TV-anmeldelse «Jævla homo»: Jævla nødvendig
«Jævla homo» Norsk dokumentarserie i fem deler. Mandager NRK3 kl. 21.05. På NRK TV mandagsmorgener Programleder: Gisle A. Gjevestad Agledahl Journalist Gisle A. Gjevestad Agledahl får klump i magen av offentlige kjærtegn fra kjæresten, fordi kjæresten hans er en gutt. Han er redd for å bli satt i bås, redd for alle dem som tror han bare er en «jævla homo». Nå skal klumpen i magen bort. Fikk du med deg: Noman Mubashir sto fram som homofil - får massiv støtte Så enkelt, og så komplisert, er premisset for denne dokumentarserien. Basert på de to første episodene gir den, for oss heteronormative, innsikt og forståelse i hvordan det er å stå utenfor. Og forhåpentligvis gir den dem som står utenfor en anledning til å vite at det er flere som dem der ute. I så måte er den mest interessante biten her en lengre intervjubit med mennesker som har ulike kjønns- og seksuelle identiteter. Der man går fra krøll på tunga-definisjoner som «ikke-binær transmann som er panfil og polyamorøs» til en som har sluttet med merkelapper fordi de er så vanskelige å forklare. Alle er i alle fall enige om at de kan kalle seg skeive. En heterofil kvinne konstaterer at «det er kjedelig å være heterofil, for man går ikke gjennom noen prosesser. Bare faller inn i normalen.» Pride-flagg fjernet fra Oslo S Normalen er utfordringen. Hva er den? Det som er bra er at Agledahl er - og presenterer seg selv som - en helt vanlig fyr i midten av tjueårene. Han spiller skytespill og har aldri vært på homseklubb. Den eneste «forskjellen» er altså at han tilfeldigvis har samboer av samme kjønn. Homofile Are Grongstad sto fram: – Ikke gjør som meg I en tidlig sekvens røvertestes folks fordommer når han presenteres med henholdsvis kvinnelig og mannlig kjæreste. Selvsagt hagler stereotypiene og fordommene som fremdeles sitter fast i oss alle. Her og i direkte konfrontasjon med en fotballspiller som ikke respekterer homofile, får Agledahl fram noen av utfordringene med å ikke være, om man kan kalle det dét, «som alle andre». Komfortsoner testes. Det å være komfortabel i roller utprøves. Helheten blir litt uklar, fordi programmet prøver å være både klokt og personlig samtidig. Det er mye Oslo-sentrum klipping, uten å helt ta høyde for at det nok er i andre deler av landet at det å være skeiv er en enda større og vanskeligere følelse å leve med. VG+: Homo, hetereo, bi eller pan - seksuelt forvirret? Trenger vi dette programmet etter «Skam», «O helga natt» og Nils Bech? Ja, selvsagt. Det er bare å lese kommentarfeltene på NRK der prosjektet ble annonsert. Kommer dem som trenger å se det for å møte og knuse sine egne fordommer og forestillinger til å se på? Det kan jeg dessverre ikke tenke meg. Husker du? Tidligere MGP-vinner Tooji Keshtkar tar for seg tematikken kjærlighet og lidenskap mellom samme kjønn i musikkvideoen, «The Father Project»:
Bra om seksuell identitet. Men treffer muligens ikke dem som trenger det mest.