Henrik Kristoffersen: – Jeg var et problembarn
ARTIKKELEN ER OVER TRE ÅR GAMMEL – Jeg var et problembarn, sier 21-åringen til VG. Vi møter ham i hans nye hjem i Østerrike – et gjestehus som eies av foreldrene til landslagstrener Christian Mitter. Der leier det norske slalåmesset et rom, slik at han skal slippe å pendle hjem til Norge mellom slagene. Nå sitter han ved et av de mange små, firkantede bordene inne i spisesalen der han oppfordres til å beskrive seg selv. – Hvem jeg er? Godt spørsmål. Jeg er alpinist. Og litt klovn. Når jeg trener og står på ski, så er jeg veldig seriøs, men når det ikke er noe sånn, så er jeg litt klovn. Finner på litt sprell innimellom, det kan jeg være. Og så vil jeg anse meg selv som snill. Han ser nesten spørrende opp fra den hvite duken. Som om han vil ha en bekreftelse på at det siste han sa stemmer, før han forklarer videre: – Jeg var et problembarn da jeg var liten. Jeg klarte aldri å sitte i ro. Kranglet mye. Skolen var et problem. Jeg var litt småfrekk og gjorde dumme ting og sloss litt og alt sånn, men det har jeg vokst fra meg. Jeg har utviklet meg som person. Jeg er blitt mye mer ydmyk enn jeg var da jeg var liten. Og blitt snillere, gjentar han.Men i bakken er han ikke snill. Kristoffersen vinner nemlig alt han stiller opp i for tiden. Nå står han med fire strake slalåmtriumfer, og han har tangert legenden Alberto Tomba i antall verdenscupseirer i slalåm i løpet av en sesong. 21-åringen hadde ikke trodd det skulle gå så fort. At han skulle dominere allerede. – Det er litt spesielt, men det er mye som ligger bak det. Det er ikke sånn at plutselig så skjer det. Det har bare vært en ganske mye brattere kurve enn hva de fleste andre har. Kristoffersen snakker med enorm innlevelse. Øynene hans lyser når han får prate om det han elsker: Skikjøring. Men selv om han svever høyt nå, er han innstilt på at det er midlertidig. – Nedturen kommer. Den kommer uansett. Da handler det om hvor lang tid du bruker på å komme deg opp igjen. Det er det som skiller de ikke så store fra de store, forklarer 21-åringen på en måte som gjør at det er lett å tro at han hører til i den sistnevnte kategorien. De store. For han er stor allerede. Tirsdag lå han 1.10 bak etter den første omgangen. Likevel gikk han opp til toppen. Nullstilte. Og vant hele greia.– Det er det nok mange som vil lære hvordan man gjør. Jeg tror mye av det kan trenes opp, men noe av det er nok hvordan man er født og hvordan man er oppvokst. Kristoffersen er overbevist om at hans oppvekst har gjort ham til den superalpinisten han er blitt. – Det var ikke en dans på roser å vokse opp med den faren jeg har hatt. Det skal jeg ærlig innrømme, men jeg er evig takknemlig. Han har alltid vært rettferdig, men han har vært tøff. Det er det ingen tvil om. Han snakker om pappa Lars. Mannen som har vært på samtlige slalåmrenn bortsett fra ett denne sesongen. Det er også det eneste rennet Kristoffersen ikke har vunnet. – Så han er jokeren? – Jeg vil ikke si det. Men jeg synes det er en fordel å ha ham med. Det er ikke lett å være 21 år å skulle holde i alle trådene selv. ANBEFALES: Sjekk hva Aamodt mener at Kristoffersen bør gjøreKristoffersen forklarer at pappa Lars ikke har en offisiell rolle ennå, men at det ligger an til at han ansettes som en type manager. Allerede nå er 21-åringen farens arbeidsgiver. – Det er jeg som lønner ham. Eller, det er firmaet vårt, ikke jeg personlig. Man trenger ikke snakke lenge med Kristoffersen for å få et inntrykk av hvor mye familien betyr for ham. Både faren, moren og broren nevnes flere ganger. Han vet nøyaktig hvor mange dager det er siden han var hjemme på Rælingen. – Jeg kan 99 prosent sikkert si at jeg aldri hadde vært der jeg er i dag, hvis det ikke hadde vært for fatter'n. Jeg hadde ikke vært der jeg er i dag, hvis det ikke hadde vært for mutter’n heller, men på skibiten er det jo han som har styrt skuta. Jeg hadde ikke vært i nærheten hvis det ikke hadde vært for ham. Hvis noen prøver å si noe annet, så har de ikke peiling.Han snakker med overbevisning. Kristoffersen vet hva som funker for ham, og det er å ha med faren. Resultatene er to streker under svaret, for i år har virkelig alt gått på skinner sportslig. Kristoffersen er likevel åpen om medaljens baksider. – Jeg har ikke så mye liv utenfor ski. Jeg har alltid vært sosial med de jeg har stått på ski med, men utenfor dem har jeg ikke hatt noe særlig. Han prøver å forklare hvorfor. – Litt fordi jeg aldri drakk alkohol før jeg var 18 år. Jeg var aldri på fest eller noe sånn før etter at jeg hadde fylt 18. Jeg gjorde aldri noen sånne ting. Jeg var ikke russ. Jeg var aldri på skoleball. Ingen sånne ting, og da blir man litt utafor. Særlig på ungdomsskolen. Jeg reiste mye, og de skjønte ikke hvorfor jeg reiste. Han påpeker at han hadde et par kompiser som han hadde kjent siden han var helt liten, som var der for ham. – Særlig én. Han var der alltid for meg, og jeg hadde ikke så mye venner. Det var veldig positivt. Han var en av de populære gutta, og det hjalp litt. Det skal jeg ærlig innrømme, sier Kristoffersen. – Det var tider som var tøffe. Det var det. Sånn på det sosiale. Nå er det ikke så tøft lenger, for jeg begynner å bli såpass voksen. Uansett om jeg hadde blitt god eller ikke, så hadde jeg aldri angret på det jeg har gjort. – Var det ensomt? – Ja, det var ensomt til tider. Jeg skulle bli best, og da måtte jeg ta noen valg som ikke var like enkle hele tiden. Da kunne ikke gjøre sånne sosiale ting som andre gjorde.Og han ble best. Det han ga avkall på, ga resultater, men også i dag savner Kristoffersen enkelte ting. – Det å kunne tilbringe mer tid med venner og folk man ser veldig sjelden, og det blir ikke akkurat så mye damer. Jeg har ikke noe kjæreste nå for eksempel. Sånne ting tenker jeg jo på, sier han, og understreker, med et bredt glis, at han har tid til dame. – Det er fullt mulig for meg å ha dame nå. Når jeg først ikke er på samling, så har jeg mye mer fritid enn andre. – Dette høres ut som et innsalg? – Nei, nei, nei! Jeg prøver bare å forklare, svarer han og ler rett ut. PS: I dag reiser Kristoffersen og faren til Garmisch-Partenkirchen. I morgen står storslalåm på programmet.
Henrik Kristoffersen (21) er blitt snill, ydmyk og best i verden til å kjøre slalåm.