koja su djela božijeg promisla?
djela božijeg promisla su njegovo sveto, mudro i moćno očuvanje i upravljanje svim njegovim stvorenjima i svim njihovim postupcima.
čovjek je stvoren u stanju bezgrešnosti i sreće i gospod bog mu je povjerio da se stara za edemski vrt i zabranio mu je da jede od drveta saznanja dobra i zla, da ne bi umro.
djela božijeg promisla su njegovo sveto, mudro i moćno očuvanje i upravljanje svim njegovim stvorenjima i svim njihovim postupcima. glavna svrha čovjeka je da slavi boga, i da se vječito raduje u njemu. božija riječ, to jest biblija, stari i novi zavjet, je jedino pravilo koje nas usmijerava da ga slavimo i da imamo radost u njemu. i stari i novi zavjet, pošto su bogo-nadahnuti, su sigurni i nepogriješivi u svim svojim djelovima i zbog toga su pouzdani u svemu što tvrde bilo da se govori o istoriji, nauci, etici, religioznim običajima ili bilo kojoj drugoj temi. biblija, prije svega, uči šta čovjek treba da vjeruje u vezi boga, i kakve dužnosti bog očekuje od čovjeka. bog je duh, beskrajan, vječan, i nepromjenljiv, u svom biću, mudrosti, moći, svetosti, pravdi, dobroti, i istini. postoji samo jedan, živi i istiniti bog. postoje tri lica u božanstvu: otac, sin, i sveti duh; i ovo troje čine jednog boga, iste su suštine, jednaki u moći i slavi. volja božija je njegova vječna odluka/namjera, prema savjetovanju njegove volje, kojom je, za njegovu slavu, unaprijed odredio ono što se dešava. bog sprovodi svoju volju kroz/u djela koja je stvorio; kroz promisao. bog je iz ničega stvorio sve stvari, svojom silnom riječju, za šest dana, i to sve bijaše dobro. bog je stvorio čovjeka, muško i žensko, po svom obličju, u znanju, pravednosti, i svetosti, dajući mu vlast nad ostalim stvorenjima. čovjek je stvoren u stanju bezgrešnosti i sreće i gospod bog mu je povjerio da se stara za edemski vrt i zabranio mu je da jede od drveta saznanja dobra i zla, da ne bi umro. naši prvi roditelji, imajući slobodnu volju, su pali iz stanja u kojem su stvoreni, griješeći protiv boga. grijeh je bilo kakvo nepodudaranje sa, ili prekršaj, božijeg zakona. grijeh, zbog koga su naši prvi roditelji pali iz stanja u kojem su stvoreni, je što su jeli zabranjeno voće. zbog toga što je adamu, kao predstavniku čovječanstva, bilo zabranjeno da okusi voće sa drveta saznanja, on je bio neposlušan ne samo za sebe, već i za svoje potomstvo; tako da je sav adamov naraštaj zgriješio u njemu i njegovom prvom prestupu. pad je doveo čovječanstvo u stanje grijeha i patnje. grješnost stanja u koje je čovjek pao se sastoji u krivici adamovog prvog grijeha, nedostatku prvobitne pravednosti i izopačenosti njegove cijele prirode, što se obično zove prvobitnu grijeh; zajedno sa svim sadašnjim prestupcima koji su uslijedili nakon toga. cijelo čovječanstvo koje je svojim padom izgubilo zajedništvo sa bogom, je pod njegovim gnjevom i tako je podložno svim patnjama u ovom životu, samoj smrti i patnjama u paklu zauvijek. bog je, iz njegove dobre volje, iz vječnosti, izabrao neke za vječni život , i utemeljio put spasenja, da bi ih izbavio iz stanja grijeha i patnje, i da bi ih doveo u stanje spasenja posredstvom izbavitelja. jedini izbavitelj božijih izabranika je gospod isus hristos, koji je iako je vječni sin gospodnji postao čovjek, i bio je, i sada je, bog i čovjek, sa dvije prirode, u jednoj ličnosti zauvijek. hristos, božiji sin, je postao čovjek, uzimajući na sebe istinsko tijelo i razumnu dušu, koji je začet pomoću svetog duha, u utrobi djevice marije, koja ga je rodila, bezgrešno hristos, kao izbavitelj, je ostvario službu proroka, sveštenika, kralja, i u stanju svog poniženja i veličanja. hristos je ostvario službu proroka otkrivanjem božije volje za spasenje njegovog naroda, njegovom riječju i duhom. hrist je ostvario službu sveštenika u predavanju sebe jednom za uvijek kao žrtvu za grijehe svog naroda da bi božanska pravda bila zadovoljena, i da bi ih izmirio sa bogom, i stalno posredujući za njih. hristos ostvaruje službu kralja pozivajući svoju crkvu iz svijeta, da budu njegov narod, upravljajući njom i braneći je; kroteći, spasavajući, očuvajući, i blagosloveći svoje izabrane; i u zaustavljanju, pokoravanju i osveti nad svim njegovim i njihovim neprijateljima. hristovo poniženje se sastoji u tome što je rođen u bijednim uslovima, stavljen pod zakon, što je trpio sve patnje u ovom životu, božiji gnjev, smrt na krstu; što je sahranjen i bio za neko vrijeme pod moći smrti. hristovo veličanje se sastoji u tome što se on ustao iz mrtvih trećeg dana, i uspeo se na nebo, i sjedi sa desne strane boga oca, i što će doći da sudi svijetu zadnjeg dana. božiji izabranici su postali učesnici u hristovom otkupu jer ih je bog otac učinio takvima kroz svog svetog duha. otac posredstvom duha daje udjela svojim izabranim u hristovom otkupu, gradeći vjeru u njima i povezujući ih sa hristom u njihovim svrsishodnim pozivima. svrsishodni poziv je djelo moći i milosti boga oca, kojim on, svojim riječju i duhom, poziva i dovodi svoje izabrane isusu hristu; dokazujući im njihov grijeh i patnje, prosvjetljujući njihov um znanjem o hristu, i obnavljajući njihovu volju, i stoga ubjeđujući ih i omogućavajući im da prigrle isusa hrista, koji je svima ponuđen u jevanđelju. oni koji su svrsishodno pozvani imaju udjela u opravdanju, usvajanju, posvećenju i u nekoliko prednosti/blagodati koje u ovom životu ili prate ili potiču od navedenih. opravdanje je čin božije milosti prema grješnicima koji su pozvani isusu hristu, gdje im on oprašta sve grijehove i prihvata ih kao pravedne pred njim, jer je hristova pravednost pripisana njima, i prima se samo kroz vjeru. usvajanje je čin božije milosti, kojim se svi prihvataju svi oni koji su opravdani i koji imaju pravo na sve privilegije kao sinovi božiji. posvećenje je čin božije milosti, kojim su njegovi izabrani obnovljeni kao potpuni ljudi po božijem obličju, i kojima je omogućeno da sve više i više budu mrtvi u grijehu, a živi u pravednosti. koristi koje u ovom životu idu uz ili potiču od opravdanja, usvajanja i posvećenja su sigurnost u božiju ljubav, mir savjesti, radost u svetom duhu, rast blagodati, i stoga istrajnost do kraja. duše vjernika su, po njihovoj smrti, usavršene u svetosti, i odmah prelaze u slavu; a njihova tijela, koja su još uvijek ujedinjena sa hristom, odmaraju u grobu do vaskrsnuća. duše bezbožnika su, po njihovoj smrti, bačene u paklene muke, a njihova tijela ostaju u grobu do vaskrsnuća i suda na velikom danu. po vaskrsnuću, vjernici se uznose u slavu, i biće otvoreno priznati na sudnji dan, i blagosloveni u savršenstvu i punoj radosti u bogu zauvijek. na dan suda, bezbožnici se uznose na sramotu, i biće osuđeni na muke tjelesne i duševne u paklu koji se ne mogu iskazati sa đavolom i njegovim anđelima zauvijek dužnost koju bog zahtjeva od čovjeka je poslušnost njegovoj otkrivenoj volji. pravilo koje je bog isprva otkrio čovjeku za njegovu poslušnost je moralni zakon moralni zakon je ukratko obuhvaćen u deset zapovjesti. suština deset zapovjesti je, volite gospoda našeg našeg boga svim srcem, svom dušom i svim umom; i bližnjeg kao same sebe. uvod za deset zapovjesti je - ja sam gospod bog tvoj, koji sam te izveo iz zemlje misirske, iz doma ropskog. uvod za deset zapovjesti nas uči da pošto je bog gospod, i naš bog, i izbavitelj, mi stoga moramo da držimo sve njegove zapovjesti. prva zapovjest je, nemoj imati drugih bogova uza me. prva zapovjest zahtjeva od nas da znamo i priznamo boga da je jedini istiniti bog, i naš bog; i da ga shodno tome služimo i slavimo. prva zapovjest zabranjuje odricanje ili ne služenje i ne slavljenje istinitog boga kao boga, i našeg boga; i davanje takvog služenja i te slave koja samo njemu pripada bilo kome ili bilo čemu drugom. riječi "uza me" u prvoj zapovjesti ukazuju na to da bog - koji vidi sve stvari - pazi na, i ljuti se zbog grijeha posjedovanjabilo kog drugog boga. druga zapovjest je, ne gradi sebi lika rezana niti kakve slike od onoga što je gore na nebu, ili dolje na zemlji, ili u vodi ispod zemlje. nemoj im se klanjati niti im služiti, jer sam ja gospod bog tvoj, bog revnitelj (ljubomoran), koji pohodim grijehe otačke na sinovima do trećega i do četvrtoga koljena, onijeh koji mrze na mene; a činim milost na tisućama onijeh koji me ljube i čuvaju zapovjesti moje. druga zapovjest zatjeva prihvatanje, držanje i čuvanje čisto i potpuno, svih religioznih obreda onako kako je bog zapovijedio u svojoj riječi. druga zapovjest zabranjuje služenje bogu kroz likove, ili na bilo koji drugi način koje on nije zapovijedio u svojoj riječi. uviđanja za drugu zapovjest su, božiji suverenitet nad nama, njegovo posjedovanje nas, i njegova revnost da ga služimo. treća zapovjest je, ne uzimaj uzalud imena gospoda boga svojega; jer neće pred gospodom biti prav ko uzme ime njegovo uzalud. treća zapovjest zahtjeva svetu i punu poštovanja upotrebu božijih imena, titula, atributa, naredbi, riječi, i djela. treća zapovjest zabranjuje svo svetogrđe ili zloupotrebu bilo koje stvari kojom bog otkriva sam sebe. uviđanje za treću zapovjest je da iako oni koji krše ovu zapovjest mogu izbjeći kaznu od ljudi, ipak gospod naš bog neće dozvoliti da izbjegnu njegov pravedni sud. četvrta zapovjest je, sjećaj se dana od odmora da ga svetkuješ. šest dana radi, i svršuj sve poslove svoje. a sedmi dan je dan odmor gospodu bogu tvojemu; tada nemoj raditi nijednoga posla, ni ti, ni sin tvoj, ni kći tvoja, ni sluga tvoj, ni sluškinja tvoja, ni živinče tvoje, ni stranac koji je među vratima tvojim. jer je za šest dana stvorio gospod nebo i zemlju, more i što god je u njima; a u sedmi dan počinu; zato je blagoslovio gospod sedmi dan od odmora i posvetio ga. četvrta zapovjest zahtjeva držanje određenog vremena za sveto prema bogu, onako kako je on zapovijedio u svojoj riječi; naročito jedan cijeli dan u sedam dana da bude sveti dan odmora njemu. od početka svijeta do vaskrsenja hristovog, bog je odredio sedmi dan u sedmici da bude dan odmora; i od tada je prvi dan u sedmici, da tako bude do kraja svijeta, određen kao hrišćanski dan odmora. nedjelja se posvećuje svetim odmorom cijelog tog dana, čak i od onih ovozemaljskih poslova i rekreacija koje su zakonite drugih dana; i provodeći cijelo vrijeme u javnom ili privatnom bogosluženju, osim vremena potrebnog za neke neophodne stvari ili za milosrđe. četvrta zapovjest zabranjuje propuštanje ili nemarno izvršavanje zahtjevanih dužnosti, i ne poštovanje tog dana ljenošću, ili činjenjem nečeg što je samo po sebi grješno, ili nepotrebnim mislima, riječima ili djelima, u vezi sa našim ovozemaljskim zaduženjima ili rekreacijama. uviđanja za četvrtu zapovjest su da nam je bog omogućio šest dana u sedmici za naše vlastite poslove, njegovo posebno polaganje prava na sedmi dan, njegov vlastiti primjer, i njegovo blagosiljanje nedjelje. peta zapovjest je, poštuj oca svojega i mater svoju, da ti se produlje dani na zemlji, koju ti da gospod bog tvoj. peta zapovjest zahtjeva ukazivanje poštovanja i izvršenje obaveza prema svakome u zavisnosti od položaja ili odnosa, bilo kao određeni, podređeni ili jednaki toj osobi. peta zapovjest zabranjuje zanemarivanje ili činjenje nečeg što se protivi obavezama i poštovanju koje pripada svakome u zavisnosti od odnosa sa tom osobom ili njenog položaja uviđanje za petu zapovjest je obećanje dugog života i blagostanja (onoliko koliko to služi na slavu bogu i za njihovo sopstveno dobro) svima koji drže ovu zapovjest. šesta zapovjest je, ne ubij. šesta zapovjest zahtjeva sve zakonite težnje da se očuva naš sopstveni život, i život drugih. šesta zapovjest zabranjuje oduzimanje našeg sopstvenog života ili nepravedno oduzimanje života našeg bližnjeg i svega što tome teži. sedma zapovjest je, ne čini preljubu. sedma zapovjest zatjeva očuvanje naše sopstvene nevinosti, u srcu, govoru i ponašanju. sedma zapovjest zabranjuje sve nečiste misli, riječi i djela. osma zapovjest je, ne kradi. osma zapovjest zahtjeva zakonito sticanje bogatstva i dobara bilo za nas bilo za druge. osma zapovjest zabranjuje sve što nepravedno sprečava ili što može spriječiti naše sopstveno ili bogatstvo i dobra našeg bližnjeg. deveta zapovjest je, ne svjedoči lažno na bližnjega svojega. deveta zapovjest zahtjeva držanje i podsticanje istine između dvije osobe i našeg sopstvenog i dobrog imena našeg bližnjeg, naročito prilikom svjedočenja. deveta zapovjest zabranjuje sve što šteti istini, ili je uvredljivo za naše sopstveno ili za dobro ime našeg bližnjeg. ne poželi kuće bližnjega svojega, ne poželi žene bližnjega svojega, ni sluge njegove, ni sluškinje njegove, ni vola njegova, ni magarca njegova, niti ništa što je bližnjega tvojega. deseta zapovjest zahtjeva puno zadovoljstvo sa našim sopstvenim stanjem, i ispravno i milosrdno raspoloženje prema našem bližnjem i svemu što je njegovo. deseta zapovjest zabranjuje svo nezadovoljstvo sa našim sopstvenim stanjem, zavist i žalost zbog dobra našeg bližnjeg, i sve ostale sklonosti prema nečem sličnom. nijedan čovjek zbog pada nije sposoban, u ovom životu da drži božije zapovjesti, već i krši svaki dan u mislima, riječima i djelima. neki grijesi su sami po sebi gnusniji pred bogom od ostalih. svaki grijeh zaslužuje božiji gnjev i kletvu, i u ovom životu i u životu koji dolazi. bog, u svom jevanđelju, zahtjeva od grešnika vjeru u isusu hristu i pokajanje koji vodi u život da bi izbjegli njegov gnjev zbog njihovog grijeha i bili spašeni. vjera u isusa hrista je milost koja donosi spasenje, gdje grešnici primaju i oslanjaju se samo na hrista za spasenje, koje je on dao u jevanđelju. pokajanje je milost koja donosi spasenje, kojom se grešnik, zbog osjećaja grijeha i poznanja milosti božije u hristu, u mržnji prema grijehu okreće od njega bogu, sa dubokim namjerom i željom za novom poslušnošću. biće spašeni ne svi koji javno ispovijedaju poslušnost jevanđelju već samo oni koji istraju u vjeri i svetosti do samog kraja. svi istinski vjernici su, zbog božije nepromjenljive volje i stalne ljubavi, zbog hristovog posredovanja, i duha i riječi božije koja je u njima, sačuvani božijom moći i dati su im svi duhovni blagoslovi u hristu, i zbog toga će istrajati u vjeri i svetosti do kraja i biti spašeni. vidljiva i uobičajena sredstva milosti kojima bog održava svoje izabrane i prenosi im blagoslove otkupljenja u hristu su njegove naredbe, naročito njegova riječ, sakramenti i molitva; i svi oni su djelotvorni za spasenje. duh gospodnji čini da čitanje, a osobito propovijedanje riječi bude djelotvorno sredstvo za ubjeđivanje i obraćenje grješnika i za izgradnju vjernika u svetosti i utješi kroz vjeru u spasenje. da bi riječ bila djelotvorna za spasenje, oni koji je slašaju moraju joj pristupiti marljivo, pripremajući se, i molitvom, prihvatiti je sa vjerom i ljubavlju, primiti je u srce i sprovoditi je u svojim životima. sakrament novog zavjeta je sveti ritual koga je postavio isus hrist; u kojem su, razumnim znacima, hrist i blagodati novog zavjeta predstavljene, naznačene za i primjenjene na vjernike. sakramenti novog zavjeta su krštenje i pričešće. krštenje i pričešće postaju djelotvorna sredstva za spasenje, ne zbog neke vrline u njima samima ili u onom koji ih primjenjuje, već samo zbog hristovog blagoslova i djelovanja svetog duha u onima koji ih kroz vjeru primaju. krštenje je jedan sakrament novog zavjeta koji je postavio isus hristos, da bi to bio znak zajedništva između osobe koja je krštena i njega, u njegovoj smrti, pogrebu, i vaskrsenju; oprosta grijeha i predavanja te osobe bogu kroz isusa hrista, da živi i hoda u novom životu. krštenje se primjenjuje na sve oni koje vjerodostojno ispovijedaju pokojanje prema bogu, vjeru i poslušnost našem gospodu isusu hristu, i nikom drugom.