Katrunte: Ja, du har jo nok muligvis rart - for jeg sidder lidt med åben mund da du bar rammer så præcist .. Men hvordan KAN jeg dog lærer at lade vær med - generalt - at tænke så meget osv? Det da umuligt, for dét jo mig? Sådan er jeg jo - åbenbart? Jeg kan gå i evigheder og tænke over - hvis jeg gik hjem fra skole fordi jeg følte mig sløj - om det nu også var okay, hvorfor holdte jeg ikke bare ud. Hvad vil min mor sige, hvad med mit fravær, hvad vil min lærer sige til mig næste gang fordi jeg ikke var der til sidste timer osv osv. Jeg får ret nemt skyldfølelse og selvbearbejdelse som du siger - og det er FRYGTELIGT. Men jeg kan ikke lade vær med ta tænke sådan? Jeg kan ikke bare gå fra skolen - hvis jeg føler mig dårlig - og lade vær med tænke over fx de overstående ting? Kan ikke bare gå med "god samvittighed" selvom jeg generalt ikke ligefrem har lavet noget dårligt eller forkert. - Tak for dit lange svar, jeg "glæder" mig også lidt til at komme til lægen på mandag.. Men jeg aner ikke hvad jeg skal sige? Min mor presser også lidt på. Hvordan har du det? Vil du tale om noget? Hvad tænker du på også? Kom vist også til at bide hovedet lidt af hende hér idag - fordi hun bliver ved med at spørger hvad jeg tænker på - MEN JEG VED DET IKKE! Det som om mit følelses- og tænkecenter er lammet.. Jeg ved ikke hvorfor jeg har lyst til at skrige og græde, dét har jeg bare lyst til? Bør jeg sige undskyld til min mor? Nu går jeg endda også og tænker over det. Mit hoved sprænger om lidt.. Jeg ved jo godt hun kun vil det bedste for mig og ikke vil ha og ikke kan li at jeg har det sådan hér ..  Æv hvor er livet hårdt til tider..
Hej Cashew Du skal printe den her tråd ud. Dine egne forklaringer siger alt! Vis den evt. til din mor og til lægen. Du formulerer dine bekymringer/problemer så ganske fint selv, så hvis du går i stå kan du bare læse din egen beskrivelse op. Hvis din læge dygtige nok, kan vedkommende forstå det og hjælpe dig videre. Din mor kan sikkert også godt bruge det til noget, hun er nåske ikke klar over at hun har et datter med sådan et massivt præstationskrav til sig selv. Held og lykke til dig, nu har du fået hul på bylden, det skal nok gå. Og du skal nok lære at holde op med at tænke for meget over tingene -du skal bare have hjælp til det. Det kræver nogle helt konkrete øvelser og nogle støttesamtaler, så er den i hus. mvh. katrunte