Nok en plateklar Lillo-Stenberg
- Erru gæern, klart det! Ikke bare fra Lars, men fra hele familien. Jeg har stor respekt for mange i familien, og for meg personlig var det et stort øyeblikk å høre fra dem første gangen at jeg ikke var på ville veier, sier Joseph Lillo-Stenberg som denne uken platedebuterte med bandet Impossible til solide kritikker, deriblant en terningfemmer fra VG.For Joseph kommer fra en svært musikkglad og kunstnerisk aktiv familie. Hans far - og Lars' ni år eldre bror - Halvor Lillo-Stenberg debuterte så sent som i fjor med platen «Takk» og bandet Mannen på trappa. Lars og Halvors far, skuespilleren Per Lillo-Stenberg, har dessuten skrevet flere tekster for deLillos. Det er Halvor som har lært både sønnen Joseph og lillebror Lars å spille gitar. Halvor hadde i sin tur lært det av sin onkel.- Men på et tidspunkt ble nok Lars plutselig bedre til å spille enn pappa, smiler Joseph, som selv ikke har fått opplæring av onkelen. - Lars er et forbilde for meg, men det har ikke blitt mange gitartimer. Jeg husker likevel en sommer da jeg satt og spilte noen dølle akkorder. Da kom Lars bort og sa at nå måtte jeg utvikle meg litt. Så lærte han meg «Needle And Damage Done» med Neil Young, forteller han. Joseph Lillo-Stenberg har sjelden vært i tvil om hva han hadde lyst til å gjøre. Som barn bygget han små konsertscener av Lego, som seksåring kjøpte han sin første plate - Bruce Springsteens «Born In The USA». Men det har tatt tid å få ut sin egen. - Vi kunne sikkert ha gitt ut to plater tidligere, men nå blir dette vår «Best Of», på en måte. Lars hadde allerede gitt ut syv plater da han var på min alder, sier han. Lars Lillo-Stenberg er på sin side imponert over hva nevøen har fått til på Impossibles debut, «Close Relations». Stolt onkel - Den vokser veldig, og jeg har hørt masse på den. Nesten hver morgen i elbilen, faktisk. Nå kan jeg den snart utenat, sier han til Josephs store glede. - Joseph har alltid vært en opplyst og klok fyr. Han har et sterkt uttrykk i seg. Jeg har jo faktisk levd ganske lenge med kassegitarversjonene av disse låtene i forbindelse med familiesamlinger de siste årene. Noen av disse låtene er vel seks-syv år gamle, sier Lars. - Har du kommet med noen råd underveis? - Jeg vet ikke om jeg vil kalle det råd, men noen kommentarer - spesielt i starten - har det vel vært. Jeg er nesten litt i stuss på tålmodigheten hans - at han orker å vente så lenge. Da vi startet, tok vi alltid én ting om gangen. Først øvingslokale, så spillejobb, så demo og så videre. Hadde noen sagt til meg etter den første deLillos-platen at: «ok, da skal dere holde på i 25 år», da hadde jeg blitt tungt deprimert, sier Lars Lillo-Stenberg. - Hender det noen gang at dere tester ut låter på hverandre? - Jada. Vi har noen dager hver sommer hvor alle i familien samles, og der kan det godt oppstå at det dukker opp nye låter, sier Lars.- Det blir nesten litt irske tilstander, der gitaren sendes rundt bordet. Jeg hadde egentlig aldri forstått det når folk sier hvor mye de hater kassegitar-nachspiel, for i denne familien er det så mange som kan spille gitar og som kan tekstene. Helt til jeg faktisk opplevde et nachspiel der noen spilte gitar, men ingen kunne tekstene, sier Joseph. - På en annen side er det den arenaen som ga meg selvtillit til å gå videre, supplerer onkel Lars. - Jeg hadde en tendens til å spille veldig mye når jeg tok frem gitaren og lurte inn egne låter, både blant venner og familie. Som regel ble jeg bedt om å spille én til. Og én til. Hadde de ikke sagt det, vet jeg faktisk ikke om jeg ville ha fortsatt å spille. - Joseph, har det vært noen belastning å ha et etternavn som er legendarisk i norsk popsammenheng? - Noen ganger har enkelte vært veldig opptatt av å fortelle meg at de ikke liker deLillos, men stort sett har jeg vært forskånet for slike ting. I og med at jeg synger på engelsk og er halvt irsk, har jeg vært inne på tanken å bruke mitt irske etternavn som er Harte. Men Joseph Harte låter ikke bra. Og Joe Harte høres ut som en traurig countrysanger, smiler Joseph.Her hører det med til historien at hans irske mor dro til Norge sammen med en venninne for å søke lykken for drøyt tretti år siden. Den fant de i to venner i Oslo, Halvor Lillo-Stenberg og Ørjan Skånseng. Begge spiller i bandet Mannen på trappa, og begges sønner - Joseph og Stefan - spiller i Impossible. Jo da, det blir i familien...
Når Joseph Lillo-Stenberg (32) nå platedebuterer, skjer det ikke helt uten inspirasjon fra onkel Lars.