Woody Allen (80): – Jeg føler meg ungdommelig!
– Jeg føler meg ungdommelig; jeg kan ikke fatte at jeg er 80, jeg synes faktisk det er helt utrolig! Sier filmverdens største nevrotiker, komiker og romantiker; med smått og stort er han nå over 50 filmer. «Cafe Society» er en nostalgisk tilbakevending til Hollywood på 30-tallet, da glamourfaktoren var himmelhøy, menneskeutnyttelsen grenseløs og romantikken et varemerke.Det dreier seg om en slags avansert trekanthistorie som spenner over noen år, der Kristen Stewart er senterpunket som den uskyldige småbypiken som går fra å være sekretær til elskerinne for den eldre talentmogulen (Steve Carell) til kjæreste til mogulens nevø, spilt av Jesse Eisenberg. Det hele pendler mellom Hollywood og New York. Les om Cannes-festivalens mest minnerike kjoler her! Om årets film ikke viser tegn på svekkelse av regissøren, medgir han selv at, jo, alderen kan nok merkes. Litt. Her og der. Helt lett er det, for eksempel ikke, å høre spørsmålene på pressekonferansen: – Her sitter jeg med høreapparat. Over høreapparatet har jeg dette headsettet. Og likevel kan jeg ikke høre spørsmålet! Men ellers forsøker han både å spise sunt og trene litt:– Det kommer selvfølgelig til å skje en morgen, at jeg våkner opp og har hatt slag og kanskje havner i rullestol. Så kan folk peke på meg og si: «Se, der er mannen, som en gang var Woody Allen». Men inntil det skjer, skal jeg fortsette å lage mine filmer – i alle fall så lenge folk er dumme nok til å betale for å se dem! Og det kan vare en stund, ennå: Min far ble over 100, min mor nesten 100. Så kanskje genene også er på min side. Men slik vet man jo aldri. Allen spiller ikke selv i «Cafe Society». Men han er med, likevel, som filmens fortellerstemme: – Denne filmen ville jeg lage med oppbygging som en roman, en familiesaga over tid og med mange impliserte og ulike hendelser. I sånne filmer er det jo forfatterens stemme som avgjør det hele. Og jeg var jo forfatteren. Derfor.Forfatteren innrømmer glatt at for mange år siden ville han selv spilt rollen, som nå er overlatt Jesse Eisenberg. Det var en stor fordel for filmen, mener forfatteren: – Jeg er komiker, mitt spill ville vært endimensjonalt. Jesse er skuespiller, og derfor i stand til å gi rollen mye mer innhold, mer dybde og mange flere fasetter. – En av replikkene i filmen sier «livet er en komedie, skrevet av en sadistisk komedieforfatter»? – Ja, er det ikke slik, da? Her er en film som forsøker å underholde med en historie om utroskap, svik, gangstere, utnyttelse, romantiske drømmere. Slikt blir det godt farsemateriale av; vi bli underholdt. Men samtidig er det jo ytterst triste undertoner, her. Det vi lar oss underholde av, skaper også mange tragedier, skuffelser og sår for dem som rammes. Så det jeg forsøker, er å anlegge et komisk perspektiv over dypt alvorlige tragedier og ren ondskap. Woody Allen åpner altså festivalen i kveld; det er faktisk tredje gang han gjør det. Men han stiller utenfor konkurranse – som alltid: – Grunnen er enkel: Jeg tror ikke på å konkurrere i kunstneriske grener. Konkurranse er storartet når vi snakker om sport. Men å vurdere kunst tror jeg simpelthen ikke på, sier Woody Allen.
Woody Allen er 80, tynnere og mer krumbøyd enn tidligere. Men hans årvisse film, «Cafe Society» er mer enn stor nok til å åpne årets filmfestival i Cannes.