Svalbard smelter. Det kan få dramatiske følger.
KRISTINE FALKGÅRD, administrerende direktør, Kommunalbanken LARS STRØM PRESTVIK, utlånsdirektør, Kommunalbanken HARALD JACOBSEN, bærekraftsansvarlig, Kommunalbanken Kronikkforfatterne besøkte nylig Svalbard. Å reise til øyriket er som å reise fremover og bakover i tid, samtidig. Det tradisjonelle gruvesamfunnet har ufrivillig blitt et laboratorium for klimaendringer, klimarisiko og klimatilpasning. La oss utnytte kunnskapen og erfaringene deres i resten av landet! KBN finansierer alle landets kommuner, som alle har sine utfordringer, men Longyearbyen skiller seg ut. Mens vi på fastlandet bare så vidt har begynt å merke klimaendringene på kroppen, har de vært en gjennomgripende og definerende del av hverdagen for innbyggerne, næringslivet og lokale myndigheter på Svalbard i årevis. Ingen andre steder på kloden skjer klimaendringene like raskt. Permafrosten har vært en stabiliserende kraft på den arktiske øygruppen i tusenvis av år, og plante-, dyre- og etter hvert menneskelivet her har tilpasset seg denne tilstanden. Men med en gjennomsnittstemperatur som har økt med fire grader de siste 50 årene endres forutsetningene for livet her. Opprettholdes dagens utslippsnivå risikerer vi en gjennomsnittstemperatur over 0 grader. Svalbard smelter. Det kan få dramatiske følger. les ogsåFra å være en «company town» eid av Store Norske Spitsbergen Kulkompani i flere tiår, ble det innført lokalstyre (tilsvarende kommunestyre) så sent som i 2002. En av deres aller viktigste oppgaver er klimatilpasning. Få steder er mer utsatt for fysisk klimarisiko enn Longyearbyen. De høye fjellene som omringer byen består av løsmasse som er frosset sammen i fjellformasjoner. Med høyere temperaturer, hyppigere og mer ekstrem nedbør og permafrost som tiner øker faren for snøskred, sørpeskred og jordskred. I 2015 tok et snøskred ti hus og to menneskeliv. Dette preger fortsatt samfunnet. les ogsåSkredet i 2015 var et såkalt 5000-årsskred, som skulle tilsi at det inntreffer svært sjeldent. Men allerede året etter kom et nytt 5000-årsskred. Et klima i endring fører til hendelser som ikke fanges opp av dagens risikoberegningsmodeller. I Longyearbyen investeres store beløp i varslingssystemer, flomvoller, skredsikring – og riving. Rundt 250 boliger skal rives som følge av klimaendringer, enten fordi det er umulig eller svært kostbart å sikre dem, eller fordi de står på trepåler som råtner eller forflytter seg når permafrosten trekker seg tilbake og bakken «blir levende». Skoleveien, som går gjennom ett av de mest rasutsatte områdene, skal bygges i bru fem meter over bakken – en svært kostbar investering i en liten by med rundt 2000 innbyggere. I tillegg vet man at temperaturen vil fortsette å øke, selv om vi skulle kuttet alle utslipp i dag. Det er allerede for mye CO2 i atmosfæren, men det tar tid før effektene merkes. Når temperaturen i permafrosten øker med ti grader fra minus 20 til minus 10 har det relativt liten betydning. Om den øker med én grad fra 0 til + 1 har det ekstremt mye å si. les ogsåDen viktigste klimatilpasningen globalt er å redusere utslippene og begrense oppvarmingen. Lokalstyret i Longyearbyen jobber med en rekke tiltak. For det første skal energitypen endres. I dag produseres alt av elektrisitet og varme fra kull som brennes i det lokale energiverket. I løpet av de neste par årene skal det tas en viktig avgjørelse: Hva skal erstatte kullet? Vi håper grønne, fremtidsrettede løsninger blir valgt, og at Longyearbyen kan gå fra 100 prosent fossil til 100 prosent fornybar energi. For det andre jobbes det med å redusere energibruken i bygningsmassen – både eksisterende og ny. Med nesten ubegrenset tilgang på fjernvarme fra kraftverket har det tidligere ikke vært tilstrekkelige insentiver til å bygge energieffektivt. Nå ønsker det ambisiøse lokalstyret å bygge mer effektivt enn nasjonale krav pålegger dem. les ogsåSom stor finansaktør og landets mest aktive utsteder av grønne obligasjoner opplever vi i KBN høy etterspørsel fra investorer over hele verden etter klimariktige prosjekter i norske kommuner. Denne finansieringen formidler vi gjerne gjennom grønne, rabatterte lån. Klimaeffekten rapporterer vi tilbake ved å koble penger til prosjekter. Svalbard-samfunnet er inne i en enorm omstilling fra gruvedrift til turisme, teknologi og nye næringer. De må tilpasse seg forutsetninger i konstant endring og skape et livsgrunnlag uten å utarme naturen. I klimatilpasningsarbeidet ligger det også å ta krevende avgjørelser og foreta investeringer som kan være kostbare uten å gi kortsiktige gevinster eller anledning til å klippe snorer. Om utfordringene er store, er den lokale viljen til å se muligheter større. Ambisjonen deres er å bli verdens første nullutslippssamfunn. Finansbransjen kan bidra med å allokere kapital til viktige klimamål slik at Svalbard blir pioneren som gikk fra å eksportere kull til å eksportere nullutslippsløsninger. Fordi klimaendringene skjer mye raskere her, gir Svalbard oss på fastlandet verdifull innsikt i hvilke utfordringer vi kommer til å møte, og muligheten til å gjøre noe med det.
Mens verdens øyne er rettet mot brannene i Amazonas utspiller en egen, stille klimakrise seg i Arktis.