«Gull-årgangen» håper på en ny VM-bragd
– Kanskje det har dryppet litt magi det året vi vant VM-gull, sier Caroline Graham Hansen til VG. Hun ble født på dagen fire måneder før lagkaptein Gro Espeseth kunne løfte VM-trofeet på Råsunda i Stockholm 18. juni 1995 etter den overraskende 2 – 0-seieren over Tyskland i finalen. – Det er kult å være født i Norges gullår da. Man føler man må ha litt sammenheng med den stjernen som er på drakten, sier «Caro». Hun tror det er tilfeldig at det plutselig er seks kvinner som alle er født i «gullåret» på det norske landslaget nå. Mens de andre har fulgt hverandre på ungdomslandslagene har den kommende Barcelona-proffen gått sin egen vei. 24-åringen debuterte på A-landslaget allerede som 16-åring og står med 71 landskamper. – Nå har jeg uheldigvis ikke fått være en del av den gjengen, men jeg har blitt veldig godt kjent med min årgang her når de har kommet inn på A-landslaget. Det er en fantastisk gjeng. Du kan se hvor mye det betyr for dem og hvor bra samhold det er blant dem. Det er fantastiske jenter og det er utrolig kult at vi skal få oppleve det sammen, sier «Caro» om neste måneds VM-fest. Vilde Bøe Risa håper også på en fest. – Det er jo veldig spesielt at det er seks jenter født i 1995 på A-landslaget. Vi har alltid vært en god årgang. At det var det året de tok gull er jo også veldig stort, så nå er det på tide å ta det på nytt igjen, sier Göteborg-spilleren. – Det gir en trygghet å ha spillere på laget som man kjenner godt fra før, mener Cecilie Kvamme. – Vi har jobbet mot det samme målet sammen i mange år. For min del så kjenner jeg Vilde (Bøe Risa) og Amalie (Eikeland) spesielt godt, så det gir en ekstra trygghet. Synne Skinnes Hansen kjenner på det samme. Hun kan i tillegg støtte seg på syv lagvenninner fra LSK i landslagstroppen. – Vi har fulgt hverandre og mange av oss har spilt på yngre landslag sammen, så vi kjenner hverandre godt og har blitt en fin gjeng. Det er veldig gøy. – Så er dere jo født i Norges gullår i VM. Har det noe å si? – Ja, kanskje det er det som er greia at vi ble født det året de tok VM-gull. Vi kan jo si at det er det som er grunnen da, ler Skinnes Hansen. – En veldig god årgang, melder Amalie Eikeland. – Alle debuterte tidlig i Toppserien og har fått mye erfaring gjennom spill der. Samtidig har vi spilt på landslagene og fått god «matching» hele veien. Vi ble veldig mange fra 95-årgangen, så det var jo kjekt. – Det er gode fotballspillere, alle sammen, sier Therese Sessy Åsland om lagkameratene.– Du så tidlig at det var en del gode spillere i den årgangen. Så har man jo «Caro» som tok steget litt tidligere enn oss andre. Vi seks har fulgt hverandre tett både på U19 og U23. Det er litt spesielt, men veldig kult. Gulltreneren fra 1995, Even Pellerud, husker best den spesielle følelsen før og under mesterskapet i Sverige. – Vi hadde en enorm flyt i forkant av VM. Den gode følelsen fortsatte i ukene før mesterskapet. Da innså vi at vi var én av få nasjoner som kunne vinne. Den gode følelsen forsterket seg gjennom kampene i gruppespillet. – Kan vi vinne VM igjen? – Jeg mener det er mulig. I EM var det to outsidere (Danmark og Nederland) som spilte finale, så Norge kan klare det. Enkelt blir det ikke, for konkurransen er tøffere i et VM, men muligheten er der i et mesterskap med flyt og enkeltspillere som drar Norge til et ekstra nivå, sier Pellerud. Han innrømmer at det begynner å bli lenge siden Norge vant VM, men: – Fra før 1990 og frem til nå har Norge vært i alle VM og yppet seg mot de beste. Det gjør de fortsatt og det skal de ha applaus for. Norge VM-åpner mot Nigeria 8. juni – i Oslo har kvinnene forberedt seg på lydnivået som venter:
De ble alle født i 1995, det året norske fotballkvinner tok sitt første og eneste VM-gull. Nå skal disse seks til Frankrike å prøve å gjenta bragden 24 år senere.