Sterkt om å eldes. Bokanmeldelse: Kjartan Brügger Bjånesøy: «Kjære pappa»
«Som så mange eldre har erfart før oss, føler man seg sjelden så gammel som tallet tilsier», sa Kong Harald i 2017, året da han og Dronning Sonja fylte 80 år. Det er en innsikt mange trolig kan kjenne seg igjen i, for selv om kroppen eldes, håret blir gråere, rynkene dypere, medisinene flere, forblir de fleste nokså uforandret på innsiden. Å bli eldre, og gud forby, gammel, er for mange derfor forbundet med blandede følelser og frykt. Husker du «Populærvitenskap fra Vittula»? Sjekk ut forfatterens super-comeback! Stadig kan man høre folk si at de er mer redd for alderdommen enn for døden.I «Kjære pappa» skriver Kjartan Brügger Bjånesøy at «når det gjeld vår tids angst for alderdom, ligg eg godt framme i løypa». I likhet med utflyttede vestlendinger flest, er barndomshjemmet i Austevoll i Hordaland fremdeles «heime» for den snart femti år gamle forfatteren bosatt i Oslo. Lest? Forlagsbransjens største bløff? Hver sommer bærer det i bil over fjellet med kona Solveig Kloppen og barna for å tilbringe ferien med far og mor på øya ytterst i havgapet. Men denne sommeren rammes faren av slag. Fra én dag til den neste blir den en gang så sterke sjømannen, far til tre og bestefar til flere, avhengig av hjelp fra andre. Les intervju Solveig Kloppen: – En helvetes jobb å sørge Hva gjør det med oss å se våre foreldre bli gamle? spør Bjånesøy, og i forlengelsen av dette: Er det smertefullt også fordi det da snart er vår tur? Boken er full av allmennmenneskelige innsikter knyttet til spørsmål om identitet, foreldreskap og tilhørighet: «Livet mitt er ein konsekvens av eigne val, starten på far min sitt var det ikkje. Det var aldri spørsmål om kva veg dei skulle gå, for den gjekk til havs.» Fått med deg? «Bølgen»-forfatteren skrev bok, tjente minst én million på én dag Det er en historie om generasjonsforskjeller, årene som var og livet her og nå, om å forsøke å lære mer om sine foreldre før det er for sent, finne sin plass som sønn og pårørende når rollene er i ferd med å snus.På sin beskjedne måte klarer boken å si noe grunnleggende om livets gang, tiden som går og skiftende livsfaser. Boken er en hyllest til vanlige mennesker og hverdagene, eller som forfatteren så treffende bemerker: «Det er sjeldan eg har gått med ein intens lengt vekk frå dette småbarnslivet. Eg har ikkje kjent på eit knausgårdsk raseri som småbarnsfar eller følt meg som ein attenhundretalsmann og forbanna det feminiserte mannsidealet.» Selv om «Kjære pappa» er kategorisert som sakprosa, er den litterært sett på høyde med mye norsk skjønnlitteratur. Og i motsetning til en del såkalt virkelighetslitteratur utgitt som romaner, fikk jeg under lesingen aldri følelsen av at noen har grunn til å føle seg utlevert. Språklig er det noe påtagelig vestlandsk over fortellerstemmen, som utvungent veksler mellom humor og alvor. «Kjære pappa» er en sympatisk bok som på utmerket vis fungerer som en påminnelse om hva som faktisk er verdt å ta vare på i livet, før det er for sent. Anmeldt av: Gabriel Michael Vosgraff Moro Les alt om bøker her!
I «Kjære pappa» skriver Kjartan Brügger Bjånesøy klokt om hva det gjør med oss å se våre egne foreldre bli gamle og skrøpelige.