TEXT: Rapport 22:01:08
  Från Kungliga Sekretoriet till Drottningens råd
  
  SPOILERVARNING
  Detta dokument innehåller många 
  avslöjanden rörande Symbaroums spelvärld 
  och riktar sig uteslutande till spelledare. 
  Om du avser att spela och inte spelleda 
  Symbaroum uppmanas du sluta läsa här.
  Järnringen har på mystiska vägar kommit över ett 
   dokument där ädlingen Ralgai av Melion ger sin syn på 
  situationen i Ambrias omvärld. Vi är själva aningen förbluf-
  fade över hur illa det ser ut och kan inte annat än undra om 
  drottning Korinthia verkligen ägnar länderna bortom Ambria 
  och Davokar tillräcklig uppmärksamhet. Även rapportens 
  författare tycks vara betydligt mer oroad än de försiktiga 
  förmuleringarna ger sken av ...
  Vi vill nu bjuda in er spelledare att läsa denna rapport 
  med oss. Vad ni sedan gör med den är som vanligt helt och 
  hållet upp till er, men vi vill att ni ska vara medvetna om 
  det följande:
  Krönikan om Törnetronen kommer att bjuda in spelarna 
  och deras karaktärer att besöka flera av de platser som 
  beskrivs nedan. Detta gäller i synnerhet Mannahem (inkl. 
  Landfall), Alberetor och Mörkerlandet Lyastra.
  Under kampanjens gång kommer det dessutom att dyka 
  upp individer från alla omnämnda platser – agenter för 
  främmande makter eller enskilda spelledarpersoner som 
  av olika anledningar har sökt sig till Ambria.
  De platser som spelar en mindre roll för Törnetronen kan 
  mycket väl komma att bli föremål för fristående moduler, 
  även om något sådant ännu inte är bestämt. Stadsstaterna 
  ligger närmast till hands i detta sammanhang, då vi har för 
  avsikt att använda dem som utgångpunkt för en framtida 
  äventyrskrönika.
  användningsförslag
  Hur du som spelledare väljer att använda detta dokument är 
  din ensak. Kanske nöjer du dig med att hålla Melions högst 
  subjektiva och av särintressen influerade rapport för dig 
  själv, som en fond för iscensättandet av spelgruppens öden 
  och äventyr. Exempelvis kan du låta rollpersonerna träffa en 
  eller annan filur som kommer från (eller påstår sig komma 
  från) någon av regionerna men som i huvudsak har en helt 
  annan roll att spela än som informationskälla.
  Ett annat alternativ är att faktiskt låta rollpersonerna 
  lägga vantarna på och läsa rapporten. Kanske har detta 
  hemligstämplade dokument kommit på villovägar och roll-
  personerna får till uppgift att hämta tillbaka (men ABSOLUT 
  inte läsa!) det – något som skulle kunna utvecklas till en serie 
  äventyr i maktens korridorer? Eller så dyker texten upp som 
  av en slump, kanske i en död kurirs sadelväska eller på någon 
  uppsatt ädlings skrivpulpet.
  Oavsett vilket hoppas vi att läsandet av rapporten ska bidra 
  till att ge både dig och dina spelare en fördjupad känsla för den 
  värld där drottning Korinthia, Förstefadern, Storhövdingen 
  och alla de andra lever och verkar. Det finns garanterat oänd-
  ligt många äventyr kvar att uppleva i Ambria och Davokar, 
  men även om rollpersonerna inte genast packar kappsäcken 
  och reser mot främmande nejder litar vi på att de insikter som 
  förmedlas av rapporten kommer att förgylla deras (tillika 
  spelarnas) upplevelse av Symbaroums spelvärld.
  
  D
  e skrivelser som inkommit under senaste mån­
  aden har inte bjudit på några överraskningar 
  men bekräftar bilden av en värld vari svaga 
  men icke obetydliga hotbilder mot vårt skinande 
  rike långsamt växer sig starkare. Ingen ska 
  påstå att kringvärldens nuvarande belägenhet är sådan 
  att den bör stjäla uppmärksamhet eller resurser från det 
  nödvändiga arbete som pågår inom det ambriska väldets 
  gränser (Davokar och slätterna inkluderat). Men icke desto 
  mindre vill vi minna Drottningen om att Sekretoriet, troget 
  och nitiskt arbete till trots, upplever vissa svårigheter att 
  fullgör sina plikter, givet de medel som står till förfogande.
  Mannahem och Landfall
  Även denna gång måste noteras att en av tre förväntade 
  skrivelser från Mannahem har utblivit. Vad som hindrar 
  Lea av Garlaka och hennes följe från att meddela sig vet 
  vi ingenting om, men kanske är det dags att ålägga någon 
  att undersöka saken (resursförstärkning fordras).
  Tidigare uppgifter om spirande liv i asköknarna har fått 
  ytterligare näring. I anslutning till norra Mannahems enda 
  tjänliga sötvattenkälla uppvisar marken tecken på att suga 
  åt sig av vätan. Rapporten är svårläst, skriven med ostadig 
  hand och grumlig tanke (oklart varför), men kan tolkas som 
  om även friska groddar har hittats kring källan och att 
  specimen har skickats med löpare mot Yndaros (förmodas 
  i så fall anlända om två till tre månader).
  År 22 efter Segern, Ynedars månad
  Kungliga Sekretoriets rapport nr 22:01:08
  Rapport till Drottningens råd rörande kringvärldens tillstånd; 
  dikterad av Ralgai av Melion vid Kungliga Sekretoriet, 
  nedtecknad av klerk under överinseende av överste Revina 
  av Kalfas.
  
  Våra ansträngningar att nå Landfall är fortsatt fruktlösa. 
  Ingenting har hörts från de tre agenter som har givit sig 
  av ut på vattnet. Mest troligt har de förolyckats på vägen, 
  i alla fall om man ska fästa vikt vid Leas tidigare utlåtande 
  (för referens: ”Att döma av hur vindar, vågor, dimma och 
  strömmar beter sig tycks det som om Landfall ogärna låter 
  sig besökas.”). 
  Drottningen ombeds återigen överväga att låta våra 
  kunskapare närma sig de människor som har siktats längs 
  fastlandets kust, nära ön. Visst är det riskabelt, vilket 
  incidenten med jätten återgiven i en tidigare månadsrapport 
  demonstrerar – dessa välvuxna, gulbleka människovarelser 
  är uppenbarligen tungt rustade och mycket skickliga som 
  både krigare och mystiker. Men vill vi veta mer om Landfall, 
  ispelarna och de strandade stenskeppen kan dessa människo­
  varelser mycket väl vara vår enda chans.
  Mörkerlandet
  Framgångarna har inte varit fler i det förmörkade Lyastra. 
  Opalstormar härjar fortfarande bäcksvarta kring flera av 
  dess förstörda helgedomar och den som omsveper gamla 
  Ljusna har till och med ökat i styrka och omfång.
  Den av våra agenter som rört sig allra djupast mot sydöst 
  har dock äntligen hört av sig; en framgång även om hennes 
  rapport dryper av mörker. Hon har anträffat liv, eller snarare 
  vanliv – tre byar vars skenlevande befolkning tycks försöka 
  återskapa sin sedan länge fördärvade tillvaro. De plöjer 
  fåror i livlösa jordar, vallar osynliga djur på slätter fulla av 
  förtorkade kadaver, sätter ut djursaxar och gräver fallgropar 
  trots att fällorna aldrig fångar annat än vilsekomna, vandöda 
  människor. Drottningen kan alltså vara förvissad om att 
  det en gång så bländande Lyastras fallna befolkning, våra 
  fiender, har fått det straff de förtjänar.
  Enligt nyligt samtal med Syster Losadra av Prios Piska 
  har svartkapporna rönt viss framgång i jakten på de tre 
  disciplar som antas vara i (van)livet. Hon vägrade tala 
  
  klarspråk. Vår tolkning av det som sades är dock att de 
  skymnings jägare som jagar Discipel Joab har siktat sitt 
  byte men att denne flydde rakt in i opalstormen som härjar 
  kring Svarta Haaras. Drottningen uppmanas att ålägga 
  Stormästaren uppdraget att med fördubblade ansträngningar 
  finna metoder att stilla stormarna eller åtminstone göra 
  dem farbara. Kanske kan ärkehäxan vara behjälplig i detta?
  Alberetor
  Från fornlandet rapporteras om stridigheter kring Orakel­
  klippan. All övrig mark på gammelhertiginnan Alevia av 
  Brigos ägor har slutligen förmörkats och hennes söner 
  kräver nu att Oreagos följare ska lämna regionen. Som 
  tidigare rapporterats har dock orakelkulten fortsatt att 
  växa. Trots stränga initieringsriter som dräper minst fyra 
  av fem hoppfulla bedöms Oreago ha över tusen, kanske 
  så många som två tusen tillbedjare – bestående av de 
  dugligaste bland de som av olika anledningar har valt att 
  bli kvar söder om Titanerna. Om hertiginnan framhärdar i 
  sin vägran att lämna Slott Brigo bör Drottningen överväga 
  att vädja till hennes söner, alternativt att sända trupp till 
  det ädla blodets försvar.
  Den Grå dödens utbredning uppvisar inga tecken på att 
  tappa fart, snarare tvärt om. Vid sidan om ovan nämnda 
  exempel har jordsjukan spritt sig ända upp till de östliga 
  bergstrakterna, där källorna nu flödar av isande mid­
  nattsvatten och marken tycks fullständigt dränerad på 
  näring. Mer och mer talar emot teorierna som förknippar 
  spridningen med de vandöda hordernas förflyttningar; visst 
  finns ett samband mellan dragoulernas rörelser och smittans 
  utbredning, men eftersom Grå döden även slår hårt mot 
  områden helt fria från vandöda är nog orsakssambandet 
  det omvända – nämligen att horderna hela tiden söker sig 
  mot friskare marker och de bytesdjur som där finns kvar.
  Slutligen bör sägas att utvecklingen håller i sig vad gäller 
  den avtagande inströmningen till lägerplatserna söder om 
  
  bergen. Fornladet är nu nästan tömt på levande blod och 
  endast en bråkdel av de som bestämt sig för att stanna 
  lär hinna ångra sig innan de möter döden. De som väntar 
  på säker passage över bergen kan räknas i tiotusental, 
  uppdelade på ett dussin tältläger, och de är i allt sämre 
  skick – mentalt såväl som kroppsligt.
  Fristaden
  Denna månads mest alarmerande rapport kommer från 
  vår legat i Fristaden. Mäster Deledo har inte träffat Furst 
  Galarman ll eller någon av dennes Rådsherrar på över ett 
  halvår men hans agenter har genom utpressning lyckats 
  tillskansa sig en serie sekretessbelagda dokument. 
  Förutsatt att dokumenten är äkta tyder allt på att 
  Fristaden ligger mycket illa till. Trots väl tilltagna löften 
  om pekuniär ersättning har inte en enda människokvinna 
  registrerat sig som havande under det senaste kvartalet, 
  och bara två förlossningar har resulterat i levande avkomma  
  – i båda fallen gravt vanställda gossebarn.
  Ett annat dokument redogör för Mastodontens förflytt­
  ningar och tillväxt. Enligt Fristadens jägarpatruller drar 
  styggelsen allt längre söderut, lika långsamt och lika obevekligt 
  som den växer i omfång. De senaste beräkningarna gör 
  gällande att den kommer att vara synlig från stadens murar 
  inom fyra år, kanske till och med tidigare än så.
  Den tredje ringmuren kommer att sluta sin krets inom 
  några månader och från de torn som redan står färdiga 
  ekar harmonimästarnas livsbevarande hymner dygnet om, i 
  ett (förmodligen fåfängt) försök att rena västanvinden från 
  smittor. Men muren till trots: den enda rimliga analys som 
  Drottningen kan göra är att Furst Galarmans stad står 
  på ruinens rand. Allting tyder på att isolationismen och 
  protektionismen kommer att förvärras och att den tidigare 
  så blomstrande handelsstaten kommer att börja vissna i 
  takt med att rädslan ökar.
  
  Ordenslandet
  Den snabba utveckling som rapporterats från Ordenslandet 
  efter instiftandet av teologämbetet fortsätter i rasande 
  fart. Det kan sannerligen tyckas som om dessa flyktingar 
  och desertörer, vilka en gång lämnade Drottningens rike 
  med anledning av Prios rättfärdiga upphöjelse, har nått 
  orättfärdig framgång under Teologens enande styre. Men 
  mycket tyder på att detta är en chimär; att de i själva verket 
  gräver sin egen grav.
  Enligt uppgifter från våra kunskapare är Den stora 
  reningen nu genomförd – all vild natur i regionen har 
  kultiverats och alla marker välsignats, renats från svärta i 
  de Unga gudarnas namn. Däremot låter samma rapporter 
  meddela att landet alltjämt plågas av uppdykande styggelser, 
  enligt det lokala prästerskapet manifesterade som ett resultat 
  av den ondska som har fördrivits ur mark och vatten. Hur 
  det än är med den saken hinner dessa stygga bestar sällan 
  härja särskilt länge innan någon av Bödelns skvadroner 
  lyckas nedgöra dem eller, i flertalet fall, driva dem blödande 
  och ärrade på flykt ut i Mastodontens härjaland i söder.
  Teologen och dennes domare har ännu inte färdigställt 
  lagboken Unga Gudars Diktat, men något av dess innehåll 
  har redan trätt i kraft och Jordemoderns starka ställning 
  går inte att ta miste på. Perversion och excess lyfts fram 
  som de allvarligaste överträdelser en människa kan göra 
  sig skyldig till – enkelt uttryckt, att medvetet begå avvikelser 
  från eller till överdrift göra bruk av Det naturliga tillståndet. 
  Med andra ord, från vad vi hittills kan utröna upphöjer 
  Teologen naturen över människan och bakbinder all ambition 
  att göra det mesta av Prios gåvor. Och sedan förvånas de 
  över styggelsernas uppdykande!?
  Vi måste följa utvecklingen noga. Förhoppningarna om 
  att Ordenslandet kan utvecklas till en allierad i kampen mot 
  klanerna och Järnpakten är inte längre lika starka.
  
  Stadsstaterna
  Sedan vi nu har förlorat kontakten med vår andra etablerade 
  kunskaparcell, och emedan de tre nya ännu inte har hunnit 
  utveckla sina kontaktnät, finns det inte mycket mer än 
  rykten att gå på vad gäller situationen bland stadsstaterna. 
  Ingenting tyder på att krigsfronten har flyttats, vare sig åt 
  norr eller söder, men det sägs att jakten på bortbytingar har 
  intensifierats i gränsstaterna Dern, Koral och Regol. Att 
  man verkligen har funnit metoder för att avslöja bortbytingar 
  redan i vaggan är ännu varken bekräftat eller dementerat.
  Ett annat rykte, uppsnappat i Fristaden, säger att ytter­
  ligare en stadsstat har utträtt ur Städernas förbund och 
  att det ska röra sig om nyss nämnda Koral – den stat som 
  hittills har ansvarat för förbundets centrallinje längs fronten. 
  Skulle det stämma och om Koral dessutom (vilket tidigare 
  uppgifter tyder på) har inlett hemliga överläggningar med 
  både prinsessan Mon­Eo Ainon och flera redan självständiga 
  stadsstater kan det få förödande effekter på sikt. 
  Minns att uppgifterna är obekräftade och högst osäkra, 
  men skulle Städernas förbund falla innebär det med största 
  sannolikhet ett slut på kriget. Ett nytt fördrag, företrätt av 
  Korals makthungriga kansler Aldamal, som börjar blicka 
  österut i stället för västerut är sannolikt ett av de mest 
  hotfulla scenarion som för tillfället kan skisseras. Planer 
  för avlägsnandet av kanslern bör skyndsamt upprättas, 
  kanske även verkställas inom kort.
  En annan rapport som det med förskräckelse pratas om 
  bland Ordenslandets präster och som motsäger att Det eviga 
  kriget skulle vara på väg mot sitt slut talar om en ny akademi 
  i Rofeld, stadsstaten söder om Koral. Detta kan förstås 
  vara en lögn uppdiktad av Teologen i propagandasyfte. Men 
  påståendet att en ny mystisk tradition byggd på alkemisk 
  grund har utvecklats måste tas på allvar – inte för att den 
  (som prästerna säger) helt skulle ägna sig åt ”perverteringen 
  av Det naturliga tillståndet” utan då vi genom eldrör och 
  raketbatterier sedan tidigare har sett prov på vilken förödelse 
  stadsstaternas alkemister kan åstadkomma.
  
  Sammanfattning
  Vi kan konstatera att den information som har kommit oss till 
  godo den senaste månaden både är osäker och till huvudsak 
  oroväckande, på gränsen till alarmerande. Drottningen själv 
  får stå för ljuset i vår värld, samman med Prios som älskar 
  vår Nattbane lika högt som Han själv är älskad. 
  Skulle Sekretoriet drista sig till en analys är den yttre 
  hotbilden mot riket låg men på flera fronter stegrande. 
  Drottningen bör vara på sin vakt mot farkomna resenärer, 
  särskilt de som befinner sig i Yndaros: de som rör sig bland 
  flyktingarna för att rekrytera arbetskraft till Fristaden; de 
  emissarier från Ordenslandet som, inbjudna eller inte, gästar 
  Martyrkatedralen och klosterskolan; de ambassadörer som 
  stadsstaterna skickar till huvudstadens hov och handels­
  hus. Visst finns där faror i Davokar och omvärlden, men 
  Drottningen uppmanas att också upplåta viss uppmärk­
  samhet åt det som händer inom Ambrias gränser, kanske 
  också avsätta resurser för inrättandet av en ny avdelning 
  inom Sekretoriet med uppgift att kartlägga potentiella 
  hotbilder på hemmaplan. Om nu inte skymningsbrödernas 
  ansträngningar på den fronten antas vara tillfyllest, vill 
  säga.
  Slutligen vill vi upprepa önskemålet om ökade resurser i 
  syfte att iscensätta en expedition till Arkipelagen. Det blir 
  allt mer uppenbart att något har hänt med de tidigare så 
  karga klippöarna. Det senaste i raden av intresseväckande 
  rykten säger att Ordenslandet har genomfört en inte helt 
  misslyckad utfärd dit och att den ensamma återvändaren 
  bekräftade delar av det som tidigare rapporterats av sjömän 
  och upptäcktsresande. Han ska visserligen ha varit ”utom 
  sig” eller rent av ”allvarligt rubbad”, men han påstod sig 
  ha vandrat genom urtäta skogar fulla av liv, dessutom 
  liv av aldrig tidigare skådat slag – varelser han kallade 
  ”björn spindeln”, ”flygande dimkatten”, ”lindormskvinnan” och 
  ”myrgossarna”. Enligt rapporten ska han dessutom i en och 
  samma mening ha sagt att a) öarna är obebodda och b) det 
  finns alviska jägarband på landbacken.
  
  Mannen vrålade allt detta utanför Bödelns kapell i Tempel­
  staden och uppträdde med samma vansinne vi har lärt oss 
  känna igen från alla som bär vittne om Arkipelagen. Men, 
  återigen, Sekretoriet undrar ödmjukt om vi har råd att avstå 
  från en närmare undersökning. Detta särskilt med tanke på 
  innehållet i rapport 22:06:12, betitlad: ”Tillvarons fluktuerande 
  stabilitet i Svartbeckaträskets bottenslam”.
  Er ödmjuke tjänare
  22:01:08
  
  Ambrias 
  omvärld
  N
  ö
  v
  s
  n n a n h a v e t
  a v o k a r
  I
  D
  F r o n t e n
  Stadsstaterna
  O r d e n s l a n d e t
  A m b r i a
  Fristaden
  Kandoria
  Svarta 
   Haaras
  Ljusna
  A l b e r e t o r
  L y a s t r a
  Landfall
  M a n n a h e m
  A r k i p e l a g e n
  Härskarens fästning 
  (Saar–Kahn)
  En veckas ritt
  År 22 efter Segern
  
SOURCE: textdata/thevault/Symbaroum [multi]/LANG/[SV]/Symbaroum - Extra - Rapport 220108 [SWE].pdf