Var han ikke verdens beste trener likevel?
Han måtte nøye seg med 0 – 0 mot Manchester United i et tamt storoppgjør. City eide 2. omgang, og nok en gang snakket manager Guardiola om at de kontrollerte kampen og at han er stolt av spillerne sine. «Vi blir bedre neste sesong», sier han. Og kan selvsagt ha rett i det. Og han har sikkert rett i at trykket utenfra var større i både Spania og Tyskland, for han var i gigantiske klubber alle forventet skulle vinne, med alt det fører med seg. Ingen kan forvente at Manchester City skal vinne hverken Premier eller Champions League, og det gjør de altså heller ikke i trenergeniets første sesong. Men alle kunne forvente at Pep Guardiola skulle få frem et lag som kunne være med å slåss om ligagullet. Det fikk han heller ikke til. Og det nytter ikke å klage på at han overtok en aldrende spillergruppe, at det har vært mange marginer mot og at enorme sjanser har vært misbrukt. Manchester City har gode nok spillere til å være med i gullkampen, og han har brukt rundt 1,9 milliarder kroner siden han dukket opp, med John Stones, Leroy Sané, Gabriel Jesus, Ilkay Gündogan, Nolito og Claudio Bravo som de tyngste investeringene. Pep Guardiola har ikke lykkes denne sesongen, enkelt og brutalt. Enda kraftigere ord vil plukkes frem dersom Manchester City ikke kommer seg til neste sesongs Champions League. Havner City utenfor «topp fire», er det en fiaskostart for Guardiola i engelsk fotball, og det hjelper ikke at det stoppet i 8-delsfinalen i Champions League, mens forgjenger Manuel Pellegrini fikk City til semifinalen for under et år siden. Var ikke det spanske fotballgeniet verdens beste trener likevel? Sesongen åpnet forrykende, Guardiola-effekten var der med en gang, ti strake seire. Men snart kom det et tap her og et der, plutselig var det Antonio Conte og hans Chelsea som bestemte med en hardtarbeidende, intens spillestil, basert på en bunnsolid defensiv grunnmur. Les også: Vil alltid merke presset Guardiolas spillere jobber like hardt, men filosofien hans er vanskeligere å gjennomføre. Der Chelsea er fornøyd med å ha kontroll på motstanderen, ønsker Manchester City å kontrollere kampene. Dette er Guardiola nesten besatt av. Jeg hørte ham etter at Bayern hadde slått Arsenal 5 – 1 i Champions League. Med glødende blikk la han ut: «Vi skal ha ballen. Jeg blir trist når jeg hører at mange mener at ballbesittelse ikke er viktig. Ballbesittelse er viktig! Jeg vil gjerne ha 100 prosent ballbesittelse». Guardiola kan holde det gående med en enetale i et par minutter etter et enkelt spørsmål, bare han får snakke om sin kjærlighet til ballen. Foreløpig i karrieren har han ikke veket én millimeter på sine prinsipper; hans bakerste mann skal være like god med beina som med hendene (og derfor ble klubbikonet Joe Hart kastet), hans fremste mann skal jobbe like hardt som en midtbanespiller når ballen skal vinnes tilbake ( og det har superstjernen Sergio Agüero slitt med ). Men kanskje har det vist seg at Guardiolas fotball ikke er like enkel å gjennomføre i Premier League, der fotballen er mer stressende, tidvis heseblesende og kaotisk. For eksempel er et av Guardiolas hovedpostulater at ballen skal gjenvinnes lynkjapt når den mistes. I Spania og Tyskland møtte han stort sett lag som prøvde å beholde den, også de som var nedover på tabellen, og da kunne Barcelona/Bayern veldig ofte vinne den tilbake høyt i banen. I England har mange lag en annen tilnærming, der måker de gjerne ballen 40 meter opp frem når de får tak på den. Da blir ikke gjenvinningsfasen like enkel og effektiv, da må isteden Manchester City tråkle seg fremover på nytt. Sky Sports’ anerkjente ekspert Guillem Balague, spanjolen som har skrevet bok om, kjenner og snakker med Guardiola, var inne på noe av dette i januar: «Det er mye verre å kontrollere kampene når det spilles så mange lange baller. Dette er en liga full av følelser, med supportere som påvirker spillerne og dommere som ikke har en konsekvent linje. Alt i alt er Premier League en annerledes test for ham. Og det var derfor han ville til England.» Guardiola gjorde et poeng av sine gamle backer etter 0-0-kampen mot United, ramset opp fire mann, sa at «alle er 33 år eller mer» og at han ikke kunne kreve at de jaget opp og ned i 90 minutter. Så én ting er sikkert; han skal ha inn nye backer når han denne sommeren skal ut på storhandel. Akkurat det kan man jo kanskje mene er litt trist, at det bare er å svi av et par milliarder til når det ikke fungerer. Men sånn er det nå blitt, i dagens treneryrke er det nesten like viktig å være god på overgangsmarkedet som på treningsfeltet. For øvrig beholder nok Pep Guardiola sin «verdens beste»-merkelapp en stund til. Det fortjener han. Selv de beste kan feile.
(Manchester City – Manchester United 0-0) – Jeg savner presset som var i Barcelona og Bayern München, sa Pep Guardiola for halvannen uke siden. Han savner nok først og fremst å vinne.