zvápenatění plodu
prosil bych vás po dobrých vzájemných zkušenostech o radu se zvápenatěním plodu.je možné, že by se  projevovalo v liniích určitých matek?
nikdy jsem nenašel práci, která by  dokázovala, že matka sama může být infikovaná a z ní i vajíčka.
u zvápenatění hrají roli dva faktory:
1) genetická výbava může předznamenat vyšší nebo nižší vnímavost infekce.
2) k propuknutí klinických příznaků se ale musí včely potkat s infekcí, tedy spórami plísně.
ke zvládnutí klinických projevů se tedy musíme vynasnažit o změnu linie a odstranění infekčního tlaku. vzhledem k tomu, že výskyt zvápenatění je sporadický a probíhá v několikaletých časových vlnách, nemají chovatelé matek žádné jednoduché testy a pracují jen se záznamy a zpětnými ohlasy od zákazníků. 
pro snížení infekčního tlaku se doporučuje hlavně výměna díla (vyvaření vosku je spolehlivé). dezinfekce souší nebo plástů se zásobami se dá provést tepelně, prohřátím na 50-55 °c na dobu alespoň 24 hodin (po dosažení teploty uvnitř materiálu).
povrchové dezinfekce lze dosáhnout jodem (bee-safe) nebo chlorem (savo).
máme nové výsledky, dosti překvapující, jaká kvanta včel migrují mezi úly. zalétávání není jen při slídění a loupeži, ale asi i během "normálního" provozu. zjistili jsme to při kontrole původu zásob, cizích zásob bylo v úlu také 20 %! to samozřejmě znamená i infekci a také to mění pohled na genetické předpoklady.
měli bychom se snažit o rozestavění včelstev na malá stanoviště a totéž platí i o oddělcích a oplodňáčcích. také jsou práce, že viry zhoršují včelám schopnost navigace a také žízeň!
věnovali jste se prosím již výzkumu metody boje s kleštíkem varroa destructor pomocí
zvýšené teploty? nyní se tato metoda objevuje v podobě termosolárních úlů.
když varroáza začala /1981/, byl jsem asistentem ing. veselého a věnovali jsme mnoho úsilí právě vývoji termického ošetření.  ukázalo se, že klíčový bod je to, že včelstvo je schopno velmi výkonně snižovat teplotu, zvláště na plodu. myšlenka zničit roztoče teplem je dobrá. horší, jak dosáhnout prohřátí. zjistili jsme, že zahřívané včelstvo "do posledního dechu" drží vnitřní teplotu na 35 °c. zkoušeli jsme 3000 w (dva spřažené vysoušeče vlasú), na kraji kapal vosk, uprostřed se teplota nezvýšila. nepomohlo ani rozšíření uliček. když shrnu všechny peripetie: zjistili jsme že, chceme-li ohřát včely, nesmějí sedět ani na plástech, ani na dřevu, ale jedině na kovovém pletivu. nesmí se jim dovolit, aby spolupracovaly. to se dá dosáhnout tak, že se s nimi nepřetržitě pohybuje. výsledkem těchto pokusů byla tepelná komora s otáčivým drátěným košem, do kterého se smetou všechny včely. plásty se zavíčkovaným plodem zkoušel ohřívat prof. wolf engels na uni v tübingen. plásty bez včel prohřát lze, ale na plod, to má také vedlejší účinky. vylíhlé mladušky jsou ohřevem poznamenané. uplatňují se zde tzv. hitz-schock enzymy.nemyslím, že bychom při našem výzkumu zkusili úplně všechno, ale nepodařilo se. ve včelstech s plásty a plodem na krajích kapal vosk a na plodu bylo pořád těch 35 °c.
můžeme říci, že roztoč skutečně v teple hyne.
otázka je, jakou část roztočů zasáhne v termosolárních úlech potřebná vysoká teplota (kolem 52 °c).
většina roztočů je pořád na plodu, ten se prohřívá ještě hůř.
více ukážou další výsledky.
nestačí, že roztoči padají, ale důležité je kolik jich tam ještě zůstane. z praxe víme, že cenné jsou metody, které mají účinnost ošetření přes 80 %.