Orderud-saken: Slik sloss de om troverdigheten i mediene
21. juni 1999: Det har gått fire uker siden trippeldrapet. Advokat Cato Schiøtz har tatt på seg den gule dressjakken når han ankommer restauranten Håndverkeren i Oslo sammen med kollega Frode Sulland. Inne står journalistene klare med notatblokker, mikrofoner og kameraer. – Jeg skjønner ikke hvordan Per Orderud er skrudd sammen hvis han drepte sine foreldre, buldrer Schiøtz på pressekonferansen. Han er advokaten til Per Orderud, og har nettopp fått vite at klienten er varetektsfengslet fordi retten mener det er sannsynlig at han har noe å gjøre med drapet på foreldrene og søsteren. Kona Veronica er fengslet for det samme. Dette felte de fire dømte Tidligere har Schiøtz spekulert åpent rundt hvilke motiver Kristin Kirkemo kan ha for å beskylde halvsøsteren Veronica og hennes mann Per for å ha noe med drapssaken å gjøre. Nå er han ikke avventende og forsiktig slik så mange advokater før ham har vært etter fengslingsmøter. Her er det lite snakk om å «ta rettens avgjørelse til etterretning». Han pakker ikke bunnløs fortvilelse og frykt inn ved å si «min klient er naturligvis skuffet og stiller seg uforstående til siktelsen». ALT OM TRIPPELDRAPET : Sporene, aktørene og åstedet I stedet går de to advokatene til angrep. Schiøtz kaller dette «en trist dag for rettssikkerheten». At Kripos «presenterer usannheter på en overbevisende måte». Han mener de har holdt tilbake viktige opplysninger. Kollega Sulland, Veronica Orderuds forsvarer, mener politiet kun etterforsker med mål om å nagle ekteparet til saken. Dette er de involverte i Orderud-saken De fengslede kjemper for å bli trodd. Kampen utspiller seg i avhørsrommene til politiet og rettslokalene. Og nå også foran journalistenes mikrofoner. Aftenpostens kommentator erklærer at «Krigen om spalteplass» er i gang.De fleste avisene ga ut omkring 1000 utgaver av papiravisen i tiden som gikk fra trippeldrapet 22. mai 1999 til lagmannsretten hadde dømt fire personer. Dagbladet og VG omtalte Orderud-saken mellom 350 og 400 av disse dagene. Saken var på forsiden av VG nesten 200 ganger, viser en opptelling fra forskere ved Universitetet i Bergen . En ting er omfanget. Men innimellom gikk også omtalen for langt. Norske redaksjoner ble felt syv ganger for å ha brutt pressens etiske retningslinjer. I de fleste sakene mente Pressens Faglige Utvalg (PFU) at mediene var for nærgående mot de tiltaltes privatliv, eller at de ble omtalt på en krenkende måte. Et eksempel var da Dagbladet trykket deler av et brev Veronica Orderud i sin fortvilelse skrev til moren fra fengsel. Og da samme avis og TV 2 intervjuet moren til søstrene Veronica og Kristin der hun tok parti med den ene av søstrene. Hevder de har nye bevis i trippeldrapssaken Eller da VG publiserte en sak med tittelen «Dødsengel eller Synnøve Solbakken». Eller gjennom større reportasjer, blant annet i VG og Se og Hør . – De mente de var uskyldige. Vi tenkte at de måtte få komme med sin versjon, sier Odd Johan Nelvik (62). Den tidligere redaktøren i bladet var en av flere i redaksjonen med en særlig interesse for krimjournalistikk. For dem var det helt naturlig å kjempe for å få intervjuer med de fire siktede. I dag legger heller ikke eksredaktøren skjul på at det var vanlig praksis for bladet å betalte for å få eksklusive intervjuer og bilder. Han tror likevel ikke pengene var hele forklaringen på at de sikret seg intervjuer. – For noen av aktørene var det nok viktigere å få frem saken sin i et blad som ble lest av 1,6 millioner nordmenn, sier han.Nettopp hvordan de fire som til slutt ble dømt i saken ble fremstilt i mediene, endret seg i løpet av perioden. Kriminologiprofessor May-Len Skilbrei har funnet ut at særlig Kristin Kirkemo gikk gjennom en slags snuoperasjonen. – I starten ble hun fremstilt som en rufsete alenemor som var nakenmodell og ruset seg. Alle de andre partene hadde interesse av å fremstille henne slik, sier Skilbrei. Hun forteller at det er svært sjelden kvinner er med på å drepe. Og hvis de i det hele tatt er involvert, blir de som oftest fremstilt som ofre for medtiltalte menn eller omstendighetene. I omtalen av Orderud-saken er dette snudd på hodet. Forskerens funn tyder på at søstrene Kristin og Veronica ofte ble fremstilt som de som kontrollerte og styrte sine menn. Siden den ene søsterens ord så til de grader sto mot den andres, var også kampen om troverdighet svært tydelig. I første rettsrunde ble begge dømt til 21 års fengsel. Ingen av dem hadde særlig grunn til å føle at de ble trodd. Før Kristin skulle tilbake i retten til ankesaken et år senere, hadde hun blant annet øvd på hvordan hun kunne fremstå mer avslappet og naturlig når hun forklarte seg. Hun hadde også brukt enda flere intervjuer til å snu oppfatningen av seg selv. – Kristin Kirkemo fikk økt troverdighet gjennom saken. Etter hvert var det hun som ble sett på som mest troverdig, sier Skilbrei. Skilbreis studier av mediedekningen tyder på at Kristin Kirkemo, som fikk straffen redusert fra 21 år i herredsretten til 16 år i lagmannsretten, langt på vei klarte å snu bildet som var skapt av henne. – Medieoppmerksomheten rundt bryllupet bidro til å bygge Kristin opp som ikke-lurvete. Hun ble etablert som en anstendig kvinne i tiden frem mot lagmannsretten, sier hun.Dommen utløste en debatt om juryordningen. Var det var mulig for juryen å holde seg nøytrale når medietrykket var så voldsomt? De ble bedt om å skjerme seg for nyhetssendinger og aviser. Et av jurymedlemmene forteller i dag at mannen hennes gjemte avisene slik at hun ikke skulle se dem når hun kom hjem etter retten. Et annet jurymedlem forteller at det ikke var mulig å skjerme seg – Vi var jo mennesker som hadde et liv ved siden av. Vi så på TV og abonnerte på aviser. Så jeg leste litt av overskriftene, men jeg leste absolutt ikke nitid, sier Tore Wollum, forsikringsmannen som var plukket ut som et av jurymedlemmene. Veronica Orderud var blant dem som engasjerte seg. Hun mente det ville være naivt å tro at juryen ikke påvirkes av det som skjedde i mediene. «Vi må innse at svært mange er så til de grader påvirket av den historien som mediene har skrevet, at de ikke evner noen selvstendige tanker i selve materien», skrev hun i en kronikk i Dagbladet.– Får vi se et kyss? spør en fotograf utenfor fengselsmurene. Per og Veronica Orderud slippes ut av fengsel etter det første halvåret i varetekt. Det er advent, og ekteparet får feire jul hjemme mens de venter på at politiet skal bli ferdige med etterforskningen. Ekteparet lar fotografen få bilde av at de kysser og klemmer. Veronica smiler, mens Per ser ut til å kjempe mot tårene når han tar kona i hånden og går gjennom flokken av journalister. De stopper ikke for å snakke. Men selv om ekteparet er tilbakeholdne med intervjuer, får de svært mye omtale. Advokatene deres snakker. Naboer snakker. Familiemedlemmer snakker. Ekskjærester snakker. Ukjente halvsøsken snakker. Og svært mye informasjon fra politiavhørene havner i avisene. Med pressen på låven 2018 ble året da Per Orderud stilte opp. Han har invitert pressen hjem på låven , inn i stua og ut på sykkeltur med fotografer på slep. Han har stilt opp i et stort antall intervjuer. Han har til og med vært med som gjest i Dagsrevyens studio. – Jeg har aldri søkt offentlighetens lys. Jeg ble motvillig dratt inn i det. Jeg har alltid trives med å være anonym og ha en stille og rolig tilværelse, sier han. Både han og de tre andre som ble dømt, er i dag ute av fengsel. På hver sin måte prøver de å skape et så normalt liv som mulig. Både Kristin Kirkemo og Lars Grønnerød ønsker å holde en lav profil. De to har ikke ønsket å la seg intervjue i forbindelse med serien «Gåten Orderud» denne høsten. Men Per Orderud og ekskona Veronica har stilt opp til flere intervjuer. De kjemper for å få saken behandlet på nytt av rettsapparatet. Det er i sterk kontrast til slik det var i starten etter at de ble pågrepet. – Vi hadde en formening om at saken skulle avgjøres i retten og ikke i mediene. Det at vi ikke umiddelbart gikk ut i mediene og forsvarte oss gjorde at vi kom på defensiven. De som hadde noe negativt å si om oss fikk anledning til å uttale seg i mediene uten at vi tok til motmæle, sier Per Orderud i dag. Han har alltid hevdet at dommen mot ham var feil. For ham og Veronica Orderud har det vært et bevisst valg å endre strategi. – I utgangspunktet hadde vi tillit til at rettssystemet skulle fungere. Da vi så at rettssystemet ikke fungerte, følte vi at vi ikke hadde noe annet valg enn å stille opp mer, sier Per Orderud.
Kristin Kirkemo gikk gjennom en forvandling fra hun ble pågrepet og til endelig dom falt i trippeldrapssaken. Hun brukte mediene aktivt, og det lønte seg, mener forsker.