1 prečo nikoho nemáš?
toto je asi najotravnejšia otázka zo všetkých. „ty nemáš frajera?“ alebo „ako to, že je dievča ako ty sama, kde je chyba?“. odrazu sa všetci zaujímajú o môj súkromný život, psychické zdravie, naplnenie voľného času a uspokojenie sexuálnych potrieb. a tak, aj napriek tomu, že žijem v šťastnom vzťahu, som v očiach okolia tá „príliš náročná“, „problematická“ alebo jednoducho „čudná“. a aj keď sa obyčajne na týchto otázkach len zasmejem a mávnem rukou, aj na mňa občas príde chvíľka, keď si poviem, že ten coming out možno predsa len nebude taký zlý nápad. občas sa nájdu aj špekulanti, ktorí začnú šíriť fámu, že všetko tajím, pretože mám ženatého milenca, prípadne chodím s niektorým z kolegov. neviem, či im mám byť vďačná za šírenie heterosexuálnych príbehov o mne, alebo sa hnevať, že ma očierňujú.
kamarát, brat, bratranec, známy... skrátka ten, ktorý je pre mňa ako stvorený a určite si získa moje srdce. ja síce viem, že stvorený je pre mňa niekto iný (resp. stvorená ;) ), ale poslušne si pozriem fotku, prelustrujem profil na facebooku a urýchlene hľadám akúkoľvek chybu, ktorú by som mohla uviesť ako dôvod, prečo sa s ním zajtra nemôžem stretnúť. v lepšom prípade to môjho „záchranára“ pri treťom profile prestane baviť, v horšom si musím nájsť inú výhovorku, čím sa opäť dostávam do škatuľky „tá divná“.