Semifinale 2 i Eurovision Song Contest: Alexander Rybak nest best
Bøe har gitt samtlige låter terningkast. I kveld sitter han parat for å gi helt nye terningkast når Rybak og konkurrentene går live fra Altice Arena i Lisboa. « Vi må bare prøve å glemme at det eksisterer en utrolig klein musikkvideo som NRK bruker i promoen », mener VGs anmelder Tor Martin Bøe om Alexander Rybaks «That’s How You Write a Song». VG+: Alexander Rybak: Har lært seg å håndtere depresjoner Samtidig hyller han svenskenes Benjamin Ingrosso , mens de aller fleste resterende bidragene blir «belønnet» med terningkast på nederste halvdel av skalaen. Så du tirsdagens semifinale ? Island floppet – som VGs anmelder spådde 1 Norge, Alexander Rybak – «That's How You Write a Song»: Synes fremdeles at Rybaks låt har mye å bevise som sang alene, men den har kommet seg. Sceneshowet og fremførelsen i Oslo Spektrum trakk den derimot definitivt opp mot noe større enn og mer overbevisende. Så må vi bare prøve å glemme at det eksisterer en utrolig klein musikkvideo som NRK bruker i promoen. Ifølge ryktene blir dette noe helt annet live i Lisboa. 2 Romania, The Humans – «Goodbye»: Dette er en seig, forutsigbar kopi av åttittallslåten «Still Haven’t Found What I’m Looking For» i møte med det meste av andre gitarøsende behov fra samme tiår. Overraskende grei skinnsofarock med passe forglemmelig refreng og produksjon. Nok en gang husker man nok heller stemmen, enn selve låten. Men det er jo ikke European Voice Contest. 3 Serbia, Sanja Ilic og Balkanika – «Nova deca»: Og nå: Et etnopopmirakel. I den forstand at det er utrolig hvor mange balkanklisjeer disse klarer å stappe inn i en eneste låt. Starten er en vag versjon av indiekunstrockerne Dead can Dance, bare med fokus på uling og dobbelt så mange vokalister. Etterpå kommer et pussig vers som fremmer streit EDM-ralling fremfor uling. Og dundrende maskintrommer med svevende synther. Hadde man kunne kåret den ultimate ESC-låten i form av antall musikalske virkemidler, er det godt mulig at dette egentlig er denne. Låttittelen betyr forresten «Nye barn». Jeg tør ikke tenke på dybden i det budskapet. Ikke hørt alle låtene? Her er en lyngjennomgang ( ): 4 San Marino, Jessika med Jenifer Brening – «Who We Are»: Samme låttittel som Norges annenplass. Enkel pop-EDM med et utrolig uventet rap-innslag. Og et håpløst tomt refreng. San Marinos bidrag høres mest av alt ut som en Spice Girls-sang noen har glemt igjen i et nedlagt studio for tyve år siden. Det passer kanskje med den identitetsdiskusjonen som foregår i teksten her, som muligens stiller spørsmål ved kunstig intelligens og elektronisk personlighet. Eller kanskje den bare ramser opp en haug med buzzord. 5 Danmark, Rasmussen – «Higher Ground»: «Rasmussen» høres ut som en revisor. Denne revisoren bruker derimot samme barberer som Kristofer Hivju. I en låt som høres ut som noe fra «Pirates of the Caribbean». Det er vel ikke akkurat den assosiasjonen de er ute etter: Her strekker man seg utilslørt mot «Game of Thrones»-lignende vikingmakt, snø i trynet og bølger høyere enn himmelen. Nesten like høye som de vokalharmoniske seierstriksene som refrengets sus-akkord og avslutningens perfekte modulering. Skamløst, ja visst. Men på en hvilken som helst dag kan «Higher Ground» få hele Europa til å tro at det var slik vikingmusikken virkelig var. Fått med deg ? Norge klatrer på favorittlisten 6 Russland, Julija Samojlova – «I Won't Break»: Russland og Julia fikk ikke være med i fjor, på grunn av Ukraina-konflikten. Her er hun tilbake med en ballade som høres ut som en blanding av Rihanna og Sia. Eller i alle fall de låtene som Rihanna har fått hjelp av Sia til å skrive. Den har et stort og svevende refreng, med en smart innskutt vokal leddsetning inni der. Samojlova synger ganske fint. Låten er det verre med. 7 Moldova, DoReDoS – «My Lucky Day»: Sinnssykt korps og stødig trommemaskin er en udiskutabel balkansk vinnerframgangsmåte. «My Lucky Day» klinger så mye strandbar at man kan finne på å snakke dårlig engelsk i timevis etterpå Muligens smaker den av litt for mange artige farger i glasset. Det er heller ikke noe som helst nytt med det de har levert her – utover at dette må være den enkeltlåten i årets Eurosong som har høyest lykkepromille allerede før første taktslag. Det kan gå veldig mange veier, men om dette sitter på scenen, kan det bli en fin uke å være Moldova-tilhenger. 8 Nederland, Waylon – «Outlaw in 'Em»: Her har vi noe kopibasert countryrock som helt åpenbart ikke hører hjemme i fordommene vi har om tulipaner, tresko og Skøyte-OL. Det er en generisk, uinteressant låt, der til og med artistnavnet er rippet løs fra Waylon Jennings (visstnok læreren til artisten – som også var med i bandet The Common Linnets i ESC 2014). Dette har vi hørt så mange ganger før, i så mange varianter at man kan finne på å tro det er et pauseinnslag om man ikke følger med på TV-en nå. Forfriskende i alt det andre kaoset, men isolert sett forferdelig uinteressant. 9 Australia, Jessica Mauboy – «We Got Love»: Ja, det er fremdeles veldig merkelig at Australia er med, men la oss ikke ta den debatten nå. Jessica Mauboy var som Waylon fra Nederland med i 2014, da som pauseinnslag i samme semifinale som hun nå synger i. Låten høres ut som noe fra Madonnas «Ray of Light»-album, om vi legger sjenerøs godvilje til. Det går over i en ganske grei popsak om å aldri gi opp – med et absolutt enkelt å huske-reklamepoprefreng. Flatt, glatt og håpefullt. Det skal de ha. 10 Georgia, Iriao – «For You»: Først er det en slags nattasang for Nitimen, før den går over i et voldsomt og merkelig stort korverk for enda større trommer og julesang-refreng. Det er herlig snålt, fremført av åpenbart ekstremt dyktige musikere og sangere. Om låten har noe annet å gjøre i denne konkurransen enn som pusterom mellom all den andre oppstemte popen er en helt annen sak. 11 Polen, Gromee med Lukas Meijer – «Light Me Up»: U2-pop som går rett over i tidenes mest forutsigbare refreng. Med en liftoff som er så åpenbar at det nesten er morsomt. Om du ikke klare å plukke hvilken låt man egentlig har kopiert, er det fordi de egentlig kopierer alle poplåter som er populære akkurat nå på sitt eget maniske vis. Lukas Meijer er med som innleid svenske for å gi et snev av pop-profesjonalite. Han gjør utrolig nok låten dårligere. Godt jobbet. 12 Malta, Christabelle – «Taboo»: Her har selveste Thomas G: Son bidratt, han som blant annet førte «Euphoria» til seier for Sverige i 2012. Men også hans som ikke tok Norge til finalen med Guri Schanke og latino-skandalen hun deltok med i 2007. Dette forsøket er nok nærmere Norge enn Sverige i så måte. «Taboo» er noen rester G: Son må ha hatt i en glemt mappe på laptopen sin. Det har han klippet sammen og satt opp ved siden av hverandre til det virker som en låt. Komplett med et ufattelig ordinært drop. Ikke bruk stemmepoengene på denne. 13 Ungarn, AWS – «Viszlát nyár»: Dette er definitivt noe annerledes. Screamo Light med Linkin Park over hele fjeset. Intenst og sinna – ikke så rart siden låttittelen kan oversettes med «Farvel sommer». Sånn i farten kan jeg ikke kommer på noe hardere i denne musikk-konkurransen. Det er så brølete og skummelt at lettskremte folk kan finne på å prøve å stemme dem ut i stedet for videre. Kudos for å kopiere verdens mest utskjelte band, da. 14 Latvia, Laura Rizzotto – «Funny Girl»: «The punch line is getting old», synger man i denne underlige blandingen av ballade og sinnssyk trommemaskin. Den har et åpenbart James Bond-element over seg, slik så mange låter har i år har. Selv om dette er enda mer smart og gjennomtenkt enn for eksempel den belgiske, blir den etter hvert mer smart enn gjennomtenkt. 15 Sverige, Benjamin Ingrosso – «Dance You Off»: Kunstnersønnen Ingrosso (moren er ikke ukjente Pernilla Wahlgren, fetteren spiller i Swedish House Mafia) har kommet videre med årets mest Justin-ete låt. Den er like deler Bieber og Timberlake. 20-åringen har en myk vokal som passer inn i den kontrollerte produksjonen, som til og med slår rundt seg med en vocoderbruk verden ikke har hørt siden Daft Punk. Sånn sett er det artig at hans forrige singel heter «One More Time». Det beste med «Dance You Off» er at den både høres dansbart franskpopete ut – og samtidig som er en helt vanlig falsettdrevet poplåt. Som i utrolig lite ESC. 16 Montenegro, Vanja Radovanovic – «Inje»: Mer vær. I forrige semifinale hadde vi blant annet låten «Vind». Her er vi ute i tåka. Nok en intens og mørk sak, en slags uggen og seig tango med overskudd av strykere. Mystisk og følbart intenst, litt skummelt – og såååå skjer det ingenting. Forresten – er ikke dette nok én James Bond-låt? Ser ikke ESC-komponister på andre filmer enn James Bond? Jeg begynner seriøst å lure. 17 Slovenia, Lea Sirk – «Hvala, ne!»: Melania Trumps hjemland slår til med et stadionrefreng innpakket av Timbaland-lignende rytmer i et overraskende strukturert rot. Et kaos, som det hadde hatt fokus kunne gjort det stort i en tolkning av The Chainsmokers. Nå er det primært den musikalske formen for epilepsi. På norsk er tittelen «Takk, nei». Det er nesten for passende til å være sant. 18 Ukraina, Mélovin – «Under the Ladder»: Han her kan så vidt synge. Dét er jo et spennende grep. Ikke minst fordi resultatet med en bedre vokalist kunne gitt både melodi og de maniske temposkiftene en spenstig effekt. At «Under the Ladder» i det hele tatt har gått videre, kan tidvis få en til å lure på hva som tapte i Ukraina, eller om det var sånn at den som tapte ble sendt videre. Samtidig er refrenget her mye bedre enn man først tror. les også (VG+)
Det norske bidraget i torsdagens semifinale blir kun slått av våre svenske naboer, skal vi tro VGs anmelder Tor Martin Bøe.