32 uoppklarte drap i Norge: Ti pårørende i uoppklarte drapssaker: - Meld deg!
– Hadde alle fortalt alt, tror jeg det kunne kastet nytt lys over saken, sier Salomeh Shamsabad. I fjor kom lovendringen som gjør at drap begått etter 1. juli 1989 aldri vil bli foreldet. Et av disse er drapet på Fahimeh Esteghlalian, som ble kvalt og drept i familiens bolig på Minde i Bergen 27. april 1994. Det var datteren Salomeh, som den gang bare var 14 år gammel, som fant henne. Ifølge Kripos’ statistikk er det per i dag 32 forsettlige og overlagte drap som står uoppklart i Norge, og som blir berørt av endringen i loven. VG har gått gjennom samtlige av disse, og vært i kontakt med pårørende i mange av dem. De har alle et felles ønske om at deres sak en gang blir løst. En venn av familien ble i 1995 dømt til ni års fengsel for drapet på Esteghlalian, men han ble senere frikjent og tilkjent 2,4 millioner kroner i erstatning. Ingen er senere tiltalt eller dømt for drapet. Salomeh, som i dag har blitt 34 år, tror det er flere som vet mer enn de fortalte til politiet den gang. – Jeg vil vite hvem som drepte moren min. Det sitter ingen i fengsel i dag for at moren min ble tatt fra meg. Det gnager meg fortsatt, sier hun. DETTE ER NORGES 32 ULØSTE DRAPSSAKERHun er ikke den eneste som opplever at det gnager ikke å vite. Bente Ødegaard Fjeld er en annen. Også hun opplevde det forferdelige å finne sin egen mor drept. Med slag fra et økseskaft, i det som trolig var et ran som gikk galt, ble 76 år gamle Marit Ødegaard tatt livet av på Ørje, like ved svenskegrensen i oktober 2000. Datteren nekter å gi opp. Hun er sikker på at hun en dag skal få svar på hvem det var som drepte moren. – Jeg har ikke mistet troen på det. Jeg KAN ikke miste troen på det. Mamma var altfor god til at dette skal gå ustraffet. Det finner jeg meg bare ikke i. At noen går fri synes hun er et helvete å tenke på. Hun håper derfor noen kan melde seg med opplysninger som kan løse saken. Aller helst at den som gjorde det selv melder seg. Derfor kommer hun nå med en klar og tydelig bønn via VG: – Kan ikke du som tok livet av mamma og bestemor til barna mine og tanteungene mine, være så snill å melde deg til politiet slik at vi kan få fred. Dette er tøft. Vær så snill.Også i Stavanger sitter en som er fast i troen på at hun til slutt skal få svar. Til tross for at politiet sier det trolig bare er en tilståelse som kan løfte saken ut av statistikken for uløste drap, tror Torunn Austdal Rasmussen at han som drepte datteren Tina Jørgensen (20) i september 2000 kommer til å bli tatt en gang. – Hvis han fortsatt lever, sier hun, etter å ha tenkt seg om. Rasmussen løfter blikket og sier med fast stemme: – Hvis du som tok livet av min datter Tina er der ute, eller vet noe om det som skjedde, vær så snill å ta kontakt med politiet, så vi får et svar. Hun gjentar: – Vær så snill.Litt lenger nord på Vestlandet sitter Jørgen Frantzen (24). Han mistet moren da han var 13 år. Trine Frantzen forsvant natt til 7. mai 2004, og har aldri senere blitt funnet. Politiet i Hordaland anser det likevel som en drapssak. – Noen kan vite noe som løser og oppklarer min mors forsvinning. Hva som skjedde og hvor hun ble gjemt. Vær så snill å fortelle – så vi får en grav å gå til, og drapsmannen kan straffes, ber sønnen. I starten – etter moren forsvant – fikk ikke han vite hva som hadde skjedd. Likevel skjønte han det fort: – Hun ringte meg nesten hver dag og snakket om løst og fast. Så var det slutt. Avisene begynte å skrive at hun var borte. Jørgen vokste ikke opp sammen med moren, for hun var narkoman og var ute av stand til å ta seg av ham. Fra han var to år bodde han hos andre, hos tanten og senere i fosterhjem. Men han hadde alltid kontakt med moren, og visste at hun ikke hadde det enkelt. – Hun var utsatt for grove trusler og for grov vold.5. august 1999 kom en jente, bare et år yngre enn Jørgen Frantzen var da moren hans døde, aldri hjem. Det var en flott sommerkveld i Larvik. Men for familien Juel Johannessen skulle den bli tragisk. Kristin (12) ble funnet drept. To menn har vært siktet i saken. En ble til og med dømt i tingretten, men før ankesaken måtte man trekke tiltalen fordi bevisene likevel viste seg ikke å holde. Familien til Kristin Juel Johannessen har drevet sin egen etterforskning helt siden politiet sluttet å etterforske drapet aktivt. Faren Roar Juel Johannessen har trålet hele området rundt drapsåstedet og rutene der datterens drapsmann kan ha flyktet etter ugjerningen. Han finner fortsatt folk som husker detaljer fra drapsdagen 5. august 1999, som kan være viktig for oppklaringen av drapet. – Jeg håper alle som tror de kan ha opplysninger tar kontakt. I tillegg er det selvsagt minst en person der ute som vet akkurat hva som skjedde, sier Johannessen, som mener å kunne dokumentere hvem som tok livet av datteren. – Men jeg trenger hjelp til å sette ham bak lås og slå.Nesten fire år før marerittet startet for familien Juel Johannessen opplevde en annen familie i Larvik sitt mareritt da Ronald Ramm (71) ble funnet bakbundet hjemme i sin bolig 8. desember 1995. Han var voldtatt og drept. Ingen hadde sett ham den siste uken før han ble funnet død. Etterpå har heller ingen funnet svaret på hvem som drepte ham, eller hvorfor. – Jeg håper virkelig at drapet på faren min blir oppklart, og at de som vet noe melder seg, sier datteren Rigmor Waldvogel til VG. Det har snart gått 20 år siden drapet, men tiden leger ikke alle sår. – Vi som sitter igjen blir ikke ferdig med dette, forteller Waldvogel. På et tidspunkt ble en mann siktet for drapet, men siktelsen ble frafalt. Mannen fikk senere erstatning for urettmessig straffeforfølgning.Rundt halvannet år før Ronald Ramm ble drept ble Kugan Masilamany (25) funnet ille tilredt i sin leilighet i Båtsfjord. Over 20 år etter det brutale knivdrapet sensommeren 1994 søker familien fortsatt svar. – Hvorfor ble Kugan drept? Og hvem drepte ham? spør søsteren Akila Masilamany. Hennes eldste bror ble drept i krigen på Sri Lanka. Sammen med to søsken flyktet hun til fredelige Norge. Kugan kom til Båtsfjord i 1989. Akila til Alta et par år senere. – Vi kom hit for å leve. Hvis Kugan hadde dødd i en ulykke eller av sykdom, kunne man ha akseptert det. At han ble drept på en så brutal måte, er vanskelig å leve med, sier Masilamany til VG. Hun ber de som vet noe om drapet eller gjerningspersonen om å ta kontakt med politiet. – Alle søsknene vil vite: Hvorfor ble Kugan drept? Det var så stygt og vondt, så mange stikk. Vi sitter igjen med sorgen, den sitter veldig dypt.Høsten 2002 ble den 23 år gamle Egil Tostrup Bråten funnet døende på gaten like utenfor sin hybel i Oslo sentrum. Han var stukket med kniv, og døde en halvtime senere på sykehus. Ingen er noensinne dømt for drapet. Man har heller ikke hatt noen siktede i saken. Det man vet er at en drosjesjåfør så to menn følge etter det som høyst sannsynlig var Tostrup Bråten bare ti minutter før han ble funnet. Tostrup Bråten vokste opp i Våler i Hedmark. Der bor hans foreldre fremdeles. Pappa Steinar Bråten forteller at han ikke bruker så mye tid på å dvele over akkurat hva som skjedde den novembernatten. Han har forsonet seg med at saken trolig ikke blir oppklart. Likevel skulle selvsagt også han helst sett at de som vet noe forteller det. – Det er viktig for tryggheten i samfunnet at slike saker blir løst, sier Steinar Bråten.Heller ikke Hilbert Eriksen har spesielt stor tro på en løsning i «hans» sak. Daglig ser han brannruinene hvor fetteren Erling Eriksen (85) ble tatt av dage på Breivikeidet i Tromsø i november 2002. – Det er ikke noe særlig, erkjenner Eriksen overfor VG. Selv om han ikke er spesielt optimistisk med tanke på en oppklaring, vil han likevel gjerne oppfordre en eller flere gjerningspersoner til å melde seg. – Mange tror det var en narko-gjeng på jakt etter penger, som drepte Erling. Jeg har mer eller mindre kuttet ut hele saken. Når de som står bak har holdt seg i ti år, så vil de nok holde tett fortsatt, sier Eriksen. Evald Kjeldsen, også han nevø av Erling Eriksen, stiller seg bak oppfordringen om at den eller de som vet noe om ugjerningen melder seg for politiet i Troms. – Ingenting hadde vært bedre enn det, slik at vi kunne fått saken ut av verden, sier Kjeldsen til VG.Drapet på Rafal Flis (32) er det aller ferskeste i Kripos’ statistikk. Polakken ble 26. april 2012 funnet drept i bagasjerommet på en bil som var feilparkert i enden av et boligfelt på Montebello i Oslo. Da hadde han vært savnet i tre dager. Politiet tror ikke drapet skjedde der han ble funnet, men de har ingen formening om hvor det kan ha skjedd, eller hvem som kan ha gjort det. Hans samboer Monika (33) har grublet og vridd hver krik og krok i hodet for å finne svar på de altoppslukende spørsmålene: Hvorfor ble Rafal drept, og hvem gjorde det? Dersom noen som vet noe melder seg kan hun kanskje endelig få svar. – Saken er ikke ferdig, og vi vet fortsatt ikke hvem som gjorde det. Det er det som sitter i bakhodet, og det er det som gjør så vondt, sier Monika til VG. Av hensyn til barna vil hun kun omtales ved fornavn. For Monika, som hadde to døtre med Rafal, er det uforståelig at noen ønsket mannen hennes død. – Jeg vet ikke om det kan ha vært noen gamle saker fra Polen eller om han var involvert i noe som vi ikke visste om. Politiet sier at han ikke hadde noen andre telefoner. Jeg merket heller ikke noe uvanlig, sier hun.
De er alle pårørende i noen av Norges uoppklarte drapssaker. Nå ber de gjerningspersonen, eller noen som vet noe, om å stå frem.