Unge Høyre-lederen om tiggeforbudssaken: Sp strider mot Sps grunnverdier
Kristian Tonning Riise, Leder i Unge Høyre «Etter måneder med tautrekking har regjeringspartiene latt seg overtale av Senterpartiet til å forby tigging i hele landet». Setningen er åtte måneder gammel og oppsummerte utfallet av forhandlingene mellom regjeringen og Sp om forbud mot tigging sommeren 2014.Halvannen måned tidligere hadde justisminister Anders Anundsen lagt frem et forslag som, i tråd med regjeringserklæringen, åpnet for at kommunene kunne innføre forbud mot tigging. Sp var imidlertid ikke fornøyd med dette, og varslet at de ville fremme et eget forslag om nasjonalt tiggeforbud. «Vi, og mange andre, mener at lokale forbud ikke gir politiet nok muligheter til å begrense tigging og menneskehandel», uttalte justispolitisk talskvinne i Sp, Jenny Klinge. Etter flere runder med forhandlinger ble altså regjeringspartiene enig med Sp om en totrinnsplan: 1) Kommunene skulle få mulighet til å vedta forbud mot tigging fra sommeren 2014, og 2) Fra sommeren 2015 skulle dette erstattes av et nasjonalt tiggeforbud. Klinge kunne stolt fortelle at «Det har vært viktig for Senterpartiet å sikre oppslutning om noe som ligger nærmest vårt primærstandpunkt, som er et nasjonalt forbud mot tigging».Den 22. januar leverte justisdepartementet sitt høringsforslag til nasjonalt forbud mot tigging, i tråd med avtalen mellom Høyre, Frp og Sp. Så ble det stille i nesten to uker før saken tok av tirsdag morgen, da NRK meldte at Inger Husby på Bøler ville risikere fengsel med et av alternativene regjeringen la frem i sitt høringsforslag. Husby som gir rumenske tiggere husrom og stiller opp med alt fra matpakke til klesvask ville nemlig falle innunder regjeringens forslag til forbud mot «medvirkning til tigging», meldte NRK. Vi var mange som ble lettere sjokkert da vi hørte dette. Jeg var sikker på det måtte være en misforståelse da jeg først hørte nyheten på Dagsnytt kl 07.30. Da saken fortsatte å rulle og gå hele dagen uten at noen dementerte den samtidig som statssekretær i justisdepartementet, Vidar Brein-Karlsen, langt på vei bekreftet NRKs vinkling, rykket også jeg ut for å ta sterk avstand fra regjeringens forslag. Da hadde saken allerede tatt av i alle kanaler. Først kl 14.35 dagen etter kom det ut en sak på Høyres nettsider, der stortingsrepresentant og medlem av justiskomiteen, Peter Christian Frølich, gjorde det klart at «det aldri fra Stortingets side [hadde] vært intensjonen å straffe omsorg og veldedighet overfor tiggerne». Han utdypet dette i et intervju med BT der han gjorde det krystallklart at det er «helt utenkelig» at det blir straffbart å drive sosialt arbeid, og at det kun er «den systematiske tiggingen» regjeringspartiene vil til livs samt bakmenn som organiserer tigging med «vinnings hensikt».Det er imidlertid grunn til å spørre om departementet hadde dette like klart for seg som Frølich, ettersom et helt annet inntrykk hadde fått lov til å befeste seg i nyhetsoppslag etter nyhetsoppslag i halvannet døgn uten at noen tilsynelatende løftet en finger for å dementere det. Når sant skal sies var det også vanskelig for de som hadde lest høringsforslaget å oppfatte denne intensjonen. Det slås riktignok fast at det foreslåtte forbudet mot å tilrettelegge for overnattingsmuligheter ikke skal gjelde sosialtiltak fra offentlige myndigheter eller veldedige organisasjoner. Det er imidlertid lett å tolke forslaget dithen at alminnelig medmenneskelighet risikerer å bli kriminalisert. Definisjonen av organisert tigging er for eksempel så vid at et norsk rusavhengig kjærestepar som sitter på hver sin side av gaten og samarbeider om å skaffe felles inntekter, vil kunne treffes av den foreslåtte lovteksten. Det står heller ikke eksplisitt noe sted at forslaget om medvirkning kun retter seg mot vinnings hensikt. I stedet er det ramset opp en rekke kriterier som omfatter alt annet enn dette.Det var åpenbart at høringsforslaget hadde behov for en grundig gjennomgang med rødpennen hvis dette forslaget skulle passere gjennom Stortinget. Og det hadde nok også både departementet og justisfraksjonene til Høyre og Frp begynt å jobbe med da kontrabeskjeden kom i dag: «Senterpartiet trekker støtten til tiggeforbud». «Det gikk opp for folk at dette var grunnleggende feil i forhold til våre verdier», begrunnet Sps Per Olaf Lundteigen partiets kuvending overfor VG . Det skal altså ikke mindre til enn et dårlig høringsutkast fra regjeringen, før Sp snur kappen etter vinden og «innser» at noe de selv brukte måneder på å forhandle frem viste seg ikke å være intet mindre enn i utakt med deres egne verdier. Neste gang regjeringen forhandler frem et flertall med Sp bør altså det høringsutkastet være sinnsykt bra, for å si det sånn.Så er dette ikke et forsøk på å frata regjeringen ansvaret for det forslaget som ble lagt frem. Justisdepartementet bør definitivt ta noen runder internt, men faktum er like fullt den at dette høringsforslaget aldri ville blitt lagt frem om det ikke var for at Sp hadde krevet det i forhandlinger med Høyre og Frp. Forslaget var også nettopp det, et høringsforslag. Sp hadde altså hatt all mulighet til å justere på det før endelig stortingsbehandling, Den litt ironiske situasjonen vi har havnet i nå er altså vi står tilbake med det som var regjeringens primærstandpunkt: åpning for lokale tiggeforbud, ettersom Sp nå har sørget for at det ikke lenger er parlamentarisk grunnlag for det som var Sps primærstandpunkt: nasjonalt tiggeforbud. Selv lever jeg egentlig veldig greit med dette. I likhet med flertallet på Unge Høyres landsmøte er jeg mot både lokale og nasjonale tiggeforbud. For meg skurrer det på et etisk og moralsk plan å gjøre det straffbart for enhver å sette seg fredelig ned på gaten, strekke ut en hånd og be om hjelp. Samtidig skurrer det for meg på et grunnleggende prinsipielt liberalt plan å vedta lover som i teorien kriminaliserer i vidt omfang bare fordi det gjør det lettere å nå en mer avgrenset målgruppe i praksis. Det er likevel litt morsomt å observere at Sps grunnverdier er omtrent som budskapet i en av Bush-kampanjens attack-ads mot John Kerry i 2004: «whichever way the wind blows».
Regjeringen dummet seg ut med et dårlig høringsforslag om nasjonalt tiggeforbud. Saken er ikke noe mindre pinlig for Senterpartiet, som er hovedarkitekten bak ideen.