Seks nervepirrende dager
Fra Brussel, via London til Helsingfors: President Donald Trump vil stjele overskriftene de kommende dagene. Hans Europa-reise starter på toppmøte i NATO , fortsetter med et offisielt besøk i Storbritannia og avsluttes med et toppmøte med Russlands president Vladimir Putin i Helsingfors. Dette er seks dager som kan forandre forholdet mellom øst og vest og samholdet i den vestlige allianse. Det er opp til Donald Trump, som mener uforutsigbarhet er en styrke hos en leder. For USAs allierte er dette en kilde til uro og bekymring. Ingen vet hva Trump vil si, eller hvordan han vil opptre, i møtene med sine NATO-allierte eller Putin. Det kan det bli en reprise på Trumps utenrikspolitiske bravader i juni. Først angrep han sine handelspartnere på G7-møtet i Canada, nektet å undertegne slutterklæringen og sendte giftige Twitter-stikk mot allierte i ettertid. Deretter reiste han direkte til Singapore for å omfavne Nord-Koreas diktator Kim Jong-un. Trump kan komme til Brussel for å utøse sin vrede over de allierte, før han reiser til den finske hovedstaden for å klappe president Vladimir Putin på skulderen. Da vil den vestlige allianse fremstå svekket, noe Putin vinner på. Trump har ikke for vane å kritisere Putin. Refs er noe han forbeholder de allierte. Slik trenger det ikke gå. Trump kan velge å fokusere på den fornyelse og styrkelse som skjer i NATO. Vestlig samhold bør øke muligheten for et konstruktivt toppmøte i Helsingsfors. Ingen vet hva disse dagene bringer, men noe ved Trump er forutsigbart. Et gjennomgangstema er at europeiske land bruker for lite på forsvaret og at de i tillegg snyter USA i handelspolitikken. De hardeste ordene bruker han om Tyskland, men Norge og andre allierte blir til stadighet minnet om det samme. Når det gjelder Russland kommer imidlertid tvilen tiltalte til gode. Trump skrev på Twitter 28. juni: “Russland fortsetter å si at de ikke hadde noe å gjøre med innblanding i vårt valg.” Så da er vel alt i orden. Trump synes også det er på tide å invitere Russland på G7-møtene, et forum de ble kastet ut av på grunn av annekteringen av Krim. På toppmøtet i Wales i 2014 ble stats- og regjeringssjefene i NATO om at medlemslandene innen ti år skulle øke forsvarsbudsjettene opp til prosent av bruttonasjonalproduktet (BNP). Samme år brukte Russland militærmakt for å flytte grenser i Europa. Krim ble et vendepunkt for NATO. Tiden med forsvarskutt var over. Det måtte bli en bedre byrdefordeling i NATO. Europeerne tok et større ansvar. USA stilte krav om dette lenge før Trump ble president. Men fortsatt er det bare tre av USAs partnere i Europa som innfrir to-prosent målet. Selv om alle europeiske allierte øker sine forsvarsbudsjetter er Trump langt fra fornøyd. Han ønsker mer penger på bordet nå, og vil ikke vente til 2024. Det er en frykt for hva han kan foreta seg hvis europeerne ikke blar opp hurtig nok. Vil han hente hjem amerikanske styrker eller delta i færre øvelser? I Singapore overrasket Trump med å avlyse felles militærøvelser med sin allierte Sør-Korea, fordi dette var å anse som “provoserende krigsspill”. Det som bekymrer europeiske allierte er at Trump til stadighet blander forsvar og handel. Trump mener europeerne utnytter USA økonomisk, mens de skyver regningen for forsvaret av Europa over til amerikanerne. Dette er den angivelig dype urettferdigheten som Trump stadig vender tilbake til, på Twitter og på folkemøter. Hvis Trump bruker NATO-møtet til å angripe de allierte blir den økende politiske avstanden over Atlanteren synliggjort. Trump blåser til handelskriger, mot naboer, vestlige allierte og Kina. Mot sterke advarsler fra Europa trakk han USA fra atomavtalen med Iran og klimaavtalen fra Paris. Generalsekretær Jens Stoltenberg er opptatt av å sørge for at samarbeidet i NATO i minst mulig grad skal bli påvirket av alt det andre som skiller USA og Europa. Om han lykkes er i stor grad avhengig av Trump og hvordan han vil bruke toppmøtet. Det er viktig å se hva USA faktisk gjør og ikke bare hva Trump tvitrer. USA har de siste årene trappet opp sitt militære nærvær i Europa. De skal ha sluttet seg til et kommuniké fra NATO-toppmøtet. Forsvarsminister James Mattis kommer godt overens med de europeiske allierte, som oppfatter han som en garantist for at de sterke transatlantiske bånd består. USAs NATO-ambassadør Kay Bailey Hutchinson sier alliansen er sterk og at USA står solidarisk sammen med sine vestlige partnere. Det virker kanskje beroligende for nervøse europeere. Men denne uken er det Trump som fører ordet på europeisk jord. Sjelden har et toppmøte i NATO vært holdt i en mer spent atmosfære.
I Brussel er alt lagt til rette rette for å demonstrere NATOs fremgang og omstillingsevne. Men én person ved bordet kan ødelegge den gode stemningen. Det er hovedpersonen.