Barna av IS-soldater fortjener hjelp
PETTER SÆTERØY og HANS HAGEN, Internasjonalt utvalg i Unge Venstre. Det mange beskriver er en frykt for at barna skal vokse opp til å bli ekstremister eller terrorister. Dette er selvfølgelig noe vi som samfunn vil unngå, men løsningen er absolutt ikke å bryte med både etiske og juridiske prinsipper. Vi er nødt til å hjelpe barn som har blitt ofre for terror. For det er nettopp det disse barna er - ofre. Det er nettopp det som er kjernen i spørsmålet: er det greit å dømme folk for andres handlinger? Vi mener at dette ikke kan rettferdiggjøres, uavhengig av identitet og tilhørighet. Dette mener også loven. Vi må innføre ordninger for å motarbeide radikalisering og trauma, og plassere dem i trygge hjem hvor de kan bli ivaretatt. Akkurat sånn skal ethvert barn behandles, “norske” eller ikke. I Frankrike har man erfart at det er viktig å hente tilbake disse barna i yngst mulig alder, og at man da har størst sjanse for at disse kan bli til normale samfunnsborgere. Samtidig ser man også at det går bra for Frankrike i arbeidet med å gjøre disse til normale samfunnsborgere. Franske myndigheter sier at det går bra med ⅔ av barna som de har hentet hjem. Det er ennå tidlig i prosessen, og sjansen for å redde flere er stor. I tillegg kan vi se på resultatet av å la dem være igjen i krigsområder med ekstremistiske foreldre Med all intensjon om å radikalisere dem. Det er rimelig å anta at det øker sjansen for et hat mot frie, sekulære samfunn. På toppen av det, vil dette “frie” samfunnet være det som tråkket på et lite barns menneskerettigheter. Dette utvikler enda mer hat. Hvis alt tilsynelatende taler for å ta imot barna, kan en undres på hvorfor nettopp Abid som får tyn når han uttaler seg om denne saken? Hans opphav som norsk-pakistansk ser i hvert fall ikke ut til å hjelpe. Selv om han ofte er den første til å uttale seg om islamistisk ekstremister, er utdannet jurist, er visepresident på Stortinget, og, er det vi kaller en godt integrert nordmann, en poster-boy for hva vi kan få ut av innvandrerungdom. Det er nettopp det vi prøver å legge enda bedre til rette for: At folk som kommer fra vanskelige forhold, enten det er krigsområder, omsorgssvikt eller vold i hjemmet, skal få en sjanse til å lykkes i Norge. Ofrer vi dette, ofrer vi det som gjør Norge godt.
Etter flere år med intense kamper ser vi endelig at IS sin tid har kommet. Dette er vel og bra, men vi står ovenfor en stor oppvask som må gjøres, og Norge må hjelpe til. Frps Jon Helgheim sier at vi ikke bør prioritere å hente hjem terrorister. Vi risikerer å bli ekstremister i kampen mot ekstremisme.