mckenzie metoda
použití mckenzie metody:
u pacientů s bolestmi zad
při onemocněních meziobratlových plotének (protruze, hernie disků)
u vadného držení těla
 neboli mechanická  diagnostika a terapie byla sestavena robinem a. mckenzie.  je systém kladoucí důraz na pečlivé vstupní vyšetření, na jehož základě určujeme mechanizmus snižování bolesti v přímé reakci na pohyb nebo polohu daného kloubu či páteře. významnou roli hraje následná edukace pacienta o režimových opatřeních a určení vhodné autoterapie (polohování či opakované pohyby), kterou v daných intervalech pacient aktivně provádí.
součástí podrobného vstupního vyšetření je i rozvaha, zda je pacient pro mechanickou terapii vhodný - kvalitní diagnostika podle mdt konceptu se svou spolehlivostí blíží závěrům zobrazovacích metod (ct, mri).
použítí:
u pacientů s onemocněním cns (např. akutní mozková příhoda, roztroušená skleróza aj.)
při poškození periferních nervů
při traumatických poškození pohybového aparátu
u vertebrogenních syndromů
při nedostatečné kloubní stabilitě
u poruch propriocepce a kožního čití
metodu pnf
vypracoval americký lékař a neurofyziolog dr. herman kabat, dále ji 
upravily a rozvíjely fyzioterapeutky margaret knott a doroty voss. 
pohyby jsou aktivní, pasivní či s dopomocí terapeuta prováděné v diagonálách se současnou rotací. procvičujeme jednotlivě či komplexně horní i dolní končetiny, trup, pánev i hlavu. pohyby jsou prostorové, uspořádány do komplexních vzorů. využíváme pomocných prvků,
jako jsou například manuální kontakt, slovní vedení, zraková kontrola a
odpor. důraz je také kladen na sled pohybů v pohybovém vzorci (timing 
pohybu).