mohu požádat o úhradu nákladů na hubení majitele objektu?
§ 57 zákona č. 258/2000 sb. mimo jiné uvádí: běžnou ochrannou dezinfekci, dezinsekci a deratizaci je povinna provádět každá osoba, a to jako součást čištění a běžných technologických a pracovních postupů. ... jde-li o obytné místnosti, pobytové místnosti a nebytové prostory nesloužící k podnikání, má povinnost podle věty první vlastník nemovitosti nebo společenství vlastníků a u nemovitosti v majetku České republiky organizační složka státu nebo příspěvková organizace, které přísluší hospodaření s ní. 
z tohoto vyplývá, že hradit deratizační, resp. dezinsekční zákrok (nikoli individuální nákup běžných hubících prostředků) má vlastník objektu. 
v případě, že tak neučiní, bude naplněn výpovědní důvod podle §679 občanského zákoníku - pronajatá věc se stala nezpůsobilou k trvalému užívání a vy byste mohli okamžitě (bez výpovědní lhůty) odstoupit od nájemní smlouvy. 
zpravidla  se v praxi setkáváme s tím, že společenství vlastníků či jiný majitel nemovitosti hradí jak akutní zásah v bytě s výskytem a to v celém rozsahu (zpravidla tři postřiky), tak bariérový (ochranný) postřik v bytech bez výskytu. podmínkou je zpřístupnění všech bytů dle požadavků deratizační firmy. v případě, že kdokoliv odmítne zpřístupnění bytu, pak v případě dalšího rozšiřování a následné nutnosti dalšího zákroku může být majitelem objektu část nákladů předepsána tomuto nájemníkovi (nájemníkům). 
podle zkušeností existují 4 základní typy "odmítačů": 
1. člověk, zpravidla mladá maminka, která se obává o život svého miminka 
všechny biocidní přípravky, schválené pro použití v Čr a eu, které jsou k dispozici pro profesionální použití odbornými firmami, které mají povolení k nakládání s nimi, jsou bezpečné pro teplokrevné živočichy (lidi, domácí zvířata...) a není třeba se obávat jejich použití v domácnostech - jsou na to udělané.  ve většině případů nezapáchají, nedělají mapy na nábytku a stěnách apod. jakmile zaschnou, jsou účinné ještě několik týdnů po aplikaci. všechny komerční přípravky naproti tomu rychle vyprchávají..   
2. člověk, zpravidla starší manželé, kteří se obávají o život svého pejska, kočičky apod. 
viz bod 1. 
3. člověk, který ví, že štěnice doma má a má strach, že je firma najde (a ta je zpravidla najde) a pak se na něho bude ukazovat jako na člověka, který za to všechno může 
tam záleží na inteligenci ostatních nájemníků. seriózní firma nikdy nesdělí ostatním nájemníkům, kdo v domě má byt s výskytem - tato informace náleží pouze zadavateli zakázky, tedy majiteli objektu. a je jasné, že vždy je nějaký byt zdrojový, ale jak stále opakujeme, to neznamená, že je zralý na sociální pracovnici. ve zdrojovém bytě klidně mohou bydlet lidé s desetitisícovými příjmy a jíst se u nich může z podlahy... jen jeli na dovolenou do špatného hotelu (i když měl čtyři hvězdičky :-) 
4. ten nejhoší typ, důvěrně zvaný "ignorant". pozná se podle věty: "já nic takovýho doma nemám, takže tu nechci žádnej sajrajt... 
ten si prostě neuvědomuje, že ačkoliv je sám tak dokonalý, ty ostatní takoví nejsou a štěnice mají... přičemž jedna štěnice dokáže během roku zamořit dům o dvaceti bytech. to by bylo, aby se to jemu vyhnulo... :-d :-d :-d
dobrý den, z toho, co píšete vidím jako naprosto prioritní nikoli kontrolu spodního bytu, ale zjištění, co vás to doma vlastně kouše... tvrzení, že paní doktorka určila štěnice je absolutní nesmysl.. to totiž nelze. takže navrhuji návštěvu odborníka, nikoli běžné ddd firmy, která přijede a slepě provede postřik aniž ví, proč a proti čemu stříká... to je absolutně neprofesionální. Štěnice mohu "stříkat" až tehdy, kdy najdu nějaký důkaz o jejich přítomnosti. a až zjistíte, že to jsou opravdu štěnice, je na místě pátrat odkud to mohlo přijít. dle mých zkušeností nejsou byty, jaké popisujete níže zpravidla hostiteli štěnic. po stopadesátépáté opakuji, že štěnice nemá a nikdy neměla nic společného se špínou. nepotřebuje ji ani k životu ani k rozmnožování... prostě k ničemu. dole mohou mít od červů, švábů, molů a nevím čeho, ale nutně tam nemusí mít štěnice. 
pokud by je tam však měli, pak je otázka zda jsou či nejsou majiteli bytu. jedná-li se o nájemníky, je velmi snadné se do bytu dostat ve spolupráci s majitelem. pokud jsou majiteli a nepodvolí se dobrovolně požadavku ze strany družstva či svj, pak zpravidla není cesta, jak se do bytu dostat. pouze apelovat na jejich zdravý rozum. státní úřady to bohužel nezajímá. pak je na místě úhrada budoucích vzniklých nákladů na dezinsekci domu, ale bude třeba jim přesvědčivě dokázat, že je doma mají a neřeší. a vzhledem k tomu, že takoví lidé jsou zpravidla i neplatiči...