TV-anmeldelse «Mandagsklubben»: Bleh-mandag
«Mandagsklubben» Norsk panelshow i 10 episoder TVNorge mandager kl. 21.30 Med: Anne Rimmen, Dag Sørås, Else Kåss Furuseth og Calle Hellevang-Larsen For de av dere som sliter med å huske formatet: tenk «Nytt på Nytt» minus poengtavle pluss øl. «Mandagsklubben» fikk tre sjanser på TVNorge mellom 1996 og 2000, før den sterkere torsdagsinkarnasjonen fikk to ekstraliv hos konkurrenten TV 2. Nå er det løse panelshowet tilbake på moderkanalen, uten at man helt skjønner hvorfor. Det ligger noe i det min kollega skrev i anmeldelsen av «Stian Blipp Show» sist uke: «Norge er et land med flere gode TV-programledertalenter enn gode TV-programkonsepter». Det er overhodet ikke mangel på talent i «Mandagsklubben». Anne Rimmen er stødig, Dag Sørås viderefører noe av Otto Jespersens sinnapolitiske brodd og Kåss Furuseth har sin normale selvmedlidende sjarm. Det er fraværet av ideer som er problemet. Rimmen: – Første reaksjon var «Oi, dette er ikke min sjanger» Det åpner med vitser om statsminister Erna Solbergs fasong. Sesongens første gjest, Jonas Gahr Støre, som drikker vann, nøler selvfølgelig med å le - enten av diplomatiske grunner eller fordi det bare er ufattelig umorsomt. Stemningen er stiv. Er det Munkholm i glassene, kanskje? Neida, det løsner seg opp et kvarter inn når Rimmen introduserer «Jævla homo»-kampanjen. Panelet finner kjemien her, og det hensiktsløse formatets fordel kommer fram når de bare kan skyte løs uten å bry seg om «rett svar». Men det er en vaklende affære, og programmet treffer langt fra blink. Atle Antonsens forsøk på å lage humor av framsnakking av nazistenes effektivitet er hverken kontroversielt, originalt eller spesielt morsomt. Støre er mer et hinder for politisk satire enn en ideell førstegjest, og programmet ligner altfor mye på sin fredagssøster på NRK. Bakgrunn: Rimmen blir «Mandagsklubben»-programleder Dag Sørås klarer riktig nok å både provosere og vekke latter. Spesielt når han «ranter» om norske feminister viser han potensialet til å gi programmet Otto-faktoren som savnes fra den gangen formatet rådet. Selv om man trekker på smilebåndet av en burka-kledd Calle som ramler på langrennski, er den Karine Haalandske VB-en hans helt utdatert. Det er litt bedre avslutningsvis når han får hjelp av Sondre Lerche til å lage en sommerhit av Eirik Jensens SMS-logg. Det er vanskelig å mestre panelformatet ved første (eller femte) forsøk og som sagt, Sørås viser mest potensial til å føre dette videre. Foreløpig må vi leve med at mandag fortsatt er ukens kjipeste dag. Spesielt om dette var grunnen til at Rimmen og Almaas byttet kanal.
«Mandagsklubben» er gjenopplivet for femte gang. Men hvorfor?