hogyan kell kiejteni insipid?
in-sip-id
Izzadságtól csepegett az ingem. Írisz!A képzeletedet használd!!!!!  

:-D Így van ! De , ha ismétlésre kéred, akkor teljesen kimondja. Nálam ez vált be :-) Így érthető a válasz? Hali!  

vég|telen|ít|és|: szótő (főnév)+fosztóképző+képző+képző  

beszél|get|t|él: szótő (ige)+képző+múlt idő jele+személyrag  

játsz|hat|nék: szótő (ige)+képző+képző  

szappan|oz|va: szótő (főnév)+képző+képző  

leg|okosabb: szótő+képző  

ér|zés|telen|ít|és: szótő (ige)+képző+fosztóképző+képző+képző  

gond|ol|kod|j|á|l: szótő (főnév)+képző+képző+felszólító mód jele+kötőhang+személyrag  

asztal|á|ra: szótő (főnév)+birtokos kapcsolat jele+rag  

olvas|andó|k|a|t: szótő (ige)+képző+többesszám jele+kötőhang+tárgy ragja  

tol|ogat|hat|o|d: szótő (ige)+képző+képző+kötőhang+személyrag  

Remélem, tudtam segíteni! szia milyen sürgős? Így érthető? A képen van a levezetés. Molnár Ferenc: Az üvegcipő- Irma monológja 3.  

Irma a harangütéseket olvasva. Bimm, kilenc. Bamm, tíz. Bimm, tizenegy. Bamm, tizenkettő. Leteszi a gyereket. Most ülj le ide szépen Lilike, maradj csöndben, mert az Irma meg fog teríteni a drága nagy embernek. A rongyos Irma fog teríteni az édes, drága, mérges embernek. Pont tizenkettő. Kihúz egy fiókot. Gyere, te lusta abrosz, ne aludj, kelj fel, gyere dolgozni. Terít. Tanuld meg, Lilike, hogy kell teríteni. Ki lesz szépen simítva. Itt könyököl rá a drága mérges. Látod? Van rajta négy folt. Kettő spenót, kettő paradicsom. A szalvétát jobb kézhez tesszük. Ebben törüli a száját, a drága mérges. Megcsókolja a szalvétát. Itt törüli bele a száját. Csóküzenés a szalvétapostával. Dacára, hogy énrám mindig haragszik. Ez egy boldog szalvéta, és én vagyok a legrongyosabb muskátli Pesten. Tudod, Lilike? Tányért, evőeszközt rak az asztalra. Szavalva: “Boldogságom himpora, Lenge szellő lengedez, Fájdalmamnak angyala, Könnyeimnek zápora!” Szép vers? Én csináltam. Ezt már hallottad sokszor, Lilike. Tányér pont a középre lesz téve. Villa balra, kés jobbra, kanál elöl keresztbe. Poharat tesz. Pohár ide, kézhez. Ebből iszik boldogságom angyala, drága mérges. Itt iszik belőle. Megcsókolja a poharat.Csóküzenés a pohárpostával. Szavalva: “Nem leszek én boldog soha, Nem lesz nekem gyönyöröm!” Ez a legújabb versem. Bor és szódavíz csak később jön. Pont a leves után, mert megmelegszik, érted, te tökfejű? Te vagy a legbutább tücsök a Józsefvárosban. Nem te, Lilike. Én, személyesen. Drága mérges gazdám, a legdrágább mérges egész Pesten. Só, paprika, fogpiszkáló. Szúrd át boldogtalan szívemet, te boldog fogpiszkáló. Szavalva: “Boldogságom hímpora, Lenge szellő lengedez, Fájdalmamnak angyala, Könnyeimnek zápora!” Kavics van a cipőmben. Gyere le cipő. Lehúzza. Van szerencsém, lábam, szerbusz kisujjam. Látod, én vagyok a legrongyosabb muskátli Pesten, de a lábam szebb, mint a gróf Guttmann kisasszonynak. Nézd, milyen rüsztöm van. Rüsztöm is van, rüsztöm is van, jaj de szép magas rüsztöm is van. Két kavics volt benne. Szép kis lábam van, de senkinek se kell. Szavalva: “Boldogtalan lábam, gyönyör hímpora, Szomorú kis rüsztöm, Édes angyala!” Mars vissza a rongyos cipőbe! Szia!  

  

a, Igaz  

b, Hamis  

c, Igaz