Haigapet til Moxnes
ANNE LINDBOE, Administrerende direktør PBL (Private Barnehagers Landsforbund). Utviklingen han beskriver er ikke unaturlig. I årene rundt barnehageforliket var det stor mangel på barnehageplasser. Foreldre som ellers ville måtte sende barna sine til ufaglærte dagmammaer, gikk sammen om å etablere barnehager. Det var krevende prosesser og mye ansvar knyttet til både etablering og drift. Men det var nødvendig. Takket være innsatsen til disse, til private gründere og til norske kommuner har det siden 2012 langt på vei vært full barnehagedekning. De færreste småbarnsforeldre har derfor måttet bruke fritiden på å starte nye barnehager. Det samme gjelder andre ideelle aktører som ikke oppfatter barnehage som sin primæroppgave. les ogsåParallelt med at et strengere regelverk har gjort det mer krevende å ha ansvaret for barn og ansatte, og parallelt med at nye generasjoner med foreldre er kommet til, har noen av foreldrestyrene, menighetene og foreningene valgt å selge virksomheten. Det har de gjort i trygg forvissning om at barna blir like godt ivaretatt under det nye eierskapet som under det forrige. Moxnes etterlater med ordet «haigapet» et inntrykk av at ideelle aktører i raskt tempo blir slukt. Det er ikke riktig. For det første eier den største aktøren ikke mer enn fire prosent av norske barnehager. For det andre kan ingen tvinge fram en overtakelse fra eiere som ikke ønsker å selge.
Bjørnar Moxnes bruker i VG 12.8 ordet «haigapet» for å illustrere at andelen plasser i ideelle barnehager har gått ned, mens andelen plasser i øvrige private barnehager har gått opp.