17-årings 17. mai-tale: Til mitt lille land
MARKUS REFSDAL (17), skoleelev Allikevel synes jeg det å feire Norge er litt vanskelig. For hva er det vi egentlig feirer? Hva er det jeg roper «HIPP HURRA» for? Er det kongen og statsministeren? Roper jeg hurra for Equinor og oljefondet? For bunad og vafler? For FrP-ere eller «de jævla sosialistene»? For fjellturer, ski og Kvikk Lunsj? «HIPP, HIPP!» for klimafornektere, eller for ungdommen som streiker skolen for klima? Roper jeg hurra for det Norge har vært eller det vi har blitt? Og hva er da egentlig Norge? Kongen sa det jo i sin mest berømte tale: Norge er et virvar av utrolig mye forskjellig. Vi er jo alt jeg har nevnt nå, og mer til. Jeg tror ikke at noen av oss har lyst til å rope «HURRA» for absolutt alt Norge er. Det vil i hvert fall ikke jeg. Hvis jeg likevel skal gi en definisjon på 17. mai som vi kan samle oss om, ung som gammel, Frp-er som «jævla sosialist», er dette dagen vi feirer den norske grunnloven og en dag vi bør bruke til å tenke over hvilke verdier og holdninger vi vil skape rundt oss. Grunnloven vår ble vedtatt den 17. mai 1814, for 205 år siden i dag. Dagens grunnlov er jo på mange punkter ganske forskjellig fra den som ble vedtatt i 1814, men allikevel forblir grunntanken og grunnidéen noenlunde den samme. Og hva er så denne grunntanken, og hvordan kan vi bruke den til å forstå hva «norske verdier» egentlig betyr? Den beste måten å forklare det på er ved hjelp av det norske flagg. Da jeg gikk på barneskolen ble jeg alltid irritert når vi måtte synge «Norge i rødt, hvitt og blått». Jeg syntes den sangen var misvisende. Selv om kveldssolen er rød, snøen hvit og breen blå, er det ikke derfor flagget vårt har fått nettopp de tre fargene. Den røde, hvite og blå fargen kommer fra den franske trikoloren og var kampfargene under den franske revolusjon. De er altså ikke bare farger. De symboliserer både det viktigste fra grunnloven og det jeg håper jeg kan være stolt av å kalle norske verdier. Det blå står for frihet. Havet og himmelen. Budskapet om frihet er kanskje det aller viktigste fra grunnloven. Det handler ikke om friheten til å kunne gjøre akkurat det vi vil, men frihet til folket gjennom en begrensning av friheten til styresmaktene. Frihet fra tyranni. Det innebærer også retten til å elske den vi vil, si det vi mener og engasjere oss i det vi ønsker. Det hvite står for likhet. Likhet for loven. At alle mennesker er like mye verdt uansett kjønn, legning eller etnisitet. Det handler om rettferdighet og respekt. Det røde, som har fått mest plass i det norske flagget, står for brorskap. Da jeg var liten og terget brødrene mine pleide alltid pappa å si at jeg skjendet den røde fargen i flagget. At «brødre deler» har jeg lært siden før jeg kunne gå og snakke. I denne underlige tiden vi lever i, er det viktig at vi ikke glemmer denne grunntanken om brorskap. Vi må være broderlige med hverandre, men vi må også ha brorskap med framtidens generasjoner. Jeg er ofte redd for hvilken verden mine barn skal vokse opp i. Hvis vi skal klare å stanse de katastrofale klimaendringene før det er for seint, er vi avhengig av å stå sammen, uansett ideologisk, religiøs eller politisk overbevisning. Vi kan ikke rakke ned på hverandre, sjikanere og fokusere på ulikheter hele tiden. Vi kan ikke være bastante i våre egne tanker og idéer, i stedet for å lytte til hverandre. Så i dag vil jeg feire disse tre: friheten, likheten og brorskapet. Og vær så snill og husk på at disse tre ordene ikke bare gjelder nordmenn imellom. Vi kan ikke sitte i vårt lille land, på toppen av pengehaugen, og være blinde for utfordringene verden står ovenfor. Friheten, likheten og brorskapet må gjelde på tvers av mennesker, landegrenser og generasjoner. Da må vi gå inn i vår tid med gode holdninger og bevisste valg. Da må vi stå opp for de svakeste. La oss rope «HURRA» for et Norge i rødt, hvitt og blått.
Gratulerer så mye med dagen! 17. mai er en festdag. Det er den dagen i året absolutt alle som bor i Norge kan juble litt sammen og for hverandre.