Slik beskriver varsleren sine sjefer: «Jeg føler skam på vegne av politiet»
– Nå vil jeg at hele sannheten skal frem. Både hvordan saken ble behandlet underveis, og hvordan mitt eget system- som har ansvar for å fremme rett og hindre urett, ikke ønsket at den skulle ses på på ny. Hvordan jeg opplevde at politiet satte sin prestisje høyere enn hensynet til de pårørende, skriver Robin Schaefer (45) i boken sin «Min historie-fra drapsetterforsker til varsler» Han er varsleren som nektet å tro at Monika Sviglinskaja (8) hadde tatt sitt eget liv, og som varslet om det han opplevde som betydelige svakheter i etterforskningen av dødsfallet til Monika Sviglinskaja. Schaefer beskriver generelt at han føler skam over ledelsens håndtering av Monika-saken. «Min medisin blir å gjøre historien kjent for alle. Men rett tid er ikke kommet. Den skal komme når de som har ansvaret for denne skandalen, tror faren er over, og stormen har lagt seg.» «Jeg har ikke tillit til min ledelse, enkelt og greit. Ikke et fnugg.» og videre «Jeg har overhodet ikke tillit til min egen politimester, ikke i det hele tatt. Det har jeg heller ingen grunn til.» Schaefer kommer ikke med noen beskrivelser av enkeltpersoner blant sjefene på politihuset i Bergen, men er tydelig på hvordan han mener ledelsen har håndtert saken. (Under kan du se en tidslinje som tar for seg det lange løpet i Monika-saken)– Jeg ser en politimester og hans nærmeste ledere som ikke viser noen vilje til å rette opp feilene som er begått. I stedet begås det nye feil for å dekke over gamle, skriver Robin Schaefer. Politimesteren ble varslet av Robin Schaefer i et eget brev 24. januar 2014 . Politimesteren fikk brevet i starten av februar. I boken kommer det frem at politimesteren hadde en slags plan for hva han ville gjøre med Robins Schaefers kritikk. Dette hadde han forklart i et møte med Kjetil Rekdal, lokallagslederen i Politiets Fellesforbund. Rekdal har forklart overfor VG at han spurte politimesteren om det hadde gått prestisje i saken. Det skal politimesteren avvist på det sterkeste. Schaefer mener at hans øverste sjef først sa han ville se på saken i mars 2014, da han var under sterkt press fordi fagforeningen hadde blitt varslet. Det var to måneder etter at han varslet. Han mener også at politimesteren var «desperat» da han senere ville unngå at saken skulle bli en varslersak, og at mesterens rosende ord om hans egen innsats kom da det uansett var for sent. – Jeg har fått vite via media at den ene varsleren i mitt distrikt har skrevet bok om Monika-saken. Jeg har ennå ikke fått boken, og har derfor ikke lest den, skriver politimesteren til VG. – Ut fra bruddstykker media har formidlet vet jeg at det som kommer frem i boken er alvorlig. Det er alvorlig når en mor opplever at vi som politi ikke gjør jobben vår, og nok en gang beklager jeg overfor Monikas mor, skriver han. Han viser til at saken fortsatt er gjenstand for gransking. – Forfatteren av boken har status som varsler. Hans varslingssak blir nå gjennomgått av et advokatfirma og Politidirektoratet vil få deres rapport og vurderinger i saken, om noen uker. Jeg ber om forståelse for at jeg ikke kan kommentere på innholdet i boken.Gunnar Fløystad er lederen som skrev mailen der han tydeliggjorde at Robin Schaefer ikke måtte handle aktivt utad i saken, herunder kontakte bistandsadvokaten. Den mailen kom 10. mars 2014. Etter at mailen var mottatt fikk Robin tydelig beskjed av sine overordnede i linje under Fløystad å holde seg unna saken. Senere, da politiet pågrep mannen som Robin Schaefer hadde pekt på ti måneder før, uttalte Fløystad til BT at de ikke hadde overkjørt Schaefer. – Det er ikke riktig at jeg ba etterforskeren holde seg unna, sa han til BT i oktober. Robin Schaefer er tydelig på hva han synes om visepolitimesterens sitater i media. – Mannen blir mindre mens jeg leser dette, jeg synes nesten bare synd på ham. Han leter etter fornuftige ting å si, men får det ikke til, skriver Robin i boken. Robin skriver i boken at Fløystad har vært klar over spillet som har foregått, og sammen med politimesteren og Sidsel Isachsen har vært med å bidra til at det har vært vanskelig å nå gjennom. Fløystad ønsker ikke å kommentere saken. Til bladet Politiforum sier han at han ikke har vurdert sin stilling.Sidsel Isachsen var påtaleansvarlig i Monika-saken. Hun henla saken i august 2012. I boken hevder Schaefer at Sidsel Isachsen ikke ville se på saken på nytt fordi hun var redd for at det svake etterforskningsarbeidet skulle bli eksponert. Han mener hun har hatt det for travelt med å henlegge saken. Han skriver at han blir flau over den arrogansen som utvises i en artikkel med BT der hun blir intervjuet etter at saken er gjenopptatt. Han mener intervjuet er preget av en respektløshet overfor en oppgave man forvalter overfor samfunnet. Han er skeptisk til at han har blitt stoppet av en politiadvokat: – Ordningen er altså at en jurist uten noen form for politifaglig bakgrunn bestemmer at en etterforsker med tilleggsutdanning i drapssaker overhodet ikke skal bli hørt, skriver Robin i boken. Robin beskriver også en episode der Sidsel Isachsen anklager ham for å ha lekket til bistandsadvokaten og pressen. Isachsen ønsker ikke å kommentere saken. Til Politiforum sier hun at hun ikke har vurdert sin stilling.Isehaug er seksjonslederen til Robin Schaefer på vold- og sedelighetsseksjonen ved Bergen sentrum politistasjon. I boken kommer det frem at hun i starten lytter og støtter Robin Schaefer og oppfordrer ham til å skrive alt ned i en rapport. Isehaug uttaler også til sine overordnede at hun mener saken bør sendes til Kripos, slik at de kan gå gjennom saken. Robin anklager sin seksjonssjef for å svikte når presset blir stort. «Jeg kan nesten ikke tro at mine nærmeste ledere, som så langt har gitt mine faglige innspill i saken full støtte, nå bøyer av for urett og har så lite mot at de ikke står sammen med meg om saken lenger» Det er også Isehaug som i mars 2014 overbringer budskapet fra sine overordnede om at han ikke skal gjøre noe mer innsats i Monika-saken. Ifølge boken advarer hun ham også om at han kan miste jobben. – Hadde de hatt skikkelige lederegenskaper, hadde de tatt saken vi dere, skriver Robin om sine ledere. Da saken ble tatt videre i mai 2014, beskriver varsleren sin seksjonsleder som en som er oppglødd på hans vegne og noe indignert for at han på det tidspunktet ikke fikk mer kred. – Jeg tenker mitt om å ville være på samme lag når kampen er vunnet, skriver Robin i boken. - Jeg har valgt å la meg intervjue av Politiforum. Ytterligere kommentarer vil ikke komme før jeg har fått lest boken til varsleren, sier Isehaug. I Politiforum forklarer hun hvordan hun selv ble presset til å holde seg unna Monika-saken.Robin Schaefer anklager ham for mangelen på de samme lederegenskapene som han mener mangler hos seksjonslederen sin. Han skriver også at han får en beklagelse fra stasjonssjefen for at han ga ham munnkurv i saken og forbud mot å handle i saken. Robin Schaefer mener at denne beklagelsen kommer på et punkt når fagforeningen har blandet seg inn i saken, og at det da er for sent. Robin gjengir en episode i boken der han får høre at Valland har stått opp for ham og forsvart ham i et møte hos politimesteren og resten av ledelsen. – Slik jeg oppfatter det er dette en del av en uavklart varslersak. Jeg finner det derfor ikke riktig å gi noen kommentarer, sier Valland. Til Politiforum bekrefter han opplysningene som Rigmor Isehaug kommer med om at også hun ble presset.
«Jeg kjenner en gryende følelse av forakt for mitt eget system, hvor misforstått lojalitet ser ut til å dominere». Dette skriver varsleren Robin Schaefer (45) om sine sjefer i bergenspolitiet.