Kampen om tronen
Det er enklere for Trump å legge en motstander i bakken i et falsk Twitter-slagsmål, enn det blir å forsvare verdensmestertittelen når tungvekterne møtes på G20. Det blir kamp om tronen. Stevnets største attraksjon er det første presidentmøtet mellom Donald Trump og Vladimir Putin. En selvsikker Putin stiller med all den erfaring en like selvtilfreds Trump mangler. Den russiske presidenten mener epoken med amerikansk maktmonopol snart er over. Og fra Kina kommer president Xi Jinping med svulmende økonomiske muskler som brukes for å vinne politisk innflytelse både regionalt og globalt. Tysklands forbundskansler Angela Merkel opptrer på hjemmebane. Hun fnyser av de som sier hun er blitt den frie verdens leder, men i Europa gjør ingen henne rangen stridig. I G20 har det aldri tidligere vært tvil om hvem som er sjefen. At amerikansk lederskap ikke lenger er like opplagt, skyldes bare delvis Trump og hans «Amerika først». Etter å ha utkjempet to kriger i George W. Bushs regjeringstid ville Barack Obama vektlegge «myk makt» i utenrikspolitikken, først og fremst diplomati. Strategien krasjlandet i Syria. Obama trappet opp dronekrigen i flere land, samtidig som han forsøkte å forklare at USA verken kan eller bør involvere seg militært i enhver konflikt. Selv om USA ikke lenger var enerådende la han fortsatt vekt på det eksepsjonelle: -Amerika vil alltid være den ene uunnværlige nasjonen i internasjonale forhold, sa han i en tale i Colorado Springs i 2012. Det eksepsjonelle i dag er at Trump tar landet ut av klima-avtalen fra Paris, at han sier opp handelsavtaler og truer viktigere handelspartnere med straffetoll. Isolasjonisme forsterker og fremskynder USAs synkende innflytelse. Det vet de andre å utnytte. Under den kalde krig fantes de det to motpoler, USA og Sovjetunionen. Deretter var USA i et par tiår den eneste supermakt. Putins mål er å befeste Russlands posisjon i en verden med flere konkurrerende stormakter. Han mener vi allerede er kommet dit. -En multipolar verden tar form, sa Putin i St. Petersburg nylig. Trump har på kort tid klart å redusere USAs anseelse i verden. I Pew Research Centers undersøkelse i 37 land sier 22 prosent at de har tillit til Trumps håndtering av utenrikspolitikken. 64 prosent sa det samme om Barack Obama. Tillitssvikten er størst blant USAs tradisjonelt sterkeste allierte i Vest-Europa. Men makt springer ikke ut av popularitetsmålinger. USAs militære dominans er total. Den militære slagkraften er uunnværlig for NATO. USA har militære kapasiteter ingen andre land er i nærheten av, til tross for russisk og kinesisk opprustning. Trump starter sin Europareise med et besøk i Polen i dag hvor han sikkert vil få en varm velkomst. Polen ønsker et nært forsvarssamarbeid med USA. Trumps forsøk på å stenge grensene og hans kritikk av EU er som søt musikk i ørene for det svært konservative Lov- og rettferdighetspartiet som styrer Polen på kollisjonskurs med Brussel, når det gjelder flyktninger og rettsstatens prinsipper. Trump skal delta på et forum for ledere fra et dusin øst- og sentraleuropeiske land. Polen ønsker en motvekt til den sterke tysk-franske dominans i EU og de er ikke alene om å frykte en sterkere integrering i regi av Merkel og Emmanuel Macron, Frankrikes nye og svært EU-vennlige president. Mottakelsen i Vest-Europa blir mindre hjertelig. Merkel og Macron er særlig kritiske til Trumps klima- og handelspolitikk. Trump vil slå tilbake med kritikk av tysk handelsoverskudd og alt han mener NATO-allierte skylder USA. Spørsmålet er om Trump vil spille på motsetninger som allerede finnes mellom de nye EU-medlemmer i øst og «det gamle Europa» i vest, slik George W. Bush’ forsvarsminister Donald Rumsfeld gjorde i 2003. Da vegret det gamle Europa seg for å bli med på felttoget i Irak. Toppmøtet mellom Putin og Trump finner sted mens det pågår etterforskning av, og kongresshøringer om, angivelig russisk innblanding i amerikansk valgkamp. Hvis Trump har en Russlandspolitikk er den ennå ikke blitt offentlig formulert. Det eneste vi vet er at Trump gir Putin komplimenter på Twitter om hvor smart han er. Det virker ikke betryggende når nasjonal sikkerhetsrådgiver H. R. McMasters sier Trump ikke har noen agenda foran det formelle møtet med Putin i Hamburg: Det kommer til å handle om hva som helst presidenten ønsker å snakke om. Ingen er i tvil om hva Putin vil. Han er like kalkulerende og systematisk som Trump er impulsiv og uberegnelig. Trump har lovet å være uforutsigbar i utenrikspolitikken, og han innfrir.
Kommentar USAs verdensomspennende hegemoni er truet. I Hamburg møter Donald Trump utfordrerne. USAs verdensomspennende hegemoni er truet. I Hamburg møter Donald Trump utfordrerne.