Kommentar: Hedersmannen
Og det var en høyst velfortjent pris for den godeste Bruaset, som dermed trådte inn i rekken av gullkantede hedersprisvinnere – ledet av Erik Bye, som fikk den første hedersprisen i 1998. Utgangspunktet for serien med tittel etter sangen om Anne Knudsdotter, var å oppsøke mennesker som har bosatt seg så himmelvidt unna folkeskikken at det rett og slett er fascinerende – på den nakne fjellhylla, på et lite skjær i havet eller endeløst langt inn i villmarken (gjerne uten veiforbindelse). Bruaset ønsket å fortelle disse personenes historie, om deres liv, deres beveggrunner for å flytte fra det vi vanligvis definerer som sivilisasjonen - ved å fokusere på dem og deres omgivelser. Selv inntok han rollen som nedtonet, dog myndig observatør; ulikt mange av dagens TV-programledere, som synes å være like fascinert av egen person som av intervjuobjektenes. «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu» har trukket flere generasjoner til TV-skjermene, nettopp fordi programserien har hatt noe å formidle – en beretning. – Tell me a story, sa den legendariske CBS-produsenten Don Hewitt, mannen bak legendariske «60 Minutes». Oddgeir Bruaset har hatt bøttevis av historier å fortelle. Det har seerne satt pris på, blant annet ved å gi ham Folkets pris under Gullruten i 2009. Og nå har altså Gullrute-juryen stemplet ham som hedersmann. Vår venn arbeidet et par år som lærer i Volda, før han kom til NRK Møre og Romsdal i 1971 – først i radio, fra 1982 i TV. Etter 43 års tjeneste, avsluttet han sitt virke som fast ansatt NRK-menneske i fjor. I det første programmet i «Der ingen skulle tru at nokon kunne bu», i 2002, dro Bruaset på besøk til Nils Storås på bruket Sulabekk, den eneste veiløse gården på Sunnmøre. Siden den gang har Bruaset beveget seg i ulendt terreng, med verbal og regimessig eleganse - i ytterligere 71 programmer. Både mannen og serien er blitt et begrep - med over 1,1 million seere i snitt i de beste sesongene. Betegnende nok gikk serien over i historien ved hjelp av en (dansk) prest, Egil Rostbøll og hustru Kirsten – bosatt på en gammel seter i Valdres – i fjor. Hedersprisen og pensjonisttilværelsen til tross: Det er naivt å tru at det fortsatt ikke skulle bu mange fantastiske historier i lørdagens gullrutegutt.
Etter ustanselig – siden 2002 – å ha klatret opp etter fjellstier og nedkjempet naturens utallige utfordringer for å ta seg frem til steder der ingen skulle tru at nokon kunne bu, kunne Oddgeir Bruaset (70) på slutten av Gullrute-showet bare svinge oppom scenen for å ta med seg hedersprisen.