VGs fotballjournalist mener: Det er nå jobben begynner, Rosenborg
ARTIKKELEN ER OVER FIRE ÅR GAMMEL Det som lett kan torpedere en videre utvikling, er salg av spillere. Det er norsk fotballs styrke og svakhet i ett: At spillere blir attraktive etter klubbers gode sesonger. Kvalitet forsvinner, men viktige penger renner samtidig inn på konto. På Ullevaal søndag var tyske Freiburg til stede for å se Fredrik Midtsjø (22) i aksjon. Besøket føyer seg bare inn i en lang, lang rekke av klubber som har vært til stede og finsiktet en eller flere av de tre største salgsobjektene til RBK - Midtsjø, Ole Kristian Selnæs (21) og Jonas Svensson (22).Det er kanskje de tre spillerne Rosenborg helst ikke bør miste, både på grunn av tilhørlighet og kvalitet. Samtidig er det de tre som er mest verd, og på et tidspunkt kan ikke Rosenborg si nei - mest fordi de fleste spillere i små ligaer på et tidspunkt ønsker seg videre i karrieren. En spiller som Pål André Helland (25) kan faktisk hende er i eldste laget for at klubber vil gi mye penger for han. Heldigvis for Rosenborg. Det samme med Mike Jensen.I fjor vant Molde The Double. I år gjør Rosemborg det samme. I år mistet Molde landslagskeeper Ørjan Håskjold Nyland og kraftspissen Daniel Chima Chukwu. Det er norske fotballklubbers lodd. Brann opplevde det etter seriegullet i 2007, Stabæk det samme i 2008, og Rosenborg i 2010. De siste sesongene har ikke vært noe unntak, verken for Molde eller Strømsgodset etter seriegullene sine. Leste du denne? Dorsin på Solsiden. Rosenborg har prøvd å ligge i forkant av problemene i år, ved å forsterke underveis. Johan Lædre Bjørdal, Yann-Erik de Lanlay, Anders Konradsen, Mattias Viljalmsson og Magnus Stamnestrø er kommet inn. Men forsvinner spillere som Midtsjø, Selnæs eller Svensson, så må RBK hente flere erstattere.Nils Arne Eggen mistet også spillere i sin tid, men han hadde to fordeler: Ryggraden beholdt han (Erik Hoftun, Roar Strand, Bent Skammeslrud), og han kunne stort sett velge fritt i Norge da han skulle erstatte de som forsvant til større ligaer. Så enkelt har ikke Kåre Ingebrigtsen det. Når du ikke får ja fra Stabæk på flere millioner kroner for en spiller som Nicolai Næss, så blir det dyrt og vanskelig hvis/når spillere forsvinner. Og laget har vist klare svakhetstegn i høst, i Europa har det sviktet overraskende mye, og hvis RBK skal komme seg videre, utvikle seg i takt med tiden de lever i, så holder ikke det de gjorde i 2015 i 2016.Molde skulle ta nye steg denne sesongen, etter tidenes beste sesong i fjor, og med en knallsterk spillerstall i 2016. Tor Ole Skullerud var sett på som trenerguden, men åtte måneder senere var han allerede historie. Da hadde Molde sviktet totalt, laget var ikke til å kjenne igjen fra dobbel-sesongen i 2015. Nils Arne Eggen var tilstede på Ullevaal søndag, og han har sagt noe av det mest korrekte som finnes: - Det er ikke så vanskelig å nå toppen. Det vanskelige er å bli der. Og der har norske lag sviktet siden RBKs 13 strake seriegull fra 1992-2004. Gjenskaping av en suksess - det er der Kåre Ingebrigtsen starter nå. Da han overtok, ble alt han gjorde sammenlignet med det et lag som mer hadde blitt et nesten-lag enn et mesterlag siden 2010. Ingebrigtsen skar inn til beinet, fant igjen den gamle taktstokken med indreløpere og medløp, ga spesielle spillere tillit samtidig som Molde sviktet - og dermed var bordet dekket for gull, i både serie og cup.Nå blir Ingebrigtsen sammenlignet med seg selv. Det som var bra nok i 2015, det er nepp godt nok i 2016. Ingebrigtsen har i høst sett at selv Norges beste lag ikke er godt nok til å komme langt i Europa. Og det er det som har vært skuffelsen - for trønderne. De har fått tilbake «laget sitt», det gjenkjennelige RBK. Men de savner RBK i Europa. Da Nils Arne Eggen fikk orden på Rosenborg i 1988, gikk klubben inn i en rekke med 15 seriegull på 17 sesonger (1988-2004). Det skal vi selvsagt ikke forvente nå. Spørsmålet er mer om det er starten på noe, eller om dette var det maksimale av hva denne gjengen fikk utrettet. Som Molde i 2016: Listen må og bør løftes. Det å slå Sarpsborg 08 i en cupfinale bør bare være et steg på veien. Det gikk som det skulle, uten at det var særlig spennende i mer enn et kvarter på Ullevaal. Martin Wiig og co fikk ikke mål på to store sjanser de første 10 minuttene. Mens et RBK for trekvart maskin var nok. Pål André Helland og Mike Jensen, to av sesongens beste spillere, sto fram og scoret da det gjaldt som mest. Noe særlig mer trengte ikke Rosenborg å gjøre for å vinne cupfinalen - sin første dobbeltriumf siden 2003.
(Rosenborg - Sarpsborg 08 2-0) RBK vinner The Double, greit, og spørsmålet reiser seg automatisk: Er dette det maksimale denne gjengen får ut - eller er dette starten på en ny storhetstid?