Folkets mann
Jørgen Kosmo var bygningsarbeideren som ble stortingspresident. Kanskje den mest folkelige stortingspresidenten Norge har hatt. Rufsete og ujålete, storrøyker med rullings på innerlomma, og med en språkbruk som tidvis var farget av at han hadde vokst opp langt mot nord. Kosmo var klok på den måten så mange av Ap-politikerne i hans generasjon var det. Selvlært, uten akademisk utdannelse, men med en dyp forståelse for mennesker - og for samfunnet han levde i. Aldri pralende eller hoverende, men trygg i vissheten om at kunnskapen og erfaringen han hadde tilegnet seg gjennom hardt politisk arbeid, gjorde ham skikket til å inneha de tyngste vervene i norsk samfunnsliv.Som bygningsarbeider ble han aktiv i fagforeningsarbeid – og etter hvert i lokalpolitikken i Horten i Vestfold. Herfra gikk veien til Stortinget, og etter hvert til jobben som forsvarsminister. Den tidligere fredsaktivisten ble en ivrig forsvarer av Nato. Og av EU. Da jeg intervjuet ham kort tid før folkeavstemningen om norsk EU-medlemskap i 1994, var han sikker på at Norge ville bli med i unionen. - Vi er nødt til det – helsike, hvordan skal det gå ellers, spurte han, før han innrømmet at han nok kunne felle en tåre eller to dersom det likevel ble nei. For Kosmo var et følelsesmenneske. Med temperament, humor – og varme. En politiker det alltid var hyggelig å treffe, og interessant å snakke med. Og ikke minst: En politiker som ville noe. Som forsto politikkens kraft, og sin egen rolle.Den siste delen av sitt yrkesliv brukte Kosmo på å kontrollere makten han tidligere hadde vært en del av. Som Riksrevisor sørget han for at Stortingets vedtak ble fulgt opp, og at pengene ble brukt slik de folkevalgte hadde forutsatt. Han var nådeløs mot sine tidligere kollegaer og oppdragsgivere. Kosmo forsto det alle sosialdemokrater bør tenke på – hver dag: Den som er opptatt av å bevare velferdsstaten, må sørge for at hver krone blir brukt fornuftig. Hvis folk flest får inntrykk av at politikerne er lemfeldige i bruken av pengene deres, undergraves tilliten – og viljen til å bidra gjennom skatteseddelen. I jobben som riksrevisor ble Kosmo skattebetalernes beste venn, samtidig som han tok vare på den sosialdemokratiske arven han var en del av. Det er ikke så mange politikere av Kosmos type igjen. Han var en mann som vil bli husket. Både for det han gjorde, og for det han var.
Kommentar Livet til Jørgen Kosmo er fortellingen om Norge. Og om arbeiderbevegelsens kraft. arbeiderbevegelsens kraft.