vkladní knížka
dříve byla  velmi populární, prakticky jediný způsob občanského spoření a nechyběla snad v žádné domácnosti. i když už se dnes tento produkt prakticky nevyužívá, stále na trhu vkladní knížky existují. zejména starším generacím je příjemnější mít hmatatelný přehled - knížku o svých úsporách. moderní formou jsou spořicí účty, ale část lidí je vnímá jako úspory „na knížce“. při vkladech a výběrech banka každý pohyb peněz zapsala do vkladní knížky, obdobně jako je tomu dnes na spořicích účtech.
 je papírový notýsek, která se zakládal na pobočce banky a do kterého banka obvykle ručně zaznamenávala vložené peníze a potvrdila razítkem. vkladní knížku měl její majitel doma pečlivě schovanou. vkladní knížky v minulosti bývali jak pro dospělé, tak i pro spoření dětí a často byla chráněna heslem, které si vlastík ke knížce zvolil. stejně jako se na knížku vkládalo, tak se z ní stejným způsoben část úspor nebo všechny daly vybrat.  byla úročená, takže uspořené peníze i něco málo vydělaly.
v současnosti už knížky prakticky nepoužíváme, nahradili je spořicí účty, které jsou jak pro dospělé, tak pro děti.
 není druh ovce, naopak se s ní setkáváme u finančních derivátů v souvislosti s burzou a investicemi. 
 může být smlouvu, uzavřenou mezi prodávajícím a kupujícím. touto smlouvu má daná smluvní strana právo, nikoli povinnost, koupit či prodat nějakou "věc", nazývanou podkladové aktivum, za určitou předem danou cenu a to v období dané opcíve smlouvě.
jedním z hlavních znaků je ten, že si protistrany "nejsou rovny". kupující  má možnost volby, zda-li opci uplatní či ne. jako příklad se dá uvést, že prostě danou věc za daných podmínek koupí. oproti tomu prodávající v tak výhodné pozici není, protože musí počkat na kupujícího, jak se rozhodne. pokud koupí - prodávající musí prodat, pokud nekoupí, musí prodávající počkat do data, kdy  vyprší a pak teprve může prodat danou věc někomu jinému.  vyvážením nevýhodné pozice prodávajícího je tzv. opční prémii, což je cena , kterou mu kupující platí.