Vått og kaldt og bomstasjoner overalt
Dette må smerte bergenserne å høre, men det er ingen som er store i Bergen lenger. Annet enn i kjeften. Alle partiene ligger under 20 prosent på den ferske målingen som Respons har utført for Bergens Tidende og VG. Og såpass må et parti nesten være for å kunne kalle seg stort. Høyre er likevel størst med skuffende 19,2 prosent, mens Ap må se 18,6-tallet i hvitøyet. Det er en halvering siden forrige kommunevalg som sendte Ap og Harald Schjelderup rett inn i byrådslederkontoret. Helt siden den dagen har Høyre hatt blikket stivt festet på målet: Å vinne tilbake Erna Solbergs hjemby. Det går ikke så veldig bra. Det har alltid vært mye drama i bergenspolitikken, og spesielt i Høyre. Etter at den allmektige byrådslederen Monica Mæland forlot Bergen til fordel for regjeringen, raknet det for Bergen Høyre. Stikkord er Trude Drevland, eiendomsskatt og en evig strid om hvor bybanen skal gå. Bybanens sprengkraft må man nesten skarre for å forstå seg på. Høydepunktet for historiebøkene er den legendariske tapasmiddagen i statsministerboligen som endte i full krangel og angivelig kasting av sko. Bergenspolitikerne har holdt det gående under slagordet «Aldri en kjedelig dag». Bortsett fra de siste årene. Ap har ledet en sjeldent udramatisk koalisjon bestående av Ap, Venstre og KrF. I vår overtok Roger Valhammer stafettpinnen, etter Schjelderups overraskende exit. les ogsåMen tiden for ro og harmoni i Bergen kan fort være forbi. Det blir sannsynligvis svært krevende å stable på beina et styringsdyktig flertall. I likhet med mange andre storbyer fosser SV, Rødt og Miljøpartiet De Grønne fram. De vil neppe støtte noe annet enn et Ap-ledet byråd, men kan gjøre hverdagen mer krevende for dagens sentrumsorienterte styre. Hverken Venstre eller KrF setter pris på en sterk rød dominans. Rødt og SV i Bergen har ikke akkurat ord på seg for å være lyserøde og pragmatiske. Men situasjonen er ikke noe bedre på borgerlig side. Her har Høyres byrådslederkandidat Harald Victor Hove litt av en allianse å samle. Han trenger sannsynligvis støtte både Frp, Pensjonistpartiet, Partiet De Kristne og mannen som har satt norsk politikk på hodet, bomlistas Trym Aafløy. Av onde tunger bare omtalt som «fremtidsalliansen». I tillegg vil også Høyre være avhengig av opptil flere sentrumspartier. For moderate sentrumsvelgere kan nok dette fremstå som et valg mellom pest og kolera. Uansett hvem som vinner makten i Bergen, er det bompengelista som er valgets vinner dersom det endelige resultatet blir noe i nærheten av dagens måling. Det er lett å se seg blind på at bompengemotstanderne ligger litt under de første «sjokkmålingene». 14,8 prosent av velgerne i Bergen er uansett en sensasjon. Det tilsvarer nesten to fullsatte Brann stadioner med støyende bergensere. I tillegg har Trym Aafløy klart å lage unntakstilstand i norsk politikk, utløse en regjeringskrise og fått bompengesaken til å overskygge eiendomsskatt, eldreomsorg og skolemat. Den eneste streken i regningen må være at de har fått klimasaken i rekyl. Også de som liker bompenger er blitt mobilisert. Miljøpartiet De Grønne truer med å gjøre et rekordvalg og kan få betydelig innflytelse i mange store byer. I Bergen er de nesten i ferd med å ta igjen bomlista. Akkurat det hadde nok ikke bompengemotstanderne sett for seg. Trondheim – Det blodrøde utstillingsvinduet Oslo – Grønn, grønnere, grønnest Stavanger – Valgdrama i oljebyen Tromsø – Italienske tilstander i Nordens Paris Kristiansand – Polsk riksdag i sørlandsidyllen
Det er bare å spenne fast sikkerhetsbeltene. De rolige årene i bergenspolitikken kan brått være forbi.