Plateanmeldelse: Tom Roger Aadland: «Songfugl»
ALBUM: POP Tom Roger Aadland «Songfugl» (Embacle/Musikkoperatørene) Ukens andre album fra Rogaland feat. herre med hatt på coveret kunne ikke vært lenger fra Morten Abel. Selv om også Aadland sang på engelsk før. Det var riktignok bare debuten, før han begynte det kompliserte og mer kjente arbeidet med å oversette fullstendige Dylan-album til norsk. Hittil har han vært gjennom både «Blood On The Tracks» og «Blonde On Blonde», med varierende hell - selv om han har fått fortjent honnør for helheten i arbeidet. Samtidig med Dylan-jobben har haugesunderen klart å omdreie sine virksomhet til å skrive også egne tekster på norsk. Og bygge et helhetlig og fokusert band, bestående av kvalitetsfolk som Erland Dahlen, Kjetil Steensnæs og Tor Egil Kreken (sistnevnte ga forøvrig ut et berikende album som Darling West for bare to uker siden). For å nevne noen. Generelt er Aadland imponerende overbevisende på å få med seg dyktige folk. En egenskap som virkelig skinner igjennom på denne utgivelsen. Syngestilen hans ligger fremdeles på forbildet fra Minnesota. Til tider, eller nesten hele tiden, snakker han mer enn han synger. Samtidig har han en egen levende tilstedeværelse i framføringen, mye sterkere enn noensinne. Det gir tekstene godt rom. 53-åringen er heller ikke ferdig utvokst som tekstforfatter, men er flink til å skrive tydelig om hverdagen. Han henfaller til språklige bilder som er beskrivende, konkrete og tinglige, uten å søke spenstige nye formuleringer. Retningen Aadland strekker seg mot trenger ikke nødvendigvis slike utfordringer. Snarere kan det være en styrke å bygge opp rundt det enkle. Vestlendingen i ham skinner gjennom, når han ror en fjord eller når han reflekterer gjennom østerdalens skoger om Dovre-moskusene. Det er mye natur og ekte kjærlighet i disse tekstene, presentert som vennlig, uproblematiserende voksenpop med rockegrep. Internasjonalt nærmere Tom Petty enn Dylan. Slike ord og toner som man gjerne plasserer i samme opprømmende sjanger som visefenomenet Trygve Skaug. Produksjonen er stor og klanglig, og prøver ikke å være smartere enn nødvendig. Å kalle et album for «Songfugl» er jo heller ikke akkurat den mest streberske tittelen på denne siden av Eva Cassidy. Den er bare naturlig, finskåren og ekte. BESTE LÅT: «Alle dei i ei» TOR MARTIN BØE
Den vanskelige sjuendeplata er vestlendingen i Aadland.