Lever i gigantleir: Drømmer om ny sjanse i Europa
Zaatarileiren, 15 kilometer fra grensen til Syria, er verdens største leir for syriske flyktninger. I det jordanske ørkenlandskapet strekker rekken av hvite blikkskur så langt øye kan se: Her bor det 80.000 flyktninger, flere av dem på fjerde året. Reportasje fra Libanon: De svakeste klarer ikke å flykte til Europa Khabat (21) fra Qamishli i Syria er en av dem. Han har de siste månedene lært seg å snekre senger, benker, parasoller og bord. En fagutdanning som ville kunnet gitt ham en greit betalt jobb i Jordan – dersom han kunne fått arbeidstillatelse. Men utenfor leiren er ikke fagutdanningen noe verdt på det jordanske markedet. Årsaken er enkel: Det er nesten umulig for de syriske flyktningene å skaffe seg arbeidstillatelse. – Jeg vil til Europa og skape meg en fremtid, så jeg kan tjene penger og hjelpe familien min, som har flyktet til Irak og lever i fattigdom. I Europa vil alt løse seg, sier Khabat til VG. Anas Hussein (28), som VG også treffer i senteret for arbeidstrening som norske Flyktninghjelpen har opprettet, har en bror som allerede har reist, via Tyrkia og til Tyskland. – Dersom broren min lykkes og alt går bra med ham, så vil jeg forsøke å gjøre det samme, sier han.Zaatarileiren er på mange måter en velfungerende leir: Her er elektrisitet tilgjengelig, vannet er rent og matrasjonene fra FN gjør at ingen lider akutt nød. – Det alle i denne «byen» snakker om er å komme seg til Europa. Hver dag drar et sted mellom 20 og 200 inn til Syria, avhengig av krigshandlingene. Men de skal ikke tilbake for å bli der, de skal videre til Tyrkia, og så til Europa, sier leirsjef Hovig Etyemezian fra FNs Høykommisær for flyktninger (UNHCR). – I tillegg er det rundt hundre som daglig forlater leiren for å fly fra Amman til Istanbul, dersom de har klart å skaffe nok penger. De skal også forsøke å komme seg videre. Og det er kun tallene på dem som registrerer at de skal dra, og det gjelder da bare en liten andel av dem som nå gir opp livet som flyktning i «nærområdene» for å starte nye liv, med større muligheter, i Europa. Leirsjefen forklarer at informasjon om både smuglerruter, og ordinær transport som ferger og busser som flyktningene kan bruke, finnes lett tilgjengelig på egne sider på blant annet Facebook. Der gir de som allerede har reist tips til dem som vil reise videre. – De finansierer turen ved å selge unna jorden de eier i Syria, og ved å selge alt de har her. Det betyr at de har ingenting å returnere til dersom de ikke klarer seg i Europa, sier Etyemezian til VG, og legger til: – Flyktningstrømmen dere nå ser i Europa er bare begynnelsen.Denne virkeligheten har statsminister Erna Solberg kommet for å «se med egne øyne», i forkant av giverlandskonferansen som Norge er ett av vertslandene for. – Jeg ser også hvilke problemer motløsheten og passiviteten ved å leve i en flyktningleir skaper, og at det er en drivkraft for å flykte videre, sier Solberg. – Derfor blir fokus for giverlandskonferansen nettopp en kraftig styrking av hjelpetiltak i nærområdene, fortsetter hun. Billedspesial: Se bilder fra Erna Solbergs besøk i Libanon Generalsekretær i Flyktninghjelpen, Jan Egeland, mener situasjonen i Syria og nabolandene er så prekær at det trengs en fullstendig gjenoppbygging, av samme type som Europa fikk gjennom Marshallplanen etter andre verdenskrig. – Vi er forbi det stadiet der flyktningene trenger midlertidig nødhjelp. Det som mangler er et håp om en fremtid. Muligheten til å få en jobb, tjene penger og skape seg et liv, sier Egeland til VG.– For mange flyktninger er det to muligheter: Å vende tilbake til Syria og forsøke å skape seg et liv i kryssilden, eller å flykte videre til Europa, fortsetter han. – Så hvis Europa vil stanse flyktningstrømmen ut fra Syrias naboland, så trengs en gjenoppbygging av en helt annen skala: Det Syria og nabolandene trenger er en Marshallplan, lik den amerikanerne ga Europa etter andre verdenskrig. Men en slik storsatsing er ikke realistisk nå – ikke mens krigen fortsatt raser, påpeker Erna Solberg: – Man kan selvsagt påbegynne en gjenoppbygging, men en fullstendig løsning for denne regionen vil man ikke kunne få før det blir en fredelig løsning på krigene i Syria og Irak, sier Solberg.– Hvis gud vil, så overlever alle som drar den farlige reisen, men jeg har ikke tenkt på å gjøre det. Jeg vil heller lære meg flere fag, og satse på å få meg en jobb her i Jordan, sier Mohammad Radman (20), opprinnelig fra Daraa i Syria. For andre er det hensynet til kone og barn som holder dem tilbake. – Jeg har fem gutter og en liten jente som er avhengig av meg. To av sønnene mine er døve, og trenger ekstra mye hjelp. Takk gud, vi lever og er trygge her. Jeg har ikke tenkt å reise videre, sier Hassan Othman.
I den gigantiske flyktningleiren i Jordan er det én ting alle snakker om: Å flykte videre til Europa.