Spillanmeldelse: «God of War: Ascension»
Det er rart å tenke på hvor mye som kan skje på bare åtte år. I 2005 var «God of War» noe av det mest grensesprengende man kunne spille på TV-skjermen. Oppfølgeren i 2007 var minst like bra. Det var en oppvisning i gledesbrusende action. Med hjertet i halsen og brede glis nedkjempet vi enorme monstere fra den greske mytologien. Den illsinte Kratos ble en fanebærer for Sonys Playstation 2. Tidenes største og mest imponerende actionspill på tidenes mest solgte spillkonsoll. Åtte år senere lanserer Sonys Santa Monica Studio det fjerde hovedspillet i serien (anmeldelsen av «God of War III» finner du her). Det er et godt actionspill, ofte et imponerende actionspill til og med - med digre monstere, rike og vakre miljøer, fine puzzles, heftig miljønavigering og kamper det slår gnister av. Men utrolig nok er magien fra de to første spillene i serien slipt kraftig ned (jeg ga begge to terningkast 6). Det ene enorme monsteret etter det andre dukker opp fra kanten av stupet eller fra havet, og jeg føler... nesten ingenting. For åtte år siden ville jeg ha gispet og jublet meg gjennom «God of War: Ascension». I dag får det bare en håndfull gisp og et knippe woo-hoo. Stykket opp, for å være helt ærlig, av noen drøye gjesp. Det er litt min egen feil, det skal jeg innrømme. Det har kommet en haug med spill inspirert av den fantastiske starten på denne serien siden 2005, og jeg har spilt omtrent hvert eneste ett av dem. Utviklerne må jobbe litt hardere nå for å fenge meg. Men Santa Monica Studios må ta ansvar selv også. De lager fremdeles noen av de vakreste og kuleste virtuelle miljøene i spillenes verden, men ellers er «God of War: Ascension» en veldig konservativ spillopplevelse. De har lagt seg på «mer av det samme» som designmal, og i 2013 mener jeg det ikke er godt nok. Se bare på hvor forfriskende nytt og deilig PS2-traveren «Devil May Cry» ble da Ninja Theory gjorde sin nydelige remix tidligere i år. Se hva Crystal Dynamics fikk til med gjenfødelsen av Lara Croft. «Ascension» gjør på sin side mange gode grep i spillmekanikker, men er ellers nesten blottet for overraskelser, nyvinninger og øyeblikk som får meg til å hoppe i sofaen. Historien du får servert denne gangen er heller ikke i nærheten av de presise knyttneveslagene i de to første spillene i serien. En prolog som dette kan være veldig spennende, men jeg opplever den som litt anstrengt og uengasjerende, nesten litt tilfeldig rasket sammen. Når det er sagt: «God of War: Ascension» hever seg innimellom over alt dette og minner meg på hvorfor jeg forelsket meg i utgangspunktet. Det er bunnsolid håndtverk og godt over godkjent som actionspill. Hvis dette er ditt første «God of War»-spill, vil du sannsynligvis elske det i hjel. Men jeg mener det må være lov å forvente mer av Kratos. PS: Det er enspillerdelen som er anmeldt. GOD OF WAR: ASCENSION Genre: Action/eventyr Plattform: PS3 Alder: 18 Utvikler: SCE Santa Monica Studio Utgiver: Sony Mer info (Wikipedia)
Til tross for enorm skala og ekstrem action, sliter «God of War: Ascension» med å skape hemningsløs begeistring.