Møtte Breivik på Utøya: - Han virket snill og rolig
- Jeg bare så på ham. Så spør han «har du sett ham eller?». Han har snill stemme, veldig rolig, og jeg sier bare «Ja». Så snur kameraten min seg og sier at han har hørt skudd fra en retning, forteller Kazemi i retten. På Sydspissen på Utøya sto han plutselig ansikt til ansikt med massemorderen. 20-åringen er den første som forklarer seg, som faktisk har snakket med massemorderen etter at han begynte å skyte. - Jeg husker at på den tiden fikk jeg kanskje øyekontakt med gjerningsmannen. Han var veldig nær da, men geværet var ikke klart, forteller han. 20-åringen, som kom til Norge fra Afghanistan i 2009, var en av ungdommene som overlevde massakren i Lillesalen i Kafèbygget. Han var det første vitnet på dag 21 av rettssaken. Han fortalte at han var på Utøya for første gang i fjor.- To stykker måtte vaske spisesalen. Jeg og en kompis meldte oss til å gjøre det. Vi var fortsatt i teltet da folk kom og sa det skulle være et viktig møte. Der fikk vi vite om bomba i Oslo, forteller Kazemi. 20-åringen forklarer seg med høy og klar stemme. Han ringte selv storebroren sin i hovedstaden, som sa han hadde det bra og at det ikke var farlig. Så gikk han til Kafèbygget, der medlemmene fra Oslo og Akershus samlet seg. - Det var deilig. Da kjente jeg at det vonde forsvant og jeg ikke var redd lenger. Også tenkte jeg at jeg ville slippe å vaske spisesalen, men det fikk jeg dårlig samvittighet for, smiler han. Plutselig kom flere ungdommer springende og sa det hadde blitt avfyrt skudd på øya. - Jeg tenkte at de måtte slutte å tulle, og at nå var det nok, forteller han.Han gikk rolig ut av døren på Lillesalen, for å se hva som foregikk. - Jeg tok ett skritt ned trappen ut av Lillesalen. Det var da jeg så mannen i politiuniform komme nedover bakken. Han var bevæpnet, og fra inne i bygget hørte jeg masse mennesker skrike, forteller Kazemi. Han gikk inn igjen i bygget, der andre hadde satt opp en barrikade av et piano og et veltet bord. Han forteller at han satte seg på huk der og holdt rundt noen redde ungdommer. - Folk lå nede og var livredde. Jeg ville så gjerne hjelpe dem, men jeg visste ikke hvordan jeg skulle gjøre det. Det gikk bare ett eller to minutter før jeg hørte «pang, pang , pang». Jeg husker ikke helt hva som skjedde. Plutselig løp jeg alt jeg kunne. Jeg var alene og løp raskt gjennom hele bygget.Han kom ut døren og sprang raskt videre inn i skogen. - De var glatt, jeg hadde ikke sko på meg og jeg følte meg alene der. Jeg løp, løp, løp inni skogen, så møtte jeg noen ungdommer, sier han, og viser på et kart over øya hvor de var. Det var først da han oppdaget han var skutt i høyre lår og i begge anklene. - Jeg husker at jeg så en jente bak der. Jeg snudde meg for å se henne, da så jeg at det er blod over alt i beinet mitt. Og hun jente, Janne, kom til meg og sa at du er skutt. Jeg ble sånn «hæ? Skutt, hæ?» Anders Behring Breivik følger forklaringen med det samme stenansiktet som han har hatt under de tidligere grufulle skildringene fra Utøya. - Vi hørte politibiler på den andre siden, og vi ble glade og sånn. Men den gleden varte i kanskje to minutter så så vi mange ungdommer løpe forbi oss på Kjærlighetsstien, forteller han.Panikken grept gruppen igjen, som beveget seg raskt rundt på øya. - Da hadde jeg skjønt at jeg var skutt. Det var ikke lett å løpe. Jeg husker Janne og en annen jente reiste seg opp og jeg sa at vi skulle gå og hun nektet å gå, og jeg ville ikke at vi skulle være der, sier han. - Jeg ropte så høyt jeg kunne, jeg sa «bare gå, så skal jeg prøve å komme». Han forteller at de begynte å løpe, og på et tidspunkt kom forbi Pumpehuset. Der så han en jente som var skutt i hodet. Aktor Svein Holden mener det sannsynligvis var Marte Fevang Smith (18), som skal vitne senere på mandagen. - Vi rømte fra noe, men jeg visste ikke hva vi rømte fra. Jeg turte ikke spørre «hvorfor rømmer vi». Jeg husker at vi løp, og at det gikk fortere og fortere.Gruppen kom til slutt til Sydspissen på Utøya. Han var da sammen med en kamerat igjen. Mens de sto og pustet på Sydspissen kom plutselig gjerningsmannen til syne igjen - rett ved dem. Kazemi sier de var tappet for energi og ikke klarte å løpe lenger. - Jeg bare så ham, så spør han «har du sett ham eller?». Han har snill stemme, veldig rolig, og jeg sier bare «Ja». Så snur kameraten min seg og sier at han har hørt skudd fra en retning. Jeg husker at på den tiden fikk jeg kanskje øyekontakt med gjerningsmannen. Han var veldig nær da, men geværet var ikke klart. - Hvor nær var han, spør aktor Svein Holden. - To meter, svarer han. 20-åringen sier massemorderen var distrahert akkurat lenge nok til at han rakk å gjøre et forsøk på å slippe unna. - Da bare kastet jeg meg i vannet. Jeg kaster meg i vannet, og jeg kan ikke svømme! Jeg hadde blitt skutt og mistet blod. Skulderen min traff en stein i vannet, men jeg brydde meg ikke. Når jeg kaster meg i vannet så var det eneste jeg tenkte at det bare var å gå videre. Jeg begynte å gjøre sånn i vannet, sier han, og viser med armene hvordan han kjempet i vannet. Kazemi forteller at han bare har vært tre ganger på svømmekurs tidligere. - Jeg svømte to-tre-fire meter. Tre meter kanskje. Kroppen min var under vann, og hodet mitt kom litt opp fordi jeg skulle puste. Da ser jeg at det kommer en kule «vzzz, vzzz» i vannet. Jeg skjønte ikke at han skjøt meg, det kom bare sånn «vzz, vzz» - Så kom jeg på at jeg dagen før hadde lært å svømme litt på ryggen. Jeg snudde meg og så da blod i vannet. Jeg tror at jeg fikk et skudd i foten der, forteller han. - Men du er usikker på om det var der eller i Kafebygget, spør Holden. - Ja, men det kom masse blod. Jeg tror det var derfor han gav opp. Så svømte jeg videre til en stein jeg gjemte meg bak. Hånda mi var på steinen og hodet mitt kom opp fra vannet. Men noe traff plutselig den steinen. Og der, for første gang i livet mitt, ble jeg redd, svarer han.Kazemi mener han lå der i noen minutter. Han hørte noen rope «er det ekte politi? Er det ekte politi?». Han slet tungt med å holde seg flytende ved siden av steinen, og var svak av blodtapet. - Da hadde jeg to valg: enten å fortsette å være der og ha druknet, eller komme opp og sitte på steinen. Jeg tok sjansen og kom opp, forteller han i retten. - Jeg kom opp og åpnet øynene mine. Da så jeg de som var døde, vannet var helt rødt. Det var tre politimenn som prøvde å hjelpe dem som var ved stranda. En politimann stod også med maskingevær mot skogen. Kazemi ropte på politiet, men sier de ikke hørte ham: - Da jeg satt på steinen kom det en liten gutt. Han var ung og spurte meg om jeg hadde blitt truffet. Så viste jeg han hvor, og så viste jeg han fem-seks hull i jakka mi der kulene hadde gått gjennom. Så ropte han lille gutten til Politiet og sa «han er blitt skutt overalt!»20-åringen fikk hjelp og ble sendt til sykehus umiddelbart. Han har blitt operert flere ganger. Aktor spør om hvordan han har hatt det i tide etterpå. - Det var vært et helvete, men jeg prøver å tenke framover, sier han. - Jeg sitter fortsatt med dårlig samvittighet. Hadde jeg bare tidligere skjønt hvor farlig det var, så kunne jeg kanskje hjulpet flere, sier Kazemi i rettssalen. Forsvarer Geir Lippestad er interessert i hvordan Breivik fremsto da de møttes på øya. - Du er en av de få som har snakket med tiltalte på Utøya. Har du tenkt på hva den samtalen betød, når han spurte hvor han var? - Han prøvde å lure oss. Jeg husker samtalen godt. - Hva prøvde han å lure dere til? - Til å tro at han var en vanlig politimann. Han hadde snill og rolig stemme. Det var lett å bli lurt.
Hussein Kazemi (20) ble skutt tre ganger, men hjalp likevel til med å forbinde sårene til andre ungdommer.