dělám věci jinak aneb můj den s tělesným postižením
vítejte ve světě zdravotně postižených! dovolte, abych vám byl skromným průvodcem po tomto světě, pro většinu neznámém a někdy až fascinujícím. rád bych vám představil pár pomůcek, které nám – a mně osobně – usnadňují život.
vozík, zvaný mechanický
většinová společnost vnímá vozík jako symbol hrůzy a bezmoci, ale věřte, že valná většina vozíčkářů nepovažuje svůj vozík za prokletí, ale naopak jako prostředek svobody. mají k němu velice kladný vztah a vozíkům dávají různé přezdívky nebo si ho různě olepují a zdobí. je to velice praktická věc, díky které můžete studovat, pracovat, sportovat, nebo i tancovat. mechanický vozík rozeznáte snadno. má na zadních velkých kolech kovové obruče pro jeho ovládání. je lehký, skladný, relativně levný (od 10 do 70 tisíc kč), snadno se vám vleze do běžného auta.
“jé mami, ono to jede samo” aneb vozík elektrický
zcela opačné vlastnosti „mechaničáků“ mají vozíky elektrické. jsou dost těžké, drahé (od 150 tisíc výše) a úděsně neskladné. do běžného auta je jen tak nevtěsnáte, tak musíte cestovat v dodávce nebo něčím podobným. zato to jezdí samo! díky bateriím a dvěma elektromotorům dokáže uhánět rychlostí až 12 km za hodinu a jeho dojezd může být přes 30 kilometrů. vozík má většinou světla a blinkry, aby mohl jezdit i po silnici. může mít ale i další vychytávky jako sklápění opěradla, zvedání stupátek, ale také zvedání celé sedačky, což je vhodné zejména, když chcete pozvat slečnu v baru na sklenku nebo na poličce utřít prach.
podprdelník alias antidekubitní podložka
antidekubitní podložka je neviditelná přítelkyně každého, kdo to myslí se čtyřmi koly opravdu vážně. bez ní by totiž vůbec nešlo dlouhodobě na vozíku sedět. jedná se o soustavu gelových nebo nafukovacích polštářků, která přenáší váhu sedícího na větší plochu a tím zabraňuje tvoření dekubitů (proleženin). dekubity jsou velice bolestivé a špatně se léčí, a proto se snažíme jejich vzniku za každou cenu zamezit. podložky jsou důležité zvláště pro lidi s poraněním míchy, kteří necítí v nohách bolest a neodhalí tak včas vznikající dekubit.
copak je to za mučidlo?
velice užitečnou pomůckou pro přesun imobilních vozíčkářů je elektrický zvedák. vypadá spíše jako mučící než kompenzační pomůcka, ale o to víc je praktická. díky této neskladné kovové konstrukci s háky a pístem poháněným elektromotorem dokáže i předškolní dítko s trochou cviku zvednout svou stodvacetikilovou babičku. a to nepřeháním! stačí, když se babička posadí na posteli, šikovné vnouče ji za záda umístí zadní část sítě, přední popruhy vloží pod nohy a síť zavěsí zpět na háčky. stiskem jediného tlačítka se zvedák promění v pohodlnou houpačku, a jelikož je vybaven gumovými kolečky, lze babičku přemístit kamkoliv po bytě. stejně tak je možné imobilního člověka přesunout na vozík, na záchod nebo například do vany.
prostor, prostor a zase prostor
a nejlépe, kdyby byl bezbariérový. to neznamená jen absenci schodů a široké dveře bez prahů, ale také výškovou úpravu všeho po ruce – vypínačů, skříní, klik, madel na záchodě atd. v bezbariérových kuchyňských linkách je proto pracovní deska o mnoho níže a skříňky s nádobím mají tajemnou rukojeť, po jejímž zatáhnutí celý vnitřek sjede až dolů. pokud na něco přesto nedosáhneme, můžeme využít různé mechanické chňapky nebo nám pomáhají oblíbení asistenční psi.
a jak chodíte na záchod?
každý vozíčkář má naučený trochu jiný způsob, jak se přesunuje na záchod. závisí to zejména na tom, jak zdravé má ruce. důležitý je opět dostatek prostoru, aby se s vozíkem dalo najet z různých stran. užitečná jsou také snímatelná madla, například pro lidi s berlemi, o která se dá plnou váhou zapřít. muži s těžším postižením se nemohou jen tak lehce přesadit, proto používají k močení plastovou nádobu zvanou, bůh ví proč, bažant. zatímco stejnojmenný pták je tak trochu škodná, jeho plastový bratranec je přímo ztělesněním užitečnosti. nepřál bych nikomu ten pocit, když po pár pivech zjistíte, že jste si ho zapomněli doma. dámskou obdobou téhož, jen rozměrnější a plošší, je podložná mísa.
no a jak vlastně jíte a pijete?
všechny kompenzační pomůcky chtějí dopřát svým uživatelům co nejvíce svobody. ne jinak je tomu i s jídlem. při postižení rukou a ztrátě jemné motoriky je samostatné jídlo prakticky nemožné. v mnoha případech může pomoci sada speciálního nádobí. jedná se o podlouhlé plastové talíře se speciálním žlábkem pro lepší nabírání jídla a příbor s násadou tlustého gumového válečku. ten slouží k tomu, aby si příbor handicapovaný strávník chytl pevně celou rukou. vypadá sice u toho jako dřevorubec, ale může se najíst sám a na promoční hostině si nepocintá košili. k pití se stále hodí nejvíce pradávná technologie, která obstála celá tisíciletí – brčko.
počítač – nejdůležitější pracovní nástroj
v dnešní době je zcela nezbytné co největšímu počtu postižených umožnit ovládání počítače. na trhu existuje mnoho různých řešení. můžete si koupit speciální klávesnici s mřížkou a velkými tlačítky, do kterých se i s třesoucí rukou lépe strefuje. místo myši se dá použít masivní trackball, což je taková přerostlá počítačová myš obrácená na záda s velkými tlačítky a nepřehlédnutelnou kuličkou. ta se dá otáčet celou dlaní, loktem nebo i nohou, dáte-li si ji na zem. počítač také díky speciálnímu softwaru můžete plnohodnotně ovládat i hlasem. pro lidi s nejtěžším postižením jsou zde speciální brýlové obroučky s malou videokamerou snímající pohyb oční čočky, kterou uživatel ovládá kurzor myši. místo kliknutí stačí pouze mrknout.
protézy končetin aneb skoro jako terminátor
protéza je, jak asi tušíte, náhrada nějaké končetiny pro lidi, kteří následkem úrazu postoupili amputaci. protéz je opět celá řada, včetně speciálních roboprotéz. obecně platí, že musí být vyráběny každému přesně na míru, aby umožňovaly co nejpřirozenější pohyb. nejznámějším uživatelem protéz je profesionální běžec oskar pistorius, držitel několika paralympijských medailí.
autor: michal vidura
upoután vozíkový z čeledi myopatické. vyskytuje se převážně v okolí brna. Živí se převážně důchodem, který doplňuje občasnou grafickou či literární prací. má rád krásné ženy, živé divadlo, žhavé čaje, černý humor, vinylovou muziku, mořská dálavy, nečekané zápletky a přívlastky. v jakémkoliv pořadí.
věděli jste, že porucha sluchu je jedním z nejčastějších zdravotních postižení? sluchově postižení (dále jen sp), mají narušenou schopnost komunikovat s okolní společností. je důležité brát v potaz, že ne všichni sp mají stejnou vadu. poškození sluchu je u každého velmi individuální. od toho se dále odvíjí možnost kompenzace ztrát sluchu a užívání různých komunikačních systémů:
odezírání:vnímání mluvené řeči zrakem. proto je důležité osvětlení, přiměřená vzdálenost, úhel pohledu. když budete od nás v noci stát 3 metry se světlem za zády, nepočítejte, že vám něco budeme rozumět. navíc neustálé sledování komunikace a udržení koncentrace je velmi náročné a vyčerpávající.
daktyl (prstová abeceda): využívá různých poloh a postavení prstů, které zastupují jednotlivá písmena abecedy. existuje jednoruční i dvouruční daktyl.
Český znakový jazyk: vizuálně-motorický komunikační prostředek (oproti češtině, která je audio-orálním prostředkem). znakový jazyk je plnohodnotným komunikačním systémem s vlastními pravidly a gramatikou.
znakovaná čeština: umělý systém pro zjednodušení komunikace mezi slyšícími a neslyšícími. znakovaná čeština je přímo odvozená od mluveného jazyka a využívá jeho gramatiku.
simultánní přepis, videohovor, titulky: přepis online pomocí operátora/ky, videohovor mezi tlumočnicí a neslyšícím, titulkování v televizi.
!
no a teď tedy k samotným sluchovým vadám a jejich kompenzaci. na obrázku lze vidět základní audiogram.
pro ty, co neznají, jedná se o výstup vyšetření sluchu. zavřou vás do zvukotěsné komory, na uši dostanete sluchátka a do ruky ovladač s tlačítkem. do uší vám pouští zvuky o různé výšce/hloubce, a když něco slyšíte, zmáčknete tlačítko. každý puštěný zvuk = bod na audiogramu. body jsou nakonec propojeny do křivky, která ukazuje vaši ztrátu sluchu.
pro lepší představu, při ztrátě 20 db už neslyšíte například šumění stromů, zpěv ptáků nebo tikot hodin. při ztrátě 40 db člověk ztrácí schopnost porozumění jednoslabičných slov. při ztrátě 60 db je již úplná ztráta porozumění řeči. Člověk slyší zvuk, ale nerozumí. ráda používám přirovnání, že se člověk cítí jako cizinec ve své vlastní zemi. nebo, jako kdybyste jeli do Číny a neuměli čínsky. uslyšíte, co kdo říká, ale nebudete mu rozumět. při ztrátě 80 db a více již člověk neslyší například vysavač, telefon a další “hlučné” věci.
no a jaké vychytávky můžeme používat, abychom si usnadnili situace v běžném životě? následující pomůcky sice ztrátu sluchu částečně kompenzují, je však důležité vědět, že již nikdy člověk neuslyší tak, jak se zdravýma ušima.
pomůcky usnadňující vnímání mluvené řeči:
sluchadla – pouze zesilují, například stejně jako tv, rádio, mp3 přehrávač.
baha – funguje na principu přenosu vibrací přes kost do mozku.
kochleární implantát (ki) – neuroprotéza, která jako jediná alespoň částečně dokáže nahradit sluch. je indikován, když už je člo
věk prakticky hluchý a sluchadla již nepomáhají.
individuální (osobní) pomůcky:
signalizační zařízení – jsou to přístroje, které detekují nějaký zvuk a uživateli signalizují, že onen zvuk zaznamenaly (vibracemi, blikáním, zvýšenou hlasitostí). signalizátorů je spousta druhů. můžou signalizovat zvonek od bytu/domu nebo telefon, pláč dítěte nebo jejich kombinace. komu by se nelíbily tyhle technické vychytávky, dá se vycvičit signální pejsek, který vás upozorní na klepání, zvonek, budík, cokoliv, co ho naučíte.
světelný nebo vibrační budík – má mnoho podob. vibrační může být ze dvou částí. první část, která detekuje zvuk klasického budíku, je položena třeba na nočním stolku a druhá část pod polštářem. nebo může být vibrační zařízení zabudováno přímo v budíku, který klipsou uchytíme k polštáři, aby v noci během spánku nespadl z postele. v obou případech čeká uživatele probuzení v podobě příjemné „masáže“. světelné budíky míváme normálně na nočním stolku a při buzení využívají zábleskové signalizace.
naslouchací pomůcky – přenáší zvuk od zdroje k posluchači do sluchátek nebo přímo do sluchadel či kochleárního implantátu. n
e všichni tyto pomůcky mohou využívat. záleží na typu vady.
poslech televize – přístroj umožní poslech hudby nebo televize, aniž by uživatel rušil hlasitým poslechem své okolí. tyto přístroje se dají také využít při komunikaci v rodině, při návštěvě u lékaře, na poště nebo na úřadě.
osobní zesilovač řeči – pomocí zesilovacího systému je možné slyšet řeč osoby, se kterou komunikujete, dokonce i v hlučném prostředí. vysílač (mikrofon) se pověsí na krk mluvící osoby, nebo se namíří proti ní. Řeč je následně zpracována a přenesena přímo do sluchadla.
sady pro mobilní telefony – sada se připojí k mobilnímu telefonu a zvuk je potom z telefonu přenášen indukční vazbou přímo do sluchadla.
autorka: edita kolářová
edita ztrácela sluch od svých 13 let. Úplně ohluchla v 26 letech, nyní je uživatelkou kochleárních implantátů. je studentkou doktorandského programu na vŠcht, miluje knihy, zvířata a rybaření. chtěla by změnit pohled na sluchově postižené a věnovat se osvětě v této problematice.