Publikumstrenden i Eliteserien er en trussel
I 2009 var det gjennomsnittlige publikumstallet på en norsk eliteseriekamp 8965. I fjor var tallet nede i 5865. Redaksjonelt samarbeidOg bare fra 2017 til 2018 opplevde man en nedgang på 12 prosent. Det høres i seg selv dramatisk ut at fallet var så bratt fra én sesong til den neste, men om vi går bak tallene er det noen logiske forklaringsfaktorer her. Aalesund og Viking rykket som kjent ned i 2017-sesongen, mens Brann manglet en langside på stadion forrige sesongen, med de konsekvensene det medførte for kapasitet og opplevelse av fasilitetene. Og den sterke seriestarten for Stavanger-klubben kan gi en stadionboost om den vedvarer. Hvis Lars Arne Nilsen fortsetter å skape resultater, får vi håpe at langt flere strømmer til stadion enn det de skuffende fjorårstallene innebar. Så langt denne sesongen har snittet i Bergen, etter to hjemmekamper, vært på i overkant av 11.000 tilskuere. Vi skal derfor være forsiktig med å legge altfor mye i tallene, og det er hevet over tvil at fotballen fortsatt står sterkt i Norge, der det totale tilskuertallet siste sesong var 1.407.582. Men det er bekymringsfullt at de fire største publikumslagene - Vålerenga, Brann, Rosenborg og Molde - alle har opplevd tilskuermotgang. I en tidsalder der kampen om tid og oppmerksomhet stadig hardner til, er det slett ingen automatikk i at posisjonen bevares, eller at folk i et tilstrekkelig stort antall vil velge å se fotball live fremfor andre sysler å bruke fritiden på. Med det internasjonale fotballtilbudet vi har på tv, er det neimen ingen enkel konkurransesituasjon. Derfor er det viktig at alle steiner snus om hva som kan gjøres for å øke attraktiviteten til produktet. Fanzones, borteløft og Fantasy har vært blant tiltak som er prøvd ut, og spørsmålet er hva mer som bør på blokka som mulige tiltak. Men litt uavhengig av hva det er mulig å organisere seg til, er det selvsagt en sammenheng mellom hvordan produktet blir opplevd og hvor fristende det er å være til stede der det skjer. Da er det unektelig avgjørende at vi får tilstrekkelig dramatikk, både hva det som skjer på banen og et friskt ordskifte som styrker nerven, interessen og knivingen og gull og glitter. Forrige sesong sørget Brann for gullspenning en god stund, og i beste fall vil bergenserne og et sterkt Molde kunne utfordre et foreløpig haltende Rosenborg. La oss for resten av 2019-sesongen håpe at det ikke kommer flere debattstrupende tiltak fra norske klubber, som mer enn noen gang trenger å forbli et skikkelig samtaleemne rundt norske lunsjbord, og at vi får tilstrekkelig farge rundt en liga som tidvis har hatt en tendens til å fremstå i noen sjatteringer av grått. Derfor er det litt trist å registrere at RBK går tilbake på intensjonen om å offentliggjøre deler av egenevaluering. Det kunne jo kanskje være noe å lære her for flere? Det er heldigvis veldig mange som bryr seg om norsk fotball. Og målet for norske klubber må være at flest mulig bryr seg nok til å kjøpe en billett. Da er det opp til eliteserieklubbene å vise seg interessante nok. La oss håpe at resten 2019 er blir et år som oser av drama, snakkiser og all den spenningen Eliteserien kan ha på sitt beste. Også om det er andre enn Bodø/Glimt og Mjøndalen som måler krefter...
Det er ikke grunn til å krisemaksimere tilskuersituasjonen i norsk toppfotball. Men det er nødvendig å ta den negative utviklingen på alvor.