Vet ikke hvor mange som legges i belter
Det skjer hver dag på norske sykehus: Alvorlig psykisk syke pasienter utagerer på en måte som gjør at helsepersonell velger å bruke et av de mest inngripende tvangsmiddelene de har til rådighet - å binde pasienten fast med makt. I 2014 skjedde det 3768 ganger. Det er nesten tusen flere tilfeller av beltebruk enn det helseminister Bent Høie har vært klar over frem til nå. VG kan i dag avsløre hvordan norske helseforetak underrapporterer alvorlig tvangsbruk. Sykehusene forteller om rot, informasjon som forsvinner på veien til sentrale helsemyndigheter – og pasientinformasjon som føres med penn og papir.Verst i klassen er St. Olavs hospital i Trondheim. Der ble ni av ti beltelegginger aldri rapportert til helsemyndighetene. VG har kartlagt alle vedtak om å bruke «mekaniske tvangsmidler» som belter, reimer og tvangstrøyer ved de 115 institusjonene i Norge som er godkjente for å tvangsinnlegge psykiatriske pasienter. Denne type tvang regnes som et av de sterkeste inngrepene myndighetene kan gjøre mot et enkeltmenneske, og er derfor underlagt et særlig kontrollregime. Kommentar: – Det totale bildet er urovekkende Institusjonene er pålagt å rapportere all tvangsbruk inn til sentrale helsemyndigheter, men hver fjerde beltelegging finnes ikke i de offisielle tallene fra Helsedirektoratet: * Mens norske sykehus i 2014 rapporterte inn 2802 tilfeller av denne type tvang, opplyser de nå at tallet er 3768 – altså nesten tusen flere. * Helsedirektoratet mener at bruken av mekanisk tvang går ned i Norge, men VGs kartlegging viser det motsatte - tallene er på vei opp. * Helseforetakene rapporterer lavere tall enn det som er reelt. Kun ett sykehus klarte å melde inn riktig antall - Vestre Viken i Buskerud. * St.Olavs hospital i Trondheim rapporterte inn 30 beltelegginger til Norsk pasientregister i 2014, men opplyser nå at det reelle antallet var nesten ni ganger høyere – 251. (Sjekk ditt sykehus i bunnen av saken) Fungerende divisjonssjef for Psykisk helse ved St. Olavs, Randolf Terje Vågen, erkjenner at helseforetaket har slumset med registreringen. Han mener de har god kontroll internt, men at de ikke har vært like opptatt av å melde tallene inn til Norsk pasientregister (NPR) - slik de er pålagt å gjøre.– Det er noen ganger at vi mister ting underveis, eller at vi har for dårlige rutiner for å melde inn, sier Vågen til VG. Han sier at dersom de hadde hatt den samme motivasjonen for å legge inn tvangsvedtakene i datasystemet som de har til å rapportere dette til den lokale kontrollkommisjonen - så ville tallene vært bedre. – Hva kan være manglende motivasjon? – Noen kan nok bli litt slitne av at det aldri blir rett eller bra nok, selv om de hver for seg syns det blir riktig. Der har vi som ledelse et ansvar, sier Vågen. – Det er jo noen som klarer å registrere dette helt riktig. Er dette et ønske om å fremstå bedre enn man er? – Jeg kjenner meg ikke igjen i at det skulle være slik, sier Vågen. – Men du skjønner at vi stiller spørsmålet? – Ja, det gjør jeg, svarer Vågen. Han mener imidlertid at dataene er så lite brukt at det ikke får noen konsekvenser at St.Olav ikke rapporterer inn tallene sine.– Men vi følger med dataene selv, og vi ser at vi strever med å få riktig fremstilling av etableringen av tvang. Det ser ut som vi i Midt-Norge har problemer med det. Det har han rett i. Naboene i Helse Møre og Romsdal rapporterte inn 44 vedtak om mekanisk tvang i 2014. Til VG har de opplyst at tallet er 201. Avdelingsleder ved Psykisk divisjon, Brit Ingunn Hana, hadde ingen totaloversikt over hvor ofte pasienter ble lagt i belter i det helseforetaket hun selv har ansvar for - før VG ba om innsyn i tallene. – Å legge noen i belter er noe av det mest inngripende man kan gjøre mot en pasient, burde man ikke her ha full oversikt til enhver tid? – Jo klart en bør det, jeg har ikke sagt noe annet. Men systemet er sånn at man må gå inn i journalen og telle gjennom pasientsystemet, og sjekke at man har gjort sånn og sånn. Da er det mange feilkilder, sier Hana til VG. – Jeg går ikke god for tallene, hverken på den ene eller andre måten. Det kan godt hende at du har fått oppgitt for mange også, når det ikke fungerer slik. Vi må ha et bedre system som gjør at dette kan registreres på en god måte. Sivilombudsmannens forebyggingsenhet mot tortur og umenneskelig behandling jobber på oppdrag fra Stortinget for å følge opp at norske sykehus ikke misbruker makten de har til å legge pasienter i belter.– Vi visste at systemet har svakheter, men at forskjellene er så store er foruroligende. Det er også tydelig at enkelte steder oftere lar være å rapportere om tvangsbruk, enn faktisk å rapportere det, og det er virkelig problematisk, sier kontorsjef Helga Ervik. – Det er et viktig funn dere har gjort. VGs funn viser at det er større usikkerhet enn vi har trodd og ønsket, sier hun videre. – Hvem har ansvaret? – Det ligger et ansvar både hos Helsedirektoratet for å sikre at sykehusene har god informasjon om hvordan registreringen skal foretas og hos sykehusene for å sikre at de faktisk gjennomfører fullstendig registrering av all bruk av mekaniske tvangsmidler, sier Ervik. Helsedirektoratet innrømmer at tallene ikke er gode nok. – Tallene våre er usikre og vi har utfordringer med rapporteringssystemene, det vet vi, sier divisjonsdirektør Johan Torgersen i Helsedirektoratet til VG. I deres ferske rapport konkluderer de likevel med at bruken av mekaniske tvangsmidler går ned. VGs kartlegging viser imidlertid en økning.– Våre tall fra 2014 viser mindre bruk av farmakologiske og mekaniske tvangsmiddel, og mer bruk av skjerming, men vi erkjenner at det er usikkerhet knyttet til disse tallene. Torgersen sier han vil avvente 2015-tallene før han konkluderer. – Er det sykehusene som leverer for dårlige tall, eller er det dere som er for dårlige til å samle dem inn? – Vi skal ta det ansvaret vi skal ta, men en del av de tallene vi får inn er ikke gode nok enda. Så kategorisk tror jeg det må være lov å være her, sier Torgersen. Senest i forrige uke brukte helseminister Bent Høie Helsedirektoratets ferske rapport i flere debatter. Det Høie ikke visste da, var at nesten 1000 beltelegginger manglet i rapporten. På spørsmål fra VG om han kan leve med at store helseforetak underrapporterer hvor mye tvang de bruker, svarer Høie: – Nei, det er helt uakseptabelt.VGs kartlegging viser at bruken av belter stiger fra 3768 i 2014 til 3946 i fjor. Det vil fortsatt ta et år før Helsedirektoratet presenterer sine tall for 2015. – Har det hatt noen konkrete konsekvenser at tallene har vært så dårlige? – Ja, det har det. En konsekvens er at man kan bruke dårlig kvalitet som en unnskyldning for ikke å gjøre noe. Den andre er at det kan gi ledere av virksomheten et skjevt bilde av hva som faktisk er situasjonen og at man ikke griper fatt i det. Og for det tredje gir det en opplevelse for pasienter og de som jobber ved tjenesten at dette egentlig ikke betyr noe. Det er tre alvorlige konsekvenser, sier Høie. Kun ett sykehus klarte å melde inn riktig antall vedtak om mekaniske tvangsmidler til Norsk pasientregister: Vestre Viken i Buskerud. – Andre vil nok kunne skylde på mangler i datasystem som gjør det vanskelig å dokumentere til det nasjonale registeret. Og det stemmer at det krever et spesielt tiltak, derfor har vi valgt å bruke ressurser på det, sier avdelingssjef Carsten Bjerke.
Hver dag blir et titalls pasienter bundet fast mot sin vilje ved norske sykehus. Hvert fjerde tilfelle blir aldri rapportert til helsemyndighetene.