Ingen tårer for Brasil
Han var umulig å flytte på fysisk før pause, og han er vanskelig å flytte på psykisk også. «Folk elsker å snakke om mental styrke. Vel, jeg er den sterkeste du noen gang kommer til å møte,» skrev han på nettstedet The Players Tribune rett foran VM. Der fortalte han om oppveksten i fattigdom, om melken som ble vannet ut, om moren som gjorde alt for at han og broren skulle få en god oppvekst. Han garanterte at han skulle kjempe seg opp og frem for henne, og denne kvelden var han overalt på Kazan Arena. Brasil hadde alt, men reiser hjem med ingenting. Brasil er på mange måter VM. Sambafotballen, lekenheten, fintene, hælsparkene, lambretta- finten over eget hode, tunnelen til Gabriel Jesus. Brasil kjørte over Belgia i 2. omgang, de fikk reduseringen, lekkert fra Coutinho til Renato Augusto, og var så nær utligningen. Men et klønete selvmål og en bokstavelig talt råsterk kontring senket dem. Brasil var gode, til dels veldig gode, styrte den fantastisk kvartfinalen og Reanto Augusto, Coutinho og Neymar hadde store muligheter på 1 – 2. Det er lov å synes synd på Brasil, men det blir ingen tårer for brassene denne gangen. I dette mesterskapet har Neymar ødelagt imaget. Ja, han får mye juling og fortjener beskyttelse, men nei, det går ikke når hele verden ser at han overdriver gang på gang. Vi kan snakke om kulturforskjeller så lenge vi vil, men når brasilianerne selv latterliggjør ham så er grensen liksom passert. Dommerne vet også hvordan han holder på, og han er (heldigvis) ikke i nærheten av straffe da han kaster seg inn i Fellaini. Det er nesten så man tror at dette også er grunnen til at Gabriel Jesus ikke får straffe da han blir tatt av Kompany (TV-bildene viser da det?). VAR-rommet lot avgjørelsen stå, men hadde vel fort gjort det samme dersom dommer hadde blåst og da er vi tilbake på at filmestempelet kan ha skapt et problem for hele laget. Neymar ropte også på straffe en gang til. Da hadde han en bedre sak, men ble ikke hørt da heller. Brasil kom fra 20 seire, fire uavgjort og ett treningskamptap under landslagssjef Tite, han som tok over for to år siden, og som begynte med å vise video av basketstjernen LeBron James’ episke blokk i NBA-finalen i 2016. James hjalp en lagkompis som hadde misset et skudd i sluttminuttene. – En slik atmosfære vil jeg ha, sa Tite. Den atmosfæren skulle gi Brasil det etterlengtede sjette VM-gullet, og det første siden Ronaldos herjinger i 2002. Men som i kvartfinalen i 2006, som i kvartfinalen i 2010, som i den katastrofale semifinalen i 2014 sviktet brassene da det gjaldt som mest. De åpnet også kvartfinalen i et voldsomt tempo, og det kunne sett veldig annerledes ut om Thiago Silva hadde truffet innenfor stolpen isteden. Men det var en litt rar kamp. Belgierne lyktes maksimalt med sin taktikk: De lot midtbanen være åpen, senket sitt eget lag og drepte alt rom for hurtige brasilianske bein. Dermed fikk de også danseplass da noen av verdens beste kontringsbein fikk tak i ballen: Hazard smyger forbi alle, De Bruyne er sylskarp i alt han foretar seg og Lukaku har knapt vært verre å få has på enn før pause i Kazan. Han holdt i ballen mens de andre kom, men han tok den også med seg forbi Fernandinho i stor fart - en åpnende pasning til De Bruyne, og da vet vi hvordan det går, da hamres ballen i hjørnet. Belgia hang virkelig i tauene i 2. omgang, men fjernet altså storfavoritten i det som virkelig fremsto som en kvartfinale. Det var nummer to mot nummer tre i verden, nummer to tapte. Nummer én (Tyskland) er borte, fire, fem og seks også. Frankrike på syvendeplass er igjen, og er sammen med England den eneste gjenværende verdensmesteren. Nå er det nabomøte i semifinalen. Belgia mot Frankrike, og i motsetning til franskmennene har «de røde djevlene», Rode Duivels eller Diables Rouges , alt etter hvor i Belgia man bor, hatt få problemer med integreringen av nye spillere. Da VG besøkte det belgiske landslaget for noen år siden sa Ludo Vandewalle, sportsredaktør i Het Nieuwsblad, at det belgiske landslaget aldri har trengt å slåss mot politiske krefter. Han slo fast at spillere med afrikanske foreldre har tilført en ny mentalitet og selvtillit i laget, som Lukaku. Det er ikke veldig lenge siden Belgia var så dårlig at kampene ikke engang ble sendt på TV. Belgia var bak Burkina Faso i 2009, Belgia var nummer 62 i verden i 2011, Belgia senker Brasil i 2018. Og det er noe eget med å se Thierry Henry legge frem kjegler på oppvarmingen, og feire etterpå. En av vår tids største, verdensmester, europamester, tapende VM-finalist, hentet inn som assistent av den belgiske landslagssjefen Roberto Martinez. Akkurat nå fremstår det som et smart trekk. Ingen lag i VM har scoret flere enn Belgias 14 mål, og nå skal Henry opp mot sine egne. Henry tilfører kunnskapen og turneringserfaringen Belgia manglet. Han visste også hvordan det er å slå Brasil i VM-kvartfinalen. Henry plasserte ballen i mål etter Zidanes frispark og ble matchvinner for Frankrike i 2006. Men nå er det Lukaku, De Bruyne og Hazard som har gitt brasilianerne et mareritt de ikke blir kvitt på en stund. For femte gang, på 21 forsøk, er det bare europeiske lag igjen i semifinalen i VM.
Helt alene på knærne, med hendene over hodet, sitter Romelu Lukaku ved den belgiske benken og feirer stille for seg selv. Han er verdens sterkeste fotballspiller.