Kan det bli jul uten julegaver?
I snart to måneder har velmenende slektninger spurt om hva jeg ønsker meg til jul. Selv om jeg har vridd hjernen min, har jeg slitt med å komme opp med noe fornuftig. Jeg er visst kommet i det de kaller «flaskealderen». Det eneste man ønsker seg er fred på jord, snille barn, en god bok og en flaske med noe godt i. Som barn var det komplett uforståelig at de voksne ikke ønsket seg noe. Å få ski eller kassettspiller til jul, var noe man frydet seg stort over. Ikke bare var det en glede som varte lenge, det var ting som slett ikke var selvsagt å få. Fortsatt kan man minnes den sitrende spenningen da man gikk og la seg lille julaften. Hva var det som lå under treet? les ogsåEt påtagelig fenomen er at heller ikke barn og unge ser ut til å ønske seg så mye lenger. Hvor underlig det enn må se ut for alle dem som ikke tar del i denne rikdommen. Mange forteller litt beskjemmet den samme historien om hvordan de prøver å presse gaveønsker ut av de håpefulle. Men kjøper gjør vi, åkkesom. Man vil jo være en god mor, bestefar, venn eller tante. Det er kanskje ikke så rart at det er blitt slik. Det som før var typiske julegaver, er noe mange kjøper som var det melk og brød. Er det plutselig ski- eller skøytedag på skolen i morgen, så styrter foreldrene ut for å handle det som trengs. Dette er gaven til den som har alt, leser vi stadig i reklameplakatene. En setning som sier ganske mye om tiden vi lever i. For første gang merkes også dette på butikkenes salgsstatistikker. Vi har allerede kommet dit at vi bruker mer penger på tjenester og opplevelser enn på varer. For mange er tid det mest verdifulle vi har. Noe av det som stadig øker i omsetning, er tjenester som avlaster typiske hjemlige gjøremål. les ogsåLikevel er det først og fremst et uttrykk for at vi begynner å ha nok ting. Til Dagens Næringsliv sa nylig Danske Banks toppsjef at varehandelen ser ut til å ha nådd toppen. Forbrukerne er mette. Folk vil ikke slutte å handle, men trenden går i retning av å kjøpe færre, men dyrere ting. Danske Bank har gått gjennom den økonomiske utviklingen til 450 nordiske handelsbedrifter. Trenden viser at etterspørselen etter flere typer varer har sviktet. Det gjelder særlig forbruket av elektronikk, klær og sko. Det vil nok overraske mange at det har gått verst utover nettbutikkene. Vi har lenge snakket om at vanlige butikker taper kampen om kundene mot netthandelen. Nå viser det seg at 30 prosent av nettbutikkene i rapporten gikk med underskudd i fjor. Samtidig ser vi at den grønne bølgen er i ferd med å slå inn. Folk er mer bevisst på forbruket sitt. Også dette er en trend butikkene prøver å tilpasse seg. Ikea forbereder seg på «kjøpeskam» ved å lansere bruktbutikk og muligheter for å leie møbler. Ifølge Finn er folk også langt mer positive til å gi og få brukte gaver. Før ville det vært uhørt å gi brukte gaver til jul. Nå er det plutselig trendy. Men vi kjøper brukt av andre årsaker enn nød. Når min bestemor strikket sokker, vasket brukte plastposer og bakte brød og kavringer selv, var det fordi de ikke hadde så mye. Nå gjør unge mennesker det samme fordi de vil, ikke fordi de må. Det er også et symptom på vår velstand. les ogsåMen i alt snakket om alt vi har, er det lett å glemme at denne overfloden slett ikke gjelder alle. For noen er gaver slett ingen selvfølge. I julen blir alt så mye tydeligere, også de økonomiske forskjellene. Det gjør inntrykk å se hvor mye det betyr for noen å få noe – og ikke minst oppleve giverglede når gavene faktisk blir verdsatt. På mange måter har julegavene blitt en slags anakronisme i samfunnet vårt. Men tradisjonen har dype røtter. Vi har gitt hverandre julegaver i flere hundre år, og kan spore røttene enda lenger tilbake i historien. Og med tanke på hvor mye bråk det blir om noen prøver å bytte ut en liten julesang ... Så det blir nok julegaver i år også.
Med fare for å ta krigen om julen til en nytt nivå. Skal vi bare slutte med de der julegavene?