Terrorvitne: - Hvordan forklarer man et barn at en kropp har gått i stykker?
Statsadvokaten hadde hentet inn kvinnen for å fortelle om barnas reaksjoner på å havne midt i bombeattentatet. Det kvinnelige vitnet hadde bestemt seg for å ta en spontan dagstur til Oslo sammen med barna sine 22. juli. De kjørte bilen gjennom Akersgata ved Høyesterett i det bomben gikk av, og havnet i regnet av splinter og fragmenter etter eksplosjonen. - Jeg registrerte det enorme drønnet, og at hele gaten var full av grå røyk eller støv. Jeg registrerte at det kom noe fallende mot bilen. Jeg tenkte at dersom det snur seg i luftten, blir jeg spiddet, sa hun til retten. Lesbarneombudetogkunnskapsministerensråd for hvordan du skal snakke med barn om terrorsaken nederst i saken.Hun rakk å vri seg tilbake, før det smalt gjennom frontruten på bilen. - Jeg sa til dem at jeg trodde det hadde vært en bombe. Jeg så at det kom en hånd ut av en glasshaug som lå ved VG-bygget, og at den personen fikk hjelp. Min umiddelbare tanke var at vi måtte komme oss vekk. Vi rygget vekk og kjørte ut av Oslo, fortalte småbarnsmoren. Under forklaringen om hvordan barna hadde reagerte, snudde småbarnsmoren seg og så rett på Breivik. Han viste ingen følelser, mens fler andre i rettssalen gråt over beskrivelsene av barnas reaksjoner.Kvinnen beskrev hvordan hun følte at de hadde vært i livsfare, og at barna var svært redde mens de kjørte ut av byen. - Tanken min var hele tiden at det kunne komme en bombe til, og jeg valgte kjøreruten ut fra dette, fortalte hun. Småbarnsmoren snakket mye med barna sine i etterkant, og forklarte at noen som gjør noe slikt er syke i tankene sine. - De slo seg lenge til ro med det, men så kom det fra den yngste: «men mamma, tenk om han har smittet noen? For sykdom kan jo smitte». Mens kvinnen forklarer seg, smiler Breivik flere ganger forsiktig med lukket munn.Etter at barna hadde begynt på skolen igjen, fikk et av barna høre et rykte om at en av de omkomne var blitt identifisert ved hjelp av en ring på en finger. - Jeg skjønte jeg at noe plaget henne, og husker vi satt på sengekanten mens jeg prøvde å få ut hva hun tenkte på. Til slutt sa hun «men mamma, hvordan kunne noen ha visst hvem som var meg, og hvem som var søsteren for vi har jo ingen ringer på hendene. Du har jo ringer på begge hendene, så pappa ville jo kjent igjen deg», forklarer kvinnen beveget. Flere av de pårørende og tilhørerne i salen gråt mens småbarnsmoren forklarte seg. - Hva skjer når en bombe går av? Hvordan forklarer man et barn at kroppen kan gå i stykker. De har altså gjort seg noen tanker om hvordan de skulle ha blitt identifisert. De er bare små barn, sa vitnet, og snudde seg og så lenge på Breivik noen meter unna. Terroristen viste ingen følelser under forklaringen.Fredag avsluttet Oslo tingrett den andre uken av rettssaken mot Anders Behring Breivik. Også for dem som ikke ble direkte berørt av terroraksjonen er det vanskelige dager. - Det er massivt med info om forferdelig brutalitet nå. De som ble skadet eller mistet noen den dagen har det selvsagt ekstra vanskelig, men vi må huske at dette treffer alle, sier kunnskapsminister Kristin Halvorsen til VG Nett. Departementet har fått inn en rekke henvendelser fra elever, foreldre og støttegrupper rundt omkring i Norge, som også synes det er vanskelig å forholde seg til det som foregår i retten. - Det er ingen fasit på hvordan det skal løses. Min oppfordring er at lærerne tar opp dette grundig i hver enkelt klasse. Da kan alle snakke sammen, og finne ut hvordan de føler det. Det må finnes løsninger som skjermer dem som sliter med dette. Det samme gjelder foreldrene, sier hun til VG Nett.Avtroppende Barneombud Reidar Hjermann mener de voksne må kommunisere med barna sine om rettssaken, som etter planen skal pågå frem til 22. juni. - Man kan snakke med barn om alt, men det er naturligvis ingen grunn til å eksponere dem for de groveste detaljene, sier Hjermann til VG Nett. - Det eneste som er fy-fy er å prøve å late som om dette ikke har skjedd. Den største blunderen er å la være å snakke med dem, legger han til. Hjermann understreker likevel at ikke alt kan handle om massermorderen og det grusomme angrepet: - Det er lurt å gi barna pauser. La dem være opptatt av andre ting. De skal spille fotball, dra i bursdager, være på Facebook, leke og tulle. Finn på gøyale ting med familien som gjør at dagene blir helt vanlige. SeBarneombudets råd for hvordan du skal snakke med barna dineher. Og heller ikke voksne kan ha svar på alt. - Det er lov for voksne å si at de selv synes dette er veldig vanskelig å forstå. Barn stiller jo gjerne spørsmål om «hvorfor».
Flere i rettssalen gråt da en mor fortalte om hvordan barna hennes opplevde på bomben.