Adrian Pracon: - At han ser noe så grusomt i meg vil jeg ikke ta innover meg
I sin forklaring tidligere i rettssaken sa Anders Behring Breivik (33) hvorfor han sparte 21-åringen. - Det gir ikke noen mening at jeg ble spart, etter å ha sett så mange trygle og ikke bli det, sier Pracon. - Har forklaringene hans hjulpet, spør aktor Svein Holden. - Jeg har hatt hundrevis av teorier. Den var overraskende. Han sa han kunne kjenne igjen marxister. Han brukte eksempel med lederen av partiet Rødt. Han sa han syntes jeg så Høyre-orientert ut, og at han så seg selv i meg. Det at han ser noe så grusomt i meg, det vil jeg ikke ta innover meg, svarer Pracon. Breivik hvisker til forsvarer Odd Ivar Grøn mens Pracon snakker. Han sitter sammen med forsvarerne i alle pausene, og de diskuterer mye seg i mellom. Grøn sitter med en datamaskin foran seg, der alle saksdokumentene ligger. VG-DIREKTE: Følg utviklingen av rettsdag 25 i ord og bilder herKlart, tydelig og rolig forklarte den tidligere fylkessekretæren i Telemark om den drøye skrekktimen på Utøya etter at terroristen gikk i land fredag 22. juli i fjor. Da de første skuddene falt sto Pracon ved Kafébygget, og ble vitne til drapet på en ung jente utenfor. Pracon ser hele tiden mot statsadvokat Holden mens han forteller om kaoset som rådet da skuddene falt ved teltleiren, og alle løp mot skogen. 21-åringen stoppet ikke før han kom til Sydspissen. - Panikken og frykten gjorde at jeg gjorde en dårlig avgjørelse. Jeg hoppet ut med klær på, slagstøvler blant annet, sier 21-åringen.Han bestemte seg derfor for å snu etter cirka 50 meter. - Mens jeg snur er det flere som svømmer forbi og prøver å hjelpe meg. Jeg sier at jeg skal inn til land igjen. Det var vel rett før jeg går under vann igjen. Det kjennes ut som det var det det skulle være slutt, da jeg skulle dø. For meg var drukning den verste måten jeg kunne tenke meg å dø på, sier han. Men idet han gikk under vann traff han en stein, og fikk hodet over igjen. Idet han har vannet mellom hoften og kneet kommer Breivik ut av skogen. - Han går i en veldig bestemt gange og stiller seg langs vannkanten. Han sto på en stein, så han virket høyere enn han var. Han står og ser utover vannet før han begynner å rope «Jeg skal drepe dere alle». Og så så jeg et tegn til en følelse, for han ble rød og stemmen sprakk da han ropte «Dere skal dø», sier han. Da Pracon forteller dette lener Breivik seg straks fremover og noterer. Han rynker øyenbrynene og virker uenig i 21-åringens beskrivelse. Så retter han på mansjettene sine og lener seg tilbake.Etter Breivik sa dette på Utøya begynte han å skyte vilt rundt seg. - Jeg ble bare stående og observere. Han sto mellom meg og øya. Det var ikke så mye jeg kunne gjøre. Han virket å ha et veldig tunnelsyn mot dem i vannet, før han snur seg mot meg. Jeg roper «Nei! Ikke skyt!» Da legger han geværet til kinnet og sikter. Jeg klarte bare å tenke på hvordan familien min ville ta det, og jeg var sikker på å dø. Men idet Breivik skal trekke av, snur Breivik seg og forsvinner inn i skogen ved Skolestua. - Det var en enorm påkjenning og jeg kollapset like etter. Jeg måtte nærmest kjenne etter at jeg var i live, sier 21-åringen. Etter Pracons forklaring fikk Breivik mulighet til å komme med sine kommentarer til vitnemålet. Han valgte å kommentere nettopp dette. - Skal vi se, det var en påstand at jeg kom med utrop på Sydspissen. Det har jeg ikke verifisert i politiavhør fordi jeg ikke husker så godt fra det stedet, men når han sier det så husker jeg det. Det var verken emosjoner eller sinne, det at jeg ropte var taktiske uttalelser og et kalulert psykologisk angrep for å demoralisere de som svømte slik at de druknet, sier Breivik.-Etter en stund kom det en gruppe andre ungdommer. Det er tydelig at de løper for livet. Når de kommer er det flere som vil svømme, og det er flere som gjemmer seg bak busker. Det var da vi så helikopteret over oss. Vi tenkte at det kanskje var over. Jeg var først og fremst overlykkelig over at det var andre der. Så fikk plutselig personene rundt ham panikk igjen og noen sier: «Han kommer». Skuddene suser vilt rundt dem og det skrikes. - Jeg la meg rett ned og spilte død. Jeg var for sliten til å flykte. Jeg ser flere bli skutt. Blant annet en jente som ber om at Breivik ikke skal skyte henne, han skyter henne flere ganger på vei ut i vannet. Jeg så en gutt som bare veltet over ved en busk. Skuddene fortsatte intenst, før det ble helt stille. Jeg var sikker på at alle var døde. - Den jakka jeg hadde over meg gjorde at jeg kunne ha øynene litt åpne. Jeg ser støvlene til drapsmannen gå rundt meg. Jeg kjenner en ubehagelig varmende følelse på høyre side av ansiktet og hodet. Så kjentes det ut som hele hodet eksploderer. Det var da jeg ble forsøkt drept. Skuddet var ment for hodet, men gikk bak og traff skulderen, sier han.Idet han åpnet øynene igjen ser han massemorderen forsvinne i nn i skogen. - Det første jeg gjør er å undersøke om jeg lever. Hodet kjentes ut som det var blåst bort. Jeg ble veldig usikker på om jeg var i live, sier han. Rundt de som overlevde på Sydspissen lå det kropper overalt. Etter en stund kom tre tungt bevæpnede politimenn gjennom skogen, og redningen var et faktum. - Det var først da jeg skjønte omfanget av blodbadet. Det kom en hvit båt mot land, og rødt vann skylte mot skroget. Det er også først da jeg ser og tar innover meg de døde rundt oss, sier han. Han sliter fortsatt med skulderen, og det kommer fortsatt ut splinter. Noen metall- og beinbiter vil han ha i skulderen resten av livet.
Med vann til livet ba Adrian Pracon (21) for sitt liv. Breivik hevet våpenet og siktet, men ombestemte seg og forsvant.