Krekar blir i Norge. Lenge.
Med mindre det inngås en eller annen politisk avtale bak lukkede dører, noe som vil være i strid med juridiske prinsipper vi ellers holder høyt, kan både Krekar og hans utrettelige Sancho Panza, advokat Brynjar Meling puste ut: Mullaen sitter trygt i Norge i lang tid framover, og Meling er sikret fast jobb også det neste tiåret. At Najmuddin Faraj Ahmad – mulla Krekar blant uvenner – er dømt til 12 års fengsel, betyr ingen ting. Ikke i første omgang. Heller ikke at tre norske rettsinstanser, Høyesterett inkludert, har sagt at Norge kan utlevere ham til Italia. For rettens kvern maler sakte, og knapt noe sted maler den saktere enn i Italia. En italiensk rettssak tar i gjennomsnitt elleve år innen endelig dom foreligger. Den kan prøves for en rekke instanser, den kan ankes inn for nye, sidestilte eller høyere nivåer; den kan møtes med motsøksmål og parallelle prosesser i andre regionale domstoler. Og i likhet med norsk praksis, kan strafferettspleien «utvides» til overnasjonale institusjoner, som Den europeiske menneskerettighetsdomstolen i Strasbourg, eller utenomrettslige organer – det være seg justisdepartementet eller nasjonens statsoverhode. Så når Brynjar Meling kaller første runde i rettssaken mot hans klient «juks og fanteri» og sammenligner Italia med parodiske land uten nevneverdig respekt for lover og regler, snakker han formodentlig mot bedre vitende. Italia er kanskje et operetteland, men ingen bananrepublikk. Det er simpelthen en grov fornærmelse mot en nasjon og et rettssystem som snarere er kjent for sin uavhengighet og sine modige dommere og advokater som med fare for eget liv har stått opp mot terrororganisasjoner og mafiaen, ikke minst. I Italia koster det noe å være advokat. I Norge koster det mest å hyre en. Det italienske rettssystemet er mye rart, det skal sies, og mangt kan menes om dets omstendelighet. Men det gir den tiltalte eller saksøkte uendelige muligheter til å renvaske seg. At Krekar ikke har hatt mulighet til å legge frem bevis, eller fått forklare seg, er et opplagt problem. Ifølge Meling skal han ha strukket seg langt for å gi sin versjon av saken. Men er det norske eller italienske myndigheter sin skyld at det strandet? Er det ikke Krekar selv – og advokat Meling – som har satt ned foten for utreise? Norsk politi, norske domstoler, norske politikere – ja, til og med den norske regjering har sagt «God tur til Italia, mulla Krekar! Buon viaggio!» Som Krekars advokat har Brynjar Meling hele tiden vært klar over at hans klient risikerte å bli tiltalt og kanskje dømt i en italiensk rettssal uten selv å være til stede. Det er ikke noe nytt italienerne har funnet på akkurat nå bare for å være ekkel med mulla Krekar. Uten sammenligning for øvrig, har praktisk talt alle mafiatoppene i Italia de siste årene blitt dømt in absentia, som det heter. Simpelthen fordi det ikke har vært mulig å få stilt vedkommende for retten rent fysisk. Men italienske myndigheter har villet gjennomføre en straffeprosess og en rettssak for å vise at de ikke aksepterer de kriminelle handlinger som disse personene har stått bak. Nå ønsker italienerne å vise at de ikke tolererer den aktiviteten de mener mulla Krekar og hans organisasjon skal ha planlagt. Om det er hold i de alvorlige anklagene og den strenge dommen vil ankeprosessen vise. Mulla Krekar kunne vært tjent med å møte opp i retten i Bolzano for å legge frem sin sak. Men han har ikke villet forlate Norge. Forståelig nok. Han har henvist til sine rettigheter som menneske og borger innenfor det vestlige rettslige systemet han angivelig forakter så inderlig at han skal ha ønsket å styrte det med vold. At han påberoper seg en behandling som vår juridiske orden kan gi ham når han samtidig forakter de humane verdier og vår sekulære rettstradisjon som beskytter ham, er en utfordring. Statsadvokaten i Trentino, hvor saken mot Krekar ble ført, har forlangt at han skal begjæres utlevert til Italia. Det har i så fall norske myndigheter allerede sagt ja til. Men Melings anke vil etter alt å dømme ha såkalt oppsettende virkning. Det betyr at mulla Krekar neppe kan utleveres før saken er endelig avgjort i det italienske rettssystemet. Dersom det tar elleve år, og dommen da er rettskraftig, er mulla Krekar 74 år. Eller omtrent like gammel som da Silvio Berlusconi fikk sin endelige dom for økonomisk utroskap. Berlusconi slapp å gå i fengsel på grunn av sin høye alder, men måtte sone noen måneders samfunnsstraff på et sykehjem. Dette kan koke ned til det samme. Mulla Krekar som aktivitør på et aldershjem i Nord-Italia.
Det er større sjans for at Sverige får vinter-OL enn at Italia får mulla Krekar.