#JegHarOpplevd
Jeg kan ikke tro det jeg leser når jeg følger emneknaggen #JegHarOpplevd på Twitter. At den seksuelle trakasseringen er så grov, så nedverdigende og har rammet kvinner fra så mange ulike bakgrunn. I Norge. Vi er snart oppe i 7 000 tweets under denne emneknaggen. Hundrevis av rystende vitnesbyrd om et kvinnesyn så forkvaklet at jeg en stund lurer på om det er norske kvinner som forteller. De kunne vært pakistanske. Eller egyptiske. Indiske. På en basar i Lahore, i en buss i Kairo, i en butikk i Delhi. Klådd på, klypet, plystret etter, av menn i patriarkalske kulturer. Men nei. Det er norske menn. De har tatt kvinner som serverer dem mat på restaurant i skrittet under skjørtet. De har kløpet dem i puppene, de har plystret etter dem, sjefer som har befølt dem, fremmede menn som spurt om de vil bli voldtatt, blitt kalt hore på gaten fordi de har reagert på den seksuell trakasseringen.Det er hårreisende. Kvalmende. Men jeg er mest overrasket over kvinnene. Over motet deres. At de forteller, i verdens mest likestilte land. Hvor de stadig blir fortalt at de ikke har noe å klage over. De skulle vært takknemlige fordi de trakk gulloddet og ble født i dette landet. Og ikke i Egypt. Mitt selvvalgte yrke innebærer å gå rett inn i løvens hule, helst hver eneste dag. Utfordre makten, kritisere overtramp, skrive om temaer som er så ømfintlige at jeg får trusler. Jobben min er å forsøke å være modig, i alle fall innimellom. Men jeg er ikke så modig som disse kvinnene. Ikke så modig at jeg kan legge ut en tweet under #JegHarOpplevd. Jeg tør ikke. Jeg kan ikke. Hva vil folk si? Tro? Jeg kan utfordre islamister, men jeg kan ikke fortelle om seksuell trakassering. Skammen. Selv i Norge. Ikke Pakistan. Norge.Derfor, at disse kvinnene tør fortelle. Under fullt navn. Nøkternt, fattet, kort, presist. Det er et unikt tidsbilde, en dokumentasjon som må lagres for kommende generasjoner. Dette må døtrene og særlig sønnene våre lese. Når de spør om vi ikke er i mål allerede? Om norske kvinner ikke har det bedre enn de fleste av verdens kvinner? Om ikke litt seksuell trakassering må aksepteres, selv i et land som vårt? For disse vitnesbyrdene gir svaret på alle disse spørsmålene. Og svaret er nei. Vi er ikke i mål. Vi har bare gjort våre mødres kamper og suksesser for likestillingen om til en hvilepute. Så lenge kvinner – vanlige kvinner, kjente kvinner, engasjerte kvinner, servitriser, mellomledere, småbarnsmødre, blir utsatt for slengbemerkninger, blir befølt, blir kalt horer fordi de tør å mene noe – så er vi ikke i mål. Norske kvinner har det heldigvis bedre enn de fleste kvinnene i verden. Men det er dessverre ingen lindring for hun som får følgende beskjed fra sjefen: ”Jeg vet hva en som deg koster per natt”. Og det argumentet irriterer meg mer enn noe annet. Det er som å si at vi ikke kan klage over overfallsvoldtekter her i Norge, fordi 48 kvinner voldtas i Kongo hver time. Hver historie som fortelles er en grov krenkelse. Et overgrep. En så sterk hendelse i livet til disse kvinnene at de husker den, i levende detaljer. Selv om det skjedde for fem, ti, femten år siden.Å unnskyld trakassering med ”menn er menn”, er en grov undervurdering av menn. En umyndiggjøring de fleste norske menn ikke vil finne seg i. Derfor er støtten fra nettopp norske menn massiv på tråden på Twitter. De aksepterer ikke bagatelliseringen. De lever i 2015, lengter ikke tilbake til 1820, eller ønsker ikke et samfunn som den pakistanske hvor kvinner er fritt vilt dersom de er ute uten mannlig følge. I Norge skal vi ha nulltoleranse for seksuell trakassering og sexisme. Rett og slett fordi det er under vår verdighet å akseptere patriarkalske og kvinnefiendtlige holdninger. De fleste menn antaster selvsagt ikke. Men det hjelper ikke de som faktisk blir utsatt for slik oppførsel. Før kunne vi si at vi ikke visste. Nå vet vi. Så, hva gjør vi? Og du som fniser av disse vitnesbyrdene og nå skal forklare den seksuelle trakasseringen med en: norske kvinner går med for korte skjørt. Ikke prøv deg en gang. Selv kvinner i niqab og hijab blir tafset på. @ShaziaSarwar
I Norge er kvinner og menn likestilte. Det betyr at en kvinnelig servitør skal slippe å bli klådd på rumpa av en vilt fremmed mann. Men slik er det ikke.