Hockey-hodepine i nord
Det er ikke noe A4 over de praktiske utfordringene en hockeysatsing i Nord-Norge har å by på. Likevel var Narvik nær et ordinært opprykk til GET-ligaen. Men nå kan det likevel ende med kamper på det øverste nivået neste sesong, 125 mil nord for dagens nordligste toppklubb, Lillehammer. Dessverre vil det eventuelt skje under andre forutsetninger enn den sympatiske klubbledelsen gjerne skulle sett for seg. For hva skal og bør Narvik gjøre, dersom Lørenskog ikke klarer å skaffe nok penger til å unngå konkurs? Det ser stadig mørkere ut for klubben fra Romerike. Dette kan gi apparatet rundt «Arctic Eagles» en skikkelig hodepine. Skal Narvik plutselig, i overgangen mellom vår og sommer, måtte stable på beina en satsing på elitenivå, fordi en annen klubb kaster inn håndkleet? Skal de parallell-planlegge for et liv blant de beste og blant de nest beste klubbene, med alt det innebærer av ulikheter, mens de venter på et utfall utenfor egen kontroll? Det er ikke rart at de er litt rådville i nord, for å si det forsiktig, for tidsrammen Lørenskog har fått til å rydde opp, fremstår dessverre respektløs overfor Narvik. Klubbledelsen vil ikke kritisere noen med store bokstaver, men legger samtidig ikke skjul på at situasjonen ikke er helt optimal, der de i «Nordkraft Arena» forteller VG om hvordan satsingen har vokst frem. Klubben har røtter helt tilbake til 1962, og baserte seg lenge på spill i det svenske seriesystemet. Yngre lag krysser fortsatt grensen østover for å spille, og først i 2012 søkte klubben om konsesjon for spill i 1. divisjon i Norge for A-laget. Det har sammenheng med at et årelangt arbeid omsider hadde lyktes, med å få reist det som er alfa og omega i ishockey: En egen hall. Den er oppkalt etter det lokale strømselskapet, som er en økonomisk drivkraft både her og i alpint-utviklingen og ligger i tredje etasje i et flerbruksbygg. Her er det bygget opp en hockeykultur som har gjort Arctic Eagles til en snakkis i byen. Det er et livlig tilskuersnitt på rundt 750 per kamp, i en hall som har en tribunekapasitet på 1000. Nå er det store spørsmålet om det blir elitehockey her. Blant temaene å vurdere dersom tilbudet om å erstatte Lørenskog kommer, er hvordan økonomien skal gå rundt. Det var bestemt at Narvik skulle gå for toppspill dersom det hadde blitt et ordinært opprykk, men det blir litt andre forutsetninger over å måtte bråplanlegge for det nå, med et opplegg som er godt nok til at det er verdt det. På nest øverste nivå er det en ordning med reisefordelingsmidler, som hjelper en del på den økonomiske belastningen, og det arrangeres dobbeltkamper når man først er på tur. Blant eliten er det noe tv-midler å hente, men ellers er det åpenbart krevende å skulle flytte på så mange så ofte, for å spille kamper så langt hjemmefra. Med tanke på å få spredt rekruttering og interesse for idretten utover i landet, hadde det på mange vis vært fantastisk og fascinerende med en representant fra nord i det ypperste selskap. Men det er forståelig, og trolig også sannsynlig, at ledelsen i Narvik vil avstå fra et eventuelt tilbud om å overta uten å ha rykket opp. Så får de heller bruke litt tid på å forsterke fundamentet i Nordkraft Arena ytterligere, slik at de heller litt forsinket når det målet som i juni 2013 ble nedfelt i en femårsplan. Nemlig at det skal bli topphockey i Nord-Norge...
Det kan bety mye for norsk ishockey å få en toppklubb i nord. Men vil det koste mer enn det smaker å eventuelt ta steget opp bakveien?