Forsker om båtflyktningene: Problem at fokuset blir på menneskesmugling
– Det eneste man oppnår hvis man lykkes i kampen mot smuglerne er at Europa skjermes for flyktninger. Da blir de «stuck» i Libya eller Syria eller hvor det måtte være, sier PRIO-forsker Jørgen Carling til VG. Torsdag møttes EU-ledere for å diskutere flyktningkrisen i Middelhavet. EU vil tredoble budsjettet til søk- og redningsoppdrag i Middelhavet, bekreftet Tysklands statsminister Angela Merkel etter toppmøtet i Brussel. EUs toppledere er også enige om å nær tredoble bevilgningene til grensepatruljering i Middelhavet. Carling, som forsker på innvandring til Europa og som har jobbet med menneskesmugling spesielt, mener at når kampen dreies i retning av å ta smuglerne, tar det fokuset bort fra reelle løsninger som hjelper folk. – Det er åpenbart mange ting noen smuglere gjør de burde straffes for. Problemet er det generelle fokuset smugling får som noe kynisk og ondt, sier han. Syrisk familiefar:Derfor risikerer vi livetEuropeiske ledere har fått kraftig kritikk for manglende håndtering av den voksende flyktningkrisen. Over 1700 mennesker har omkommet i sine forsøk på å krysse Middelhavet på vei til Europa så langt i år, anslår Amnesty International. Anslagsvis 800 menneskeliv gikk tapt da en båt kantret utenfor Libyas kyst natt til søndag, beskrevet som den verste flyktningkatastrofen i Middelhavet. – Det har vært lett for europeiske myndigheter å peke på smuglerne som årsaken til problemet. Når media og folkeopinionen har lagt press på politikerne for å gjøre noe, er det lett å skru opp straff for menneskesmuglere og fokusere der. Men egentlig gjør de det bare vanskeligere for folk å søke beskyttelse, sier Carling. Han synes det er synd hvordan EU-ledere og norske politikere snakker om menneskesmuglere som det store problemet. – Alle som har behov for beskyttelse i Europa er avhengige av menneskesmuglere. Det er åpenbart et stort spekter av folk som operer i markedet med ulike grader av respekt for menneskene de frakter til Europa, sier Carling. Afghansk tolk som kjempet for Norge var båtflyktning: – Jeg tenkte det var selvmord å gå om bord i den båten. Men jeg hadde ikke noe valgForskeren forteller at mange av stedene flyktninger reiser gjennom, er det også andre mennesker som er sårbare og har behov for å tjene penger. Og som ser på flyktningene som muligheter til det. – Særlig syrere er kjent for å ha relativt mye penger. De blir ofte fort ofre for utnyttelse. Blant eritreere er det et stort problem at de blir kidnappet på veien, særlig i Egypt, og holdt fanget mot løsepenger fra familiene i Europa, sier Carling. – Det er en ekstrem fare og en forferdelig påkjenning de utsettes for, og som der er sårbare for, underveis til Europa. Uten at det er smuglere som sådan som står bak det, sier han. – Vet flyktningene for lite om hvor farlig det er? – Alle flyktningene vet at det er farlig. Det glemmer man ofte i Europa og Norge. Vi sier vi må sette inn ressurser for å informere folk i de kriserammede landene om at det er farlig, slik at de vil la være å foreta reisen. De vet de tar en risiko, men de flykter fra noe som er enda farligere. Ahmad (29) fra Syria var på en flyktningbåt i tolv dager. – Om det ikke var krig i Syria, ville ingen risikert livene sine på det vi kaller dødsbåtene, sier han til VG.Ifølge Carling opplever flyktningene bakmennene svært forskjellig. – Noen opplever dem som kyniske og brutale. Andre opplever dem greit, de har betalt for en tjeneste som de får. Enkelte grupper menneskesmuglere har operert over lang tid fra samme sted, og er avhengig av et godt rykte – i den forstand at folk kommer seg fram til Europa, sier han. Nettverket av menneskesmuglere har tvunget til å bli mer profesjonelt og organisert for å klare seg, som følge av at europeiske myndigheter har satt inn flere og flere ressurser for å ta smuglerne, forteller Carling. Les også:Menneskesmuglerne har koblinger til Sverige – Før var det fiskere som hadde menneskesmugling som en bigeskjeft. Sånn er det ikke lenger, blant annet fordi det er så høye straffer. De vil ikke ta den risikoen. Det er noe av paradokset: Hvis de sørger for at flyktningene kommer seg trygt frem, blir de satt i fengsel. Derfor er de nødt å etterlate dem underveis for ikke å bli straffet selv.
Når kampen legges mot menneskesmuglerne, tar det fokuset bort fra reelle løsninger som hjelper flyktningene, mener forsker.