Vi støtter den norske arbeidslivsmodellen
CARL TENGBERG, regional sjef foodora. Mye av innlegget brukes på å beskrive hvorfor den norske modellen er viktig og hvorfor arbeidsgivere må være åpne for tariffavtaler. Men både varaordfører Kamzy Gunaratnam og finansbyråd Robert Steen bør ha fått med seg at vi i foodora er helt enige i det. Vi har siden starten hatt fast ansatte og vært villige til å betale for å ha ryddige og gode vilkår. Vi sier ikke nei til tariffavtale, vi sier vi ikke kan overleve i Norge med Fellesforbundets forslag til avtale. Vi skulle ønske kronikkforfatterne ikke hoppet over innholdet, og vi skulle ønske de visste bedre enn å komme med karakteristikker som dette: «Det er nemlig slik at online-plattformer gjør det lett å finne frilans-arbeidskraft til en billig penge.» les ogsåfoodora den eneste aktøren blant våre direkte konkurrenter i plattformøkonomien med faste ansettelser og trygge arbeids- og lønnsvilkår. Det er et stort paradoks at Gunaratnam og Steen angriper det eneste selskapet som faktisk driver slik de sier de ønsker. Ap-politikerne skriver at det ikke er akseptabelt at «ny teknologi og nye arbeidsmåter brukes som unnskyldning for å kullkaste den norske modellen». Igjen virker det som om kronikken handler om et annet selskap, kanskje til og med om en annen bransje. Arbeidskonflikten i foodora handler om innholdet i avtalen, som vi ikke kan si ja til. Avtalen Fellesforbundet har lagt frem er basert på Speditøravtalen, som ikke er tilpasset vår bransje. Avtalen inneholder store kostnader som vi mener i liten grad gir nok tilbake til hele bredden av syklistene våre. Det må vi snakke om, og vi kommer ikke videre av at motparten vår kun er krever at avtalen skal signeres. Vi har fra første forhandlingsmøte vært tydelige på at vi vil strekke oss for å finne løsninger, men dette vil kreve samarbeid og helhetlig tenking. Det finnes ingen ferdig A4-løsning, vi må faktisk ta oss tid til å gå gjennom muligheter og utfordringer og knekke koden for hele bransjen. les ogsåGunaratnam og Steen peker selv på at vi er inne i en tid hvor teknologi og nye arbeidsformer kommer til å endre arbeidshverdagen til mange. Derfor hadde vi håpet at de ville forstå at vi må gå nøye gjennom hva innholdet i avtalen faktisk fører til. Som de peker på kan bransjen være kompleks. Skal vi komme videre, må debatten slutte å bestå av feilinformasjon og standardformuleringer uten rot i virkeligheten. Gunaratnam har selv gått hardt ut og varslet boikott av foodora. Det gir kanskje noen valgkampoeng, men det er først og fremst synd at hun oppfordrer til å boikotte det selskapet som aktivt etterstreber et trygt og ryddig arbeidsliv. Konkurrentene står klare til å overta. Kronikkforfatterne skriver at foodora er en nyvinning som bidrar både til raskere og mer effektiv matlevering, og til det grønne skiftet med sykkeltransport. Det er en beskrivelse vi i foodora er stolte av. Vi håper foodora også i årene fremover kan være en aktør i Norge med faste ansatte og trygge og gode arbeidsvilkår. Men vi må tenke på alle våre over 600 syklister, ikke bare den sjettedelen som er organisert i Fellesforbundet. Vi må se hvordan ulike typer kostnader slår ut. Vi må vite at endringer gjør det mulig for oss å drive videre med fast ansatte. Vi inviterer gjerne til dialog. Men da må politikere og andre som engasjerer seg ha kontroll på fakta og nyanser. Knapt en håndfull syklister jobber fulltid i foodora. Snittsyklisten er 25 år, jobber 16 timer i uken og blir hos oss rundt ett år. Vi er en inngang, eller vei tilbake, til arbeidslivet for mange. Vi er en trygg, ryddig og fleksibel deltidsjobb. Syklistene våre skal ha like gode rammer som i alle andre karrierer, men virkeligheten har selvsagt noe å si for hvordan de rammene bør være. Som kronikkforfatterne skriver: «Å tro noe annet er i beste fall kortsiktig og naivt, i verste fall direkte ødeleggende for den norske samfunnsmodellen.»
Oslos varaordfører og finansbyråd har skrevet et innlegg om verdig arbeidsliv, som vi i foodora i stor grad er hjertens enig i. Samtidig viser de tydelig hvordan retorikken kjører fast mulighetene for faktiske fremskritt.