Ja, vi elsker å la nasjonalsangen være!
JON GUDBRAND FLIFLET, jurist, Sortland Morten Wold (Frp) fortalte i VG 3. juni at han oppdaget at «Ja, vi elsker» ikke er vedtatt som nasjonalsang av Stortinget. Han har derfor i representantforslag foreslått at Stortinget skal vedta at «Ja, vi elsker» er nasjonalsangen. Om ikke Wold trekker forslaget, bør Stortinget iallfall legge det vekk. Det faktum at «Ja, vi elsker» er Norges nasjonalsang bygger på sedvane og alminnelig aksept. Alle vet hvilken sang nasjonalsangen er. De fleste legger til grunn at «Ja, vi elsker» er Norges nasjonalsang. For mange er antagelig dette en god nok begrunnelse for å stemme i på 17. mai eller før en viktig landskamp. Å vedta «Ja, vi elsker» som nasjonalsang vil være å slå inn åpne dører. Ved å bringe «Ja, vi elsker» til debatt i Stortinget, bidrar Wold til å politisere nasjonalsangen. For hva kommer Stortinget til å vedta? Er det at det første og de to siste versene er nasjonalsang? Skal språket moderniseres? Skal nasjonalsangen «løftes opp» mot vår likestilte samtid ved å stryke linjene om at «kvinner selv stod opp og strede som de vare menn» og at «mødrene har grett»? Skal den vedtas på nynorsk? Bjørnson ville neppe vært begeistret for det. Hva med referansene til Gud? Statskirken er avskaffet og stadig færre tror på gud. Endringer som dette kan glede noen og ergre andre. En debatt om nasjonalsangen i Stortinget vil ødelegge for den samlende funksjonen sangen har i dag. «Ja, vi elsker» har blitt godtatt og etablert som Norges nasjonalsang uten beslutning fra noen av statsmaktene. Dette er en verdi i seg selv. Mange mener nok at teksten er gammeldags. Men, at teksten er av en annen tid kan også være en av grunnene til at de fleste nordmenn synger med når det først blir krevet. Samtidig har teksten et tidløst budskap og den forteller en historie. Stortinget kan i sin behandling lene seg på følgende begrunnelse fra den svenske riksdagen i en lignende debatt om Sveriges nasjonalsang i 1960: «Den utveckling som lett till att «Du gamla. Du fria» numera allmänt betraktas som Sveriges nationalsång har ägt rum utan påverkan av några av statsmakterna fattade beslut. Såvitt utskottet kunnat bedöma bör det för dem som anser angeläget att vi äger en sång med karaktär av nationalsång framstå så som väsentligt, att denna sång kunnat få så fast förankring hos mycket stora grupper av vårt folk att dess egenskap av nationalsång i praktiken icke ifrågasettes. Enligt utskottets mening bör en nationalsång tillkomma på detta sätt och utskottet anser icke motiverat med något officiellt fastställande av nationalsång för Sverige.» Dette gjelder også for Norge.
Frps forslag om å vedta «Ja, vi elsker» som nasjonalsang bør legges vekk av Stortinget.