Bjørn Eidsvåg om troen: – Man mister sine idoler, men jeg har ikke helt mistet Jesus
ARTIKKELEN ER OVER TRE ÅR GAMMEL I høst skal han sammen med bandet sitt og skuespiller Svein Tindberg står på det Norske Teatrets hovedscene i forestillingen «Etterlyst: Jesus». Bjørn Eidsvåg, en av våre mest ruvende artister, er vokst opp i bedehusmiljø i Sauda, og utdannet prest. Nå har han funnet tilbake til teologen i seg. Han har fått med seg Tindberg som en slags sparringspartner; skuespilleren som i fem år har spilt «Abrahams barn» for 100.000 tilskuere.– Jeg har balet med tro og tvil i hele mitt liv, sier Bjørn Eidsvåg. – Jeg er født inn i et konservativt trossyn, og har opplevd svovelpredikanter. Etterhvert gjennomskuet jeg autoriteten deres, og opplevde en del av dem som svikefulle personer som farer med løgn. De forlangte at vi skulle forholde oss bokstavelig til Bibelen. Og det er jo fundamentalisme; det å lese de hellige skrifter helt bokstavelig. I dag ser vi på fundamentalisme i forhold til islam, men det er ikke langt unna om vi tolker bibelen bokstavelig heller, fortsetter Eidsvåg. Han ville gå i dypet, undersøke hvilken relevans religion har i dag, og fikk teatersjef Erik Ulfsby med på å lage en teaterforestilling. Leg også: Eidsvåg om biskops homo-nei: Bullshit! – Jeg ville også se på min egen holdning. Jeg har vært litt unnvikende, unntatt når det gjelder å kritisere kirken for å ha gjort ting jeg synes er galt. Men nå har jeg våget å gå inn i dette, og kjenner meg tryggere på fundamentet i troen. Jeg har ikke så mye å forsvare. Det er en frihet å bli litt eldre, fortsetter Eidsvåg. Troen er vesentlig også i Svein Tindbergs liv, både privat og profesjonelt. Men hans bakgrunn er helt anderledes enn Eidsvågs.– Før i tiden kjente jeg ikke en person som var kristen, sier Svein Tindberg. – Nå kjenner jeg mange. Jeg var aldri innestengt i noe strengt religiøst miljø, i motsetning til Bjørn. Han måtte frigjøre seg, for å komme tilbake. Nå kan en vel si at vi nærmer oss hverandre, sier Tindberg. I forestillingene «Abrahams barn», «Evangeliet etter Markus» og «Apostlenes gjerninger» har Tindberg nådd bredt ut med livets store spørsmål. – Nå gjelder det Jesus. Hvilket forhold har dere til ham? – Jeg er født med Jesus-iver, poengterer Eidsvåg. – Han var mitt store idol, det eneste før Beatles kom. Å kombinere de to var særdeles vanskelig. Etterhvert som man blir eldre, mister man sine idoler, men jeg har ikke helt mistet Jesus. Han har alltid vært en stor inspirasjon og forbilde når det gjelder nestekjærlighet. – Som teolog er jeg fortsatt begeistret for Jesus. Hans ord: «Du skal være mot andre, slik du ønsker at andre skal være mot deg» - det må være en fin fyr som sier noe slikt. Jeg stopper aldri å heie på Jesus, fortsetter artisten. Og tilføyer: Men Jesus brukes til så mangt, både til å frigjøre folk, men også til å undertrykke.Tindberg fortsetter: – Det handler om tolking av tekstene, de kan føre til terror, de kan brukes av en Behring Breivik. Leser du tektsten i Det Nye Testamente, ser du mange måter å tolke en tekst på. Og tolkning av en tekst er en fellesnevner for religion og teater. I Bjørns tekster prøver vi å finne den ekte Jesus. – Og som jeg sa til Bjørn da han ville lage denne forestillingen : « Hvis Bjørn finner Jesus på Det Norske Teatret, vil jeg gjerne være der!» Skuespilleren tilføyer: – Gjennom de siste fem årene å spille noe som jeg trodde var utrolig sært, «Abrahams barn», har jeg erfart at det er vårt tid er en lengsel etter ro. Under jakten på Jesus har de ganske gøy også. Humoristiske glimt får plass, og det blir mye musikk, både gammelt og helt nytt materiale. – Hvordan er dere selv forankret i troen? Tindberg: – Søren Kierkegaard snakker om tidsspranget, og Bjørn sier i en sang «eg er stadig på leit». Sånn er det konstant hos meg. Tro er en stor del av livet mitt, mye av livet mitt bygger på troen. Det er basert på noe annet enn fornuften og intellektet. Noe av troens vesen for meg er «målet er barnets naivitet, ikke mitt intellekt.» Eidsvåg: – Jeg ser jo de dårlige sidene ved religion. Men den kan også gi oss det gode; rettferdighet og kjærlighet. Det står noen viktige historier om det i Bibelen. Jeg kan kanskje trekke følgende konklusjon; Hver gang en ny sannhet dukker opp, så skriv den i sand. Ikke i stein. – Og når det gelder det evige liv, hva tror dere om det? Tindberg: – Jeg forholder meg ikke til det. Det er en så ufattelig ting! Men jeg er jo spent, da. Av og til tror jeg det er noe annet etterpå, en følelse som ikke kan forklares. Eidsvåg: – Jeg har det på samme måte. Det går ikke an å forutse. Jeg har heller ikke noe sterkt ønske om å vite om det heller. Jeg tror vi gjør en tabbe ved å legge for stor vekt på livet etter døden. Det kan bidra til at vi glemmer å leve her og nå. Jeg håper at jeg i mitt liv kan bidra til at etterkommerne får det litt bedre, være med på å øke forståelsen, slik at jeg kan gå ut av tiden, og så fortsetter de andre. – Men en ting er sikkert. Jeg tror ikke vi våkner opp og blir dømt til helvete, sier Bjørn Eidsvåg.
Bjørn Eidsvåg (62) heier fortsatt på Jesus, men vil ikke vite noe om livet etter døden.