Medieblikk: Kongelig teater i PFU
Striden gjelder en serie nærgående feriebilder av kronprinsfamilien bl.a. på paradisøya St. Barts i Karibia. Interessen for behandlingen av Slottets klage har vært så stor at sekretariatet i Norsk Presseforbund så seg nødt til å flytte møtet til et hotell i Oslo sentrum. Når sceneteppet går opp kan forestillingen raskt komme til å arte seg som på et kongelig varietéteater. Blant dem som skal behandle klagen er Eva Sannum, som selv var utsatt for innpåslitne paparazzifotografer da hun hadde et forhold til den spanske arveprinsen. Se og Hør har allerede vunnet første runde mot Slottet, etter at PFU nektet å behandle tre påståtte overtramp som man anså foreldet i henhold til vedtektene. Blant disse var den paparazzilignende dekningen av kongeparets familieferie med barn og barnebarn på Korsika og Sardinia sommeren 2012 over 32 sider i bladet. Nå gjenstår det fem konkrete artikler som PFU skal vurdere. En av dem er 14 siders reportasje om kronprinsfamiliens juleferie på St. Barts, som bladet hevder kostet over en halv million kroner. VG Direkte: Følg PFUs behandling av klagen her! Klagen fra Slottet er ført i pennen av hoffsjef Åge Bernhard Grutle. Partene har i vår utvekslet lange «prosess-skriv» om dekningen. I utgangspunktet legger hoffet seg på en nærmest sivilrettslig tone i anklagene, som støttes av en juridisk vurdering av kongelig privatliv fra advokat Kyrre Eggen. Jeg må innrømme at jeg har svært liten sans for at vi har et kongehus som nå tyr til sivilrettslige argumenter mot folkelige institusjoner og innslag i vårt samfunn. Det kler ikke et privilegert monarki spesielt godt, og en slik linje kan være egnet til å undergrave monarkiets stilling i Norge. Vår kongelige familie beveger seg på kanten av et stup med betydelig fallhøyde når man sender gjentatte klager til PFU, som er pressens selvdømmeordning. Flere av klagene ble denne gang avvist og det eksisterer en risiko for at PFU ikke vil gi kronprinsparet medhold i flere av de gjenstående klagepunkter. Hoffsjefen gjør et stort poeng av at europeisk rett sikrer også de kongelige en rett til et beskyttet privatliv, ref. den såkalte Caroline-dommen, og at de presseetiske reglene skal være strengere enn jusen på dette område. Slottet ønsker at PFU skal avgi en nærmest prinsipiell bekreftelse på dette, men det kan utvalget vanskelig gjøre. Det ville, som Se og Hør anfører, svekke utvalgets posisjon som pressens selvdømmeorgan. Et vesentlig poeng i Kyrre Eggens juridiske betenkning er at kongelig privatliv, med ferier og private gjøremål er vernet med mindre det foreligger forhold av «allmenn interesse». Og at man nyter et sterkere vern når medier benytter seg av skjult kamera, telelinser osv. kongefamilien nyter dessuten en selvstendig beskyttelse mot forfølging og overvåkning fra medias side. Det kan være vanskelig å avgjøre hva som er forhold av «allmenn interesse» i presseetisk forstand. Det må i hvert fall være gjenstand for en konkret vurdering i hvert enkelt tilfelle. Se og Hør mener at Slottet her forsøker å tilegne seg en definisjonsmakt over hva som er å anse som forhold av «allmenn interesse». Medienes rettigheter er likevel svakere hvis det dreier seg om innhold som har rent underholdende karakter. De fleste påstandene om overtramp gjelder brudd på Vær Varsom-plakatens punkt 4.3 om å vise respekt for menneskers privatliv. «Fremhev ikke personlige og private forhold når dette er saken uvedkommende», står det. Slottet viser til at bildene er tatt uten varsel eller samtykke, og at de krenker intimitetssfæren. Se og Hørs ansvarlige redaktør Ellen Arnstad viser til at det er pressens oppgave å gi et mer nyansert bilde av kongefamilien enn de offisielle programmene tillater, og dessuten: På kjendisøya St. Barts kan ingen ha en berettiget forventning om ikke å bli fotografert i det offentlige rom. Vær varsom-plakaten inneholder også en bestemmelse om at skjult kamera ikke bør benyttes med mindre det er som ledd i å avdekke forhold av «vesentlig samfunnsmessig betydning». Se og Hør mener at kongefamiliens medlemmer må påregne at de blir fotografert når de beveger seg ute i det offentlige rom. Også plakatens bud om å ta spesielle hensyn overfor barn er en del av klagegrunnlaget. Det samme gjelder beskyldninger om faktafeil, beskyldninger om pengebruk og tilsvarsrett. Se og Hør har senere rettet noen feil, men partene står steilt mot hverandre når det gjelder pengebruk. Her forsøkte Slottet i vår å få oppnevnt en slags frivillig voldgiftsvurdering, siden man nektet å utlevere opplysninger av privat karakter. Jeg vil si at dokumentasjonsbyrden i dette tilfelle må hvile på bladet som har satt påstandene på trykk, og det kan godt tenkes at PFU feller bladet for brudd på god presseskikk på dette punktet. Det er ikke angitt kilde eller vist dokumentasjon for disse påstandene. Slottet angriper også Se og Hørs presentasjon av bilder og artikler som «Eksklusivt», noe som indikerer kongefamiliens godkjennelse av oppslagene. Dette er imidlertid en misforstått tolkning av vignettbruken. I klagen kritiseres også bladets bruk av uttalelser og opplysninger som kongelige har gitt til utenlandske publikasjoner. Uttalelsene presenteres som om de er avgitt til Se og Hør eksklusivt. Dette er først og fremst et opphavsrettslig spørsmål, men det eksisterer også presseetiske krav til kildeangivelse. Det er vel tvilsomt om Se og Hør og Ellen Arnstad kommer helskinnet gjennom dagens forestilling, men det kan fort ende med færre åpenbare brudd på god presseskikk enn det Slottet hadde regnet med. Det blir spennende å se om PFU vil legge vekt på omfanget av private bilder i sin vurdering av bestemmelsen om å vise respekt for menneskers privatliv. BERNT OLUFSEN
I dag er det duket for det store oppgjøret mellom Det kongelige slott og kjendisbladet Se og Hør i Pressens Faglige Utvalg (PFU).