Russerne må frykte oss
Donald Trump varslet denne uken at han ville gå fra den såkalte INF-avtalen, nedrustningsavtalen som forbyr mellomdistanseraketter - atomvåpen med begrenset rekkevidde. Det er en historisk avtale, inngått av daværende Sovjetunionens leder Mikhail Gorbatsjov og USAs daværende president Ronald Reagan i 1987. Verden fryktet atomkrig. De to verdenslederne møttes i Reykjavik og ble enige om de første viktige skrittene for en avtale som gjorde verden litt tryggere. De forpliktet seg til å ruste ned, ikke opp. Og de endte med å fjerne de fleste rakettene som var rettet inn mot Europa. Faren for en utslettende atomkrig i vår verdensdel ble mindre. Vi kunne sove litt bedre om natten.Jeg traff Natos generalsekretær Jens Stoltenberg i Brussel denne uken. Han er overrasket over at det ikke får mer oppmerksomhet at en av de viktigste nedrustningsavtalene er i ferd med å ryke. INF-avtalen er i fare, først og fremst fordi Russland gjennom mange år har gitt blaffen i den. Russerne utvikler raketter som kan nå Norge og resten av Europa, og som de kan sette atomstridshoder på. Atomvåpen med en slik rekkevidde er forbudt gjennom INF-avtalen. Russernes opprustning svekker balansen mellom NATO-landene og Russland. Begge parter har fortsatt mange store atomraketter som rekker langt, såkalte interkontinentale raketter. Men russerne vet at det sitter langt inne å svare med store og langtrekkende våpen, dersom Russland skulle bruke noen av sine mindre raketter mot et land i Europa. Et slikt svar ville betydd en altutslettende krig. NATO-siden må ha våpen med samme styrke og rekkevidde som Russland. Ellers får russerne et overtak.Bakteppet for INF-avtalen fra 1987 var at daværende Sovjetunionen hadde utplassert en ny type såkalte mellomdistanseraketter, kalt SS20. Disse kunne nå frem til europeiske land i løpet av 10 minutter. Det ville knapt være tid til å oppklare misforståelser eller rydde opp i menneskelige feil. Risikoen for en atomkrig rykket brått nærmere. NATO svarte Sovjetunionen med det såkalte “dobbeltvedtaket”, som innebar å utplassere nær 600 amerikanske mellomdistanseraketter i Europa dersom Sovjetunionen ikke fjernet sine. Dobbeltvedtaket var omstridt. Jeg var blant de mange som demonstrerte i gatene mot NATOs vedtak. Vi fryktet amerikanernes opprustning i Europa. For egen del ser jeg i ettertid at jeg tok feil. Da som nå var fredsbevegelsen mest kritisk til USA, vår nærmeste allierte - og langt mindre opptatt av hva russerne gjorde. For meg er det i dag åpenbart at vi må svare når Russland ruster opp. Freden hviler på en skjør balanse, der begge parter må vite at de risikerer alt for mye dersom de angriper motparten.I virkeligheten er vi i en ny kald krig. Men vi snakker mindre om det. Bekymrer oss mindre enn vi gjorde forrige gang. Det kan være fordi krig på norsk jord er fjernere i tid. Den gangen hadde de fleste familier medlemmer som hadde opplevd andre verdenskrig. I dag er det få igjen som deltok i krigen den gangen. Det kan også være fordi det er vanskeligere å få oversikt. Informasjonsstrømmen er uendelig, ekte og falske nyheter kommer om hverandre. Ulike aktører pumper ut sin propaganda, med ønske om å forvirre oss. Krig er også annerledes enn før. Det handler ikke lenger bare om et militært angrep, om soldater og bomber på fremmed jord. Russerne blander seg inn i andre lands valgkamper. Det er trollfabrikker på russisk jord, som pumper ut falske nyheter og destabiliserer vestlige demokratier. Mange udemokratiske ledere har interesse av å destabilisere vestlige demokratier. Dette kan også ses på som en form for krigføring.Denne uken truet USAs president Donald Trump med å trekke USA ut av INF-avtalen. Det er selvsagt uheldig. Men Trump er ikke den eneste som har vært opptatt av russernes avtalebrudd. Hans forgjenger Barack Obama var også det. Under siste NATO-toppmøte var dette et sentralt tema. Stoltenberg selv har vært ute og sagt at russerne bryter avtalen. Utfordringen for et land som Norge, som deler grense med Russland, er å finne den riktige balansen mellom dialog og avskrekking. Her har norske politikere vært gode, også under den kalde krigen, selv i tider der forholdet mellom øst og vest var iskaldt. Vi må forholde oss til Russland som naboer. Men de må vite at vi reagerer dersom de ikke oppfører seg som de skal. Debatten om et internasjonalt forbud mot atomvåpen blir latterlig i denne sammenheng. Tror virkelig tilhengere av dette at Russland vil avskaffe sine atomvåpen dersom det blir et forbud? Kina? Nord-Korea?De samme som er opptatt av et slikt forbud, har snakket lite om russernes brudd på de avtalene som allerede finnes. Som under den kalde krigen. Og de synes ikke å se behovet for å avskrekke en fiende som har angrepet sine naboer med militærmakt, og som ikke nøler med å bruke sine egne atomvåpen til å skremme verden rundt seg. Målet må være å sørge for at dagens avtaler etterleves, og å fremforhandle nye gode forpliktende avtaler. Men forhandlingssporet kan ikke være det eneste. Når tilliten mellom partene svikter, må våre ledere sørge for at de har våpnene som trengs for å skremme våre motstandere. Formålet med et sterkt forsvar er å unngå krig. Effektive våpen og godt trente soldater er godt fredsarbeid. Fredsbevegelsen bør derfor være for et sterkt forsvar. Vi har sett gjennom historien hvordan det kan gå med land som ikke er forberedt på krig. De får ikke fred. Hør podcasten: Jens Stoltenberg om krigens pris, trusselen fra Russland, atomvåpen og nedrustning, om 22.juli og sorg - og om Gud | VG - Skartveit on acast
Russiske atomraketter kan nå Norge og Europa uten forvarsel - akkurat som under den kalde krigen. Det er på tide å innse alvoret.