Må snike seg tilbake til Venezuela: - Alt kollapser i landet vårt
Oppe på den kjente broen Internacional Simón Bolívar et steinkast unna får de ikke lov til å passere, fordi de har for mange varer med seg. – Vi handler mat her i hver 14. dag. Det er den eneste måten vi kan overleve på, sier Efrain til VG inne i den lille grensebyen Villa del Rosario. Efrain og kona bærer tungt. De går i et høyt tempo over grensen. De har så mye varer på ryggen og nakken at de simpelthen ikke tør å stoppe. Da kan alt skje. Venezuelas president Nicolas Maduro nekter å godta at hans eget folk må til nabolandet Colombia for å handle det de trenger for å overleve – mat, medisiner, sanitærartikler og andre basisvarer. Han har også satt opp containere på broen slik at nødhjelp ikke skal komme inn. Det er derfor tusener av venezuelanere hver dag må gå gjennom hauger av søppel, kratt og busker – og over elven, med fare for å bli ranet og overfalt av lokale bander. Rett etter grensen, som går midt i elven, står pro-Maduro milits, såkalte «colectivos», og krever én dollar fra alle som passerer. En av dem spør VGs journalist om vi vil gå videre. Han har en neve full av amerikansk dollar og colombianske pesos. Venezuelanske bolivar aksepterer banden ikke. Den lokale valutaen er bortimot verdiløs. Les kommentaren «En tropisk dystopi» herAkkurat nå er strømmen på ny borte i en rekke delstater inne i Venezuela. Efrain og kona bor i San Cristobal, og lever i mørket med sine barn på 10 og 18 år. Det kommer på toppen av alle de andre problemene. – Jeg mistet jobben for tre måneder siden. Heldigvis har jeg en motorsykkel, som gjør at jeg kan kjøre folk og varer rundt med den. Det er slik vi tjener litt penger, sier Efrain. Nå ber han til høyere makter om at ikke noen har stjålet motorsykkelen som står parkert på den andre siden av grensen. – Hvorfor har ikke dere også forlatt Venezuela? – Jeg har tatt reisen til Bucaramanga i Colombia før. Men det er umulig å få seg jobb der uten arbeidsvisum. Så jeg dro tilbake. Vi vet ikke hva vi skal gjøre. Vi har to barn og vi har ikke penger til å legge ut på en reise fra Venezuela, svarer Efrain. Som de fleste andre venezuelanere vi snakker med på grensen, vil de ikke snakke om den politiske situasjonen. De tør ikke, fordi de fortsatt bor i landet hvor opposisjonsleder Juan Guaidó har erklært seg som landets president. Men Nicolas Maduro kontrollerer militæret og sitter på makten. De som tør å si meningen, ønsker ikke å bli avbildet eller navngitt. VG møter to lærere som er på vei tilbake til Venezuela. De har posene og ryggsekkene fulle av varer. – Vi har ikke elektrisitet, transport, telefon eller internett inne i Venezuela nå. Det er helt mørkt, sier de to lærerne, som blant annet har kjøpt olje i Villa del Rosario. De betalte 3000 colombianske pesos. I oljenasjonen Venezuela koster den fire ganger så mye, forteller de. På toppen av hyperinflasjonen kommer ekstrem fattigdom, høy kriminalitet, økende arbeidsledighet og utbredt korrupsjon. – Alt kollapser i landet vårt, sier den kvinnelige læreren. – Hvorfor er dere fortsatt i Venezuela? – Det er for farlig å reise derfra med barna. Jeg har to barn, det ene er to år. De forteller at mange fortsatt støtter Maduro i Venezuela. – Ja, og vi forstår ikke hvorfor. De er blinde for hva som skjer.Inne i handelsbyen Villa del Rosario er stemningen like intens som varmen. Det er folk overalt. Busser, lastebiler og personbiler freser gjennom de trange gatene. Det er et under at det ikke skjer flere ulykker. VG var her også i oktober 2017. Det var ille da. Det er mye verre nå. Køen ved immigrasjonskontoret er dobbelt så lang. Mange reiser videre uten å skaffe seg dokumenter. En representant for skatt- og importmyndighetene i Cucuta sier til VG at mellom 30 og 35 000 mennesker krysser Simon Bolivar-broen hver dag. Et par tusen av dem er barn og unge som studerer i Colombia, fordi skolene i Venezuela ligger brakk, eller er så dårlige. Like ved stien som leder til den illegale grenseovergangen, har en mor og en sønn slått leir. Den lille gutten på rundt to år er syk. Han lener seg over en stein og kaster opp. Mellom tre og fire millioner mennesker har forlatt Venezuela – for det meste til fots – siden Hugo Chávez tok makten i 1998. Rundt to millioner har flyktet bare de siste tre årene i det som er en konsekvens av tidenes økonomiske kollaps i latinamerikansk historie. Opposisjonsleder Guaidó er anerkjent som landets president av over 50 land, men ikke av Norge, FN og EU. Donald Trump krever at Russland trekker tilbake soldatene som nå er kommet til Venezuela. – Russland må komme seg ut, sa Trump. Det var sist helg at Russland sendte rundt 100 soldater og 35 tonn med utstyr til Venezuela. Maduros regime har lånt milliarder av dollar av Moskva og Beijing. Imens skylder Maduro på det han kaller «terrorister» for at landet igjen opplever et omfattende strømbrudd. Norges utenriksminister Ine Eriksen Søreide (H) sier til NTB at «det finnes bare en politisk løsning på denne situasjonen, og den humanitære situasjonen blir bare verre og verre». Fredag kveld meldte det internasjonale Røde Kors at de nå har fått tillatelse fra myndighetene i Venezuela til å bringe inn nødhjelp i form av medisiner.
Her krysser Efrain og kona grensen og vender tilbake til kriserammede Venezuela. De må bla opp til en bevæpnet bande for å komme hjem.