5 s kým bývaš?
táto otázka nie je tak frekventovaná ako tie ostatné. obyčajne jej predchádzajú otázky typu „bývaš niekde blízko“, alebo „chodíš autom?“. v duchu už tipujem, že tá zvedavá otázka bude hneď ďalšia, prípadné pridú iné, zdvorilostné predtým. odpoveďou „bývam sama“ sa dostávam do škatuľky „chúďa“ a pravdepodobne si ma predstavujú samučičkú a doma plačúcu do vankúša. drzosť niektorých kolegov či známych ma niekedy dokáže skutočne prekvapiť. napríklad, keď sa niekto sám pozve ku mne na kávu, alebo si chce súrne po niečo prísť, len aby zistil niečo viac.  kto vie, čo by povedal na to, že ja sa v skutočnosti teším na večeru, ktorú navarila moja partnerka, že po ceste z práce utekám do obchodu kúpiť niečo dobré a brázdim po internete, aby som vybrala skvelý film na večer.
angličania berú lgbt komunitu s rešpektom. môžem povedať, že v anglicku máme ako lgbt komunita v podstate rovnaké práva ako heterosexuáli. lesbičky a gayovia sa môžu sobášiť v kostole. majú práva na adopciu dieťaťa. Ženy majú právo na umelé oplodnenie aj bez partnera. to, čo je v iných krajinách nepredstaviteľné je v anglicku úplne bežné. homosexuáli môžu v anglicku viesť plnohodnotný život tak, ako každý iný.angličania pristupujú s rešpektom ku každej komunite, respektíve menšine. nie je to len o lgbt. každá komunita je chránená zákonom, no zaujímavé je vnímanie spoločnosti. pár čierny a biely, alebo pár kresťan a protestant? nič nie je problém. všetko, čo sa vymyká "vzoru normálnosti" je rešpektované, pretože každý má právo byť sám sebou - bez ohľadu na orientáciu, rasu, či vierovyznanie. ide teda o slobodnú krajinu. treba však podotknúť, že aj v anglicku sú mestečká a dedinky, kde ľudia ešte stále premýšľajú ináč a nie sú tak otvorení.