Kommentar: La monarken abdisere – sett ham fri!
Det japanske keiserdømmet er verdens eldste sammenhengende monarki, og Akihito er verdens eneste gjenværende keiser. Inntil USA tvang ham i kne i 1945, var keiseren av Japan en himmelsk, ufeilbarlig skikkelse. Da Akihito i 1989 tok over tronen etter sin far, «halvguden» Shōwa (Hirohito), var det guddommelige i stillingsbeskrivelsen noe av det første han gikk i rette med. Deretter avviklet han alle fryktgenererte uttrykk for keiserlig autoritet; at hans undersåtter ikke måtte møte keiserens blikk, eller – Gud forby – fysisk røre ved hans ukrenkelige legeme. Les også: Japan markerte nederlaget etter annen verdenskrig Den rigide orden som siden år 660 f. Kr. har fulgt solgudinnen Amaterasus etterkommer som mikado ble avløst med en løsere skikk og bruk tilpasset et moderne konstitusjonelt monarki. Nå ønsker keiser Akihito en siste reform: I en sjelden fjernsynstale denne uken – han har holdt bare en tidligere i sin rojale karriere, etter tsunamien, jordskjelvet og atomkraftulykken ved Fukushima i 2011 – varslet den hjertesyke, kreftopererte 82-åringen at han ønsker å abdisere. Sett denne?: Keiseren innlagt på sykehus Selvfølgelig sa han ikke det, ikke ordrett at han vil gå av. Men den uttrykte bekymringen for at «det kan bli vanskelig [for meg] å utføre mine plikter i fremtiden» er japansk hint-hint-say-no-more keiser-lingo for at «nå må yngre krefter ta over bruket her». Problemet er at grunnloven ikke har forutsett noe så uhørt som en «kexit», en keiserlig exit, og mangler helt juridiske, formelle og politiske prosedyrer for den slags. Akihitos TV-tale blir derfor tolket, først og fremst, som en bønn til statsminister Shinzo Abe om å skrive inn en abdikasjonspassus i de kommende grunnlovsendringene som Japans regjering forbereder. Abes problemet er imidlertid at han, i likhet med konservative regjeringssjefer verden over, er under press fra nokså ytterliggående høyrepopulister i egne rekker. Dette er nasjonalistiske krefter som ikke ønsker grunnlovsreformer, aller minst endringer av monarkiet. For dem er Krysantemumtronen stadig hellig, og keiseren må sitte til sin død – da hans eldste sønn, eller nærmeste mannlige etterkommer, plikter å ta over. Grunnloven anerkjenner fortsatt ikke kvinnelig arverekkefølge. Les også: Avviser kvinnelig tronfølger Debatten om kongelig pensjonsalder ble reist allerede for fem år siden av keiserens nest eldste sønn, prins Akishino. Japanske nasjonalister har gjort det til en kampsak å motsette seg dette. De mener plikten som tilligger kongsgjerningen er livsvarig, og at fravikelse fra dette absolutte prinsippet vil destabilisere monarkiet. Keiser Akihito har langt på vei lykkes med å reformere det eldgamle keiserhoffet, og han har bevisst brukt sin rolle til å lege sårene etter krigen. Transformasjonen av Japan til høyteknologisk samfunn har i stor grad også funnet sted på hans vakt. Så han er sliten nå. Akihitos arbeidsdag er til ende. Gi keiseren hva keiserens er. La ham få kvelden fri.
I løpet av sine tre tiår på Krysantemumtronen har keiser Akihito (82) tatt et oppgjør med japansk nasjonalisme, inklusive sin egen opphøyde rolle. Samtidig er det nasjonalistene som holder ham på tronen.