Kjempet mot Assad, overga seg og ble intern flyktning
Ved inngangen til flyktningleiren i Herjaleh er det to enorme plakater av mannen som langt på vei kan kalle seg seierherre i den syriske borgerkrigen: President Bashar al-Assad. Her bor 550 mennesker, samtlige fra ett av stedene der det lenge ble kjempet hardest mot regjeringsstyrkene, med grusomme ødeleggelser som resultat, nemlig Damaskus-forstaden Darayya. Én av dem som kjempet, og som hadde kommandoen over 130 krigere, var Mazen Saka. Nå bærer den kraftige 43-åringen et laminert ark på innerlommen: Beviset på at han har lagt ned sine våpen, overgitt seg til regimet, og er lovet «forsoning». – Jeg har tro på at regjeringen holder sine løfter om forsoningen jeg er lovet. Jeg er ikke blitt forfulgt eller straffet, sier han. Les mer fra VG i Syria : Her overgir krigerne seg til Assads styrkerEn forutsetning for å få pressevisum til Syria er at man må jobbe med en statlig oppnevnt tolk fra informasjonsministeriet i Damaskus, noe som innebærer at VG ikke kan jobbe like fritt og selvstendig som vi ville ha foretrukket. VG har på selvstendig grunnlag søkt om å få treffe internt fordrevne fra Darayya, men leiren vi tas med til er neppe tilfeldig valgt: Herjaleh er å anse som høy standard for en flyktningleir, ettersom beboerne her bor i små betonghus med egne kjøkken. Den tidligere krigeren Mazen Saka, som VG får møte i leiren, forteller også en historie som samsvarer godt med bildet det syriske regimet ønsker å gi av taktikken med å tilby beseirede krigere enten fritt leide til opprørskontrollerte Idlib, eller overgivelse og forsoning.Saka var kommandant i «Lions of Sunna Brigade», en av mange undergrupper i den løst organiserte Free Syrian Army (FSA). Han forteller at han følte seg presset med i opprøret i begynnelsen av august 2012. – Jeg følte at vi måtte kjempe. Venner og naboer var med i opprøret. For meg var målet enkelt: Å forsvare mitt hjem og min familie, sier Saka. På den tiden ble Darayya, opprinnelig med nær 80.000 innbyggere, i stor grad kontrollert av rundt 3000 opprørssoldater fra FSA. I slutten av august 2012, etter å ha gjennomført en voldsom offensiv, skal regjeringsstyrker og militsgrupper som er lojale mot regimet, ifølge flere anklager, ha gjennomført en massakre i Darayya. Partene i konflikten legger skylden på hverandre: Regjeringen hevder at opprørskrigere sto bak massedrapene. Den britiske menneskerettighetsorganisasjonen Syrian Observatory for Human Rights anslår at minst 270 mennesker, blant dem sivile, kvinner og barn, ble drept. Les reportasjen: Øst-Aleppo: Livet i en ødelagt byFrem til høsten 2016 fortsatte opprørsgrupper å kontrollere rundt halvparten av Darayya, mens regjeringsstyrkenes grep rundt byen ble stadig strammere. Under beleiringen var det en prekær mangel på mat og vann. Darayya ble også utsatt for en voldsom bombardering. – Vi hadde ikke nok å spise, og jeg var veldig redd hele tiden for at noe skulle hende med min mann, eller for at min eldste sønn skulle bli presset med i kampene, forteller Mazens kone, Rana (36). Ekteparet og barna Shaheer (18), Yazan (12) og Razan (6) overlevde beleiringen, men både mann og kone mistet sine brødre. Deres eget hus ble ødelagt av bombingen fra det syriske flyvåpenet, men da var de allerede evakuert fra bygget. Mazen bedyrer at selv om han er fortvilet over at hjemmet deres ble ødelagt, så er det mot lederne blant opprørerne han føler mest sinne. Han forteller at han allerede før overgivelsen hadde mistet troen på kampen han var med på: – Vi ble fortalt at Syria ville bli overtatt av sjiamuslimer fra Iran og Hizbollah, men det jeg så var at jeg kriget mot andre syrere, blant dem mine egne slektninger, sier han.Fortellinger om at «alt var løgn» er noe vi får høre mange steder i de regjeringskontrollerte områdene, også fra beseirede menn som Mazen. Det er ikke godt å si om dette er noe folk sier fordi det forventes av dem, eller om det noe de virkelig mener. FN var svært kritiske til overgivelser som den som til slutt ble tvunget gjennom i Darayya. Beleiring og bombardering, fulgt av løfter om fritt leide dersom man ga opp, ble omtalt som en brutal taktikk. Det var Syriske Røde Halvmåne som sto for gjennomføring av evakueringen i Øst-Aleppo, og hadde før det håndtert samme prosess i Darayya. – Fra Darayya ble rundt 700 evakuert til Idlib med lette våpen. Rundt 4000 sivile og krigere som valgte å legge ned sine våpen, ble fraktet til leirer for interne flyktninger, forklarer Ola Ulmo fra Norges Røde Kors' landkontor i Syria. Ulmo jobbet direkte med evakueringene, og forteller at de beleirede områdene i Darayya på slutten var så utbombede, og så minelagte, at det ikke var mulig å bli boende der. – I Darayya var det stor tro på at opprøret ville lykkes, men mange krigere ble nok mer og mer desillusjonert ettersom det ikke skjedde. Mange av dem som har tatt imot forsoning, frykter at det vil komme en hevn, men så langt har vi ikke grunnlag for å si at det har skjedd, sier Ulmo. Se VG-fotograf Harald Hendens bilder fra Øst-Aleppo:
Mange av de syriske krigerne som godtar løftet om «forsoning», og overgir seg, lever nå som interne flyktninger.