Bjørnen sover ikke
Statsminister Theresa May varsler harde sanksjoner mot Russland og russiske interesser med mindre president Vladimir Putin godtgjør at de ikke står bak attentatet. Mays skarpe tale i Underhuset mandag oppfattes som en forberedelse til såkalt cyberkrig mot russerne. Det grove anfallet vil ifølge statsministeren utløse gjengjeldelse «av langt videre omfang» enn det Russland erfarte etter drapet på Aleksander Litvinenko i 2006. Vi har forståelse for at Storbritannia ønsker å sende tydelige signaler til russerne om at de uakseptable hendelsene i hjertet av grevskapet Wiltshire får konsekvenser. Statsminister Mays analyse er uhyggelig presis: Enten er dette et angrep på Storbritannia utført av den russiske stat, eller så har Russland mistet kontrollen på et potensielt katastrofalt ødeleggende nervevåpen, og tillatt det å havne i hendene på andre. Begge scenarier er illevarslende. Det ene innebærer russisk deltakelse i terror på NATO-territorium. Det andre impliserer, som den britiske avisen The Times skriver, at hensynsløse aktører med vilje til å utløse internasjonal krise for sin egen sak, har fått tilgang til avanserte russiske kjemiske våpen. Kreml har i årtier sanksjonert brudd på internasjonal lov. Sovjetunionen respekterte knapt noen internasjonale konvensjoner, og historien har vist at Putins Russland heller ikke enser slike overenskomster. I lys av det kan man knapt forbløffes over at det britiske myndigheter mener er autoriserte russiske giftmordere opererer i Storbritannia. Dette anslaget på engelsk jord impliserer imidlertid en ny omdreining i det allerede anstrengte Russland-Vesten-forholdet, og har formørket utsiktene til noe som helst tøvær overfor Moskva. Snarere har drapsforsøket på 66-åringen og hans 33-år gamle datter senket temperaturen ned mot et frysepunkt vi ikke har opplevd på flere tiår. Om Putin personlig har vært involvert i planene om å ta livet av Skripal og datteren, vet bare russerne selv. Men etter at han kom til makten har det funnet sted en hel rekke hendelser som man må forutsette er autorisert av presidenten; fra drapet av Litvinenko, anneksjonen av Krim, russernes hacking av det danske forsvarsdepartementet og Forbundsdagen i Tyskland, via organisert produksjon av falske nyheter til innblandingen i demokratiske valg. Det er lite sannsynlig at Moskva ikke kan ha kjent til attentatplanene i Salisbury, og Kreml må ha hatt med i vurderingene at et giftdrap med en så tydelig signatur vil bli målrettet gjengjeldt. Det er en forutsetning som gjør hele saken enda mer skremmende.
Drapsforsøket på dobbeltagenten Sergej Skripal og hans datter Julia i Salisbury er ikke bare et anslag mot Storbritannia. Det er et alvorlig angrep på hele den vestlige samfunnsorden og stabilitet.