Slik unngår du språklig sjikanering
Noen ganger kan det være rett og slett forvirrende å vite hva som er lov å si – og hva som får folk til å krympe seg. Skuespiller Benedict Cumberbatch havnet i uføret da han nylig brukte ordet «coloured» (farget) om svarte skuespillere i en TV-debatt. Kritikerne mente dette var et begrep som for lengst var avleggs. I etterkant har han pisket seg selv og kalt seg «komplett idiot». Det til tross for at han mente det aldri så godt. De færreste ønsker å krenke noen med lite gjennomtenkt språkbruk. Like få ønsker nok å havne i trøbbel, som Cumberbatch gjorde. Men plutselig står du der, med begge beina godt plantet i språk-salaten. VG har derfor bedt språkforskere vurdere et utvalg ord vi lurer på kan oppfattes som problematiske, eller har gått ut på dato. Språkforsker og forfatter av boken «Hatprat», Anne Birgitta Nielsen, er klinkende klar på en ting: – Om du betegner noen med et ord, har du et ansvar dersom de blir støtt. Det er uinteressant hvordan du mente det da du sa det. Vi må ta hensyn til hva andre ønsker å bli kalt, og ikke bare tenke hva vi synes er en passende betegnelse på noen, sier hun. – Men hva om man tabber seg ut, som Cumberbatch gjorde? – Alle kan gjøre tabber og feil. Vi kan ikke skape et samfunn hvor det ikke er rom for feil! Spørsmålet er hva vi gjør etterpå. Ber vi om unnskyldning, eller insisterer vi på vår rett? Vi har hørt diskusjonen før. Pappaen til Pippi får ikke være «negerkonge» lenger. Det ble debatt da «Hoa Hottentot» ikke ble med i nyutgivelsen av Torbjørn Egners sangbok. Plumbovokalist Lars Erik Blokkhus brukte ordet «mokkamann», og fikk smake hele Norges vrede – samt ølen til gitaristen i Kaizers. Ingen av disse har ment noe vondt med ordene, men likevel skaper det furore. Det handler om maktforhold, forteller Nielsen. En majoritet har andre forutsetninger for å tåle karikering og latterliggjøring enn en minoritet. – Å sparke nedover er noe ganske annet enn å sparke oppover, sier hun.En av språkviterne vi har spurt er Sylfest Lomheim. Han vil ikke svare før han blir forsikret om at artikkelen er ment å ha et glimt i øyet. Han er krystallklar på at man ikke skal bedømme andres ordbruk. – Som språkmann mener jeg det er veldig betenkelig å diskutere ord som skal forbys i et samfunn. Det betyr ikke at jeg ikke tenker gjennom ord jeg bruker. Men om en småbruker på Vestlandet eller en fisker i Nord-Norge kommer i skade for å si «neger», blir det feil å beskylde han for å være rasist. Han har ikke fått med seg at det er feil. Da blir det omvendt diskriminering, nesten tordner han. – Det å lage et sunt språksamfunn hviler bare på en ting: vanlig folkeskikk, legger han til. VG+:Her er Stortingets fy-ordHelene Uri er ikke like skeptisk som Lomheim, men ønsker også å komme med en presisering: – Det er ikke noe som er lov og ikke lov, det er opp til språkbrukeren selv. Det kommer også an på hvem avsenderen er. Å omtale seg selv som noe er noe annet enn at en utenforstående gjør det, for eksempel. – Men noen ord går ut på dato, og man må følge med i timen. Likevel trenger man ikke legge seg helt flat hele tiden. Man skal ha respekt for de eksisterende ordene, sier hun. VG+:Ordene funksjonshemmedes organisasjoner slår ned på.NB! Se hva de ulike interesseorganisasjonene synes om ordene i faktaboksen nede i teksten. «Degos»: Sylfest Lomheim: – Det er jeg temmelig sikker på er diskriminerende, ut i fra min språkoppfatning. – Jeg vet ikke hva det skal omfatte. Er det spansktalende eller italiensktalende, eller begge deler? Helene Uri: – Det er ikke innenfor, nei. Det har jeg aldri oppfattet som noe annet enn nedsettende. – Jeg tror det er noen fra Sør-Europa eller Latin-Amerika. «Kjerring»: Lomheim: – Helt opplagt et ord som ikke bør stå på listen. På Vestlandet betyr kjerring det samme som kone/ektefelle. På Østlandet er det negativt ladet, men hvorfor skal østlendinger bestemme over vestlendingene? Uri:De etnisk norske språkviterne mener mange av ordene på VGs liste er greie å bruke. Tar de feil? Dette mener interesseorganisasjonene: «Tater» – Så lenge vi ikke blir omtalt på en nedsettende måte, spiller det liten rolle hva vi blir kalt. Et ord ene og alene er jo ikke negativt, det handler om måten ordet blir brukt på, sier Holger Gustavsen nestleder i Romanifolket/taternes kulturfond. «Sigøyner» – Bruk Sigøyner om de som ønsker å kalle seg det, og Rom hvis du er usikker. I de fleste europeiske land er Sigøyner et rasistisk skjellsord, sier Bjønnulv Evenrud, redaktør i gatemagasinet Folk er folk. «Svart» – Det kommer an på hvordan du bruker det. Om det er en situasjon hvor hudfarge er naturlig å angi, er det nøytralt. Men det er et ord som lett lar seg misbruke, sier leder av Antirasistisk senter, Rune Berglund Steen. «Farget» – Farget har litt assosiasjoner til gamledagers raseskille. Det er en diffus samlekategori for alle som ikke er hvite, og hvorfor skal man trenge det ordet, sier Berglund Steen. Han legger til: – Ofte vil folkene du bruker begrepene om ha andre referanserammer. Det er nok litt annerledes om man lever i den huden. «Innvandrerbutikk» – Jeg kan skjønne at noen reagerer, men for meg gir det positive assosiasjoner. Det er litt trøblete, fordi de nå ofte er drevet av folk som ikke er innvandrere, barn og så videre. Men jeg tror ikke vi skal være for vrange med språket heller, sier Berglund Steen. «Homse/Lesbe» – Det finnes ikke et enkelt svar. Personlig ville jeg aldri kalt meg homse, det høres gammeldags ut. Andre bruker det om seg selv. Et godt råd er å ta det folk sier i beste mening. Om du reagerer på hvordan folk prater om deg, ta det opp på en fin måte. Ikke gå rett i krenkemodus, sier Bård Nylund, leder i Landsforeningen for lesbiske og homofile. «Kjerring» – Jeg blir i alle fall ikke støtt om folk sier kjerring, og jeg blir støtt av mye, hehehe. Men det kommer selvsagt an på fortegnet eller kontekst, sier leder i Kvinnegruppa Ottar, Ane Stø. – Det er jo kjempefint! Jeg har til og med skrevet en roman som heter Kjerringer. Det er et ord jeg synes vi skal ta tilbake, det er en kvinne med mot og energi. På mange dialekter betyr det uansett bare en kvinne. «Innvandrerbutikk»: Lomheim: – Hvis det er en butikk drevet av innvandrere er det vel OK. Innvandrer er ikke et diskriminerende ord. Da burde utvandrer også være diskriminerende. Uri: – Det er mulig det er feil, men jeg bruker det selv. Jeg sier at det er greit å bruke, men litt under tvil. Jeg vet at forleddet er omdiskutert. – Butikk drevet av nordmann med annen etnisk opprinnelse? Det blir litt tungt. «Guling»: Lomheim: – Det vil jeg oppfatte som klart diskriminerende, ut fra min språkbruk. – Asiat. Uri: – Oi! Det er nedlatende. Men det er litt rart at man ikke kan si gul, når det politiske korrekte er svart. – Orientaler er for gammeldags, asiat er for bredt. Det er en for stor verdensdel. Øst-asiat, sør-asiat kanskje? «Homse/lesbe»: Lomheim: – Jeg har oppfattet at homoseksuelle selv bruker disse ordene, altså kan det ikke være diskriminerende. – Om de med denne legningen ønsker å bli kalt noe annet, finnes det nok av andre ord å ta av. Uri: – Dette er eksempel på gruppering som selv har begynt å bruke ordet, som jeg mener etter hvert det er greit å bruke av alle. Det begynner nesten å bli nøytrale ord i mange nordmenns ordforråd. «Neger»: Lomheim: – Det er et norsk ord som har vært brukt siden 1700-tallet, men som de siste 30 årene har skiftet karakter. Det forklarer også hvorfor noen ikke har fått med seg at dette er så ille. – Svart eller farget kanskje? Jeg ville bare spurt hva vedkommende ønsker å bli kalt. Uri: – Det er diskutert så mye at ingen kan bruke det på en nøytral måte lenger. Jeg mener bestemt at det var nøytralt da jeg var liten på 70-tallet, men det er det ikke nå. – Svart. Afro-nordmann blir rart, det finnes ikke tror jeg. «Svart»: Lomheim: – Etter mitt syn må dette være nøytralt og beskrivende, hvis det først er et poeng å beskrive fargen på huden. Uri: – Mine barn sier svart og brun med stor selvfølgelighet, det er nok greit. «Farget»: Lomheim: – Det samme som for svart gjelder her, men dette kan ikke jeg bestemme. Uri: – Så vidt meg bekjent er det ikke belastet. Men, med forbehold om at jeg mistenker at det er bedre å si svart. «Japse»: Lomheim: – Det er diskriminerende, og i alle fall ikke saklig ment. Mange sportskommentatorer sier japanesere, men det er en språkfeil. – Japaner. Uri: – Det ligger noe nedsettende der. – Japaner. «Sigøyner»: Lomheim: – Det ble plutselig bestemt at det var diskriminerende, at det skal hete Rom. Men det viste seg at halvparten av personene i denne gruppen ville kalle seg Sigøyner. – Igjen, sjekk hva de ønsker selv. Uri: – Et interessant ord. Gruppen gir ulike signal for hva de vil bli kalt. For meg er det et nøytralt ord jeg aldri har hatt negative assosiasjoner med. – Spør. «Tater»: Lomheim: – Det er flere personer og grupper i Norge som kaller seg for tatere. Når de kaller seg selv det kan det ikke være ille at andre gjør det. Men det er ikke et entydig svar her. – Man bør sjekke om de vil kalles det. Uri: – Jeg syns ikke det er nedsettende, jeg syns det er litt flott! I dameromaner og blader er ofte den mørkhårede helten av taterslekt. – Om jeg skulle brukt det, ville jeg sjekket. Litt usikker. Romani? «Mongo»: Lomheim: – Hva betyr det? – Det er forkortelse for mongoloid. – Åja. Det er på linje med japse. Det går ikke. Da er det riktige mongoloid. – Nei, det heter ikke det lenger. Man skal bruke Downs syndrom, tror jeg. – Ja, okei. Man skal bruke det riktige ordet. Uri: – Det ville jeg i alle fall ikke brukt! Dette er blitt brukt som skjellsord så lenge jeg har levd. – Downs syndrom. Men jeg ville sjekket om det er noe annet som foretrekkes, så jeg ikke tråkker noen på tærne.
«Homse» KAN være greit å si. Men omtaler du noen som «degos» eller «guling», har du tråkket kraftig i språksalaten.