Dette er Iraks nye krigere: – Vi vil ta hevn
I et kjølig murhus midt i ørkenlandskapet over tolv mil sørvest for Kirkuk sitter kommandør Hammody (42) på et teppebelagt gulv, og drikker te og røyker. Rundt ham sitter 14 menn i kamuflasjefargede klær. Flere av dem har dekket ansiktet med skjerf. På overkroppen har de skuddsikre vester fylt med magasiner, og i fanget hviler Kalasjnikov-geværene. Langs veggene står flere rakettkastere. Dette er Frigjøringshæren, Nord- Iraks siste krigergruppe. De er uavhengig fra den kurdiske hæren peshmerga, og har bare ett mål. – Vi vil ta hevn, sier Hammody. Nord-Irak: Presset mot kurderne økerFrigjøringshæren kom sammen i oktober, og har allerede vært i væpnet konflikt med hovedfienden: Den sjiadominerte, Iran-trente militsen Hashd al-Shaabi. En kilometer unna går frontlinjen. For tre dager siden skal partene ha slåss fra morgen til kveld i intens kamp. Minst åtte personer ble drept. – Hashd mishandlet kurderne. Vi kunne ikke bare stå og se på, oppgir kommandøren til VG som forklaring på hvorfor hæren ble dannet.16. oktober innledet den irakiske regjeringshæren og Hashd-militsen en offensiv mot den kurdiske hæren peshmerga. Det aggressive fremstøtet var et svar på folkeavstemningen om et uavhengig irakisk Kurdistan i september, der 93 prosent av velgerne stemte ja. På under 16 timer ble peshmerga tvunget ut av den omstridte oljebyen Kirkuk, og i dagene etter gjenvant Bagdad kontroll over flere områder, fra øst til vest. Den kurdiske Barzani-regjeringen sier til VG at de trenger hjelp utenfra. Hvis ikke må de gå til krig. Over 160.000 mennesker er blitt drevet på flukt i eget land siden 16. oktober. VG møter tre familier med interne flyktninger i landsbyen Zinana. De bor i plasttelt og har mistet alt de eier. – De ødela hjemmene våre, plyndret og stjal. De voldtok kvinner. Alt vi har igjen, er det vi står og går i, sier bestemoren Wazira (60). Familiene ble drevet på flukt fra den multietniske byen Tuz Khurmatu i Saladin-provinsen etter 16. oktober. Flere kurdiske nabolag står tomme tilbake etter at Hashd-militsen gjorde sitt inntog. – Jeg kjempet i to timer den dagen de kom, og mistet fire av mine venner i kampene. Jeg er i peshmerga, og sjiamilitsen gikk fra dør til dør på jakt etter oss, forteller flyktningen Hemen Aziz (28).VG kan ikke verifisere opplysningene om voldtekt og påsatte branner. Den kurdiske avisen Rudaw har imidlertid dokumentert store ødeleggelser i byen med skjult kamera. Flere av de frivillige i den nyetablerte Frigjøringshæren er fra nettopp Tuz Khurmatu. Krigerne viser oss bilder på mobilene sine av plyndrede hus, vold mot kurdere og døde kropper i gatene. – De har brent ned våre hjem og voldtatt våre kvinner. Vi har alle mistet noe. Derfor er vi her, sier kommandør Hammody. Ifølge dem foregår det en etnisk rensing av kurdere i Nord-Irak, og de hevder at sjiamilitsen og regjeringshæren står bak. – Sjiamilitsen jager oss ut, slik Saddam gjorde. De er barbariske. Vi skal ta tilbake Tuz. Den eneste måten å frigjøre hjemstedet vårt på, er ved makt og våpen, mener Hammody.I de siste ukene har Frigjøringshæren observert enda en ny gruppe krigere mellom Tuz og Kifri. Ingen har hittil kunnet slå fast hvem de er. Men mistanken har bredt seg: Dette kan være IS-krigere på flukt, på jakt etter nye medlemmer. – De sendte en budbringer til oss og spurte om vi skulle slå oss sammen. Mange av dem er fremmedkrigere. De er iranere, europeere, kurdere og arabere. De er rundt 2000 mann, og holder til like borti dalsøkket her, sier Hammody og peker. IS er stort sett blitt beseiret i Syria og Irak, men mange krigere har kommet seg unna. Frykten for dannelsen av nye, sporadiske celler deles av mange terroreksperter. Av de over 40.000 fremmedkrigerne som reiste for å kjempe for IS, er cirka halvparten sporløst forsvunnet. Man vet ikke om de lever, og hvor de eventuelt befinner seg. Blant dem finnes rundt 40 norske IS-krigere, ifølge Aftenposten.
Gjemt bak fjell, dypt inn i den irakiske ørkenen planlegger 500 kurdiske soldater sin revansj.