– Det er et helvete å tenke på at noen der ute går fri
– Ja, det tror jeg. Svaret er det mest kontante og raskest avgitte i løpet av det rundt timelange intervjuet. Det er nesten som om det kommer før spørsmålet er ferdig stilt. – Jeg har ikke mistet troen på det. Jeg KAN ikke miste troen på det. Mamma var altfor god til at dette skal gå ustraffet. Det finner jeg meg bare ikke i. For første gang i løpet av samtalen må Ødegaard Fjeld tørke en tåre. Så fortsetter hun. – Jeg vet jo hva som har skjedd. Jeg har lest obduksjonsrapporten. Og når man leser den, så skal ikke han få lov til å gå fri. For den var vond å lese. For 57-åringen handler det enkelt og greit om rettferdighet. Den som tok livet av moren hennes sent på kvelden 22. oktober 2000 skal bli straffet for det. Straffet for å ha tatt livet av en blid, god og varm mor. En som aldri var sur. En som ofret seg for alle andre. En herlig dame, rett og slett. – Det er et helvete å tenke på at noen der ute går fri. DETTE ER NORGES ULØSTE DRAPDet var Bente selv som fant moren på morgenkvisten. Normalt ville hun søndag kveld vært på jobb sammen med moren på bensinstasjonen 76-åringen drev på Ørje, like ved svenskegrensen. Trolig ville hun også ha overnattet i huset like ved, i stedet for å kjøre hjem til seg selv. Den søndagen hadde Marit derimot insistert på at datteren, som hadde vært i 40årslag kvelden før, skulle ta seg fri. BAKGRUNN: Drapet på Marit Ødegaard Mandag morgen ringte den unge svenske jenta som jobbet på stasjonen til Bente. Marit var ikke kommet på jobb. Det var uvanlig. Bente forsøkte å ringe moren. Hun fikk ikke svar. Hun ringte flere ganger. Til slutt satt hun seg i bilen, med en følelse av at noe ikke stemte. Hun kjørte fort. Litt for fort. Tankene gikk på at moren kanskje hadde sovnet inn. Fremme på Ørje løp hun innom stasjonen. Moren var fremdeles ikke kommet, så hun måtte inn i huset. Fra utsiden så alt normalt ut, men da hun kjente på døra var den ikke låst. En vond magefølelse dukket opp. Selv om arbeidsskoene til moren stod som vanlig rett på innsiden av døren var det noe som ikke stemte.Bente tok trappen opp fra underetasjen i to trinn om gangen. Det første hun legger merke til er at gardinen er dratt opp på et vindu den aldri pleier å være det på. Så snur hun seg mot høyre, og ser inn på kjøkkenet. – Der lå mamma på kjøkkengulvet. Bente setter i et skrik. Det er mye blod. Hun bøyer seg ned og ser med en gang at moren er død, men kjenner på pulsen for sikkerhetsskyld. Deretter løpet hun rundt i hele huset og leter, men finner ingen. Hun flyr ned igjen på bensinstasjonen og får dem til å ringe politiet. En trailersjåfør blir med inn igjen i huset. Hun trenger at noen kan bekrefte at hun nettopp har sett det hun så. Kort tid etter kommer politiet. – Og da husker jeg ikke så mye mer av dagen. Bortsett fra at jeg ser en mann som går og plukker søppel, eller tomflasker på andre siden av E18. Det syntes jeg var rart, for det var jo tidlig mandag morgen. Hva gjorde han der akkurat da? Jeg har aldri sett ham før eller siden, men jeg glemmer han ikke.Politiets teori er at en eller flere personer som kjente til Marit Ødegaards rutiner for oppbevaring av penger fra bensinstasjonen, ventet på henne i huset som ligger like ved. De tror at planen var å rane henne, men at noe så må ha skjedd, slik at det endte med at hun ble slått i hjel med et økseskaft. Marits yngste datter støtter den teorien. Fordi hun tror det er noen som kjente til rutinene, tror hun også at gjerningspersonen(e) er noen hun vet hvem er, eller som i hvert fall kjenner dem. – Jeg vet jo ikke hvem det er, men jeg tenker på at det kan være noen jeg kan møte og snakker med, eller noen som har vært innom meg på jobb. Det er ingen hyggelig tanke, forteller hun. 15 måneder etter drapet ble Trond Helge Fjell siktet for drapet. Siktelsen mot ham ble senere henlagt på bevisets stilling, og han fikk utbetalt erstatning for å ha sittet i varetektsfengsel. Fjell bedyrer fremdeles sin uskyld. Bente Ødegaard Fjeld sier hun ikke vet om det var ham, men at det er vanskelig å slippe tanken på at det kan ha vært det, eller noen i miljøet rundt ham. – Da han ble løslatt bestemte jeg meg for at jeg måtte bort fra Ørje. Jeg kjente at da kom veggen som ikke skulle komme.Selv om datteren ikke vet hvem som drepte moren har det skjedd henne flere ganger at folk har kommet opp til henne og sagt at de er sikre på hvem det må være. Et slikt tilfelle husker Bente særlig godt. Da var hun og en venninne ute og kjørte motorsykkel. Etter en stopp på veikroa på Mysen skulle de til å kjøre videre. – Da rullet det plutselig en mann på en annen motorsykkel opp til oss. Han rekker meg et brev, og sier at han vet hvem som drepte moren min. Mannen forsvinner igjen like brått som han kom. Bente åpner brevet. Der står det både et navn og det ligger et bilde. Hun må sette seg ned igjen, og ta av hjelmen. Hun trenger luft. – Jeg ble helt satt ut. Det var helt tilfeldig at vi var akkurat der den dagen. Hvordan kunne han vite det? Hadde han kjørt etter oss? Det kom mange rare tanker da, sier hun i dag. Bente tok brevet og bildet med til politiet. For dem var det et kjent navn. Brevet førte ikke til noe gjennombrudd i saken. – Innerst inne ønsker jeg jo å tro at det er noe i det når noen sier de tror de har skjønt hvem som kan ha gjort det, men man stanger ganske mye hele tiden.Familien solgte etter hvert stasjonen, og Bente begynte å jobbe på bensinstasjon på Fetsund i stedet. Her, på landet, nyter Bente stillheten. Hun går turer i skogen med hunden, og reiser ofte til hytten i Sverige, der hun og familien kan være såpass for seg selv at de ikke trenger se andre mennesker. – Selv om jeg på mange måter lever et vanlig liv som alle andre, så får jeg ikke dette på avstand. Det å være med på masse gøy, festing og leve livet har jeg ikke lyst til lenger. Det er jeg ferdig med. Jeg er nok blitt litt kjedelig. Det har satt sitt preg på meg på den måten, sier hun. Så legger hun til: – Det er der hele tiden. Selv om ingen ser det.
Snart 15 år etter at hennes mor ble drept er Bente Ødegaard Fjeld fremdeles helt sikker på at drapsmannen en dag vil bli tatt. Bente Ødegaard Fjeld fremdeles helt sikker på at drapsmannen en dag vil bli tatt.