- Lett og vanskelig å skjønne hvorfor Støre ikke revurderer
Da Audun Lysbakken gikk av en mandag for noen uker siden, la han frem et brev til Stortinget. Helt til slutt i brevet sto det at han i forbindelse med gjennomgangen av pengene som var delt ut, hadde funnet ut at han var inhabil i forhold til stiftelsen Reform. Det var dette som kostet ham jobben. Om det var den siste i en rekke feil som til sammen ble umulig, eller om det var selve inhabiliteten, og bare den, som gjorde det er uvisst. Men Jens Stoltenberg trakk spesielt frem det med inhabilitet, da han skulle forklare hvorfor Lysbakken hadde bestemt seg for å gå. Vi får derfor forutsette at habilitet er noe som er særdeles viktig for statsrådene i Stoltenbergs regjering.Lysbakken hadde selv tatt opp sitt forhold til en nær venn som jobbet i Reform, men hans eget embetsverk sa det var OK. Det skulle de ikke sagt, mente Regjeringsadvokaten, da Lysbakken spurte på nytt i februar i år. Og da måtte Lysbakken gi seg. Ikke fordi han hadde unngått å vurdere sin egen habilitet, men fordi han hadde vurdert feil. Nådeløst. Men sannsynligvis riktig. Dette med habiliteten til Lysbakken var ikke noe tema i pressen før han gikk av. Ingen av sakene handlet om det. Dette var en vurdering Lysbakken, og kanskje noen rundt ham, traff helt uten press fra løpende saker i avisene. Det var ikke svar på noen offentlig kritikk. Kanskje hadde vi aldri visst om det, hvis ikke Lysbakken selv hadde brakt det på bane.Men habilitet er tydeligvis noe regjeringen tar ekstremt alvorlig. Så alvorlig at det er en egen post når en statsråd skal felle dom over seg selv. Kort sammendrag: Lysbakken vurderte seg selv som habil i forhold til stiftelsen Reform, i samråd med sitt embetsverk. Noen år senere ble han, eller noen rundt ham, i tvil, og spurte regjeringsadvokaten. Der mente man han tok feil for noen år siden. Da gikk Lysbakken av. Logisk konklusjon: Det er umulig å være statsråd hvis du har bommet på din egen habilitet for noen år siden.Jonas Gahr Støre vurderte sin egen habilitet i forhold til Felix Tschudi og Senter for nordområdelogistikk da bevilgningen ble gitt. Det vil si: Støre mente at bekjentskapet med Tschudi ikke er «av en slik karakter at det er nødvendig å vurdere sin habilitet i forhold til denne konkrete saken.» Slik lyder UDs ord av 20. mars i år. Kortversjonen er at Støre da, og nå, mener han ikke er eller var inhabil. Fordi han og Tschudi ikke er så nære venner. Og fordi bevilgningene til senteret ikke ble gitt til Tschudi, men til stiftelsen via Rederiforbundet. I dag avslører VG Nett at UD lenge før søknaden kom, visste at Tschudi ville gi seks millioner til et slikt senter. Tschudi ville lage et Senter for Nordområdelogistikk, og var villig til å bruke seks millioner kroner på det. Vi får tro at Tschudi ville bruke disse pengene fordi han mente det kunne tjene hans interesser. Så kom UD med seks millioner også, og senteret var i gang. Til glede for Tschudi, og andre. Også Norge og Nordområdesatsingen får vi håpe. Men definitivt for Tschudi. Enten fordi han slapp å betale hele regningen for senteret, eller fordi han fikk et større senter som kunne jobbe mer.Inhabil er noen hvis hans avgjørelse kan «innebære særlig fordel, tap eller ulempe for ham selv, eller noen som han har nær personlig tilknytning til». Så enkelt. Og så komplisert. Det ligger veldig mye skjønn i den setningen. Hva er «nær» for eksempel. Er det «nære og personlige venner», slik Støre selv omtalte gjestene i sin 50-årsfeiring. Blant dem Tschudi. Eller? Det er ikke lett dette. Men det finnes hjelp å få. Hvis man vil ha det. Hos lovavdelingen i Justisdepartementet. Eller hos Regjeringsadvokaten. Støres vennskap med Tschudi ser ut til å være noe mer enn et bekjentskap. Og det virker definitivt som om Tschudi har fått en fordel av senteret som han selv og Støre har gitt penger til. Men er det nært nok, eller stor nok fordel til at det er inhabilitet? Nei, mener Støre. Men han padler og kaver litt når han skal forklare hvorfor han mener det. Så hvorfor ikke spørre ekspertene? Nei hvorfor ikke det tro. Er det fordi han frykter svaret? Hva må Støre gjøre hvis han har bommet på sin egen habilitet for noen år siden? Må han da gjøre det samme som Lysbakken? Eller gjelder ikke det samme prinsippet for ham som for en SV-statsråd? Vi får merke oss at Lysbakken, med eller uten press fra statsministeren og andre, tok en ny vurdering av sin egen habilitet. Uten at en eneste avis eller offentlig kritiker hadde bedt om det. Men at Støre - midt i en sak der flere, jusprofessorer inkludert, mener han kan ha bommet på habiliteten - han nekter å ta en ny vurdering. Det er både lett og vanskelig å skjønne hvorfor.
Hvorfor måtte Lysbakken gå, mens Støre sitter? Det er ikke selvforklarende.