Plateanmeldelse: Tyler, The Creator
ALBUM: HIP HOP Tyler, The Creator «Wolf» (Columbia/Sony) Odd Future-høvdingen viste seg å være mer enn bare en tube av tabloide banneord og makaber shock-rap med «Goblin». Bak bæsj og blod lå skildringer av oppriktig tenåringsfrustrasjon. Men både Tyler og ulvegjengen har slitt med å holde seg like relevante siden (med Frank Ocean som unntak). Oppskriften har det samme snublete boom-bap-preget, men med mindre paranoia og frykt, og mer dronete tepper av forvrengt idyll. Fingrene er mer melodiøse, tungen mer jordnær. Jo da. Sirkuset har mistet momentum, men Tyler bygger låter som aldri før, og tør å være naken uten hele tiden å gjemme seg bak mordfantasiene. Dessverre har mangelen på drap ført til i hvert fall fem darlings som ikke burde ha overlevd albumredigeringen. BESTE LÅT: «Lone» SANDEEP SINGH
Voksen ungdomsnoia.