joan. Ja no puc més... No puc seguir fingint que tot està bé.

**(Joan deixa les flors sobre la tauleta de nit i s'acosta a Marta, intentant abraçar-la. Ella es retira, evitant el seu contacte.)**

**MARTA:** Si us plau... necessito estar sola.

**(Joan, abatut, surt de l'habitació. Marta torna a enfonsar-se en el llit, ocultant el rostre entre les mans.)**
L'escena mostra la profunda tristesa de Marta i la impotència de Joan per ajudar-la. El rebuig al contacte físic i la necessitat de solitud de Marta evidencien la gravetat de la situació i la distància emocional que els separa.