Sårbare for skytevåpenangrep
Send ditt innlegg tileller SMS med kodeord sidet til 2200 Cato Hemmingby, terrorismeforsker, Politihøgskolen Politihøgskolen har laget en rapport for Kommunal- og moderniseringsdepartementet, om sikring av myndighetsinstitusjoner i et utvalg land, med fokus på rollefordelingen mellom politi og vektere. Politiet i utlandet bistår i stor grad med sikring ved høysymbolobjekter, med unntak av i Sverige, der det er en særordning med såkalte skyddsvakter.Politiets tilstedeværelse ved myndighetsobjekter i enkelte sammenlignbare land er basert på erkjennelsen av at vaktpersonell ikke kan håndtere angrep fra bevæpnede motstandere. I Norge er det nettopp vakter og vektere som sikrer myndighetsinstitusjoner. Det er i dag flere ansatte under vaktvirksomhetsparaplyen enn det er operative politimannskaper. De gjør en viktig jobb og bidrar til et tryggere samfunn - også i samarbeid med politiet. Samtidig er det en grense der inngripende aktivitet opphører for vakter sin del, som ved skytevåpenangrep. Vaktpersonell kan fortsatt bistå politiet med informasjon og tilrettelegging, men den direkte konfrontasjonen må politiet ta. Å tro noe annet vil være en alvorlig feilvurdering.I en kronikk i VG 30. mai listet justisminister Anundsen opp tiltak gjort etter 22. juli 2011 - og han har rett. Mye er gjort. Norsk politi er godt trent og utstyrt, prinsipper for samhandling mellom nødetatene ved pågående livstruende vold er på plass, og Beredskapstroppen er styrket. Mye er også gjort med grunnsikringen ved myndighetsobjekter, men det er én stor mangel. På den ene siden er det brukt mangfoldige millioner kroner på å sikre bygg mot kjøretøybaserte bomber. På den andre siden har de samme objekter ingen reaksjonskapasitet mot skytevåpenbaserte angrep. Det rimer svært dårlig med de siste års utvikling hva angår terroristers aksjonsmønster. Hendelsene i Paris og Danmark tidligere i år sitter ferskt i minnet, og hva én person kan utføre med automatvåpen ble tydelig demonstrert i Tunisia sist fredag. LES: Norsk beredskap blir stadig bedreI Norge har det ikke vært tradisjon for at politiet utfører permanent objektsikring i særlig omfang, men dagens virkelighet skiller seg fra den i går. Politiets pågående vakthold ved Stortinget, den midlertidige bevæpningen av politiet og PSTs trusselvurderinger underbygger dette. En hovedutfordring er at trusselaktørers uforutsigbarhet i forhold til målvalg er betydelig. Det er ikke bare politi, militære og parlamenter som er aktuelle mål. Sentrale myndighetsobjekter, ambassader, folketette steder og trossamfunn er tradisjonelt like klare alternativer. Det er i dette lys argumenter for at flere objekter, etter individuell vurdering, bør få bevæpnet politi til stede på permanent basis. Man kan ikke basere seg på at PST avverger alt som kommer, og heller ikke på at det kun kommer bombeangrep.Alle potensielle terrormål kan ikke sikres med bevæpnet politi. Det er det ikke ressurser til, men de mest aktuelle målene bør få det, fordi de som jobber der har behov for beskyttelsen. Den er det i dag kun politiet som er gitt i oppgave å levere, eventuelt med bistand fra Forsvaret. Politifolk ble raskt bevæpnet når de ble ansett som direkte terrormål. Statsråder får livvaktbeskyttelse hvis de anses som ekstra utsatt. Den samme logikken tilsier at bevæpnet politi bør bidra til sikring av ekstra utsatte bygg og enkelte folketette nøkkelpunkter. Noen vil trolig henvise til politiets korte responstid i bystrøk, men er det godt nok? Hvor avskrekkende er det at trofémål sikres av vakter uten våpen? Hvor vanskelig er det å forsinke eller avlede politiets respons? Det må legges til grunn at den andre part har evne til taktisk tenkning.Denne kronikken bør ikke tolkes som kritikk av Oslo politidistrikt, som har mange aktuelle objekter. Dette handler om gitte rammevilkår, og i dag balanseres objektsikring opp mot andre oppgaver, selv med de 40 millioner kroner Justisdepartementet nylig bladde opp som førstehjelp. Politiet må tilføres midler for å bygge opp en robust sikringskapasitet og det må integreres som en ordinær oppgave. Årsaken er at dagens trusselbilde neppe blir bedre de nærmeste årene. Noen vil si at man ikke trenger å bruke politi med tre års utdannelse til sikringsoppdrag. Men kan en egen objektsikringsenhet i politiet med avgrenset utdanning utføre dette, slik politiet i Berlin gjør det på delstatsnivå? Ellers skal man løsne på politimonopolet og gi vakter ved utsatte objekter nødvendige kapasiteter, selv om det er prinsipielt utfordrende? Det er flere muligheter, men det foreligger altså en åpenbar sårbarhet i forhold til skytevåpenangrep, som gjennom nevnte tiltak vil bli betydelig redusert. Det bør snarlig gis oppmerksomhet.
Det er i dag et forhøyet trusselbilde, men fremdeles bistår politiet i Norge i liten grad med sikring av utsatte objekter på fast basis. Ved flere slike er man i dag godt sikret mot bombeangrep. Skytevåpenangrep er det verre med.