Vi politikere må lytte til dem vi er til for
INA LIBAK, leder i AUF Når elevene er ute i gatene og streiker for klimaet, så er det fordi de som skal eie framtida mener det er alvor nå. Klimaproblemet er ikke noe fjernt, det truer allerede for mange. Voksende ulikhet er ikke statistikk. Det er gutten med drømmen om å gå i fotsporene til Ronaldo, men som på vei hjem fra trening gruer seg til å se fortvilelsen i øynene til mor og far når kontingenten fortsatt ligger i bunken med ubetalte regninger. Det er å være ung og stå på utsiden og se inn i et boligmarked som er overtatt av boligspekulanter, mens du må legge av penger i 15 år, og selv da er du langt unna et lån. Folkestyrets oppgave er å se de store utfordringene i vår tid, og skape politikk for tiden vi lever i. Da må vi politikere lytte til dem vi er til for. Vi må forstå hvordan tilværelsen arter seg for dem som trenger det mest: De sårbare på bunnen av alle rangstigene samfunnet forlanger at vi skal klatre i. Vi må tilrettelegge for at alle, med hver sine ulike forutsetninger, skal ha muligheter til å skape seg et godt liv. Vi må løfte blikket, drømme om nye løsninger, og lage en plan for hvordan vi skal skape en bedre fremtid. Vi har en ungdomsgenerasjon som holder på å miste håpet. 1 av 3 unge er bekymret for fremtiden. Altfor mange velgere i Norge og andre land har mistet troen på politikerne sine. Vår oppgave er å gi dem fremtidstroen tilbake. Det er to hovedretninger i politikken i dag: Høyresiden som legger vekt på at konkurranse i markedene og enkeltmennesker imellom vil gi de beste løsningene på de fleste problemene. Og sosialdemokratiet som legger vekt på at markeders rolle må suppleres med en sterk stat og solidariske løsninger, basert på felles ansvar og samarbeidsløsninger som gir muligheter til mestring for alle. Internasjonalt ser vi de samme trendene. Kampen står mellom mer tilrettelegging for et globalisert næringsliv og markedsvekst, eller mer satsing på solidariske fellesløsninger. Løsninger til beste for folk flest som jobber frem hoveddelen av de enorme verdiene privilegerte enkeltpersoner kan tilegne seg gjennom investering og spekulasjon. Det viktigste på vår vei mot fornybarsamfunnet er menneskene som skal leve der og være med på omstillingene. Vårt mål er å løse klimakrisen samtidig som vi bevarer og skaper arbeidsplasser. Da må løsningene utvikles sammen med fagbevegelsen. Der Høyresiden vil vente og håpe at markedet ordner opp, må vi sosialdemokrater ta ansvar og vise vei. Industrisamfunnet i Norge ble bygget i tett samarbeid mellom en sosialdemokratisk stat, fagbevegelsen og industrielle investorer. Slik var det også da oljeeventyret ble etablert. Staten tok sterkt medansvar og eierskap, rammebetingelser ble lagt til rette for at alle ansatte og folk flest skulle få sin del av verdiskapningen. Vi satset på nasjonalt eierskap, tydeligere reguleringer av markedet og fordeling av verdiskapningen til alle gjennom oljefondet. Dette er sosialdemokratisk arbeidsmåte, og den må vi benytte for å få gjennomført et grønt skifte som kommer alle til gode. Slik vi omstilte vår skipsfart og våre verft til oljeindustri, må vi omstille den enorme kompetansen og innovasjonskraften vi har i oljenæringa til grønn bærekraftig industri. Vi har gjort det før, og må gjøre det igjen. Gjennom aktivt statlig eierskap må vi ta initiativ til utvikling av ny næring vi kan være stolte av. Virksomheter eid av det offentlige, samvirke eller stiftelser sikrer god fordeling av verdiene som skapes. Mulighetene er enorme. Norge kan bli verdensledende på havvind og karbonfangst og lagring. Vi kan bygge nye arbeidsplasser innenfor trebasert industri, havbruk, mineralnæring og sirkulærøkonomi. Men vi må satse nå, mens vi ennå har tid og økonomisk rom. Vi må lage et nytt skattesystem som ikke bidrar til at Norges utslipp går oppover i en tid hvor andre kutter. Vi må si nei til skattefordeler til en næring som ser solnedgangen og ja til de uendelige mulighetene som ligger i morgendagen. Samtidig må vi vise hvordan vi skal bruke politikk til å få ned forskjellene mellom folk. Høyresiden har ikke utjevning av forskjeller som et uttalt mål, det vil alltid være det mest grunnleggende for sosialdemokratiet. Det er urettferdig at de ti prosentene med høyest lønn i Norge har hatt reallønnsvekst på 15 prosent de siste ti årene, mens de ti prosentene med lavest lønn ikke hatt reallønnsvekst. De som tar noen av de tyngste løftene for samfunnet vårt, får ikke som fortjent når lønna kommer. Noen tjener på forskjeller, men de aller fleste taper. Derfor må vi gjøre noe. Pensjon fra første krone vil gi folk som tar viktige løft i arbeidslivet fortjent pensjon. Gratis skolemat vil gjøre at alle får spise sunn og god mat på skolen, og jevner ut uforskyldte forskjeller mellom barn. Vi må tørre å stramme til i toppen, for eksempel ved å innføre skatt på arv. Det er ikke rettferdig at alle som jobber betaler en stor del av inntekten sin i skatt, mens de som arver store formuer ikke skatter en krone. Vi må skattlegge bolighaier hardere, og gi alle unge mulighet til å kjøpe egen bolig. Lite tyder på at markeder og privat initiativ alene kan løse de problemene med bærekraft, fordeling og utenforskap som verden står overfor i dag. Vi trenger regulerte markeder, statlig tilrettelegging og nasjonalt og lokalt partssamarbeid mellom Stat, næringsliv og fagbevegelse. Det er det fundamentet som har brakt Norge fra fattigdom i førkrigstiden, til pallplass på internasjonale rangeringer for utviklingsnivå. Vi, som samfunn, står overfor flere store utfordringer. Hverken jeg eller Arbeiderpartiet sitter med alle løsninger i dag. Heller ikke i morgen. Likevel er jeg ikke i tvil om at det er sosialdemokratiet gjennom fellesskap, ambisjoner og fremtidsoptimisme som sitter på de viktigste verktøyene for fremtiden. For selv om vi ikke vet akkurat hvordan fremtiden blir, så vet vi at det er tryggere å møte fremtiden sammen.
God politikk starter med å analysere og ta innover seg hvilke problemer som skal løses. Hva må vi forstå ved tiden vi lever i for å kunne forme politikk for en god, bærekraftig og likeverdig fremtid for alle?