25 år siden Sovjetunionen ble nedlagt
Send ditt innlegg tileller SMS med kodeord sidet til 2200 HANS-WILHELM STEINFELD, cand.philol og partner i Corporate Communications Men i boken «Fra Statens første mann» som ble utgitt våren 2000, sa Putin noe litt annet om sitt syn høsten 1989, da han var KGB-major i Dresden i Øst-Tyskland: «Det var klart at unionen var syk. Og det var en dødelig, uhelbredelig sykdom, som kalles lammelse. Maktparalyse!» Slik diagnostiserte Vladimir Putin hjemlandet midthøstes noen uker før Berlinmurens fall. Det ga friheten fra det sovjet-innførte ettpartisystemet til 100 millioner østeuropeere. Muren falt 10. november. «Hold frem som dere stevner!» – sa Sovjetunionens stats- og partisjef Mikhail Gorbatsjov til ledelsen i DDR dagen etter. For sin toleranse og medvirkning til Berlinmurens fall fikk Gorbatsjov Nobels fredspris året etter. Jeg intervjuet ham 16. oktober 1990 for Dagsrevyen da han fikk vite om Fredsprisen, og da sa Gorbatsjov: «Min første prioritet er fred innenlands!»Men snøballen rullet østover. Det skremte Mikhail Gorbatsjov. Før Tysklands samling turde han aldri ta opp spørsmålet i Politbyrået. Fra oktober 1990 var han overbevist om, at de liberale hjemme ville ta makten fra ham. Fra da av stolte Gorbatsjov bare på KGB og de militære. Det sa hans nærmeste rådgiver Anatolij Tsjernajev til meg da Gorbatsjovs tragedie var et faktum. Denne uttalelsen falt da kommunistenes antidemokratiske statskupp mot Gorbatsjov brøt sammen 22. August 1991. Høsten 1990 var Gorbatsjov Tysklands mest populære mann. Ordet «gorbasme» ble brukt på tysk. Putins fremste mediebaron Dmitrij Kiseljòv var min venn. Han var flytende i norsk. Forut for utdelingen av Nobels fredspris til Mikhail Gorbatsjov 10. desember 1990 arbeidet vi med en hyllest til Fredsprisvinneren, et program med og om Gorbatsjov der Dmitrij skulle snakke norsk og jeg russisk i et svært TV-program i Moskva uken før. NRK brukte en kvart million kroner på forberedelsene. Vi samarbeidet tett med senere statsminister Jevgenij Primakov, som var en nøkkelmann for Gorbatsjov. Willy Brandt, Alexander Dubtsjek, Elton John og Diana Ross ville være med. Ti dager før stanset den senere etterretningssjef, utenriksminister og statsminister i Russland Primakov, prosjektet med ordene: «Spenningen i landet er så stor, at vi ikke kan eksponere president Gorbatsjov for noe som likner en feiring!» Gorbatsjov brøt sitt ord fra 16. oktober om selv å komme til Oslo. 7. mars 1991 organiserte Gorbatsjov en folkeavstemming i Sovjetunionen med et altfor generelt spørsmål: «Bør Sovjetunionen fornyes?» Folk svarte ja. Den dagen intervjuet jeg Gorbatsjov fulgt av den senere kuppmakeren Dmitrij Jazov. Å holde atomvåpnene samlet på én hånd var allerede deres største bekymring. Etter sin arrestasjon etter statskuppet 19. august 1991, karakteriserte marsjall Jazov seg selv slik: «Jeg var en gammel tosk!» Statskuppet mot Mikhail Gorbatsjov ble begått av hans håndplukkete visepresident, hans nye statsminister, forsvarsministeren, innenriksministeren, utenriksministeren og KGB-sjefen. Det raserte hans autoritet i Sovjetunionen. Da jeg spurte Gorbatsjov 23. August 1991 hvorfor statskuppet mislyktes, svarte han tørt til Dagsrevyen: «Åh, det er ikke bare et statskupp de karene der ikke klarer å organisere!» Kuppmakerne forsømte muligheten til å arrestere Boris Jeltsin. Han reddet den demokratiske utviklingen. 8. desember 1991 samlet Boris Jeltsin, parlamentsformann Stanislav Susjkjèvitsj fra Hviterussland og Ukrainas dagferske president Leonid Kravtsjùk seg i landsbyen Bjelovjèsjkaja Pùsjina, vest for Minsk. Mikhail Gorbatsjov var ikke invitert. Den ettermiddagen fattet disse tre beslutningen om å nedlegge supermakten Sovjetunionen. Kravtsjuk var valgt 1. desember, da ukrainerne massivt også stemte for å forlate Sovjetunionen. Etter Putins invasjon og anneksjon av Krim i februar og mars 2014, røpet Kravtsjuk hva som skjedde med Krims skjebne den skjebnestunge ettermiddagen i 1991. Ukrainas president satt bare og ventet på at Boris Jeltsin skulle si, at Russland ville ha med seg Krim videre når de to nasjonene skilte lag etter 350 år. 70 prosent av befolkningen på Krim var og er russiske. Så da ville Kravtsjuk sagt «selvfølgelig, kamerat Jeltsin!» Men så ble Jeltsin påseilet og glemte hele Krim! I februar 1992 var jeg i Sevastopol. Folk var rasende over Jeltsins forglemmelse. 25. desember 1991 nedla Mikhail Gorbatsjov sitt verv som Sovjetunionens president. I en kort epistel på forsiden av partiorganet Pravda kunngjorde han sin avgang med ordene: «Jeg går av i bekymring men også med håp for fremtiden!» Nyttårsaften 1991 ble verdens andre supermakt USSR, eller som det skrives på russisk - CCCP, nedlagt. Verden ble bipolar under USAs ledelse som den eneste, gjenværende supermakten. 9 år sto foran russerne med Boris Jeltsin som den første, folkevalgte leder i Kreml på tusen år i russisk, politisk historie.«Vi kan ikke fortsette å leve å denne måten!», sa Mikhail Gorbatsjov da han tok over makten i begynnelsen av mars 1985. For det første avslørte hans glasnost eller åpenhet hvor omfattende forbrytelser sovjetregimet hadde begått. Før jul i 1989 hadde Det øverste sovjet fordømt invasjonen av Tsjekkoslovakia 21. august 1968. Men Gorbatsjovs nærmeste familie hadde selv vært ofre under en av Stalins verste forbrytelser, kollektiviseringen av jordbruket i 1929. Den førte til en hungersnød med fem millioner dødsofre i 1933-34. I sin siste memoarbok «Alene med meg selv», skriver Mikhail Gorbatsjov på sidene 33 og 34 om dramaet han opplevde som liten gutt: «Morfar nektet skyld, men ble likevel dødsdømt. Naboene sluttet å komme innom. Vårt hjem var som i karantene: ’En folkefiendes hus!’ Dette satte seg i min hukommelse.» Også farfaren ble deportert som såkalt kulakk, eller storbonde, til Sibir. Begge besteferdene hadde en ku for mye i forhold til middelbøndene som skulle gå fri. Så Mikhail Gorbatsjov kom fra en familie som var offer for 1930-tallets terror. Hans åpenhet underminerte sovjetmaktens legitimitet da fortiden ble offentlig omtalt. Tiden fra 1965 til 1985 kalte Gorbatsjov for stagnasjonsæraen. Matmangelen var grotesk. Bare seks prosent av pløyd mark var eid av private. Disse hageflekkene sto for 32 prosent av kjøtt- & eggeproduksjonen, 40 prosent av frukt og grønnsaker, mens 60 prosent av potetavlingene kom fra de skarve hageflekkene. Kollektiv- og statsbrukene produserte bare korn. I 1981 lo 300 millioner sovjetborgere bittert over, at Leonid Bresjnev kom ut med sitt «matvareprogram». Det var som om landet befant seg i ruin på nivå med 1945. Sovjetunionens invasjon like sent i desember 1979 av Afghanistan ble den tredje faktoren, som demonstrerte sovjetmaktens kraftløshet. Armègeneral Valetin Varenikov fikk ansvaret for å planlegge og gjennomføre invasjonen. I femte bind av sine sjubindsmemoarer «Det som ikke må gjentas»», beskriver han hvordan Politbyrået først 18. Mars 1978, og uten Bresjnev tilstede, enstemmig gikk i mot å føre Sovjet-armèen inn i Afghanistan. Etterpå tryglet sjefen for de sovjetiske landstridskreftene, forsvarsminister Ustinov, om å overtale Bresjnev til ikke å invadere. «Men Ustinov var en stabukk, støttet kommunistledernes bønn i Kabul om hjelp, og fikk Bresjnev med seg.» 16 000 sovjetiske falne og tre ganger så mange sårede ble resultatet av ni års krig i Afghanistan. Så trakk Gorbatsjov 120 000 mann hjem igjen i 1989. Grunnleggende er det å forstå, at Mikhail Gorbatsjov senktet bajonettene, og nektet å lede sitt folk med bajonetter i ryggen. Det sovjetiske utdanningsnivået var blitt moderne. Det er lettere å skremme et legd enn et belest menneske. Med det surstoff Gorbatsjov slapp inn i det offentlige rom, lot sovjetfolket til sist supermakten Sovjetunionen havne på det sted Stalin stadig henviste sine fiender til – «historiens søppeldynge.»
Debatt Supermakten Sovjetunionen ble nedlagt nyttårsaften 1991. Det var den største forandring i europeisk historie siden Nazi-Tysklands nederlag i 1945. «Den største, menneskeskapte tragedie i moderne tid!» - sier Vladimir Putin i dag. Supermakten Sovjetunionen ble nedlagt nyttårsaften 1991. Det var den største forandring i europeisk historie siden Nazi-Tysklands nederlag i 1945. «Den største, menneskeskapte tragedie i moderne tid!» - sier Vladimir Putin i dag.