kinesiotaping (tejpování)
použití "tejpování":
ke snížení bolesti
pro zlepšení pohybu a práci svalů, vazů, kloubů
k urychlení a podpoření hojení
k léčbě jizev
aktivace ozdravných procesů
kinesiotaping nebo také zkráceně „tejpování“ je rozvíjející se technika vytvořená v 70. letech japonským chiropraktikem kenzo kasem. kinesiotaping využívá aplikaci bavlněných elastických pásek v preventivní péči i léčbě nejen pohybového aparátu. kinesiotape díky své pružnosti, na rozdíl od dříve užívaných pevných pásek, respektuje anatomické i neurofyziologické zákonitosti těla. je tak tzv. funkčním tejpováním, které nenásilně ovlivňuje napětí svalů (ve smyslu snížení nebo zvýšení) a zlepšuje stabilitu nebo mobilitu kloubů. tejpování je odlehčením měkkých schopno umožnit zvýšení prokrvení a zmírnění otoků v ošetřené oblasti. redukcí tlaku a ovlivněním kožních receptorů v místě aplikace je tejpování i vhodnou doplňkovou technikou v léčbě bolesti.
použití:
pro terapii skolióz u dětí a dospělých
metodu pro terapii skolióz vypracovala a na sobě samé vyzkoušela katharina schrottová.
chápala skoliózu jako trojrozměrnou deformitu páteře - tělo rozdělila do 3 proti sobě rotujících bloků nad sebou – pánevní, trupový a ramenní.
při skolióze dochází k vzájemnému posunu a rotaci jednotlivých bloků 
vůči sobě a jejich fixaci v této poloze. pomocí aktivního protahování, 
podkládání, manuální korekce jednotlivých segmentů a cíleného, tzv. 
derotačního dýchání dochází k zástavě progrese křivky nebo jejímu 
zmenšení.