chorus via musica - adventný koncert
adventný koncert komorného speváckeho zboru chorus via musica preŠov
13. decembra 2015 o 18:00 hod. evanjelický a.v. kostol sv. trojice v prešove.
vŠetci ste srdeČne pozvanÍ a vÍtanÍ.
prvý marcový víkend sa v prešove konal 27. ročník konferencie modlitebného spoločenstva, ktorej téma bola zameraná na ježiša krista v súvislosti s veršom z listu Židom 13,8:
> „ježiš kristus ten istý, včera, dnes i naveky.“
zamyslenia nad božím slovom, piesne a hlavne modlitby boli ústredným programom sobotného dňa. bolo  povzbudením stretnúť a vidieť v modlitebných zápasoch ľudí, pre ktorých je modlitba jeden z pevných pilierov ich vzťahu s bohom. Ľudí, ktorí zápasia predovšetkým na modlitbách za svoje rodiny, za svoje spoločenstvo, cirkev ako aj za veci verejné.
v prvej dopoludňajšej prednáške s názvom u hospodina je vyslobodenie nám brat jános szeverényi, misijný farár maďarskej evanjelickej cirkvi, na príklade starozmluvného proroka jonáša poukázal na to, ako je dôležité vychádzať z našich spoločenstiev, skupiniek, kostolov von medzi ľudí okolo nás. nie sme veriaci iba sami pre seba, nemôžeme čakať na to, že ľudia, ktorí v boha neveria, prídu do kostola za nami. príbeh o jonášovi je pekným príkladom božej lásky k ľuďom, konkrétne k ninivčanom a nelásky veriaceho jonáša. je až udivujúce aký je tento príklad aktuálny pre dnešok. ninivčania predstavujú rozličných ľudí, ktorí sa často stretávajú s odsudzovaním a našou neláskou – alkoholici, komunisti, liberáli, utečenci... každého z nich, napriek nášmu odsúdeniu, boh miluje a posiela nás k nim. Ľudí môže obrátiť jedine božia láska, žiadna naša snaha, aktivita, presviedčanie..., ale milosrdenstvo. ak budeme bohu poslušní a pôjdeme tam, kde nás posiela, môžu sa diať veľké veci. jonáš ale nebol milosrdný, ani poslušný. keď ho pán boh povolal, aby šiel k ninivčanom, utiekol od svojej úlohy úplne opačným smerom. ale nepomohlo mu to. boh ho zastavil cez búrku, zobudil ho cez pohanského kapitána, a potom keď chcel radšej zomrieť, než činiť pokánie, a námorníci ho hodili do rozbúreného mora, boh poslal rybu, ktorá ho pohltila. tam uprostred tmy, beznádeje a neistoty jonáš začal k bohu volať, modliť sa a pán boh ho počul.  Často má boh najväčšie starosti s veriacimi. sme veľakrát už takí pohodlní, so zatvrdnutým srdcom voči ostatným, neláskaví a nemilosrdní, že aj keď sa „ninivčania“ obrátia, my stále nie. podobne ako jonáš. keď sa ninivčania obrátili, neradoval sa, ale usadil sa neďaleko ninive so  zatrpknutým srdcom a z diaľky pozoroval, čo sa s ninivčanmi bude ďalej diať. nie je nám to občas podobné?  nie sme aj my často neposlušní a nemilosrdní ako bol jonáš? kto sú pre nás „ninivčania“, ku ktorým nás boh posiela?
po tejto veľmi podnetnej prednáške nás dopoludnia po krátkej prestávke čakala ešte jedna nemenej povzbudzujúca: kristus – všetko, čo pre život potrebuješ. je to naozaj tak v našich životoch? bola prvá otázka, ktorou nás oslovil brat slavo slávik, riaditeľ evanjelizačného strediska. je to pravdou v našich každodenných zápasoch? prednášajúci upriamil našu pozornosť na to, aký krátky úsek zaberá náš život z pohľadu večnosti. tento život so všetkými jeho potrebami zvládneme, ak uprieme svoj zrak na krista. ak sa zastavíme a pozrieme, čo pre nás urobil. ak sa zamyslíme nad hriechom v našom živote, a tým, ako nás náš hriech oddeľuje od boha. pán ježiš za nás zomrel, aby sme mohli mať s bohom opäť priamy vzťah. aby sme sa už nemuseli správať ako otroci, ktorí vždy keď padnú, utekajú preč, padajú do zúfalstva a beznádeje. sme božími deťmi. ak to prijmeme ako pravdu pre náš život, potom nás už nedelí nič od božej lásky. je tu pre nás stále a bezpodmienečne. pripomínajme si evanjelium každý deň a žime ako deti, nie ako otroci...
popoludní sa účastníci zišli k spoločným modlitbám a semináre o vďačnosti a druhej šanci – o živote z milosti, ukončili tento popoludňajší čas. večer sa k nám na záver prihovoril brat farár ján bakalár. povzbudil nás slovom z listu Židom 3,12-13:
> „hľaďte, bratia, aby nikto z vás nemal zlé a neveriace srdce a neodpadol od živého boha! ale napomínajte sa navzájom deň po deň...“
osobné svedectvo o tom, ako pán boh koná, ak ideme životom s kristom, bolo silné a záverečné povzbudenie k tomu, aby sme úplne patrili kristu a mocne zosilneli na vnútornom človeku bolo naozaj posilňujúcim ukončením sobotnej časti konferencie.
andrea jakubčinová