Hvad laver jeg her inde??????  Hej Hn`er  Jeg ved endelig ikke rigtig hvordan jeg skal starte og slutte, men håber det giver lidt menning i sidste ende! Da jeg var barn, og teenager drømte jeg bare om famillie og børn, og hele baduljen, og gør det da stadigvæk, men jeg er ikk 17 mere, og kan ikke blive ved med at drømme... Jeg har en nevø på snart 2 år, og får snart endnu en nevø eller niece, og jeg glæder mig helt vildt... jeg holder så ufattelig meget af min nevø, og jeg elsker at være i hans selvskab, i det hele taget jeg kan lige børn  Når jeg er sammen med "fremmed" folk, fx til et selvskab, og de har små børn, ved jeg ikke hvorfor jeg altid får lange finger, og forældrene kommer gerne med en kommentar som "du har da tag på det der hva`, er du ved at være skruk" MIG, nej nej nej nej da... Jeg er 22 år, været i fast forhold siden jeg var 15, tidligt ja, men jeg kan jo ikke gøre for at det har holdt siden  Uret begynder jo at tikke, 22 år, ingen børn, og jeg er fuldstændig skræmt for vid og sans over tanken med børn, mon det er fordi uret tikker?!! Tanken om børn, gør at jeg kommer til at tænke på mit ego, hvad med mine dejlige heste, de bliver ikke solgt... hvad med mit nuværende fri liv, så vil jeg jo blive fuldstændig afhængig hvis børn en dag skulle komme til verden! Og tankerne går da også på, at hvis nu jeg boede i et paraselhus, uden nogen hoppy, ville børn nok hurtigt komme på tale, men jeg bor på en lille landejendom, med mine heste og andre dyr og jeg er vils med det, ja jeg er så  Og hver gang tanken om børn strejfer mig, bliver jeg helt varm inden i, og booomm... så, jamen og jamen... Tanken stresser mig lidt, for vil jo også gerne nå at have børn, i hverfald det første inden jeg fx bliver 30, så jeg ikke er skinddød inden fødslen overhovedet finder sted! Pyyhh, ved endelig ikke hvorfor jeg skriver, måske nogen af jer ved det??? Nogle kloge psykologer her inde!?! Er jeg helt unormal og have så mange forskellige tanker?? På den ene side vil jeg bare så inderligt have børn, og når jeg så tænker på den anden side, så uhhhh, jamen jamen... BLIVER man overhovedet klar til det med børn... Hvis i nåde med så langt, håber jeg at i bære over med mig!
... skridt er jo at finde ud af hvad din kæreste mener om sagen