„Ecclesia, que in ungarorum gente constructa” : Egy Kárpát-medencei zarándokhely a 10. századi reichenaui hagiográfiai irodalomban
Dániel Bácsatyai
A reichenaui Translatio sancti Marci, amely a svábföldi monostor Velencével rivalizáló Szent Márk-kultusza védelmében íródott 930-as években, két ízben utal magyarokra. Az első említés – ha nem is kapott eddig figyelmet ismert lehet, mivel szerepel Gombos F. Albin által összeállított Catalogus Fontium Historiae Hungaricae (CFH) lapjain: Márk egy zarándok látomásában megjósolja környékének közelgő dúlását (926). másik azonban az MGH és utóbbiból merítő CFH közlésének kivonatossága miatt ismeretlen hazai történetírásban. kérdéses fejezet főszereplője ugyancsak zarándok, aki gyógyulást keresve meglátogatja Európa híres zarándokhelyeit Santiagótól Jeruzsálemig, ahol sorra csodák történnek vele. E célpontok egyike bizonyos egyház, magyarok földjén épült (ecclesia, que est in Ungarorum gente constructa). alábbiakban forrás bemutatásán túl arra keresem választ, hogy hol lehetett ez magyar fennhatóság alá került zarándokhely.
Repository of the Academy's Library (Library of the Hungarian Academy of Sciences)