Denne gangen pågrep Russland feil mann til feil tid
KATARINA GOLDFAIN JOHNSEN, skribent. Mindre enn ei uke rakk den russiske gravejournalisten Ivan Golunov å sitte i husarrest før myndighetene innså at saken var tapt. Golunov ble i forrige uke pågrepet av politiet under anklager om narkotikasalg midt på lyse dagen i Moskvas gater. Han selv og arbeidsgiveren uttalte straks at anklagene var fabrikkert, og tirsdag denne uken ble innenriksministeren tvunget til å si seg enig: Golunov ble løslatt og alle anklager mot ham droppet. Fire tjenestepersoner, blant annet sjefen for narkotikaavdelingen i Moskva, ble sparket som følge av saken. Noe uvanlig har fengslingen av Golunov tydeligvis rørt noe i det russiske samfunnet. Alt fra vanlige mennesker til talkshow-verter på lineær-TV, som vanligvis ikke tar i ytringsfrihetsspørsmål med ildtang, har denne gangen engasjert seg. Journalister, kjendiser og nyhetsmedier har protestert åpent i samlet flokk – foreløpig uten andre følger for alle enn et ransaket redaksjonslokale. Det er uvanlig. Påstander om bruk og salg av narkotika er derimot ikke det. Tvert imot er det en klassisk anklage i et land der god moral står som en sterk egenskap – og der narkotika ligger på bunnen av denne skalaen. Å pågripe noen på dette grunnlaget er derfor en enkel måte å unngå stor blest om saken og eventuelle store skandaler i forbindelse med arrestasjoner av journalister, aktivister eller menneskerettighetsforkjempere. Drøssevis av personer sitter i Russland fengslet på grunnlag av lignende, uriktige beskyldninger i Russland. Det er håpløst. Og en enkel måte å slippe unna sannheten på. Det er bare at de denne gangen pågrep feil person. Ingen får sympati for å være narkotikaforbryter. Men nå visste «alle» at det ikke stemte. Ivan Golunov har gjennom sitt arbeid avslørt en rekke høytstående personer og saker i skandale etter skandale. Hans avsløringer har fått betydning for folk. Han stiller spørsmål, graver og ber om avklaringer. Han gjør det journalister skal gjøre: Han backer ikke ut, han biter seg fast. Golunov, som tidligere har jobbet for medier som Slon.ru, Forbes og Dozhd, har de seneste årene brukt sin skarpe hjerne og gode penn hos kritiske Meduza.io. Hans arbeid er sammen med resten av redaksjonen viktig i et medielandskap som ellers preges både av kraftig sensur og selvsensur. Den enorme støtte Golunov fikk, er det lenge siden Russland har sett lignende til. Hundrevis av mennesker tok til gatene i Moskva, Sankt Petersburg og Perm. Det startet utenfor Moskva-politiets hovedkvarter der demonstranter formet en kø hvor de byttet på å stå fremst og holde oppe skilt med budskap som «Jeg er Golunov» og «Løslat Golunov». Ved å stå en og en unngikk de kravet om å skulle be om tillatelse fra myndighetene til å avholde demonstrasjoner. En tillatelse de tvilsomt hadde fått. En rekke av deltakerne ble pågrepet og fjernet av politiet – for deretter å bli erstattet av neste i køen. Flere tusen mennesker varslet at de ville delta i demonstrasjoner framover. Saken viste seg så viktig at tre av Russlands største finansaviser gikk sammen om samme forside søndag: I krigstyper sto det skrevet «Vi er Ivan Golunov». Avisene ble flere steder solgt ut allerede klokken 11.30. En rekke kjendiser stilte opp for Golunov. Det samme gjorde journalister, vanlige folk og medlemmer av sivilsamfunnet. Lørdag var Golunov mer omtalt i sosiale medier enn Vladimir Putin. Det sier sitt i et Russland der du ikke kan skru på dagens nyheter uten å se presidentens gjøremål for dagen. Flere av de som har reagert og protestert denne gangen, er unge mennesker. Mange av dem har ikke opplevd annet enn Putins Russland. I det siste har russerne fått se hva en demokratisk valgt president i nabolandet Ukraina allerede har klart av åpenhet – mer enn de har sett i eget land siden glasnost-mantraet sist ble hørt på 90-tallet. Det kan tenkes at myndighetene denne gangen pågrep feil mann til feil tid. Om Golunov-saken ikke fører til store, strukturelle endringer, har den uansett rørt noe ved vanlige folk og et sivilsamfunn som lenge har ligget med brukket rygg. Det kan forhåpentligvis komme til å koste noe. Ikke for ytrings- og pressefriheten, men for dem som prøver å kneble den. Sivilsamfunnet har i dette tilfellet sett at aktivisme kan fungere – selv i Putins Russland.
Om Ivan Golunov-saken ikke fører til store, strukturelle endringer, har den uansett rørt noe ved vanlige folk og et sivilsamfunn som lenge har ligget med brukket rygg. Det kan forhåpentligvis komme til å koste noe. Ikke for ytrings- og pressefriheten, men for dem som prøver å kneble den.