děláme věci jinak aneb pomocníci pro sluchově postižené
věděli jste, že porucha sluchu je jedním z nejčastějších zdravotních postižení? sluchově postižení (dále jen sp), mají narušenou schopnost komunikovat s okolní společností. je důležité brát v potaz, že ne všichni sp mají stejnou vadu. poškození sluchu je u každého velmi individuální. od toho se dále odvíjí možnost kompenzace ztrát sluchu a užívání různých komunikačních systémů:
odezírání:vnímání mluvené řeči zrakem. proto je důležité osvětlení, přiměřená vzdálenost, úhel pohledu. když budete od nás v noci stát 3 metry se světlem za zády, nepočítejte, že vám něco budeme rozumět. navíc neustálé sledování komunikace a udržení koncentrace je velmi náročné a vyčerpávající.
daktyl (prstová abeceda): využívá různých poloh a postavení prstů, které zastupují jednotlivá písmena abecedy. existuje jednoruční i dvouruční daktyl.
Český znakový jazyk: vizuálně-motorický komunikační prostředek (oproti češtině, která je audio-orálním prostředkem). znakový jazyk je plnohodnotným komunikačním systémem s vlastními pravidly a gramatikou.
znakovaná čeština: umělý systém pro zjednodušení komunikace mezi slyšícími a neslyšícími. znakovaná čeština je přímo odvozená od mluveného jazyka a využívá jeho gramatiku.
simultánní přepis, videohovor, titulky: přepis online pomocí operátora/ky, videohovor mezi tlumočnicí a neslyšícím, titulkování v televizi.
!
no a teď tedy k samotným sluchovým vadám a jejich kompenzaci. na obrázku lze vidět základní audiogram.
pro ty, co neznají, jedná se o výstup vyšetření sluchu. zavřou vás do zvukotěsné komory, na uši dostanete sluchátka a do ruky ovladač s tlačítkem. do uší vám pouští zvuky o různé výšce/hloubce, a když něco slyšíte, zmáčknete tlačítko. každý puštěný zvuk = bod na audiogramu. body jsou nakonec propojeny do křivky, která ukazuje vaši ztrátu sluchu.
pro lepší představu, při ztrátě 20 db už neslyšíte například šumění stromů, zpěv ptáků nebo tikot hodin. při ztrátě 40 db člověk ztrácí schopnost porozumění jednoslabičných slov. při ztrátě 60 db je již úplná ztráta porozumění řeči. Člověk slyší zvuk, ale nerozumí. ráda používám přirovnání, že se člověk cítí jako cizinec ve své vlastní zemi. nebo, jako kdybyste jeli do Číny a neuměli čínsky. uslyšíte, co kdo říká, ale nebudete mu rozumět. při ztrátě 80 db a více již člověk neslyší například vysavač, telefon a další “hlučné” věci.
no a jaké vychytávky můžeme používat, abychom si usnadnili situace v běžném životě? následující pomůcky sice ztrátu sluchu částečně kompenzují, je však důležité vědět, že již nikdy člověk neuslyší tak, jak se zdravýma ušima.
pomůcky usnadňující vnímání mluvené řeči:
sluchadla – pouze zesilují, například stejně jako tv, rádio, mp3 přehrávač.
baha – funguje na principu přenosu vibrací přes kost do mozku.
kochleární implantát (ki) – neuroprotéza, která jako jediná alespoň částečně dokáže nahradit sluch. je indikován, když už je člo
věk prakticky hluchý a sluchadla již nepomáhají.
individuální (osobní) pomůcky:
signalizační zařízení – jsou to přístroje, které detekují nějaký zvuk a uživateli signalizují, že onen zvuk zaznamenaly (vibracemi, blikáním, zvýšenou hlasitostí). signalizátorů je spousta druhů. můžou signalizovat zvonek od bytu/domu nebo telefon, pláč dítěte nebo jejich kombinace. komu by se nelíbily tyhle technické vychytávky, dá se vycvičit signální pejsek, který vás upozorní na klepání, zvonek, budík, cokoliv, co ho naučíte.
světelný nebo vibrační budík – má mnoho podob. vibrační může být ze dvou částí. první část, která detekuje zvuk klasického budíku, je položena třeba na nočním stolku a druhá část pod polštářem. nebo může být vibrační zařízení zabudováno přímo v budíku, který klipsou uchytíme k polštáři, aby v noci během spánku nespadl z postele. v obou případech čeká uživatele probuzení v podobě příjemné „masáže“. světelné budíky míváme normálně na nočním stolku a při buzení využívají zábleskové signalizace.
naslouchací pomůcky – přenáší zvuk od zdroje k posluchači do sluchátek nebo přímo do sluchadel či kochleárního implantátu. n
e všichni tyto pomůcky mohou využívat. záleží na typu vady.
poslech televize – přístroj umožní poslech hudby nebo televize, aniž by uživatel rušil hlasitým poslechem své okolí. tyto přístroje se dají také využít při komunikaci v rodině, při návštěvě u lékaře, na poště nebo na úřadě.
osobní zesilovač řeči – pomocí zesilovacího systému je možné slyšet řeč osoby, se kterou komunikujete, dokonce i v hlučném prostředí. vysílač (mikrofon) se pověsí na krk mluvící osoby, nebo se namíří proti ní. Řeč je následně zpracována a přenesena přímo do sluchadla.
sady pro mobilní telefony – sada se připojí k mobilnímu telefonu a zvuk je potom z telefonu přenášen indukční vazbou přímo do sluchadla.
autorka: edita kolářová
edita ztrácela sluch od svých 13 let. Úplně ohluchla v 26 letech, nyní je uživatelkou kochleárních implantátů. je studentkou doktorandského programu na vŠcht, miluje knihy, zvířata a rybaření. chtěla by změnit pohled na sluchově postižené a věnovat se osvětě v této problematice.
pravidelné vstávání, oblékání, čištění zubů, cesta do práce. rutina, mohlo by se zdát. ale jak vypadá takový normální den pro člověka, který nevidí?
ráno mě probudí hmatový nebo mluvící budík. jdu do koupelny, kde si ze zvědavosti stoupnu namluvící osobní váhu a ta mi řekne číslo, které snad ani nechci slyšet.
pak se jdu obléct. abych vhodně zvolila dobrou barevnou kombinaci oblečení, použiju colorino nebo colortest, což jsou rozlišovače barev. po přiložení přístroje na jednotlivé kusy oblečení jsem hlasem informována o konkrétní barvě a hned mám představu, jestli dané věci k sobě barevně ladí, nebo ne. víte, i když já sama nevidím, uvědomuji si, že mé okolí se na mě podívat může a bez ohledu na to, že mi chybí zraková kontrola, chci hezky vypadat a dobře se cítit.
svět chytrých pomocníků
když jsem oblečená, vyrazím do kuchyně udělat si první ranní kávu. abych při zalévání horkou vodu nepřelila, pomůže mi indikátor hladiny, který umístím na horní okraj hrníčku a ve chvíli, kdy se voda dotkne hladinky, indikátor začne pípat a vibrovat.
podívám se na hodinky, ty můžou být jak hmatové, tak mluvící a zjistím, že je čas vyrazit na nákup. nejdříve si za pomoci šablonky rozdělím bankovky, abych v obchodě věděla, čím platím. jak víte, bankovky se od sebe liší svojí délkou a na ploše šablony jsou hmatové značky, které pak podle délky vložené bankovky určují jejich hodnotu. tato šablonka slouží i jako podpisová, je v ní totiž tzv.podpisové okénko. když jej přiložím na místo podpisu, vím, že se do daného ohraničeného prostoru musím vejít.
pak nasadím svému vodícímu psovi reflexní vestu, ta psa zviditelní a svým nápisem upozorní veřejnost, že pes je opravdu vodící. do ruky si můžu vzít signalizační nebo orientační bílou hůl.orientační bílá hůl pomáhá při chůzi v neznámém prostředí. hůl signalizační je tenčí a signalizujeme s ní, že jsme nevidomí nebo máme zbytky zraku. nosíváme ji také jako pomocníka k vodícímu psovi. málokdo ví, že existuje ještě hůl červenobílá. tu používají lidé nejen špatně vidící, ale i špatně slyšící.
rozhodně si taky nesmím na cesty zapomenout vzít vysílačku. díky ní si můžu např. na zastávce při příjezdu autobusu zjistit, kolikátka to je a kam jede, nebo si s ní spouštím zvukovou signalizaci na semaforech.
vychytávky pro praní i vaření
venku při čekání na tramvaj ke mně přistoupí zepředu paní, lehce se dotkne mé paže a přitom se mě zeptá, jestli nepotřebuju nějak pomoct. i když ji slušně a s díky odmítnu, potěší mě to, protože přesně takto oslovení nevidomého má vypadat.
když se vrátím domů, rozdělím si za pomoci párovače ponožek ponožky tak, abych je mohla bezpečně vyprat a aby se mi jednotlivé dvojice nepoztrácely. veškeré ovládání na pračce mám označeno samolepícími čočkami, takže přesně vím, na kolik stupňů a jaký program vybrat.
potom jdu vařit, navážím si prostřednictvím kuchyňské mluvící váhy všechny přísady a vyndám z lednice maso, které už mám připravené a označené. označím si jej hned po nákupu, abych pak věděla, pro co konkrétně šáhnout. existuje na to několik způsobů, buď si na balíček přicvaknukartičku s popiskem v braillově písmu, ten si napíšu na pichtově psacím stroji, nebo použijupenfriend, což je čtečka hlasových etiket. na samolepicí etiketu si namluvím krátký popis, např. “dvě vepřové kotlety”, a za pomoci této čtečky si poslechnu, co balíček obsahuje.
maso si okořením. abych nemusela čichat ke každé kořence zvlášť, mám je také označené krátkým popiskem v braillově písmu, tentokrát je ale popisek vytvořen pomocí dymokleští. ty slouží hlavně k tvorbě krátkých označení. dymokleště fungují tak, že prostřednictvím otáčivého mechanismu zvolíte konkrétní písmeno, stisknete kleště a písmeno je vyraženo na plastovou samolepicí pásku, kterou po dokončení popisku můžete odstřihnout a nalepit na jakoukoliv skleničku, kořenku, dózičku, atd. není bez zajímavosti, že tyto kleště mohou používat jak vidomí, tak nevidomí, jelikož na onom otáčivém mechanismu jsou písmena vyznačena v braillově písmu i v latince.
hry, kamarádi, zábava? no jistě!
po obědě usedám k počítači, abych se podívala na došlou e-mailovou poštu, zjistila, co je nového na mých oblíbených internetových stránkách a abych si napsala pár poznámek. všechno tohle a mnohem víc už je v dnešní době pro lidi se zrakovým handicapem možné. můžeme totiž mít jak ve stolních počítačích, tak v notebooku screenreader, odečítač obrazovky, a ten nám hlasem čte to, co vidomý člověk uvidí na monitoru. takže není problém pracovat s výpočetní technikou samostatně.
po dvou hodinách strávených u počítače přichází kamarádka a jdeme si zahrát nějakou stolní hru. her, které mohou hrát i nevidomí je spousta. můžeme začít známým Člověče, nezlob se a pokračovat přes šachy, domino, piškvorky až třeba k různým karetním hrám, takže je z čeho vybírat.
blíží se večer a mně není úplně dobře. sáhnu po mluvícím teploměru, ten mi po změření oznámí, že moje teplota je 38°c. zavolám pomocí ozvučeného mobilního telefonu kamarádce, zruším zítřejší sraz a hurá do postele, kde si skrze mobil pustím nějakou hezkou hudbu. v dnešní době už je i v mobilních telefonech ozvučena většina aplikací od psaní, čtení sms, až po různé navigace, atd.
nabídka pomůcek je dnes ohromná
pomůcek, které jsem nezmínila, a přesto se používají, je samozřejmě více. např. ozvučený tlakoměr nebo glukoměr. obojí vám veškeré naměřené hodnoty oznámí hlasem. dále třeba obyčejný skládací metr, kde je každý cm označen reliéfní tečkou, nebo podpisové razítko, které je vyrobeno dle vašeho podpisového vzoru a které následně můžete používat při podepisování na poště, v bance, atd.
každý nevidomý využívá to, co sám uzná za vhodné, což znamená, že ne všichni máme doma všechny zmíněné kompenzační pomůcky. nicméně věřím, že aspoň nějakou představu jste si na základě tohoto článku o jejich využití v běžném životě nevidomých udělali.
autorka: petra bezáková