Heidi ute av «Stjernekamp»
Gjermundsen Broch måtte forlate showet lørdag, etter at hun hadde fremført musikalnummer og en duett med konkurrent Trine Rein. Musikalstjernen var langt fra noen slagen dame da VG snakket med henne rett etterpå. – Jeg har hatt det gøy lenge jeg! Det var ikke overraskende egentlig, man merker jo hvor det bærer, sier hun. – Følte du at du hadde ekstra press i kveld, som allerede er kjent fra mange musikaler? – Jeg kjente kanskje litt på det, men jeg prøvde å gjøre som jeg pleier å gjøre på scenen på teatret - og det bruker jo å gå bra, sier Gjermundsen. Hun kommer ikke til å gråte lenge over å ha blitt slått ut, hun har nemlig store oppgaver foran seg. – Jeg har en hovedrolle på Det Norske Teatret (oppsetningen «Tenk om», journ.anm), som jeg burde ha begynt å øve på allerede, så her er det bare å sette i gang! VG anmeldte alle opptredenene Kun fire deltakere var igjen. Lørdag måtte de bryne seg på musikal, og alle trengte hjelp av en av konkurrentene sine for å synge duett. Trine Rein, Knut Erik Østgård, Maria Haukaas Mittet og Heidi Gjermundsen Broch var de fire som var igjen etter at sesongens yngste deltaker Celine Helgemo ble sendt hjem forrige helg. Mona B. Riise og Thomas Felberg hadde fått med seg skuespiller Frank Kjosås som ekspertdommer under kveldens sending. Les også: «Stjernekamp»- Maria er gravid: Var mye i dårlig form VGs musikkanmelder Tor Martin Bøe kaster terning på alle opptredenen fra kveldens deltakere. MUSIKAL: Maria Haukaas Mittet - And I'm Telling You I'm Not Going (Fra «Dreamgirls») Musikalerfarne Maria legger seg nærmere Jennifer Holliday-versjonen fra 1981. At hun har med sin mann, Hans Marius Hoff Mittet som, eh, rekvisitt, gjør det hele betraktelig mer ståpelsintenst og gir resultatet nesten tåredryppende patos og følelse. Både de vokale prestasjonene og innlevelsen i passasjen «please go away from me, stay with me» virker oppriktig gråtkvalte og direkte rørende. Spesielt når rekvisitten forlater lokalet og vokalisten står igjen. Alene. Trine Rein - You'll Never Walk Alone (Fra «Carousel») Åpenbart frieri til alle Liverpool og Celtic-supportere. Selv om det ikke er Gerry and the Pacemakers-versjonen, men musikalhymnen som framføres. Reins vokal leverer ikke på tekstens lovnad om støtte i det mørkeste mørkets ensomhet. Dessuten lener hun seg mer mot en en mild blanding av fotballstadion og den voldsomme Vegasutgaven til selveste Elvis. Det forventede ekstrem-crescendoet på slutten uteblir, men det er klart og greit. Målløst på bortebane, om man skal bruke fotballspråk. Knut Erik Østgård - Ol' Man River - (Fra «Show Boat») Kveldens andre Hammerstein-låt framføres mer som noe ut fra Prøysens «Trost i Taklampa» enn elvebåtlivet på Mississippi, med banjo og tønner på en kai langs Mjøsa eller noe. Østgård leverer sterkt på «weary, sick of tryin», men utover det er det ikke særlig mye flyt i denne elva. Jovialt og country-skranglete, javisst. Men altfor snublete til å gå gjennom som et musikalinnslag. Smart at han aldri prøver å nå de virkelig mørke tonene, selv om det da ikke er særlig mye igjen av låten heller. Heidi Gjermundsen Broch - Du måste finnas («Kristina från Duvemåla) Fjorårets musikalekspertdommer Heidi Gjermundsen Broch måler seg mot Benny Anderson og Björn Ulvaeus. Og Gud. En naken låt som har lurepartier med snakkesynging, men som også Susan Boyle har mestret på sitt vis. Heidi leverer skuespillende bra på det eksistensielle, «fast jag trodde på dig», oppriktig betviler sin egen tro. Men leveringen som helhet er mer tungdreven enn man skulle forvente på så ekstrem hjemmebane. Det blir bare helt greit. DUETTER: Trine Rein og Heidi Gjermundsen Broch - Sisters Are Doin' It for Themselves (Eurythmics & Aretha Franklin) Hadde muligens vært morsommere å høre denne med Rein og Mittet. Men denne, tja, moderne feministlåten (30 år nå i Oktober, altså jevngammel med «Take On Me») skulle egentlig være en duett med Tina Turner i stedet for Aretha Franklin, så sånn sett er alt på det historisk rene. Stemmene står strålende sammen, med Trine Reins brøl mot slutten som noe faktisk unikt. Men helheten er egentlig ikke noe særlig. Begge jobber bra mot det monotone spekteret låta gir. Til slutt blir dessverre jentekaraokefella som så åpenbart blinker med ville alarmlys i bakgrunnen altfor dominerende. Knut Erik Østgård og Maria Haukaas Mittet - Up Where We Belong (Joe Cocker & Jennifer Warnes) Hadde vært LITT morsomt om de byttet på å være Cocker og Warnes. Det gjør de altså ikke. Mittet og Østgård leverer uansett stearinlyshyllesten til akkurat så mye sistedans-klinepotensiale som den ber om. Heldigvis har ikke Østgård hvit uniform, men gråmelert rockedress og synger både overbevisende nyforelsket og passe grufsent nonchalant. Mittet lar seg klokkeklart overbevise. Den nydelige latteren på slutten er bare med på understreke at dette tross alt ikke er så alvorlig, men veldig, veldig søtt.
Musikalstjernen var på «hjemmebane» og fikk synge musikal, men Heidi Gjermundsen Broch måtte forlate kveldens «Stjernekamp».