Omstilling ved tvang
Skiferolje er blitt en såkalt game-changer. Da oljeprisen begynte å stige kraftig, ble det også lønnsomt å vaske olje ut av skiferlag påland. Særlig i USA. Nå utvinnes det så mye olje herfra at prisen på olje faller. OPEC liker det dårlig, og kjører på med sin produksjon antagelig med det for øye å gjøre denne brysomme konkurrenten til stillingen som «allmektig markedsregulator», ulønnsom. Kartellet kan ha forregnet seg. I følge det respekterte økonomitidsskriftet The Economist har ny teknologi ført til at produksjonsprisen på skiferolje har falt. Før antok man at skiferoljeproduksjon krevde 70 dollar fatet for å gå i pluss, nå er antagelsen i området rundt 45. Det er i tillegg slik at det å bore et hull på land i skiferlag og utvinne hvis man finner noe, er veldig mye billigere enn å gjøre samme operasjon kilometervis under havoverflaten. Skiferolje kan ha endret oljemarkedet for en lang stund fremover, og oljeprodusentene i OPEC-kartellet kan ha mistet mye av sin makt. Det er ikke utenkelig at vi må akseptere en oljepris på dagen nivå eller under en lang periode fremover. Det har noen brutale konsekvenser for deg og meg.Den norske stat vil likevel antageligvis gå med overskudd. Finansdepartementet vil sette mer penger inn i oljefondet enn vi tar ut, også i 2015. Men oljefondet kan bli mindre verdt hvis verdens aksjemarkeder korrigerer ned. Likevel, oljefondet gir oss et solid utgangspunkt og trygghet for å kunne møte et eventuelt tilbakeslag for norsk økonomi. Det kan vi komme tilbake til. Norsk økonomi vil ha noen store utfordringer. Oljenæringen har gjennom både inntekter og kjøp av underleveranser, gitt mange og store norske bedrifter, og derfor mange arbeidstagere, svært god inntekts- og lønnsvekst i lang tid. Nå settes bremsene på. Det blir magrere fremover. Mange vil bli nødt til å gå, bedrifter må omstille eller gå dukken. Markedskreftene kommer oss til unnsetning og vil hjelpe oss med den omstillingen. Norge er blitt et mindre aktuelt land for utlendingene å sette sine penger i, derfor selger de kroner. Og kronen stuper i kurs mot de fleste andre valutaer. Men det betyr også at alt vi driver med i Norge er blitt billigere for utlendingene.Vi har lenge bekymret oss over at kostnadsnivået vårt har vært for høyt til at norske bedrifter har kunnet konkurrere på det internasjonale markedet. Kronekursen ordner mye av dette i disse dager. Ved inngangen til 2013, for to år siden, kostet en euro 7,4 kroner. I dag koster euroen 8,8. Kronen har med andre ord svekket seg 20 prosent siden januar 2013. Hva betyr det? Tenk deg en møbelprodusent på Sunnmøre som produserer en stol med norske innsatsfaktorer for 5.000 kroner. Stolen må selges for 7.000 for at fabrikken skal tjene penger. I januar 2013 kostet stolen 946 euro i Tyskland. I dag kan den selges for 795 euro og likevel sitter fabrikken igjen med 7.000 norske kroner. Tapet på kronefallet er det i stor grad vi forbrukere som må ta. Det blir dyrere å kjøpe importerte varer og det blir dyrere å reise utenlands. Det siste er antagelig svært gode nyheter for norsk reiseliv. Hvis kronen holder seg på dagens nivåer, kommer Norge til å bli en betydelig mer attraktiv destinasjon. Ikke bare fordi det blir dyrere for oss å reise til utlandet og at vi derfor velger å feriere i vårt eget land, det blir billigere for utlendingene å reise til Norge. Se opp for horder av turister på Vestlandet til sommeren.For forbrukerne er lønnsfesten over i denne omgang. Arbeidsledigheten vil stige. Men Sentralbanksjef Øystein Olsen vil bøte på noe av tristessen, antageligvis allerede torsdag. Fortsatt har Norge en sentralbankrente som kan reduseres, i motsetning til svært mange andre land rundt oss. Styringsrenten er på 1,5 prosent. Får vi ikke et rentekutt torsdag, får vi i alle fall vite hva sentralbanken tror renten skal ned med i løpet av 2015. Det er slett ikke utenkelig at sentralbankrenten skal ned mot 0,5 prosent, det vil si inntil ett prosentpoeng ned. Det betyr mye for mange. Et rentekutt på 0,75 prosentpoeng betyr 14 000 spart hvis du har 2,5 million i gjeld. Og skulle det bli riktig ille, har vi penger til å velge litt klassisk Keynes-økonomi. Stortinget kan ta mer penger fra oljefondet og igangsette for eksempel infrastrukturprosjekter. Det vil neppe skade oss som nasjon om vi forserte utbygging av veier og jernbane. Og dette kan også være tidspunktet der den blå regjeringens mål om å satse på utdanning og mer forskning viser seg både nødvendig og mulig å gjennomføre med mer penger fra sparegrisen. Friske penger inn i økonomien vil uansett skape ringvirkninger. Vi har hatt lyst til å omstille Norge til å bli mindre oljeavhengig. Nå blir vi tvunget til det. For mange vil det nok gjøre litt vondt. Men slipper vi unna med spådommen til Statistisk Sentralbyrå som kom i forrige uke, skal vi prise oss lykkelig. SSB tror nemlig på lav, men fortsatt vekst for AS Norge, og en, tross alt, liten økning i arbeidsledigheten. Spådommen er ikke redusert bruttonasjonalprodukt og massearbeidsledighet som svært mange andre land har erfart etter 2008.Opprettelsen av oljefondet i 1991 og måten vi har håndtert de enorme inntektene fra olje på, er intet mindre enn en bragd av politikere og det norske folket som har akseptert at de enorme inntektene for en stor del skal spares. Det er vanskelig å se for seg at vi, gitt de siste årenes utvikling, kunne klart å gjøre mye annerledes og veldig mye bedre. Det er like vanskelig å se at vår stadig større oljeavhengighet har vært mulig eller ønskelig å unngå. Det er først når vi blir tvunget, at vi kan klare vri økonomien mot andre næringer. Og det vil vi klare fordi vi må. Det eneste vi får legge inn i aftenbønnen i kor, er at boligprisene ikke faller mye. Da føler hele det norske folk seg fattigere, reduserer forbruket kraftig og skaper enda trangere kår for næringslivet og sin egen arbeidsplass. Er fallet kraftig nok, begynner også banktapene å røre på seg. Da blir det milde tilbakeslaget fort mer av et skrekkscenario. Men så galt kan det vel ikke gå? Det er tross alt etter år 2000 typisk norsk å ha litt økonomisk flaks.
I årevis har vi snakket om at Norge må omstilles til det vi skal leve av etter oljealderen. Nå er det nok prat, hilsen markedskreftene. markedskreftene.