Ap har mye å lære av sine danske kolleger
SYLO TARAKU, forfatter og rådgiver i Tankesmien Agenda Arbeiderpartiet har satt ned et utvalg for å fornye partiets politikk på distrikt, arbeid og innvandring. Dette er et betimelig initiativ ettersom partiet ikke klarte å ha eierskap på noen av disse sakene under valgkampen i høst. Når det gjelder innvandring mente bare 15 prosent av velgerne at Ap hadde best politikk, mot 35 prosent for Frp. Spørsmålet er om Ap-utvalget har noe lære av søsterpartiet i Danmark som er i medvind. Socialdemokratiet var suverene vinnere av kommunevalget i november. De kom sterkt tilbake etter å ha tapt Folketingsvalget i 2015. På meningsmålingene etter migrasjonskrisen tronet Dansk Folkeparti øverst som landets største parti, mens Socialdemokratiet stupte ned til 19,3 prosent. Dette var i tråd med trenden ellers i Europa, men nå har denne trenden snudd i Danmark: Sosialdemokratene går fram, høyrepopulister tilbake. Og dette gjelder både i kommunevalget og på meningsmålinger på nasjonalt nivå. Hvorfor skjer dette? En viktig forklaring er at kommunevalg pleier å handle om velferd, skole og eldreomsorg. Dette er typiske velferdssaker som sosialdemokrater i Danmark har eierskap til. Deres borgermestere rundt om i landet har gjort en god jobb og fått fornyet tillit. Både regjeringspartiet Venstre og Dansk Folkeparti gikk tilbake. DFs forsøk på å spille innvandringskortet hjalp dem ikke. Ikke bare fordi det er mindre rom for verdikonflikter i kommunevalgkamper, men også fordi Socialdemokratiet har tatt eierskap i denne saken. Mette Frederiksen er dessuten mer populær enn statsminister Lars Løkke Rasmussen og klarer å sette agendaen i den danske debatten. Sosialdemokratiske partier har som statsbærende partier preget det politiske systemet i Europa etter andre verdenskrig, men nå er de en del av regjeringer i bare fem av 28 medlemsland i EU. De mister stemmer fra arbeiderklassen og det er mer fragmentering på venstresiden. Men kanskje viktigst av alt er at folk føler at verden er blitt farligere og mer kaotisk. Terrorangrepene og migrasjonskrisen øker etterspørselen etter lov-og-orden partier. Sosialdemokratiske partier sliter litt med troverdighet på akkurat disse spørsmålene. Mange opplever at de ikke tar disse utfordringene på alvor. I Danmark har Socialdemokratiet jobbet bevisst for å skape et parti for lov og orden, i tillegg til å være et parti for solidaritet og sosial trygghet. På deres nettsider kan man se at partiet har tre hovedsaker: 1) Økonomi og arbejdspladser; 2) Velfærd og sundhed og 3) Flyktninge og udlændige. Hovedbudskapet under det siste er «Et Danmark der hænger sammen». Klikker man videre leser man følgende ingress: «Vi skal sikre en balance, hvor vi hjælper mennesker, der er drevet på flugt, og samtidig sikrer, at integrationen kan følge med her hjemme.» Stikkordet her er balanse. Til sammenligning er ikke innvandring og integrering blant Aps fire hovedsaker på deres nettsider. Det er i dag arbeid, helse, klima og kunnskap. Mens Socialdemokratiet har lagt seg på en sterkt innvandringsrestriktiv linje og gjort radikalisering til en viktig sak. Jeg klarte ikke å finne noe om radikalisering på Aps nettside, men kom til et punkt om terrorisme. Det er to svar under den overskriften: 1) Kamp mot fattigdom og urettferdighet og 2) Hjelpe sivile i konfliktsoner verden over. Som om dette var skrevet av Røde Kors og ikke et styringsparti. Mette Frederiksens parti har en politikk som er på høyde med alvoret i situasjonen, men den danske offentligheten er annerledes enn den norske. De har tradisjon med å ha skarpere ordskifter, men også strengere innvandringspolitikk. De har for eksempel valgt å stå utenfor det meste av EUs felles asylsystem og Danmark har stoppet mottak av kvoteflyktninger på ubestemt tid. Asyl- og innvandringspolitikken må ha legitimitet i befolkningen, men vi må ikke glemme at politikerne samtidig er med på å forme folks holdninger gjennom måten de beskriver problemene på. 64 prosent av dansker ønsker å begrense muslimsk innvandring, en økning på ti prosentpoeng fra 2015. I Norge er folks holdninger til innvandring mye mer delt: 52 prosent mener at asylpolitikken bør være som i dag, 28 prosent ønsker å stramme inn mens 16 prosent går inn for oppmykninger. Den siste gruppen har økt med fire prosentpoeng siden i fjor. Arbeiderpartiets velgere er delte i dette spørsmålet. Å finne den rette balansen i innvandringsrelaterte spørsmål er en av hovedutfordringer for sosialdemokratiske partier i Europa i dag, nettopp fordi de tradisjonelt sett er brede folkepartier. Å forsøke å tone ned saker man vet opptar mange mennesker er en dårlig strategi. Det kortsiktige resonnementet er at høyrepopulister tjener mest på at innvandring kommer på dagsorden, derfor er det lurt å unngå at det skjer. Men da mister man både eierskapet til saken samtidig som innvandring likevel blir et stort tema. Om ikke annet så takket være sosiale medier der høyrepopulistiske partier gjør det atskillig bedre enn de tradisjonelle partiene. Når Arbeiderpartiet skaper usikkerhet om hvor de står i asylpolitikken, så risikerer det å svekke posisjonen som et ansvarlig og helhetstenkende styringsparti. Når danske sosialdemokrater på den andre siden støtter symbolske innstramminger av typen «smykkeloven», som går ut på å frata asylsøkere som kommer til landet verdigjenstander, eller ta barnetrygden fra nyankomne innvandrerfamilier, så har balansen de er så opptatte av tippet over i feil retning. Ap har mye å lære av danske kolleger, men bør ikke følge dem i alt. Velferdsstatens bærekraft, nasjonal sikkerhet og samfunnets absorberingskapasitet bør være viktige stikkord når Ap-utvalget skal utvikle ny innvandringspolitikk, men det bør også humanisme, solidaritet og anstendighet. Det er mulig å lage politikk som kombinerer alle disse hensynene.
Mange sosialdemokratiske partier i Europa ligger nede med brukket rygg. Men ikke i Danmark. Har Arbeiderpartiet noe å lære av dem? Noe, men de bør ikke følge dem i alt.