Kronikk: Hvordan sikre religions- og livssynsfrihet?
Send ditt innlegg tileller SMS med kodeord sidet til 2200 Abid Q. Raja, stortingsrepresentant (V) Norge har over flere tiår hatt et stort og mektig engasjement i internasjonale fora for å fremme menneskerettigheter. Vi har markert oss særlig sterkt hva gjelder likestilling. Vårt engasjement for menneskerettigheter generelt, og for barns rettigheter spesielt har blitt lagt merke til. Også at Jonas Gahr Støre som utenriksminister valgte å konfrontere Irans tidligere president, Mahmoud Ahmadinejad, da han fornektet holocaust fra FNs talerstol på deres rasismekonferanse, ga Norge internasjonal anerkjennelse.Norge trengs internasjonalt. Vi har jobbet utrettelig med fred overtalt i verden, også hvor religion har vært en faktor, som for eksempel på Sri-Lanka, i Sudan og i konfliktene mellom Palestina og Israel. Vi har vært involvert også mange andre steder for å skape fred, som i det tidligere Jugoslavia; alt dette gir Norge en særlig ledestjerne i verden. Religion er bare en av flere faktorer i voldelige konflikter. Likevel, verden over, ser vi hvordan religion og ideologi kan misbrukes til å danne et bakteppe for undertrykkelse og forfølgelser. Det nyeste eksemplet vi har foran oss er IS, hvor Norge skal bidra militært på ulike måter for å bekjempe blodsutgytelse som skjer i religionens navn. Men andre eksempler finnes også. I Kina opplever buddhistiske, muslimske og kristne befolkningen grov undertrykkelse. I India opplever både kristne og muslimer stadig angrep. Bahaiene i Iran har lenge blitt utsatt for sterk diskriminering, utenomrettslige fengsling og drap. I Pakistan forfølges Ahmadi-ene daglig og i Nigeria slakter terroristgruppen Boko Haram mennesker som ikke deler deres tro. Forfølgelse av religiøse minoriteter øker verden over. I 2007 hadde 29 prosent av de 198 landene undersøkt av det anerkjente Pew Research Center en høy grad av restriksjoner på religion. I 2012 var tallet økt til 43 prosent.I juni i år møtte jeg en liten håndfull nasjoners parlamentsmedlemmer i Oxford til dialog om religionsfrihet. Amerikanerne, britene og jeg fra Norge stilte spørsmålet; hva skal vi gjøre for å få til en positiv global endring? Vi ville ta initiativ til en konferanse som skulle være startskuddet på en global bevegelse blant parlamentarikere for å fremme religionsfrihet, og aktivt forplikte hverandre til å jobbe for å fremme denne friheten. Norge ble valgt som startskudd stedet for dette. Dels fordi vi ikke har en fortid som kolonimakt, fordi vi ikke har militære interesser i fjerne strøk i verden, og vi er et land som ligger langt borte og er nøytralt i forhold til de aktuelle konfliktene. Verden ser mot Norge hva gjelder å ta lederrollen om å fremme frihet knyttet til religion og livssyn. Nå, fem måneder etter Oxford samles over 20 lands parlamentsmedlemmer i Oslo for å diskutere hva vi kan gjøre for å fremme og styrke religions- og livssynsfrihet globalt. FNs, EUs og USAs spesialutsendinger for religionssaker kommer. Canada som selv nylig har kjent på kroppen i parlamentet hva religion kan misbrukes til, stiller med juniorministeren fra utenriksministeriet.Lørdag førstkommende inviteres også du til å bevitne den historiske begivenheten som skal finne sted på Nobels Fredssenter. Her vil parlamentsmedlemmer fra alle verdenshjørner underskrive «Oslo-Charter for Freedom of Religion or Belief». Dette er uavhengig av hva våre regjeringer måtte mene om dette spørsmålet. Hva min regjering i Norge mener vet jeg. De er sammen med Fritt Ord og Stefanusalliansen medsponsorer. Men det er ikke gitt hva regjeringer til deltagende parlamentsmedlemmer fra for eksempel Myanmar, Pakistan eller Tyrkia mener. Vi ønsker derfor å starte en global bevegelse blant parlamentsmedlemmer, og til å gi støtte til de som kjemper denne kampen i hvert sitt land, svært ofte med eget og sin nærmeste families liv som innsats. Vi må for eksempel ikke glemme den kristne ministeren Clement Shahbaz Bhatti fra Pakistan som ble drept i 2011 fordi han kjempet for religionsfrihet.Forskning viser at det er betydelig mindre voldelig forfølgelse av religiøse minoriteter og større grad av fred i land der religionsfriheten står sterkt. Høyere nivåer av religions- og livssynsfrihet i et land har en sterk positiv korrelasjon med bedre sosioøkonomiske velferd, bedre offentlig helse, mer demokratisering og sivilsamfunns deltagelse i det offentlige rom. Vi har ganske gode arbeidsbetingelser vi politikere i Norge. Men situasjonen er ikke den samme for våre kollegaer overalt i verden som opplever religiøst vold og innskrenket religionsfrihet på nært hold i sin egen bakgate, hver eneste dag. Vi må stå opp og støtte oppunder frihetskampene i verden. Og dette er ikke slutten. Vi som arrangerer håper dette bare er starten. Starten på en global bevegelse blant parlamentsmedlemmer som gir mot til å fortsette kampen for religionsfrihet.
Norges engasjement for menneskerettigheter har blitt lagt merke til internasjonalt. Nå vil Verden at Norge skal ta en lederolle for å fremme frihet knyttet til religion og livssyn.