UFC-analyse: Den usannsynlige tittelutfordreren
Analysen er skrevet av MMA-Revyens redaktør Andreas Roaldsnes ( @andreasroa på Twitter ). Verdens ledende MMA-organisasjon, UFC, har i mange år brukt realitykonseptet «The Ultimate Fighter» (TUF) for å skape nye talenter. For å være med i TUF er det et par kriterier som må oppfylles. Jeg har sett på kontraktene, og de er litt avskrekkende. Men for å i det hele tatt å være vurdert av castingen til serien, så må du ha en vinnende profesjonell kamphistorikk og minst fire profesjonelle kamper. MMA-revyen: Hør ukens episode av den populære podkasten Se nattens UFC-stevne direkte, eller i opptak på Viaplay Fighting fra kl. 00.15. Jack Hermansson går en av de aller første kampene . Amanda Nunes sin utfordrer i kveld, Raquel «Rocky» Pennington, har vært et av de få unntakene til denne regelen. Hun kom inn i TUF med en kamphistorikk på tre seire og tre tap da UFC skulle begynne å bygge sin nye kvinnedivisjon. Sjekk ut MMa-revyens oddsblogg Det er ikke mange UFC-fightere som mangler en vinnende kamphistorikk. Det er sjeldent fordi UFC er en prestisjeorganisasjon. Den eneste regelen i denne organisasjonen er at du må være en vinner. «Vinn eller forsvinn» er en sannhet, ikke en klisjé. Raquel Pennington har hele sin UFC-karriere kjempet for å holde hodet over vannet. Det har vært litt andre regler i kvinneklassene til for en liten stund siden. Kvinnene kommer inn i UFC med svakere kamphistorikk enn mennene, ettersom MMA for kvinner på toppnivå bare er knappe fem år gammelt. Det er også langt færre kvinnelige fightere, så det er lengre mellom kampene. Lenge har det vært tynne vektklasser med få utøvere. MMA-studio: Ukentlig program med fokus på norske fightere og UFC Med tiden har noen av vektklassene som har vært tynnest blitt veldig sterke; stråvektsklassen er ett tydelig eksempel. Men på et tidspunkt, da UFC bygde den kvinnelige bantamvektsklassen rundt Ronda Rousey, så det ut som om de virkelig kunne finne på å slippe inn hvem som helst. «Rocky» så ut som hun hørte hjemme i kategorien «hvem som helst». Raquel Pennington hadde sine sterke øyeblikk her og der. Hun har en klassisk seier mot Ashley Evans-Smith på den sjeldne teknikken « Bulldog choke », men hun var mest kjent for å være en durabel motstander som aldri ga seg. Hun har ikke akkurat luktet mesterskapspotensial. Det er ikke lett å si når og hvordan det snudde. Kanskje var hun alltid sterk, vi bare så det ikke. Kanskje var kampen mot Holly Holm et vendepunkt. Holm var selvsagt favoritten på vei inn i kampen. Holm var av noen spådd å være den som skulle hamle opp med Ronda Rousey (dette var før vi visste nøyaktig i hvor stor grad hun skulle hamle opp med henne). Av en eller annen grunn klarte Holm ikke helt å sette sammen gamet sitt mot Pennington. Alt var litt for langt borte og Pennington traff Holm med nesten like mange slag som hun selv fikk. Det hele endte i en svært lunken delt dommeravgjørelse i Holms favør. Men kampresultatet gjorde mest at folk ble skuffet over Holly Holms prestasjon, ikke at de ble imponerte av Raquel Pennington. Kanskje det var en feil, allerede da? Kanskje det var et tegn på hva som skulle komme. Pennington gikk fra Holm-tapet til å lage seg en fire kamps-seiersrekke. Hun slo Jessica Andrade, som gikk videre til stor suksess i stråvektsklassen etterpå. Hun slo den – forhatte er feil ord – den ofte mislikte Bethe Correira, og i sin aller nyligste kamp pensjonerte hun veteranen og publikumsyndlingen Miesha Tate. Fire på rad og tittelmulighet. Det tviler jeg på særlig mange så for seg. Særlig ettersom det også er 18 måneder siden hun gikk kamp. Pennington har slitt med en rekke skader etter tapet mot Tate. Nunes sin historie er en kontrast. Nunes har spilt rollen som den unge løven. Amanda Nunes har vært dominant. Ett tap i UFC, mot Cat Zingano, ellers for det meste overkjøringer. Nunes tok beltet på UFC 200 – av alle tider å ta et belte på! Miesha Tate hadde nettopp tatt beltet fra Holly Holm, og nå skulle det forsvares på UFC 200 sin gullmatte. Tate – Nunes var til og med toppkampen på kortet, et slags nikk av anerkjennelse i seg selv, med tanke på det fantastiske utvalget av kamper på hovedkortet av UFCs jubileum. Nunes gikk kampen slik hun har gått de fleste kampene sine – rett på og med intensitet. Miesha Tate ble overveldet i første runde. Slag førte til kvelning. Amanda Nunes fikk også ta del av Rousey-eraen. Hun fikk til og med gleden og æren av å avslutte den. Nunes sin hjerteskjærende nedsabling av Rousey var rett og slett nådeløs. Hun brukte 48 sekunder. Den eneste som har fått Nunes til å se svak ut er Valentina Shevchenko. Som kontringsfighter har Shevchenko en egen evne til å få motstandere til å tvile og sette farten på kampen ned. Nunes og Shevchenko har møttes to ganger, men Nunes kom seirende ut ved begge anledninger ( kanskje ikke like fortjent i andre møte – det luktet uavgjort ). Nunes lever opp til kallenavnet «The Lioness». Hun er dominant og tar imot Pennington i Brasil, sitt hjemland. Pennington er den usannsynlige utfordreren. Hun levde opp til et potensial få så på forhånd. Kanskje «Rocky» lever opp til sitt kallenavn også? Underdogen vinner, mot alle odds?Raquel Pennington (ni seirer, fem tap) mot Amanda «The Lioness» Nunes (15 seirer, fire tap) Jeg har tatt tilbake kampanalysene i disse UFC-analysene fremover. Basert på data lest av fra UFC.com har jeg laget en logistisk regresjonsmodell som forutsier utfallet på UFC-kamper basert på litt over tre tusen kamper i UFC fra 2010 til i dag. Prediksjoner for resten av kampene på kortet finner du på MMA-Revyens oddsblogg . La oss starte med å bekrefte at modellen min anslår Nunes-sier. Overraskende eller? Vel, Nunes er anslått å vinne, men marginen hun har over Pennington, ifølge statistikken, er svært smal. Hvor smal? Nunes-seier er den minst sikre prediksjonen på hele kortet. Hvordan kan det henge sammen? Hva er Pennington sine ukjente styrker? Pennington har for eksempel et bedre striking-forsvar enn Nunes. Rocky unngår 67 prosent av alle slagteknikker, mens Nunes bare unngår 55 prosent. Det kan ha med Nunes sin stil å gjøre også, nemlig at hun stoler på kraften sin, og slagkraft er ikke noe som er godt gjort rede for i modellen enda. Pennington har også et høyere slagvolum, og det har en sterk sammenheng med å vinne kamper. Mye er likt, som rekkevidde, alder og til en viss grad erfaring, men Nunes har selvsagt fordelen ved at hun har hatt tre tittelkamper, som er en stor erfaringsfordel. Begge fightere er på seiersrekker. Når ting er så jevnt statistisk, den jevneste kampen på kortet, og Pennington er en såpass stor underdog (Nunes 1.10, Pennington 7.00), så er det klart at verdien ligger i Pennington. Akkurat nå ligger den kryssvaliderte treffsikkerheten på omtrent 63 prosent. Denne modellen presenterte jeg først i episode 160 av MMA-Revyen. Jeg kommer til å støtte meg på denne modellen i kampanalysene fremover, i kombinasjon med mer kvalitativ informasjon om kampene.
Raquel Pennington (29) hadde på et tidspunkt like mange tap som seirer på kamphistorikken. Nå utfordrer hun den nye dominante «løvinnen» Amanda Nunes (29) om bantamvekttittelen.