krajní nouze
právo počítá s tím, že někdy člověk při odvracení nebezpečí na životě, zdraví nebo majetku může sám spáchat trestný čin. v takovém případě, nazývaném , trestní odpovědnost vůbec nevznikne, pokud zasahující osoba nezpůsobí ještě vážnější následky, než původně hrozilo.  
příkladem je třeba jednání člověka, který vykopne dveře a vběhne do hořícího bytu, aby zachránil jeho obyvatele. nebezpečí zde představoval požár, který ohrožoval život obyvatel bytu. pokud by požár v domě nebyl, spáchal by „zachránce“ takovým jednáním trestný čin porušení domovní svobody.
jestli jste jednali v případě , ale policie nebo soud mají jiný názor a hrozí vám trestní stíhání, obraťte se na nás.
pokud pachatel při páchání trestného činu není schopen rozpoznat, že jeho jednání je protiprávní, nebo si nemůže pomoct, jedná v tzv. stavu i. ten zpravidla způsobuje duševní porucha, těžká opilost nebo závislost na omamných nebo psychotropních látkách.
pokud se v průběhu trestního řízení zjistí, že pachatel byl při páchání trestného činu nepříčetný, posuzuje se, jestli si stav i způsobil sám nebo se jedná opravdu o závažnou nemoc. , narozdíl od krajní nouze nebo nutné obrany, ještě automaticky neznamená, že pachatel nebude potrestán. místo vězení ale může putovat do zvláštních ústavů.   
příkladem může být ublížení na zdraví způsobené duševně chorým člověkem. pokud duševní porucha pachatele má takový vliv na jeho myšlení a schopnost poznat, co je špatné a co ne, nebo se ovládnout, a tato osoba způsobí jinému zranění, bude to mít vliv na jeho trestní odpovědnost a uložený trest.