Ingen har flere OL-medaljer enn Bjørgen: Drømte aldri om å bli mester
Superveteranen tok sin OL-medalje nummer 14 siden debuten i 2002. For 20 år siden hadde hun ikke lyst til å dra fra Gauldal til Trondheim for å se ski-VM i 1997. Moren måtte mase for å få henne med. – Jeg hadde ikke drømmer om å bli olympisk eller verdensmester. Jeg syntes det var veldig artig å gå skirenn og så har det bare gått slag i slag, forteller hun etter OL-bronsen. – Da man virkelig ble god og så muligheten så har man jo jaktet medaljer. Nå er det jobb, men jeg kjenner fortsatt gleden, sier hun. Det kunne knapt blitt mer dramatisk enn det ble på dagens lagsprint for kvinner - Marit Bjørgen og Falla forsøkte å riste av seg konkurrentene gjennom de fem første etappene, men det ble på den sjette og siste det hele skulle avgjøres. Der mislyktes Maiken Caspersen Falla mot Sverige og USA. Bjørgen forklarer at fordelingene av etappene ikke har vært klar lenge – Vi har snakket om begge deler og var åpne. Sluttdiskusjonen tok trenerne, forklarer Bjørgen - som på stafetten satte på plass svenske Stina Nilsson på slutten. Hun har nå sju gull, fire sølv og tre bronse fra de olympiske leker, mer enn noen har greid før henne. Hun gikk forbi Ole Einar Bjørndalen med dagens medalje - skiskytterkongen har 13 (åtte gull, fire sølv og én bronse). Bjørndalen er likevel fremdeles rangert som tidenes vinterolympier, med ett gull mer enn Bjørgen. Det er en rekord hun imidlertid kan slå dersom hun går helt til topps på søndagens tremil. – Jeg må innrømme at jeg ikke har tenkt så mye på det, det er litt fjernt for meg. Det er noe jeg kan tenke på den dagen jeg legger opp. Men jeg har vært privilegert og hatt en fantastisk lang karriere, den første medaljen kom i Salt Lake i 2002. Hvis noen hadde sagt da at jeg skulle ta medalje her i Pyeongchang i 2018, hadde jeg bare ledd, sier Bjørgen til VG. Etter løpet snakket Falla om en hendelse som skjedde i den siste utforkjøringen ned mot stadion. TV-bildene fanget opp at Stina Nilsson dultet bort i Falla i en av de siste svingene . – Jeg er både glad og litt skuffet nå. Jeg er først opp den bakken, men jeg er litt usikker på hva som skjer der. I en sprint er man prisgitt hva andre gjør, og jeg kommer veldig ut av det når jeg blir dyttet på. Jeg skal ikke bare skylde på det, men jeg skulle helst sett at det ikke hadde skjedd, sier Falla til VG. – Det er synd, for det ødelegger farten og rytmen til Maiken, sier Bjørgen. 1 av 6BJØRN S. DELEBEKK, VG Stina Nilsson fikk se hva som skjedde på skjermen hos VGTV etter løpet. Hennes første reaksjon er «oi, oi, oi». – Det er så bra at ingen av oss ramler der. Det er litt isete, vi har ulik fart og ulike linjer. Det er bare en hendelse, sier hun. Nilsson ønsker ikke å kommentere Fallas følelse av å bli hindret og bremset i jakten på gull, eller om utfallet kunne blitt annerledes dersom de to ikke hadde dultet sammen. – Det er ingenting å spekulere i, slår den svenske jenta fast. Ingen var imidlertid lykkeligere enn de amerikanske jentene i dag, USA tok sitt første OL-gull i langrenn noensinne, og duoen Diggins og Randall gråt av glede i målområdet. – De amerikanske jentene har en enorm lagmoral, og går for hverandre og landet sitt, sa Thomas Alsgaard i VGTVs studio. – Når det først skulle gå slik, var det bra for langrennssporten at USA vant.
De amerikanske jentene gråt av glede over sjokkgull. Maiken Caspersen Falla (27) gikk Norge inn til bronse, en medalje som sørget for at Marit Bjørgen (37) i dag skrev seg inn i OL-historien med gullskrift.