«Jeg føler at jeg bor i en bag og aldri har styr på tingene mine»
Det er mandag og fire bager står pakket i gangen hjemme hos familien Presteng. Rebekka sitter oppå den ene – utålmodig og med telefonen i hånden. Hun venter på at mamma skal hente henne. Har du erfaring med deling av skilsmissebarn? Hvilken ordning fungerer for deg?Del dine erfaringer her Rebekka har nettopp vært to uker hos pappa, og nå er det mamma sin tur til å huse 17-åringen. Hun flytter mellom foreldrene hver andre uke, som begge har ny samboer, barn og hus på hver sin kant. Selv om det kun er 15 minutter med bil mellom familiene, syntes Rebekka det kan være slitsomt å flytte hele tiden. – Jeg har mitt eget rom hos begge, men alt av klær og sminke som jeg bruker til vanlig tar jeg med meg frem og tilbake. Jeg føler at jeg bor i en bag, og aldri har styr på tingene mine, sier hun til VG. KOMMENTAR: Det vanskelige valget KOMMENTAR: Det lykkelige skilsmissebarnet17-åringen er et av rundt 270.000 barn i Norge som har foreldre i to hushold, ifølge tall fra SSB. Av disse barna har hele 25 prosent, eller én av fire, delt bosted. Da moren og faren til Rebekka skilte lag var hun to år gammel. Etter skilsmissen bodde hun først noen år hos mamma, før hun bodde fast hos pappa. Det var ikke før Rebekka gikk i fjerde klasse at familien bestemte at en 50/50-ordning var best. Hvilken delingsmodell har du erfaring med? Del dine opplevelser i kommentarfeltet under artikkelen I begynnelsen flyttet Rebekka frem og tilbake hver uke, men hun fant fort ut at dette ble for mye. Derfor valgt hun heller å bli boende to uker på hvert sted. – Da ble det i hvert fall mindre pakking. Mamma og pappa er også veldig forskjellige, og har ulike rutiner og regler. Dermed er det lettere å være litt lenger på hver sted, slik at jeg ikke må omstille meg hele tiden, sier hun. 17-åringen har tidligere fortalt om situasjonen sin i lokalavisen Østlandets Blad. Rebekka forklarer at det mest slitsomme med å ha to hjem er at hun alltid glemmer å pakke med seg noe fra det ene stedet, som hun senere finner ut at hun trenger. – Forrige uke når det ble fint vær for eksempel kom jeg på at jeg hadde glemt å pakke med meg noe annet enn vinterjakke og tykke sko. Da måtte jeg ta en ekstra tur hjem for å hente det. Det er et veldig typisk scenario, smiler hun.Ifølge SSB ender halvparten av alle norske ekteskap i skilsmisse. Hver dag får 80 norske barn beskjed om at mamma og pappa skal flytte fra hverandre. Totalt er dette nesten 30.000 barn i året. Men hvordan opplever egentlig disse barna å vokse opp på to adresser? – Man kan sammenligne det litt med å reise på ferie, forklarer Rebekka. – Man pakker kofferten for å være borte noen dager, og når man kommer hjem igjen, bruker man alltid lang tid på å pakke ut. Slik føler jeg det. At jeg aldri får pakket ordentlig ut. Bare at for meg skjer det ikke et par ganger i året, men annenhver uke.– Jeg har hele tiden fått være med å velge hvor jeg vil bo og det har vært viktig for meg. Jeg kan ikke se for meg å vokse opp uten en av foreldrene mine. Dessuten hadde jeg ikke taklet skyldfølelsen, sier Rebekka. – Skyldfølelsen? – Ja, for hvis jeg for eksempel hadde valgt å bo hos mamma, så hadde jeg fått dårlig samvittighet ovenfor pappa. Eller omvendt. Derfor syntes jeg foreldrene bør la barna få være med å bestemme hvordan de vil ha det, slik mine har gjort.Det var et blogginnlegg skrevet av tidligere moteredaktør Vanessa Rudjord (38) som startet debatten om delt omsorg for barn etter en skilsmisse. «Hver dag har jeg dårlig samvittighet for at Luca ikke får vokse opp i ett hjem», skrev hun i innlegget, som ble publisert forrige uke. – Barnet mister utvilsomt noe med en 50/50-ordning, men det kan også få noe. Derfor skrev jeg innlegget, sa Rudjord, som forsvarer denne ordningen, til VG lørdag. Rebekka sier seg enig. 17-åringen forteller at selv om hun til tider føler seg rotløs, har det å ha to hjem gjort henne mer selvstendig. – Jeg føler meg trygg på at jeg kan stå på egne bein. Jeg er heller ikke så avhengig av å ha foreldrene mine rundt meg, forklarer hun.Psykolog og professor på Høgskolen i Bergen, Frode Thuen, understreker at fordeling av omsorg for barna etter en skilsmisse kan gjøres på mange måter, men at det generelt funker best med delt omsorg. Han støtter derfor 50/50-ordningen. – Om barna trekker frem noe negativt ved denne ordningen, så er det dette med å flytte frem og tilbake. Forskning viser at barn flest har det best når foreldrene har delt omsorg, men at deres oppfatning av situasjonen kan variere, sier Thuen. – Ting som påvirker hvordan barn som vokser opp i to hjem har det, er hvordan foreldrene samarbeider, samt hvor mye utstyr barna har på hvert sted. Hvis barnet må pakke ned alt de eier og har hver uke kan flyttingen fort oppfattes som slitsom.
Siden hun var to år gammel har Rebekka Presteng (17) flyttet mellom mamma og pappa, to familier og to liv. Hun er et av mange skilsmissebarn som lever med 50/50-ordningen.