Slår alarm om antidepressiva
Det skriver en professor og en førsteamanuensis i en knusende artikkel i siste nummer av Tidsskrift for den norske legeforening. De mener overforbruket kan gjøre vondt verre for mange. - Vi er ganske sikre på at noen pasienter har godt utbytte av preparatene. Samtidig er det noen som ikke får noen effekt og som ikke bør ha dem, og en god porsjon som får alvorlige bivirkninger og føler seg enda verre, sier Arne E. Vaaler, overlege på Østmarka psykiatriske avdeling ved St. Olavs hospital og førsteamanuensis ved NTNU til VG. Han har skrevet artikkelen sammen med professor Ole Bernt Fasmer og de to konkluderer med at den kliniske praksisen bør endres.Ifølge tall fra Reseptregisteret, brukte 303.715 personer antidepressiva i Norge i 2011. Siden 2005 har totalforbruket økt fra 82 til 97 millioner doser årlig. - Totalt sett så er effekten av disse preparatene mye dårligere enn vi liker å tro - noen vil bli sykere mens andre vil bli litt bedre, og den ene gruppen slår effekten ut av den andre, mener Vaaler.Forfattererne mener legemiddelindustrien må ta mye av skylden for overforbruket. - Hvorfor får de medisinene, er norske leger slepphendte? - Jeg tror ikke det. Vi mener at mye av informasjonen til norske leger kommer fra industrien, den har vært premissleverandør for informasjon, mener Vaaler. - Det er vanskelig å lese store studier ordentlig, det er ofte komplisert statistikk. Men vi ser at det er industrien som finansierer studier, siden det er så dyrt, og hvis studiene viser seg ikke å ha et positivt utfall til fordel for preparatet, så vil industrien velge ikke å publisere, mener Vaaler. Han mener leger dermed vil få mye informasjon om de positive sidene ved å bruke medikamentene, men lite om de negative.Førstamanuensisen mener mange også får antidepressiva over en for lang periode og mener det kan gjøre at pasientene føler seg enda verre på sikt. - Etter tre måneder får man en toleranseutvikling, en slags avhengighet, som du først legger merke til når du slutter å bruke det. Du kan få angst, uro og mareritt og mange pasienter tolker det som tilbakefall, slik at de begynner å bruke medisinene igjen, sier han. Han mener mange studier ofte kun viser korttidseffektene av antidepressiva, slik at man vet lite om langtidseffektene. - Det første er at man skal snakke med pasientene og se om de bør ha medisinen i det hele tatt. Det finnes mange andre terapiformer som kan være aktuelle, sier Vaaler. Han mener også andre medisiner kan være aktuelle. Dersom legene velger å skrive ut antidepressiva mener han de bør tenke nøye gjennom hvor lenge pasientene skal bruke det, og så følge pasientene nøye opp.Steinar Madsen i Statens Legemiddelverk, understreker at de har tilgang til all dokumentasjon, ikke bare de publiserte studiene, når de vurderer om et legemiddel skal godkjennes eller ikke. - Som de påpeker i denne artikkelen, hvis en lege bare leser den dokumentasjonen som er publisert i vitenskapelige tidsskrifter, vil legen kunne få et bilde som er mer positivt av disse legemidlene enn det kanskje er grunnlag for. det er en overpublisering av positive resultater og en tilsvarende underpublisering av negative resultater, sier Madsen. - Det, sammen med nokså intens markedsføring kan ha hatt betydning for at bruke av disse legemidlene økte veldig raskt fra 1990-tallet og frem til i dag. Det gjorde at legene kanskje fikk et litt vel positivt inntrykk av disse legemidlene vil kunne ha betydning for hvor mange pasienter de skriver det ut til, sier Madsen. Han mener det viktigste er at pasientene følges nøye opp etter at de har fått en resept på antidepressiva. - En del pasienter vil ha god effekt, mens andre har en liten effekt og noen har bare bivirkninger og ingen effekter på tilstanden, sier han. - Den mest diskuterte bivirkningen som har vært diskutert, er faren for at det kan utløse selvmordstanker og selvmordshandlinger.- Legemiddelindustrien kan ikke lage et løp for seg selv som er på kanten med de standardene internasjonale myndigheter setter. Alle studier gjennomgår en etisk og vitenskapelig vurdering og godkjenning av myndighetene, og det vil jo være underlig om de tillater studier som er uetiske overfor pasientene, kontrer Karita Bekkemellem, administrerende direktør i interesseorganisasjonen Legemiddelindustrien. Hun er uenig i flere av påstandene i artikkelen. - Artikkelforfatterne mener legemiddelindustrien «gjemmer bort» de negative studiene? - Da må de gå inn og se på hva slags krav myndighetene stiller. Produkter går gjennom mange studier og godkjenning hos myndigheter før de i det hele tatt får lov til å prøves ut i forskjellige faser på mennesker, sier hun, og avviser at de kan gjemme bort resultater eller bivirkninger. - Tvert i mot så har vi pålagte og strenge systemer for å rapportere dette inn til myndighetene, sier hun, og mener flere millioner har fått bedre liv på grunn av disse legemidlene. - Har intens markedsføring noe av skylden for at det skrives ut så mye? - Dersom Madsen mener det så må de legge frem dokumentasjon på det. Det er alvorlig om dette kastes ut uten dokumentasjon, sier Bekkemellem og understreker at markedsføringsbestemmelsene i Norge er svært strenge. - Jeg har full tiltro til at legene kan ta selvstendige valg til pasientens beste. Det blir for enkelt hvis de som faktisk gir pasientene legemidlene frasier seg alt ansvar og skyver industrien foran seg. Marit Hermansen i Norsk forening for allmennmedisin mener det er viktig å få flere uavhengige studier. - Skriver legene ut for mye antidepressiva? - Det er leger som forskriver, så det kan man ikke argumentere seg vekk fra. Men det viktige er at vi får fokus på det forskningsmaterialet som finnes, at legene får tilgang til evidens og forskning som ikke er avhengig av legemiddelfirmaene, sier hun til VG. - Store deler av dette forskrives i allmennpraksis, men lite studier er utført der. Når mange av studiene er legemiddelfinansierte og vi vet at mye av det som publiseres er positive studier, så må vi jobbe for å få flere uavhengige studier.
For mange nordmenn får antidepressive legemidler, og flere bruker dem for lenge.