Kan slå Juventus uten Bent
ARTIKKELEN ER OVER 20 ÅR GAMMEL Truls Dæhli kommenterer Skammelsrud var riktignok den Rosenborg minst av alle trengte å miste foran den store finalen i Torino om to uker. Han er på mange måter både lagets hjerte og hjerne, et slags spillende kraftsentrum som enhver motstander bruker betydelig energi på å redusere så mye de kan, og det er vanskelig å tenke seg hvordan Rosenborg skal fungere godt uten hans ro og naturlige autoritet. Men det er ikke umulig. Og Rosenborg kan takke seg selv. For gjennom hele 90-tallet har klubben utviklet et system som gjør det mulig å rokere spillere uten at laget mister fasong og kraft. Derfor skal ikke de små antydningene til umiddelbar pessimisme etter Skammelsruds karantene bli for dominerende. Det finnes andre som kan ta Skammelsruds jobb mot Juventus. Og som kan gjøre den godt. Bekymringene og irritasjonen i etterkant av Skammelsruds gule kort er for øvrig ganske betegnende for Rosenborg anno 1998. Tidligere ville en slik episode ha druknet i gleden over en ny seier og tabelltopp i mesterligaen. Ikke nå lenger. Det er rett og slett blitt hverdagslig for Rosenborg å vinne på dette nivået. Derfor var mange like forbannet over dommertabben som de var tilfredse med resultatet. For en dommertabbe var det jo. Den tyske dommeren var utrygg og stadig på etterskudd, og derfor så han ikke hvordan Bent Skammelsrud ble feid i bakken. Og utrygge dommere tåler ikke protester. Selv ikke de mest spontane og mest uskyldige. Da skal de momentant markere seg. Og Skammelsrud hadde fortjent bedre. Rosenborg også, for øvrig, som snuste på 3-0 og en markant målforskjell - helt til en kollektiv kollaps slapp Jorge Perez igjennom til 2-1 på overtid. Det føltes unødvendig. Og det kan få konsekvenser i en mesterliga-gruppe som kan bli dødelig jevn til siste spark. For inntil da hadde Rosenborg gjort det meste riktig. De lot Athletic Bilbao trille ballen det lille ekstra som gjorde det mulig å organisere seg godt defensivt, og satset maksimalt på raske overganger. Det fungerte ikke optimalt. Men det fungerte godt. Og det var et nytt, tydelig bevis på at en gjennombruddshissig spillestil er langt mer effektiv enn en ballbesittende spillestil. Med normal effektivitet ville det også ha gitt flere scoringer. Men dette var ingen normal dag for Sigurd Rushfeldt. To kjempesjanser og to halvsjanser ble til ingenting, og det rammet Rosenborg hardt. For denne gangen fikk han optimal støtte fra kantene, med en sprudlende Mini og en strålende Jan Derek Sørensen. Det ga sjeldent gode arbeidsforhold for en goalgetter. For øvrig er det en gåte hvordan Minis himmelske volleyskudd på Jan Derek Sørensens like himmelske overlegg ikke havnet i mål til 3-0 halvveis i 2. omgang. Det hadde blitt et grand galla-mål som folk hadde snakket om i årevis, og Bilbao-keeperens redning kan jeg vanskelig oppfatte som noe annet enn et rent illebefinnende. Det var en helt unormalt irriterende god redning. Den utsatte kampen mellom Galatasaray og Juventus skaper inntil videre åpninger for alle varianter i Rosenborgs gruppe. Galatasaray er fortsatt i førersetet, men både Rosenborg og Juventus har høyst realistiske muligheter. Bare Bilbao er fortapt. Det betyr at kvartfinaledrømmen lever videre på Lerkendal, og jeg registrerer med en viss fortvilelse at det knapt kan kalles en sensasjon lenger. Vi har etter hvert lært oss til å ta det som en selvfølge at Rosenborg slår alt og alle på denne tiden av året. Og at de kjemper om de gjeveste plassene i Europa. Så jeg minner om, i det minste for anstendighetens skyld, at det er en fantastisk prestasjon vi stadig snakker om. Bare så det er nevnt.
(Rosenborg - Athletic Bilbao 2-1) Bent Skammelsrud var Rosenborgs beste mot Athletic Bilbao. Da svir det litt ekstra når en latterlig tysk dommer setter ham på tribunen mot Juventus. Men Rosenborg kan klare seg uten.