Jonas har kommet ned fra fjellet
Helgens Ap-landsmøte er det viktigste landsmøtet i Støres liv. Enda viktigere enn da han ble valgt til leder i partiet. Det er nå han må bevise at han er en leder, en som har vilje til å stake ut kursen. Om han virkelig er skikket til å bli Norges neste statsminister. Det var ikke gitt at det skulle bli slik. Støre nærmet seg politikken gjennom rollen som byråkrat. Han tilbrakte mer enn ti år tett på makten, først som spesialrådgiver ved Statsministerens kontor. Etter hvert ble han Gro Harlem Brundtlands nærmeste rådgiver, både mens hun hun var statsminister, og da hun senere ble toppsjef i Verdens helseorganisasjon. Jeg fulgte Støre under EU-forhandlingene i Brussel i 1994. Selv om han var byråkrat, sto han nærmere statsministeren enn både statssekretærer og statsråder gjorde. – Hvor er Jonas, spurte Brundtland alltid når hun trengte noe. Støre var ung, kjekk og smart. Full av selvtillit. Han ble portrettert som en superstjerne. Kvinnelige journalister beskrev blikket og utseende hans på en måte en mannlig journalist ikke kunne gjort med en kvinne. Sandberg slår tilbake mot Sveriges statsminister: – Pinlig forsøk på å dekke over Etter hvert ble han utenriksminister. Kunnskapsrik og populær. Støre behersket verden – og Norge. Sett utenfra fremstår dette som de beste årene i Støres karriere. Det var åpenbart for alle at han trivdes som utenriksminister. Så, etter syv år i jobben, ble han nærmest beordret av daværende statsminister Jens Stoltenberg til å bli helseminister. Nest etter stillingen som statsminister er dette antagelig den den tøffeste posten i regjeringen. Støre skulle trenes til den krevende partilederjobben – og etter hvert jobben som statsminister. For ingen kan bli statsminister fra Arbeiderpartiet uten erfaring fra den hverdagslige og ofte tunge innenrikspolitikken. Dette ble en ny politisk virkelighet for Jonas Gahr Støre. Han kunne ikke lenger visjonært og suverent foredra om konfliktlinjene ute i verden, fortelle om sine møter med internasjonale ledere eller tenke store tanker om store spørsmål. Som helseminister havnet han midt i fastlåste interessekonflikter mellom ulike yrkesgrupper i helsesektoren. Han møtte organisasjoner og aktivister som mente han gjorde for lite for akkurat dem. Han måtte forholde seg til helsepolitikere i andre partier som kunne mye mer enn ham om feltet, og til politikere i eget parti som mente han ikke satset nok i deres hjemfylker eller på deres hjertesaker. Vil ha billigere bensin på bygda Det var da Støre ble grå i håret. Og litt lutere i ryggen. Han ble en hverdagspolitiker. Litt mer som de andre, litt mindre suveren. Det var denne Støre som ble valgt til ny Ap-leder i 2014. Han visste at han hadde mye å bevise, med sin vestkantbakgrunn og sin formue. Han hadde i unge år diskutert på franske eliteuniversiteter, ikke på Utøya. Han hadde ikke den tradisjonelle AUF-bakgrunnen, selve partiskolen som de fleste sentrale Ap-politikerne kommer fra. Jeg tror det gjorde ham mer usikker enn han ville at omgivelsene skulle merke – usikker på om han var en av dem. Når han sa så tydelig at partiet nå trengte tid til å finne veien videre etter valgnederlaget året i forveien, så mente han antagelig også at han trengte tid til å finne sin vei. Støre virket søkende i begynnelsen. Denne helgen ser vi at han har blitt trygg i rollen. Han peker ut en tydelig retning, og legger vekt på at Ap skal være gjenkjennelig som et arbeiderparti. Et parti som skal sikre arbeidernes rettigheter. Som skal sørge for at Norge bevarer et velordnet arbeidsliv, som skal kjempe mot sosial dumping og mot løsere bånd mellom arbeidere og bedrifter. Og han snakker om skatt. Ikke bare om høyresidens skattelettelser, men om Aps egne forslag om det Støre kaller moderate skatteskjerpelser. I en tid der mye av den politiske debatten handler om økte forskjeller, tror jeg dette kan være en valgkamp der velgerne aksepterer mulige skatteøkninger. Spørsmålet er om Støre klarer det svært få andre sosialdemokratier i Europa klarer – å vinne valg for en klassisk sosialdemokratisk politikk. Skal han klare det, må han snakke om mer enn økonomi og arbeidsliv. I sin tale til landsmøtet torsdag var han lite inne på asyl – og innvandringspolitikk. Da han oppsummerte debatten fredag ettermiddag, snakket han mer om det, og fastholdt partiets linje med en streng, rettferdig og human politikk på dette området. Det er bra. Ap har tidligere vist at det kan ta folks uro på alvor, og samtidig bevare en medmenneskelig og respektfull tilnærming. Det er krevende, med en folkevandring verden aldri har opplevd maken til. I Afrika vil det bli mer enn to milliarder mennesker innen 2050 – dobbelt så mange som i dag. Mange prøver allerede i dag å komme til Europa. Norge vil ikke være uberørt av dette. Flere offentlige utvalg har pekt på utfordringen ved å bevare vårt velferdssamfunn i møte med nykommere fra andre deler av verden. Her må sosialdemokratiet ha et svar. Hvis ikke, er det andre krefter som tar over hele debatten. Dette er en av Støres største utfordringer. Da han ble valgt til ny Ap-leder, fortalte han at han hadde bestemt seg for å si ja til oppgaven da han sto på toppen av et fjell og skuet utover. Høyt hevet over verden. I tåkeheimen, har noen vittige sjeler tilføyd. Nå har Jonas kommet ned fra fjellet.
Jonas Gahr Støre er i ferd med å bli den lederen Arbeiderpartiet har ventet på. Tydelig, skarp og visjonær. Vil det vare? FOLKETS HUS (VG) Jonas Gahr Støre er i ferd med å bli den lederen Arbeiderpartiet har ventet på. Tydelig, skarp og visjonær. Vil det vare?