VG anmelder «Stjernekamp» låt for låt
Forrige lørdag var det Eirik Søfteland som kom til kort og måtte reise hjem, etter å ha prøvd seg på OutKasts «Ms. Jackson», på den etterlengtede hip hop-kvelden. Lørdag kveld skal de gjenværende deltagerne bryne seg på en av konkurransens kanskje vanskeligste sjangere, nemlig opera. Syv artister kniver fremdeles om tittelen «Norges ultimate entertainer», og i kveld skal de bli til fem, grunnet en stemmesmell tidligere i sesongen som gjorde at Øystein Wiik fikk komme tilbake til konkurransen. Øystein Wiik ute av «Stjernekamp»: – VGs anmelder kan ryke og reise!God vokalteknikk, kraft i stemmen og godt språkøre kommer godt med i kveldens sending, i tillegg til at artisten må vise at han eller hun også er en god skuespiller. – Jeg tror at fordi mange av disse artistene til vanlig driver med sjangre som er veldig langt fra opera må vi gå etter om de får oss til å føle noe, om de klarer å formidle noe. Det betyr mer enn sangteknikk for meg, sier dommer Mona B. Riise. Tor Martin Bøe triller terningen på kveldens opptredener. Er du enig med VGs anmelder? Diskutér i kommentarfeltet nederst!Pop-opera framført av alt fra Callas til Sissel, til urstjernekampvinner Rita Eriksen (2012). Her en trassig datter som ber far om tillatelse til å gifte seg med Mr. Perfect. Hvis ikke kaster hun seg fra broen. Rein holder det vakkert, men har tidvis veldig mye vibrato. Hun klarer heller ikke å holde helt igjen i det vare, tiggende «værsåsnillværsåsnill» som arien trenger. I stedet høres hun til tider mer ut som hun er på sitt siste brølende argument før hun slamrer med døra og roper «dustepappa».Skummel «Stjernekamp»-historikk her: Sisi røyk rett ut med denne dødshilsenen fra den forsmådde Karthago-dronningen Dido. Helgemo åpner liggende, seigt syngende fra dødsleiet. Vanskelig å synge, og resultatet blir mer ulende enn hulkende, før hun reiser seg. Det tar seg for så vidt opp derfra, spesielt kontakten med tjenestejentestatisten jobber mot det introverte i arien. Men hun løfter det aldri til å føles som mer enn en litt sånn småkjip kjærlighetssorg som går over på onsdag - og ikke et fryktelig selvmord.– Serenader - nå fra Stange. Levemannen Don Giovanni - eller Don Juan - spiller mandolin og kurtiserer fra gateplanet. «Åh, kom til vinduet». Ønsket effekt i teksten er sånn omtrent det samme som da Østgård inviterte til 50 Cents’ godtebutikk sist uke. Østgård prøver alt han kan, og det er imponerende, utganspunktet tatt i betraktning. Østgård framstår mer som en godlynt pizzeriagrossist med lange røtter på Hedmarken enn en verdensvant kvinnenedlegger i mørke bakgater på kontinentet. Om noen som helst hadde kommet bort til vinduet for denne serenaden, måtte det være fordi de lurte på hvem det var som skrålte så fælt der nede på gata.– «Julius Cæsar i Egypt» høres ut som en glemt Asterix-tegneserie, men er fremdeles en av de oftest framførte operaene fra barokken. Haukass Mittet synger Kleopatra fra fengselsgulvet, der hun tror Cæsar er død. Det gir lite rom for annet enn smerte og gullkantet sorgkjole som rekvisitter. Haukaas Mittet klarer dette både troverdig og intenst innlevende, spesielt i det mer aktive mellompartiet tror man seriøst på at hun en gang var en ganske, eh, pyramidal størrelse og at det nå er lite igjen å stå opp om morgenen for. For øvrig interessant at det er Händel, og ikke Mozart og Puccini er den eneste som er representert med to arier i høstens operakamp.– Populæropera og fyllerøl. Alt fra Caruso og Pavarotti til Michael Bolton (ja han) har vært innom denne ganske så vanskelige klassikeren der sangeren drikker «kjærlighetseliksir» og tror han imponerer drømmedama. «Eliksiren» er dog billig bordeaux lurt på ham av en kvakksalver. Hans opplevelse av hennes økte interesse er bare overstadig promille. Innovervendte ølbriller, om du vil. Trivelige Tommy fra Stavanger høres mer ut som han prøver seg på musikal enn Opera. De høye tonene vil ikke helt være med på reisen. Resultatet er så halvskeivt og småsnøvlete at man i det minste tror han er bedugget. Men det var muligens en ikke-intendert bonus. Så du denne? «Stjernekamp»-Tommy nekter å ryke – tar ekstra dansetimer– Folkefrieri. Alle kjenner noen som har hatt denne som ringelyd. Men det funker jammen meg for det. «Habanera» ble sist hørt i stjernekamp da Jenny Jennsen prøvde seg som Carmen i 2012 - og så vidt kom seg med videre. I motsetning til Hallas treelskende arie, tar denne for seg kjærligheten som opprørsk fugl. Broch er mer eller mindre på hjemmebane, siden opera handler like mye om skuespill, og det merkes. Skuespillet er perfekt, fraseringen er nydelig, og sammen skaper de den nonchalante og selvstendige Carmen slik hun skal være. Veldig bra!– Film-musikk! De som husker Farinelli (1994) eller har et forhold til åpningen av Lars von Triers «Antichrist» vet hvilke krefter som kan utnyttes i bakgrunnen her. Men egentlig handler arien om den flotte skyggen til et platantre. Opprinnelig komponert til å synges av en kastrat, og der er Hallas engelklingende stemme perfekt . (Han hadde for øvrig drøm om å bli kontratenor da han var liten, som er den stemmen dette tilsvarer etter at musikkbransjen sluttet med kastrater.) Italiensken har diksjon som østlendingers engelsk, men det trenger vi ikke bry oss om. Helt klingende klokkeklart er det på ingen måte, men sånne guttekoraktig pent og vakkert innafor. Les også: «Stjernekamp»-Martin: – Følte at jeg fortjente å ryke
På grunn av en teknisk feil ved stemmegivningen tidligere i konkurransen må to deltagere forlate «Stjernekamp» etter lørdagens operakveld.