Munch lever!
Og ettersom IS ikke liker bilder og skulpturer ødelegges de, eller selges på svartebørs. I Norge er det heldigvis annerledes. Archetype Publications og Universitetet i Oslo har utgitt boken «Public paintings by Edvard Munch and his contemporaries. Change and conservation challenges”. Les også: Facebook puppesensurerte verdensberømt kunstner Edvard Munch (1863 – 1944) er en av våre aller største kunstnere, og den viktigste billedkunstner Norge har fostret. Og siden han er en av de viktigste i verdens kunsthistorie er det vi som forvalter Edvard Munch på vegne av verden. Det betyr at vi må vite hva vi gjør, og vi må ha noen til å gjøre det. Institutt for Arkeologi, Konservering og Historie på Universitetet i Oslo sto ansvarlig for restaureringen av Munchs 11 malerier i Universitetets aula i 2011. Disse ikoniske kjempemaleriene ble laget i tidsrommet 1909 – 1916. For å konservere bildene måtte de tas ned og ut av rommet gjennom et hull i veggen. En stor og komplisert operasjon før de igjen kunne monteres på sin faste plass. Les også: Stjernekunstner på Star Wars-fest Edvard Munch hadde en enorm produksjon. Mange av maleriene var ikke ment for salg, de er mer å betrakte som hastig malte skisser. Ungkaren Munch var kaotisk i sitt private hushold. De skissepregede maleriene som i dag regnes som verdenskunst ble slengt hit og dit. Myten om at dette var en bevisst hestekur fra kunstnerens side blir tilbakevist. Bildene er så spesielle at de krever egen forskning og kunnskap. Det handler om materialbruk, forurensning, kjemiske forbindelser og analyser. Arbeidet omfatter alt fra visuell befaring til avanserte fotoanalyser. Her trengs doktorgrader og forskning på høyeste nivå. Edvard Munch griper oss, og viser menneskets dypeste følelser. Vi rev hans atelier Ekely. En stor skam. Vi makter liksom ikke å gi bildene noe tilholdssted mellom byutvikling og gigantomani. Tøyen eller Lambda. Det ser ut som Edvard Munch er for stor for Oslo, Norge og våre politikere. Men ikke for de glødende entusiaster som tar vare på denne verdensarven. De skal ha en stor takk for sitt arbeid med å sikre Munchs storverk for fremtidige generasjoner.
I vår sivilisasjons vugge, Midtøsten, ødelegges kulturminner med fanatisk kraft. Det som i dag heter Irak og Syria hadde tidligere navn som Assyria, Babylon og Mesopotamia. Der lever alle kulturminner farlig.