Moren rørt av Mjeldes målhyllest
For på Lansdowne Stadion satt faren Paul og moren Elisabeth, som i høst endelig ble erklært frisk etter å ha kjempet mot kreften i to og et halvt år. – Jeg pekte mot mamma og pappa etter at jeg scoret. Den scoringen var til hele familien, sier Maren Mjelde til VG. Dét øyeblikket da datteren pekte opp mot tribunen hvor de satt, ble spesielt sterkt for Elisabeth Mjelde. – Jeg ble helt nummen. Tårene presset på. Det betyr så mye for oss, og det at vi fikk oppleve det målet live, det er det beste, sier mamma Mjelde. TV-kanalen Fox Sports har vist 25-åringens mål igjen og igjen og meldt at scoringen var dedisert til hennes kreftsyke mor. – Jeg tror mamma synes det var en fin historie at jeg hadde dedisert målet til henne. Men det var altså til hele familien, sier Maren Mjelde og ler.Hun hadde besøk av TV-kanalen i fjor sommer. – De var på besøk da mamma var gjennom de tøffeste behandlingene. Jeg har ikke sett den reportasjen, men det kan hende de spurte meg da om jeg ville dedisere målet til min mor dersom jeg scoret i VM. Det er vel der det kommer fra. Mjeldes scoring har gått i alle kanaler og hun roses over alt for teknikken, presisjonen og utførelsen av frisparket som berget ett poeng mot verdensener Tyskland. – Ingenting er bedre enn å score et mål i en VM-kamp når du har foreldrene dine på tribunen. Jeg er veldig stolt og glad over at jeg hadde de der, og det betydde ekstra mye at mamma og pappa var til stede.Elisabeth Mjelde sier hennes kreftsykdom ble tøff for datteren siden Maren spilte fotball i Tyskland da den vonde beskjeden kom ved juletider i 2013. – Hun spilte for Turbine Potsdam da hun fikk beskjeden, og hun kom hjem med en gang. Det var en tøff tid. Hun ville være der for meg hver dag, men hun bodde så langt unna. Men nå har jeg det bra. Jeg har ingenting å klage på. Mange har det verre enn meg, sier Elisabeth Mjelde. Hun ble erklært frisk i oktober. – Det gikk med to og et halvt år av livet. Jeg var ferdig med cellegiftkuren i fjor høst. Familiens støtte hadde alt å si. Det var alfa og omega. Nå snakker vi ikke så mye om sykdom lenger. Vi lever for hver dag, sier hun. Elisabeth og Paul Mjelde kom over med noen venner fra Norge forrige torsdag for å følge Maren og Norge i mesterskapet. Etter å ha sett de to første gruppespillkampene blir det ferie. – Jeg tror de synes det er litt kjipt og at de kanskje vurderer å justere hjemreisen, men vi får se. Det er nå kjekt å ha hatt de her, virkelig. Skulle vi nå en semifinale så dukker de vel opp, sier Maren Mjelde. Hun har fått med debatten hennes kanonscoring avstedkom hjemme og Davy Wathnes hyllest og «stikker» til broren Erik. – Jeg leste det han skrev. Jeg synes det er ganske kult at folk får øynene opp for at vi jenter kan veldig mye vi også. Vanskeliggraden er som hos guttene. Jeg mener ikke at man skal sammenligne herre- og damefotball, men på slike situasjoner kan man det. Rent teknisk kan mange jenter være vel så gode som guttene. Fysikken vil være en begrensning uansett hvilken sport man driver. – Har du fått noen tilbakemeldinger fra din fotballspillende bror etter supermålet? – Jeg har ikke snakket med han direkte. Men da Erik snakket med pappa var han høyt oppe. Han følte at han nesten hadde vært med på det. Det er ikke ofte at han «gir lyd fra seg» på Facebook, men han hadde dedisert en status og det var litt artig at det var det første som kom opp på mobilen min etter Tyskland-kampen. Da ble jeg stolt.
Det var ikke uten grunn at Maren Mjelde (25) rettet pekefingeren opp mot tribunen etter sitt magiske frisparkmål mot Tyskland.