Når politiske intensjoner møter realitetene
Det var torsdag i forrige uke at Statkraft slapp bomben som har hisset opp det fornybare miljøet på Løvebakken. Vindkraftprosjektene i Midt-Norge skulle etter planen produsere 3,25 TWh årlig, noe som tilsvarer strømforbruket i Oslo om lag tre måneder. På tross av de gode intensjoner med elsertifikater var likevel ikke prosjektene lønnsomme, fortalte konserndirektør Christian Rynning-Tønnesen pressen. I det hele tatt spøker det for alle vindkraftprosjekter selskapet har i Norge. Les også: Politisk strømsjokk på regningen dinElsertifikater er på ingen måte enkel materie å forstå. Elsertifikater skulle sørge for utbygging av fornybar energi, for eksempel vindkraft. Sertifikatene er et verdipapir som etter planen skal sikre at den som tar investeringen i en vindmøllepark skal få akseptabel avkastning. Alle som investerer i strømproduksjon og får anlegget godkjent innenfor ordningen, får utstedt et sertifikat pr 1000 kWh produsert. Disse sertifikatene er i utgangspunktet verdiløse, men får en verdi ved omsetning av all kraft. Selskapene som leverer kraft til forbrukerne er nemlig forpliktet til å kjøpe sertifikater for en viss prosentandel av sin totale leveranse. Andelen er gitt i loven. Kostnaden lempes i sin tur over på forbruker. Prisen på elsertifikater varierer med kraftprisen i engrosmarkedet, mengden ny kraft som kommer inn i markedet, det vil si variasjoner i nedbør og vind over år og forbruket. Det er derfor betydelig risiko knyttet til verdiutviklingen for produsentene. I tillegg til elsertifikater har politikerne også bidratt med å forbedre avskrivningsreglene for vindkraftutbygging. Og da Regjeringen for under et halvt år siden styrket egenkapitalen til Statkraft med 10 milliarder kroner, var man nok trygge på at det ville bli vindmøller i Midt-Norge. Det var antagelig Statkraft også. Økt egenkapital sikrer forutsigbarhet og mulighet til videre vekst innen fornybar energi, sa selskapet styreleder Olav Fjell da til Dagens Næringsliv.Det som gjør beslutningen til Statkraft enda vanskeligere å skjønne, er koblingen til Sverige. Vi har nemlig et felles elsertifikatmarked med vår østlige nabo. Ved utgangen av årets 1. kvartal var det ifølge Teknisk Ukeblad bygget 5 ganger så mye elsertifikatkraft i Sverige som det er gjort i Norge. Men siden regningen fordeles likt, betyr det at vi betaler en strømskatt for at de skal bygge vindkraft i Sverige. Statkraft begrunner sin styrebeslutning med lave kraftpriser i Norden. Dessuten hevder selskapet at kraftoverskuddet vokser og etterspørselen er moderat, noe som reduserer den antatte prisen på sikt. Les på E24: Forlanger statkraft beregningene på bordet Men hvordan klarer svenskene å bygge ut kraft lønnsomt? Da pekes det på skatt. Selv om vindforholdene er dårligere, gjør ulike skattevilkår det likevel lønnsomt påstår Statkraft. Det kan sikkert finnes andre grunner også, utbyggingskostnader og avkastningskrav er muligens nøkkelord. Vindparkene med tilhørende kraftlinjer ville i en anleggsperiode tilført svært mange arbeidsplasser til regionen. Også en god del permanente arbeidsplasser. Det er antagelig en side av problemstillingen flere politikere vil gripe fatt i all den tid Norge synes å gå inn i tiltagende økonomisk uvær med stigende ledighet.Som et heleid statlig selskap er det mulig beslutningen ikke er endelig. Han var både skuffet og overrasket, Olje- og energiminister Tord Lien da beskjeden fra Statkraft kom. Næringsminister Monica Mæland var like overrasket. Hun sier på departementets nettsider at den løpende kontakten med selskapet ikke har gitt annen informasjon enn at prosjektene er i rute. Derfor ba hun også om en redegjørelse fra styret om beslutningen og hvilke vurderinger det hadde gjort i saken. Det skinner gjennom at departementet er i stuss om den ekstra kapitalen. I og med at vindkraftprosjektene i Fosen og Snillfjord var sentrale i selskapets strategi frem mot 2018, var de samtidig en viktig grunn for at selskapet trengte og fikk mer kapital. Saken er derfor neppe avsluttet. Men når de gode politiske intensjoner møter realitetene i markedet og prisene som er oppnåelige, bør markedet vinne. At det norske folk først skal betale strømskatt for å finansiere elsertifikater for så å finansiere utbygging av ulønnsom kraft via skatteseddelen, er neppe klok politikk. For å få vindkraften lønnsom, må vi finne markeder der prisene er høyere. Det betyr å bygge flere kabler til utlandet. Eller så må vi i ekspressfart bytte våre fossilbiler med elbil. Tesla til alle mann.
Politikerne er overrasket og til dels sinte over at Statkraft stoppet utbygging av vindkraft i Trøndelag. Det er til å forstå. Det politiske miljøet hadde tross alt gitt kraftprodusentene en mulighet til å fornybarskattlegge kundene og fylt opp Statkraft med 10 milliarder kroner.