Israel - de homofiles fristed i Midtøsten
ARTIKKELEN ER OVER TRE ÅR GAMMEL Omar Sharif Jr. er barnebarnet til Egypts legendariske skuespiller Omar Sharif, kjent fra filmene "Lawrence Of Arabia" og "Doktor Zhivago". Unge Sharif har vært undertøysmodell, han har reklamert for Coca Cola i Midtøsten, og han har spilt i egyptiske filmer. Nå bor han i USA. Kort tid etter den arabiske våren skrev Sharif jr. et åpent brev der han sto frem som homofil. Han ble møtt av en bølge av hat - og av trusler. Han har ikke vært hjemme i Egypt etter at han skrev brevet. Det våger han ikke. - Det kan gå helt bra. Men jeg kan også bli arrestert. Det er umulig å vite.Jeg traff Sharif jr. under menneskerettighetskonferansen Oslo Freedom Forum denne uken. Her fortalte han om sine erfaringer. Om frykten for å bli avslørt, om lettelsen ved å fortelle, og om depresjonen og selvmordstankene da truslene og hatet kom bølgende mot ham. Hør Kristin Clemet om Oslo Freedom Forum i podcasten "Skartveit" - Å være homofil i Egypt er å leve i evig frykt, sier han. Han forteller meg om vennene hans som fortsatt bor i Egypt, som blir arrestert, og utsatt for medisinske undersøkelser. Mennene må kle av seg og la seg undersøke på kroppens mest intime steder. Målet er å finne ut om de har hatt sex. Men mest av alt handler det om å ydmyke dem. Homofili er ikke i seg selv forbudt i Egypt. Men homofile blir arrestert og straffet for andre forhold, som "å støte den offentlige moral", eller "utskeielser". Politiet infiltrerer dating-sider og andre lukkede rom der de kan kartlegge folks privatliv. Og de aksjonerer mot klubber og fester.I Israel, derimot, er det helt annerledes. Israel er et fristed i Midtøsten for homofile og lesbiske. I de aller fleste andre land i regionen er homofili forbudt. Det straffes hardt, mange steder med døden. I Tel Aviv er det tvert om barer og strender for homofile, lesbiske, bifile og transpersoner. Byen blir anbefalt i reiseguider som et turistmål for disse gruppene. Midtøstens eneste homoparade foregår i Tel Aviv - hvert år. Her blir de homofile hyllet, ikke forfulgt. Det fortelles at homofile palestinere, så diskret som mulig, drar til Tel Aviv for å gå på klubber, og treffe likesinnede. Kontrasten til Gaza-stripen er stor. Der blir homofile forfulgt og trakassert - og arrestert. Homofili er forbudt, og Hamas håndhever forbudet brutalt. På Vestbredden er det litt bedre. Der gjelder lovgivningen fra den gangen området var en del av nabolandet Jordan. Homofili ble tillatt i 1951. Men homofile og lesbiske har ingen beskyttelse i lovverket. Nå kunne man tenke seg at Israel fikk anerkjennelse i Vesten for sin åpenhet overfor homofile og lesbiske. Men det skjer sjelden. Tvert om kaller enkelte aktivister det pinkwashing - rosavasking - når noen trekker frem Israel som et av de mest homovennlige landene i verden. Det er en polemisk parallell til hvitvasking; å gjøre noe skittent rent, på ulovlig vis. Det er en grov påstand. Særlig fordi de samme aktivistene sjelden kritiserer overgrepene som skjer mot homofile i de palestinske områdene, eller i andre deler av den arabiske verden.Likevel - alt er ikke helt svart. Sharif Jr. peker på forskjeller mellom ulike land i Midtøsten. I land som Libanon og Marokko har det blitt litt lettere. I Iran er det faktisk en viss aksept blant folk flest, på tross av at det er dødsstraff for voksne homofile. Unge menn slipper unna med 74 piskeslag. Lesbiske kvinner får lavere straff enn mennene. I første omgang blir de idømt 50 piskeslag. Fjerde gang de blir tatt, får de dødsstraff. Dette forteller oss også at homofiles situasjon i Midtøsten handler om både lovgivning og kultur. I Tyrkia ble homofili lovlig allerede i 1858. I dag er landet likevel blant de minst liberale i Europa når det gjelder homofiles levekår og rettigheter. Samtidig er Tyrkia, paradoksalt nok, antagelig blant de bedre i Midtøsten - som Tyrkia også tilhører. Men i Midtøsten er det bare i Israel det er lett å være homofil. Omar Sharif Jr. tror den viktigste årsaken til at det er slik, er at jødene vet så alt for godt hva hat mot folkegrupper kan føre til. - Derfor tror jeg minoriteter er mer beskyttet i Israel enn i andre land i Midtøsten. Mine besteforeldre er Holocaust-overlevende. De vet godt hva forfølgelse handler om, sier han.Da han som 28-åring skrev det åpne brevet til sine egyptiske landsmenn, fortalte han også at han er jødisk. Moren hans er jøde, fra en fattig familie, mens faren er muslim, fra velstående kår. Det finnes knapt jøder igjen i Egypt. I 1948, da staten Israel ble opprettet, var det 75000-80000 jøder i Egypt. På slutten av 1950-tallet ble de presset ut av landet, og eiendommene deres ble beslaglagt. I dag er det færre enn 40 jøder igjen - totalt. Les Skartveits kommentar: Israel - jødenes siste fristed Sharif Jr. opplever åpenbart at det i Egypt både er vanskelig å være jøde, og å være homofil. Han er glad i landet sitt. Den arabiske våren ga ham et håp om at ting kunne bli annerledes. - Brevet mitt var en måte å finne ut av om Egypt kunne bli et land for slike som meg. Om det nye Egypt kunne bli mangfoldig og åpent. Jeg ville bidra til å gjøre landet mitt bedre, sier han. Det er langt igjen før fordommene blir nedkjempet. Og lenge til noe annet land i Midtøsten enn Israel gir homofile og lesbiske friheten til å leve ut sin kjærlighet.
Skuespiller og undertøysmodell Omar Sharif Jr. våger ikke dra tilbake til Egypt etter at han sto frem som homofil. Han opplever Israels hovedstad Tel Aviv som verdens mest homovennlige by. dra tilbake til Egypt etter at han sto frem som homofil. Han opplever Israels hovedstad Tel Aviv som verdens mest homovennlige by.