Plateanmeldelse: Unknown Mortal Orchestra - «II»
ALBUM: INDIEROCK Unknown Mortal Orchestra «II» (Jajaguwar/Tuba) Om man ikke tar hintet fra wiccaheksen på omslaget: Ja, dette er nok en poppsykedelisk, mildt insisterende, Jimmy Page-bluesriffende utgivelse. Og nok et band der én manns visjon regjerer. Som på debuten deres er vyene fra John Lennons mer outrerte periode hjertelig tilstede, men bandeier Ruban Nielsons melodiske hjerne skinner også som en naturhedonistisk Prince-kopi, der falsett og tilsotet bass er like naturlige som retromaniske gitarer. Den virkelige trolldommen: At låtene konstrueres fra vage, intetsigende antydninger og ikke ender i kaotisk lydsmog, men nøye planlagte, formtoppende lag som tar tid å forstå, men gir uante mengder tilbake. BESTE LÅT: «Swim And Sleep» TOR MARTIN BØE
Psykedeliske enkeltmannsforetak er den nye vinen.