Hareide svarer VG-kommentator: – Hvor har du vært de siste fem årene?
KNUT ARILD HAREIDE , partileder i KrF Frithjof Jacobsen kommer med svært fargede påstander mot meg og mitt råd til KrF i VG 13. oktober, der han skriver at jeg snakker om Frp slik svenskene snakker om Sverigedemokraterna: «nærmest som en kreftsvulst i demokratiet, et parti som skal isoleres og kveles i stillhet ... » Det er en dypt feilaktig fremstilling som jeg tar avstand fra. Hvor har Jacobsen vært de siste fem årene? Jeg har snakket med, forholdt meg til, samarbeidet og forhandlet med Frp gjentatte ganger. Jeg mener Frp skal behandles som et politisk parti. Jeg mener Frp som fløyparti på høyresiden er mer moderat enn høyrefløypartier i de fleste andre europeiske land. Men det betyr ikke at jeg dermed ønsker at partiet skal sitte i regjering. Eller at jeg vil at KrF skal sitte sammen med dem i regjering. Å sammenligne dette med situasjonen i den svenske Riksdagen, der partiene ikke vil snakke med Sverigedemokratene, blir helt feil. Frithjof Jacobsen ser ut til å mene at KrF bør sitte i regjering med Frp for å begrense Frp. I så fall er det interessant å spørre Jacobsen om han mener samme argumentasjon bør gjelde for ytterste venstre? Bør KrF sitte i regjering med Rødt for å begrense Rødts innflytelse? Jeg deler uansett ikke den virkelighetsbeskrivelsen. Et sentrumsparti er ikke et sentrumsparti hvis det skal la ytterfløyene dominere makten og bruke store deler av tiden som bremsekloss og støtdemper. Partier i Europa har lenge brukt Jacobsens logikk for å gå i regjering med høyrepopulister. «Gi dem regjeringsmakt, så vil de begrense seg», er det mange som har sagt. Og gjort. Resultatet har ikke blitt mindre høyrepopulistisk politikk og retorikk – tvert om så har den mange steder vunnet stadig større terreng. Vi har sett det i Ungarn, Italia, Tsjekkia, Polen, Østerrike og mange andre land. Jeg mener populismen og nå særlig fra høyresiden er en trussel mot samfunnet og fellesskapet vårt. En trussel mot den grunnleggende tilliten. En trussel mot de verdiene vi tror på. Riktignok har den en mildere form i Norge enn mange andre land, men jeg deler ikke dens grunnbudskap om å bygge murer mellom folk, sette grupper opp mot hverandre. Hvis Frp blir et opposisjonsparti igjen, så håper jeg de vil forbli et relativt moderat fløyparti som det vil være mulig for oss å samarbeide videre med i mange enkeltsaker. Jeg vil ikke definere Frp som et høyrepopulistisk parti – slik enkelte forskere gjør. Men det jeg vet er at skal man sitte i regjering sammen – må en være enige om prosjektet og retningen. Og avstanden mellom Frp og KrF er etter min mening for stor til det. Jeg har forhandlet og prøvd – men innsett at avstanden er for stor. Jeg tror at en regjering med KrF, Senterpartiet og Arbeiderpartiet kan bety en forskjell for Norge – en ny retning. En retning som tar vare på fellesskapene. En retning som staker ut kursen med de kristne verdiene som ror. En retning som tar vare på den høye tilliten vi har oss i mellom. Det kan bety en forskjell for distrikts-Norge. Det kan bety en forskjell for de som lever i fattigdom og nød. Det kan bety en forskjell for den økende ulikheten og for de som faller utenfor. Det kan bety en forskjell for hvilken retning landet skal gå nasjonalt og internasjonalt. Det kan også bety en forskjell for debattklimaet i dette landet. Det kan bety et varmere samfunn.
Skal man sitte i regjering sammen – må en være enige om prosjektet og retningen. Avstanden mellom Frp og KrF er etter min mening for stor til det.