Den siste sommeren
Sommeren 1969, ja. Av alle legendariske, nostalgiske, sentimentale, myteomspunnene, bejublede, besungede sommere i moderne tid, må sommeren for femti år siden være selve konge- og dronningsommeren. Den siste sommeren på det revolusjonerende 1960-tallet. Året som hadde tatt hele den vestlige verden på sengen, gjort tidenes mest bortskjemte generasjon med ungdommer til en blanding av storkonsumenter og sinte opprørere. Som hadde gjort populærmusikken til en helt ny, kulturrevolusjonær kunstform. les ogsåSom hadde brakt menn til månen. Gitt millioner av kvinner en ny kontroll over sin egen seksualitet gjennom p-pillen. Løftet ikke-voldsprinsippet til Martin Luther King frem til Nobels fredspris. 1969 var også sommeren da Bryan Adams fikk sin første gitar, startet band og trodde at alt skulle vare evig, ifølge en av hans største hits, femten år senere: «Summer of 69». Men Adams, som er født i 1959, var bare ti år den sommeren, og neppe så bråmoden at han opplevde alle tingene han synger om. Som han sa i et intervju mange år senere: «Det var en enkel sang om å se tilbake». les ogsåLike fullt bidro sangen til å befeste sommeren 1969 til selve kulminasjonen av all sekstitallsnostalgi. Det var tross alt det året som markerte slutten på det hele, slutten på Beatles, slutten på hippietiden, slutten på uskyldens tidsalder. Bildet er bekreftet igjen og igjen i alt fra filmer som «Whitnail and I» til «Austin Powers: The Spy Who Shagged Me». Og i år skal 1969 sommeren krones som tidenes popkulturelle begivenhetssommer med Quentin Tarrantinos «Once Upon a Time in Hollywood». Selv er jeg to år yngre enn Bryan Adams. Og hva husker jeg best fra sommeren 1969? Ikke månelandingen, selv om den skurret i bakgrunnen. Ikke Woodstock, som jeg ikke hørte om før filmen hadde premiere i Norge før et drøyt år senere. les ogsåDet sterkeste minnet er statsminister Per Borten i underbuksen. 5. august 1969 hadde Borten tatt imot Dagbladets journalist Per Vassbotn og fotograf Øystein Kleiven på gårdstunet sitt i Flå i Sør-Trøndelag. Dagbladets utsendte var kommet for å lage et intervju som opptakt til det forestående stortingsvalget og besøket fra den engelske dronningen som skulle finne sted en snau uke senere. Det var en svært varm dag, over 30 grader i skyggen. Borten var bare iført underbukse og sko. Dagbladet ble der hele ettermiddagen og noterte og fotograferte mens statsministeren heiste flaggstangen, klippet gresset og lot seg intervjue hele tiden kun iført klassisk norsk herrebrok. Dagen etter sto bildet av Borten i underbuksen på Dagbladets forside, fulgt av en hel serie lignende bilder inne i avisen. Det ble en «kioskvelter», som man kalte salgssuksesser i papiravistiden. Det ble en «viral nyhet» lenge før noen ante hva det begrepet betydde. Bildene ble gjengitt i aviser og magasiner over hele Europa. I Sverige spekulert man i om Borten måtte gå. les ogsåDe voksne snakket ikke om annet. Det var latter og forargelse og aviskommentarer og revynumre («Vet du hvorfor Borten går i underbuksen? Han skal dekke Senterpartiet») i mange år etterpå. Bortens folkelige og uformelle måte å ta imot besøk på, har i stor grad dominert hans ettermæle. Det har ikke gått et år siden hvor ikke episoden har vært referert i norske medier. Selv var han uforberedt på alt oppstyret, og hevdet nærmest at han var lurt av Dagbladet og at bildene var tatt uten hans vitende, med telelinse. Noe det var enkelt for avisen å tilbakevise. Norge lå litt etter verdensutviklingen ellers, og ringvirkningene av sekstitallets kulturrevolusjon hadde ikke helt nådd frem til våre strender ennå før denne sommeren. Men med statsministeren i underbuksen skjedde det noe. Mens resten av verden tok farvel med de frivole sekstitallet i løpet av de neste månedene, var det som om noe våknet i Norge, og vi fikk hele syndfloden av langt hår, protest, politisk uro og frivol seksuell utfoldelse som hadde hjemsøkt USA og Europa. Så for oss var ikke sommeren 1969 slutten på noe – det var starten for generasjonen som skulle prege Norge de neste tiårene. Og som til en viss grad gjør det fremdeles.
I Norge var underbuksen til Per Borten både månelanding og Woodstock, den forjettede sommeren for femti år siden.