Steven van Zandt: - Jeg tenker på James hver eneste dag!
Født f. 22. november 1950, amerikansk sanger, musiker, produsent, radiovert, manusforfatter, komponist, skuespiller og aktivist. Som soloartist, kjent som Little Steven. Gift med skuespilleren Maureen Van Zandt. Mest kjent som gitarist i Bruce Springsteens E Street Band, som mafiosoen Silvio Dante i TV-serien «Sopranos» og - de seneste årene - som Giovanni Henriksen i TV-serien «Lilyhammer», som er tilgjengelig i 130 land gjennom strømmingstjenesten Netflix, og der man akkurat nå spiller inn sesong 3. Spilte med Springsteen i ulike band helt fra tidlig på 70-tallet. Har utgitt sju egne album som Little Steven. Ledet fra 2002 det syndikerte radioprogrammet «Little Steven's Underground Garage», viet til nye talenter og band. Han eier også et plateselskap. Gjennom garasje-prosjektet kom han i kontakt med og signerte flere norske band, blant annet Cocktail Slippers. Under et norgesopphold ble han oppsøkt av manuskriptparet Anne Bjørnstad og Eilif Skodvin, som hadde ideen til «Lilyhammer». Og resten er, som man sier, historie. Publikumsprisen VG skal i år som i fjor dele ut en pris under TV-prisutdelingen Gullruten i Bergen 9. mai. «Publikumsprisen» går til en programleder eller TV-personlighet som VG-leserne stemmer frem i ukene som kommer. En VG-jury har på bakgrunn av forslag fra leserne kommet frem til tolv TV-navn som i ukene fremover vil bli nærmere presentert. Stem i toppobjektet øverst i saken. Torsdag 1. mai har VG-leserne stemt frem fire kandidater som vil være til stede under Gullrute-arrangementet i Bergen 9. mai - Hvordan var din første TV-opptreden? - Det var noe som het «The Zacker Lee Show» tilbake, i -66, et lokalt rockeshow med mitt lokale rockeband. Vi kom inn fordi faren til bandets trommeslager kjente noen på showet. - Hvem var ditt TV-forbilde? - Jeg vokste opp med mye TV. Det showet som appellerte mest til meg, var «I, Spy», det første som hadde en farget og en hvit mann sammen hovedrollene - Bill Cosby og Robert Culp. Det var revolusjonerende for sin tid midt på 60-tallet. Men helt naturlig og fint for meg - og retningsgivende for mitt senere engasjement i rasespørsmål. Senere har det vært de klassiske klasseskuespillerne jeg har studert: James Cagney, Bogard, Robert Montgomery, senere folk som Peter Falk, de Niro, Pacino - jeg har alltid stjålet fra hvem som helst! - Hva er det sterkeste du har opplevd på TV? - Uten tvil: Da jeg skulle ta livet av rollefiguren «Adriana» (Drea de Matteo) i «Sopranos», som hadde tystet til FBI. Det er jo alltid trist når noen blir drept i en TV-serie, fordi man ikke skal jobbe sammen lengre. Men å gripe fatt i ei jente som om du skal drepe henne, var ubegripelig lite hyggelig. Drea, en ypperlig skuespiller, var proff og ga beskjed om ikke å holde noe tilbake. Men å trekke henne ut av bilen, kaste henne på bakken og skyte henne var forferdelig, bisart og en syk ting. - Hva er din største TV-tabbe? - He he: Jeg har gjort mange. Men ingen har kommet på lufta, tror jeg. Så da kan vi glemme dem, ikke sant? - Hva liker du å se på TV? - Det har jeg ikke mye tid til. Men jeg tar opp litt. Netflix, som jo investerer i og sender «Lilyhammer», er min nye «familie». Så jeg forsøker å følge med litt på dem, på slikt som «House of Cards» og «Orange is the New Black» og Ricky Gervais' nye show. Fra HBO, ting som «Mad Men» og «Boardwalk Empire». - Hva har du ofret for TV-karrieren? - Periodevis har det vært vanskelig å kombinere TV-karrieren med å spille med Bruce Springsteen. Etter å ha vært borte fra E Street Band en stund, ble jeg med igjen under «Sopranos»-tiden. Det gikk på et vis, ting ble lagt til rette så jeg kunne fly frem og tilbake for enkeltdager og enkeltopptak under tre eller fire turneer. Uansett hvor jeg var i verden. Så skaden ble minimert. Men «Sopranos»-rollen min ble likevel adskillig mindre enn om jeg ikke hadde begynt å spille med Bruce igjen. På musikksiden, måtte jeg si fra meg Australia-turneen i fjor. I år går jeg glipp av noen USA-spillejobber. Men bare en måneds tid. Og jeg må jo si: Å ofre en måned med rock'n'roll mot å lage «Lilyhammer 3», er ingen dårlig handel! - Hvem har betydd mest for deg i din TV-karriere? - David Chase, mannen bak «Sopranos». Da han tilbød meg rollen, svarte jeg «Nei, jeg er jo ingen skuespiller». Han svarte: «Jo, det er du. Du bare vet det ikke ennå». Så her fikk jeg, altså, servert på et sølvfat, sent i livet, en mulighet til å prøve meg som skuespiller og dermed lære meg et nytt fag. En utrolig gave! - Hva med James Gandolfini, som gikk bort i sommer? - Jeg tenker på ham, hver eneste dag, særlig når vi har innspilling med «Lilyhammer». På mange måter minner min rollefigur, Frank Tagliano, meg mye mer om Tony Soprano enn den figuren jeg laget i «Sopranos», Silvio Dante. James var en fantastisk mann, antagelig den beste naturbegavelsen av en skuespiller jeg noen gang har møtt. Dessuten så utrolig hardtarbeidende, alltid velforberedt - han hadde alltid den samme arbeidsmoralen fra sin arbeiderklassebakgrunn, som jeg hadde. - Hva tror du folk tenker når de hører navnet «Steven van Zandt»? - Det har jeg ikke peiling på. Men jeg håper det forbindes med en fyr som leverer kvalitet, som kan stoles på og som står for noe verd å merke seg. - Hva slags kjendis er du? - En veldig lavtliggende, tilbakelent kjendis! Men jeg er helt klar over at statusen både kan og skal utnyttes. Det er mulig å bringe oppmerksomhet til og arbeide for viktige ting, hjelpe folk og være engasjert. Berømmelse skaffer publisitet. Jeg burde vært flinkere til å bruke den, skaffe mer oppmerksomhet, samlet inn mer penger og jobbe for gode og viktige saker. Men jeg er arbeidsklassegutt med nedarvet arbeidsmoral; derfor tar arbeidet nesten all tid. - Hva er de optimale TV-drømmejobb? - Midt under innspillingen av sesong 3 av «Lilyhammer» befinner meg ganske nær den, akkurat nå. Jeg er manusforfatter, komponist, produsent, hovedrolleinnehaver. Jeg har delvis en håndverkerrolledelvis en helt fri, kreativ rolle i andre. Drømmeposisjonen! - Hvorfor bør folk stemme på deg slik at du vinner Publikumsprisen under Gullruten? - He he; det aner jeg virkelig ikke, prisutdelinger liksom ikke helt min greie. Men, selvfølgelig er det hyggelig å bli nominert; jeg er alltid takknemlig for å bli verdsatt, særlig på vegne av mine gode venner og kolleger og det TV-showet vi lager!
Rollefiguren til Steven van Zandt (63) i «Lilyhammer» minner ham mye om Tony Soprano fra «The Sopranos» - og mye om vennen James Gandolfini.