jak zvládat negativní komentáře
napíšete článek nebo natočíte video. pečlivě formulujete své myšlenky, formátujete, krátíte a vylepšujete. vyvěsíte ho na internet a těšíte se na souhlasné a podpůrné reakce. jenže místo nich se objeví negativní komentář, nebo dokonce nastane to, pro co má angličtina zvukomalebný název shitstorm. tak jsem zkusila sepsat, jak si v takové situaci uchovat nejen dobrou reputaci, ale hlavně duševní zdraví.
předně - negativní komentáře byly a budou.
jakmile začnete cokoli publikovat na internetu, téměř určitě se nějaký objeví. dostat občas negativní komentář je vlastně dobré znamení. ukazuje, že vaše myšlenky už překročily bezpečný rámec vašich podporujících příznivců. je to jaksi průvodní jev slávy.
když někoho inspirujete k pořádnému hejtu, znamená to, že jste našli odvahu vystoupit z šedi a dát najevo svůj názor, jakkoli kontroverzní. minimálně je to zpráva o tom, že naše myšlenky jen neškodně nekloužou po povrchu.
nečekejte od sebe, že vás přestanou zraňovat.
nemyslete si, že někdy přijde den, kdy vás nic nevytočí a kdy na všechny internetové komentáře budete reagovat se stoickým klidem. pokud máte vizi, na které vám záleží, nebo velkou myšlenku, kterou chcete uvést v život, jdete do toho nejen hlavou, ale i srdcem. pak jste emocionální a zranitelní. a je to úplně v pořádku.
> máš nepřátele? to je dobře. znamená to, že sis v životě za něčím stál. winston churchill
v komentářích velmi často hraje roli psychologický mechanismus, kterému se říká projekce. sigmund freud ho popsal jako obranný mechanismus ega, kdy jiným osobám připisujeme vlastní negativní charakteristiky. Řada lidí považuje anonymní prostředí internetu za bezpečné. do komentářů tak napíšou věci, které by živým lidem do očí nikdy neřekli.
jak na internetové podněty budete reagovat?
to závisí jednak na vaší zkušenosti, jednak na vaší povaze. vliv na to bude mít i váš převažující živel.
pokud je to oheň, velmi rychle se naštvete, ale vaše emoce zase stejně rychle odpadnou. na sociálních sítích buď vůbec nejste, nebo je nepovažujete za natolik důležité, abyste si kvůli nim zvyšovali tlak. kromě toho je vám od začátku jasné, která ze stran sporu je v právu.
lidé s převahou vody snáší kritiku ze všech živlů nejhůře. jsou velmi empatičtí a vciťují se do ostatních, takže nesouhlas jim ubližuje a všechny spory si mají tendenci brát osobně. dominantní země naopak věnuje kritikům jen malou pozornost. reaguje rozvážně a trpělivě. a spoustu sporů si pro sebe uzavře s tím, že autor komentáře prostě nebyl při smyslech.
pro vzduch jsou negativní komentáře vítanou příležitostí, jak trochu provětrat svůj ostrovtip. ve sporu se zpravidla potřebuje projevit jako ten chytřejší. když nezabere logika a vědecky podložené důkazy, ještě je po ruce ironie.
kritici, hateři a trollové
komentáře, které můžete vnímat jako negativní, se v principu dělí na tři druhy.
1. konstruktivní kritika
takový komentář je v podstatě požehnání. znamená, že někomu záleží na tom, abyste svou práci nedělali blbě. je konkrétní a míří k podstatě věci. zpětná vazba je to sice nevyžádaná, ale nijak méně hodnotná. někdy zamrzí, ale hlavně proto, že v jádru víte, že komentující má pravdu.
za konstruktivní kritiku se sluší poděkovat a začít přemýšlet, jak můžete své články, příspěvky nebo videa příště vylepšit. k jednomu videu na youtube mi někdo napsal, abych méně koukala do textu a více mluvila spatra. motivovalo mě to dávat si na to pozor. od té doby točím po menších úsecích a říkám věci víc tak, jak je cítím, než jak je mám napsané.
2. opačný názor (hater)
lidé jsou různí. mají odlišné zkušenosti, zážitky i pohled na svět. i když si hýčkáme svou sociální bublinu, v reálném světě i na internetu se občas potkáme s někým, kdo má protichůdný názor. nebo je zastáncem opačného filozofického směru.
látkové pleny nebo papírové? opustit eu nebo v ní zůstat? západní medicína nebo východní? zeman nebo drahoš? zbourat nebo opravit? windows nebo mac? některé postoje jsou tak silné, že doslova dělí lidi na dva tábory. vegetariána vaše sbírka vepřových receptů nejspíš nenadchne. ke každé novotě si přisadí nejeden zastánce starých pořádků a jakmile se začnete bavit o esoterice, hned se objeví nějaký člen spolku sysifos.
i protivný (od slova proti) komentář je příležitost. ne se proměnit v kazatele a snažit se onu zbloudilou duši obrátit na víru pravou. ale naučit se argumentovat. srozumitelně formulovat své myšlenky, vyhledávat seriózní zdroje a oddělit člověka od problému.
3. nesmysly a trolling
troll je člověk, který nekomentuje, aby něco smysluplného dokázal nebo sdělil světu. Často vlastně nemá ani žádný konkrétní názor. cílem jeho agresivních komentářů je ublížit, pohádat se, provokovat. nebo na sebe upozornit.
některé komentáře nedávají hlavu ani patu. netýkají se podstaty věci. komentují něco, čeho jste si možná ani nevšimli, protože to pro vás není důležité. jako poznámka, že mám ve videu v záběru za sebou vypínač.
ještě je jedna skupina komentářů, které bych taky nejspíš zařadila do této skupiny. dal by se nazvat „Článek jsem nečetl/a, ale mám názor.“ některým lidem stačí náhled na facebooku, a už se pustí do zasvěceného rozboru. uznávám, že jsem si to někdy způsobila sama bulvárním titulkem. ale obecně se přiznám, že mi nad touhle praktikou dodnes zůstává rozum stát.
reakce hodně záleží na tom, na jakém hřišti se s trollem střetnete. pokud je to vaše vlastní webová stránka, blog nebo uzavřená skupina na facebooku, v první řadě chraňte sami sebe. mažte, blokujte a banujte. vaše zahrádka – vaše pravidla.
ve veřejném prostoru, jako je facebook stránka, na ně dává smysl reagovat stručně a věcně a nezabředat do větších diskusí. když trollové zjistí, že nemají odezvu, většina z nich přestane.
jak přežít
když i k vám dorazí nějaký negativní komentář, pokud možno odolejte pokušení reagovat hned. párkrát se zhluboka nadechněte a vydechněte. oběhněte blok nebo udělejte pár kliků. vypovídejte se někomu, kdo vás vyslechne. a vzpomeňte si na tohle:
> „zpětnou vazbu přijímám a registruji jenom od lidí, kteří jsou také v aréně. pokud občas sami utržíte ránu a také řešíte, jak zůstat otevření pro zpětnou vazbu, aniž byste se nechali zasypávat urážkami, budu s větší pravděpodobností věnovat pozornost tomu, co si myslíte o mé práci. pokud naproti tomu nikomu nepomáháte, ničím nepřispíváte a nezápasíte se svými vlastními skřítky, vaše komentáře mě vůbec nezajímají.“ brené brown
jak negativní komentáře zvládáte vy? které strategie se vám osvědčily?
podělte se (jak jinak) v komentářích. pod tímhle článkem se na ně zvlášť těším.
foto nordwood themes, unsplash
kdysi na střední škole jsem byla o prázdninách na brigádě v turistických informacích. a asi mi to zůstalo. protože neustále odpovídám na otázky. lidé, které jsem úspěšně nasměrovala na poštu, do lékárny nebo do pelhřimova, se počítají na stovky. v obchodě si mě pravidelně pletou s obsluhou. přičemž je úplně jedno, jestli vstoupím do parfumerie, do železářství nebo do supermarketu. i v restauraci si občas připadám jako ve filmu vrchní, prchni. (jenom kasírovat si netroufám.)
nejraději samozřejmě odpovídám na otázky, které se týkají marketingu a podnikání. proto jsem vybrala 5 takových, které dostávám celkem často, ale které nevydají na samostatný článek nebo video.
1. dá se podnikat i bez marketingového plánu?
samozřejmě dá. spousta lidí dokáže vybudovat úspěšný byznys úplně bez plánu. nebo ho mají v hlavě. důvod, proč plán doporučuji, je někde jinde. marketingový plán je totiž nástroj, který vám může umožnit podnikat lépe. ať už pod tím slovem rozumíte vydělávat víc peněz, snížit svůj marketingový rozpočet, nebo se méně nadřít. mít své podnikání více pod kontrolou, nebo z něj mít prostě lepší pocit.
marketingovým plánem většinou začínám spolupráci s novým klientem. vyplnění několika jednoduchých kolonek představuje jakousi inventuru. zjistíme, co je a co není na skladě. kde jsou silné stránky a kde mezery. co je na čase opustit a kde naopak přidat. změny se často začnou dít už jen tím, že se tyhle věci napíšou na papír.
2. je u každého podnikání možné definovat ideálního zákazníka?
ano. opravdu. Úplně u každého.
všichni drobní podnikatelé totiž mají poměrně malou a úzce vymezenou skupinu zákazníků, která má jasné a popsatelné společné znaky. připadá vám, že právě pro váš byznys tohle neplatí? pak jste si buď ještě nenašli skupinu, která s vámi opravdu rezonuje. nebo odpověď není v demografii. to, co mají vaši zákazníci společného, nemusí být pohlaví, věk ani vzdělání. spíš jde o méně prvoplánové věci, jako jsou potřeby a přání, zájmy nebo hodnotový systém.
zkuste se zamyslet nad klienty, se kterými se vám pracovalo opravdu dobře. a na ty, kde spolupráce naopak „nesedla“. když pochopíte, pro jaké zákazníky chcete pracovat, je pro vás mnohem snazší vytvořit jim produkt nebo službu na míru. napsat propagační text, který je opravdu osloví. nebo vybrat marketingové nástroje či kanály, které vám umožní se s nimi spojit.
3. musí všechny firmy růst?
v moderní manažerské literatuře se cesta k úspěchu většinou popisuje právě takhle. začnete sami doma nebo v garáži. intenzivně pracujete, abyste mohli růst. nakupujete stroje, budovy a zařízení, přijímáte nové zaměstnance. namísto práce, kterou vás původně bavilo dělat, nastavujete procesy a učíte se řídit a delegovat. určitě i tohle je možnost, ale rozhodně ne jediná.
hezky to ilustruje příběh o mexickém rybáři, který najdete v knize tima ferrise Čtyřhodinový pracovní týden. podle mě je smyslem podnikání opatřit vám dostatek peněz a času na to, abyste mohli žít spokojený život. někomu tu spokojenost přináší pohled na rostoucí finanční ukazatele, zatímco jiný raději hraje na kytaru a kouká na moře. obojí je úplně v pořádku. uvědomte si, co právě vy považujete za důležité, a podle toho si nastavte podnikání.
4. lze se v podnikání obejít bez marketingu?
to hodně záleží na tom, jak si marketing definujete. já ho vnímám jako v podstatě všechno, co firma dělá pro to, aby si získala a udržela zákazníky. v téhle podobě už marketing v podstatě splývá se samotným podnikáním. patří do něj vymýšlení nových produktů, plánování obsahu i zametání chodníku před krámem.
jiná otázka je, zda je možné se v podnikání obejít bez reklamy čili bez placené propagace. to jde podle mé vlastní zkušenosti poměrně snadno. jediné placené nástroje, které já sama využívám, je zápis v katalogu navolnenoze.cz a občas nějaký propagovaný příspěvek na facebooku. dostatek zákazníků vám mohou přinést i postupy, které popisuji v e-knize marketing bez reklamy. nejčastěji obsahový nebo referenční marketing.
5. co když mě marketing vůbec nebaví?
tohle je poměrně rozšířený fenomén. výrobci, kreativní profesionálové i poskytovatelé služeb by byli nejraději, kdyby se mohli plně věnovat jádru své živnosti a kdyby to ostatní, čili propagaci, marketing a komunikaci se zákazníky, někdo obstaral za ně.
hezkou odpověď na to má marie forleo zhruba uprostřed tohohle videa. změňte postoj. přestaňte se soustředit na to, jak je ten marketing otravný. místo toho se na něj zkuste dívat jako na cestu, jak dosáhnout svých cílů. a přitom zažít trochu zábavy a vnitřního obohacení.
máte nějaké marketingové otázky, na které byste chtěli znát odpověď? prosím, napište mi je do komentářů nebo mi je pošlete e-mailem.
foto paul hanaoka, unsplash