#Stressa2019: – Handler ikke om cupcakes og matpakker
ELISE BJØRNEBEKK-WAAGEN, Stortingsrepresentant (Ap) Madeleine Strand, redaktør i Kamille, har sparket i gang debatten om hverdagstress. Undersøkelsen Strand refererer til, viser at halvparten av norske kvinner sliter med å sovne på grunn av stress. Én av tre sier at de har blitt hjemme fra jobb på grunn av en følelse av stress eller utmattelse. Selv våkner Strand ofte opp med vondt i kjeven fordi hun ubevisst har gnisset tenner hele natten. Sånn skal det ikke være. Tidsklemma som skviser livsgnisten ut av mange av oss som smører matpakker med den ene hånda og skriver jobbdokumenter med den andre, er ikke ditt og mitt problem. Det handler ikke om at vi hver for oss stiller for høye krav til oss selv. Dette handler om måten vi har innretta samfunnet på, og det krever løsninger i fellesskap. Vi er vel mange som kan kjenne oss igjen i en hverdag med høyt tempo. I tillegg til jobb er det alt annet som bare «noen» må løse. Kjøring til håndballtrening og henting på orienteringa, legetimen til 2-åringen og vaksine til hunden, matpakke til turdagen og oppfølging av leksene, regntøy i barnehagen og nye joggesko til tulla når de gamle er blitt for små. Listen kunne fortsatt i det uendelige. Selv om vi heldigvis har blitt mer likestilte, er det fortsatt slik at mange kvinner tar et ekstra ansvar på hjemmebane. Det er mange drivende dyktige damer som i tillegg til full jobb mesterlig sjonglerer hverdagslivet. Det er ikke vanskelig å forstå at oppgavene kan bli for mange, tiden for knapp og flytsonen en utopi. I likhet med flere som har hevet stemmen i denne debatten, tror jeg ikke stresset handler om urealistiske forbilder, matpakker med frukt formet som dyr eller perfekte cupcakes til barnebursdagen. Småbarnslivet er hektisk, og med to foreldre i full jobb er tid en mangelvare – også selv om man sverger til Toros langpanne. Debatten er om hverdagsstress er på villspor hvis vi skal forenkle samfunnsproblemer til sykeliggjøring av kvinner som står på. Tidsklemma er en stor – og reell - utfordring for mange familier. Men det finnes løsninger. Én av dem er å rykke tilbake til 50-tallet, slik det kan se ut som Krf-leder Kjell Ingolf Ropstad ønsker seg, der han i en Facebook-video fremfører sitt budskap om familiepolitikk mot en bakgrunn av svarthvittbilder av smilende barn og hjemmeværende mødre. En annen er å innrette oss slik at det blir enklere å jobbe og samtidig oppleve at hverdagen og familielogistikken er gjennomførbar. Arbeiderpartiet har foreslått en rekke tiltak for å gjøre hverdagen litt lettere. Vi vil innføre skolemat til alle elever i grunnskolen, så korthuset ikke raser hvis far har glemt å handle inn Sprett-yoghurt. Slik kan morgenen bli litt roligere rundt frokostbordet. Vi vil at alle barn skal få tilbud om en barnehageplass i nærmiljøet, slik at vi bruker mindre tid på transport. Slik kan vi få litt mer tid sammen før vi må løpe ut av døra og starte dagen. Vi vil gjennomføre en fritidsreform som legger til rette for at fritidsaktiviteter kan gjennomføres rett etter at skoledagen er over, og ikke først når foreldrene har hastet hjem og stresset med å stappe i barna litt enkel middagsmat før det skal kjøres på fotballtrening eller til korpsøvelse. Slik kan ettermiddagen bli litt roligere. Vi vil også ha tiltak mot unødvendig leksepress, slik at kvelden ikke blir ødelagt av tårer og snørr når en sliten 7-åring skal løse umulige oppgaver rett før leggetid. Slik kan kvelden bli litt roligere. En annen del av løsningen er å fortsette likestillingsarbeidet som gjør at fedre og mødre deler mer likt på oppgavene hjemme. For selv om vi i Norge har kommet langt i likestillingen mellom kjønn, er vi ikke i mål, hverken i yrkeslivet eller på hjemmebane. Det aller viktigste her er å opprettholde den lange fedrekvota, som regjeringspartiene i tur og orden sår tvil om. Presset vil ikke bli borte selv om vi får disse løsningene på plass – småbarn og familieliv vil alltid medføre stress og frustrasjon. Men med mer likestilling og bedre fellesskapsløsninger kan hverdagen gi oss mer tid sammen og mindre dårlig samvittighet.
Kjære Madeleine Strand og andre mødre (og fedre!) som føler seg kvalt av hverdagslivets stress og press: Dette handler om måten vi har innretta samfunnet på, og det krever løsninger i fellesskap.