PST og ytringsfriheten
Det er nettopp i de kompliserte og krevende sakene at det fortrolige rommet mellom kilder og journalister er helt avgjørende. Politiets Sikkerhetstjeneste bryter her med grunnleggende prinsipper i vårt åpne, demokratiske samfunn. Norsk politi skal ikke beslaglegge journalistisk materiale. Punktum. Rolfsen arbeider med en dokumentarfilm, og bruker journalistiske metoder i sitt arbeid. Han er avhengig av at kildene hans har tillit til ham og hans evne til å beskytte dem. Det er ikke mulig for Rolfsen å gjøre det arbeidet han gjør dersom hans intervjuobjekter får grunn til å tro at det de forteller til Rolfsen, i neste omgang havner hos politiet. Embetsleder ved Det nasjonale statsadvokatembetet, Jan Glent, ser heller ikke forskjell på Rolfsen og andre som driver journalistisk arbeid. Han har sagt til NTB at det ikke ville gjort noen forskjell dersom det var journalister i en større redaksjon som satt på et slikt materiale. Han ville gitt klarsignal til PST for å gå inn og ransake i større mediehus på samme måte. Med dette viser Glent en grunnleggende mangel på forståelse for pressens rolle i et fritt samfunn. Det vil ha alvorlige virkninger, både på kort og lang sikt, dersom vi får et svekket vern om pressens kilder og om upublisert materiale. Det er nettopp i de kompliserte og krevende sakene at det fortrolige rommet mellom kilder og journalister er helt avgjørende. Dersom offentligheten skal få innsyn i lukkede miljøer, enten det er blant nynazister, MC-gjenger eller islamistiske ekstremister, så må noen komme inn i disse miljøene. Dette er i kjernen av pressens samfunnsoppdrag. Vi kan få tilgang til kilder og miljøer der ingen andre slipper inn, heller ikke politiet. Det er nettopp kildevernet, dette at de vi snakker med, vet at vi heller går i fengsel enn å røpe deres identitet, som gjør at vi kan fortelle Norge om hendelser og miljøer som ellers ikke ville blitt kjent. Slik får storsamfunnet kunnskap, og kan handle deretter. De færreste vil protestere mot at PST skal ha vide fullmakter i sitt arbeid for å avdekke ekstremister og mulige terrorister. Med dagens trusselbilde det er avgjørende viktig at de har gode verktøy. Men det er vel så avgjørende at de utviser skjønn og forstår hvilket samfunn de virker i. Norge er ikke et land der politiet stormer redaksjonslokaler. Slik vil vi ikke ha det. Vi må kunne stole på PST. Det vi har sett i Rolfsen-saken, undergraver vår tillit. Det er ille for PST. Men aller verst er det for vår alles sikkerhet og trygghet.
Beslaget av råmaterialet til filmskaper Ulrik Imtiaz Rolfsen er overraskende og sjokkerende. overraskende og sjokkerende.