Frykten ved atomreaktoren
Bushehr er et strengt avstengt militært område og en forbudt sone for utlendinger. I mars for ti år siden ble likevel fotograf Helge Mikalsen og jeg sluppet inn porten, sammen med en gruppe journalister. Vi befant oss da i Teheran, men fikk på kort varsel vite at vi kunne få besøke det omstridte atomanlegget ved Persiabukta. Det var bare å møte på flyplassen tidlig neste morgen. Det iranske regime hadde tilsynelatende et behov for å vise åpenhet denne spente våren 2003, da USA invaderte nabolandet Irak. USA sto med en slagkraftig militærstyrke i regionen, det var før de hadde kjørt seg fast i Irak og president George W. Bush hadde stemplet Iran som en del av «Ondskapens akse». Den amerikanske regjeringen var dypt skeptiske til Irans atomplaner i Bushehr.Det var for å demonstrere det motsatte vi ble invitert på besøk. Men åpenheten hadde, ikke uventet, sine grenser. Det var strenge restriksjoner på fotografering og vi fikk ikke ta med kamera inn i reaktorbygningen. Sikkerheten var ekstremt høy, noe som ble forklart med at anlegget hadde blitt angrepet av irakiske krigsfly i løpet av den åtte år lange Irak-Iran krigen på 1980-tallet. Noen år tidligere hadde for øvrig Israel bombet en irakisk atomreaktor.Det skjedde ikke, men USA protesterte på denne tiden kraftig på Russlands rolle i å bygge atomkraftverket i Bushehr. Hvorfor skulle et land så rikt på olje og gass trenge kjernekraft? Jeg stilte det samme spørsmålet til en av lederne i den iranske atomenergiorganisasjonen i Bushehr, som henviste til det raskt økende energiforbruket i den islamske republikken.Bushehr-anlegget ble påbegynt i sjahens tid, før revolusjonen som brakte ayatolla Khomeini til makten. Hele prosjektet ble avviklet i noen år, da den øverste ledere skal ha ment at reaktoren egnet seg bedre som kornsilo, før det nye regime startet sitt eget omstridte atomprogram.Bushehr er det eneste kjernefysiske kraftanlegg i Iran og det ble koblet til strømnettet høsten 2011. Men i følge en fersk rapport fra to tankesmier i Washington DC står Bushehr kun for to prosent av Irans energibehov. Iran har betalt en høy pris for sitt atomprogram.
Det første som møtte oss ved kjernekraftverket i Bushehr var antiluftskytsstillinger og soldater som øvet.