title: Rådets genomförandeförordning (EU) nr 579/2010 av den 29 juni 2010 om ändring av förordning (EG) nr 367/2006 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Republiken Indien

text:
               2.7.2010

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 168/1

         RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 579/2010
   av den 29 juni 2010
   om ändring av förordning (EG) nr 367/2006 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) med ursprung i Republiken Indien
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 19,
   med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
   av följande skäl:
   A.   FÖRFARANDE

   I.   Tidigare undersökningar och gällande utjämningsåtgärder

               (1)

               I december 1999 införde rådet genom förordning (EG) nr 2597/1999 (2) en slutgiltig utjämningstull på import av polyetentereftalatfilm (PET-film) (nedan kallad den berörda produkten) för närvarande enligt KN-nummer ex 3920 62 19 och ex 3920 62 90 med ursprung i Indien. Den undersökning som ledde fram till antagandet av den förordningen kallas nedan den ursprungliga undersökningen. Utjämningstullen infördes i form av en värdetull på mellan 3,8 % och 19,1 % på import från individuellt namngivna exportörer och en övrig tull på 19,1 % på import av den berörda produkten från alla andra företag. Den ursprungliga undersökningen omfattade perioden 1 oktober 1997–30 september 1998.

               (2)

               I mars 2006 beslutade rådet genom förordning (EG) nr 367/2006 (3), som antogs efter en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 18 i grundförordningen, att behålla den slutgiltiga utjämningstull som infördes genom förordning (EG) nr 2597/1999 på import av PET-film med ursprung i Indien. Undersökningen omfattade perioden 1 oktober 2003–30 september 2004.

               (3)

               I augusti 2006 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 1288/2006 (4), som antogs efter en interimsöversyn av subventioneringen av en indisk PET-filmtillverkare, Garware Polyester Limited (Garware), den slutgiltiga utjämningstull som infördes för Garware genom förordning (EG) nr 367/2006.

               (4)

               I september 2007 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 1124/2007 (5), som antogs efter en partiell interimsöversyn av subventioneringen av en annan indisk PET-filmtillverkare, Jindal Poly Films Limited (Jindal), tidigare känd som Jindal Polyester Ltd, den slutgiltiga utjämningstull som infördes för Jindal genom förordning (EG) nr 367/2006.

               (5)

               I januari 2009 ändrade rådet genom förordning (EG) nr 15/2009 (6), som antogs efter en partiell interimsöversyn som kommissionen inlett på eget initiativ av subventioneringen av fem indiska PET-filmtillverkare, den slutgiltiga utjämningstull som infördes för dessa företag genom förordning (EG) nr 367/2006.

         II.   Gällande antidumpningsåtgärder

               (6)

               Det bör noteras att en antidumpningstull på 0 % tillämpas på Jindal Poly Films Limited (7).

         III.   Inledande av en partiell interimsöversyn

               (7)

               Begäran om en partiell interimsöversyn ingavs av Jindal Poly Films Limited, en exporterande tillverkare från Indien (nedan kallad sökanden). Begäran är begränsad till att gälla en undersökning av subventionering avseende sökanden. Sökanden har lagt fram tillräcklig bevisning för att de omständigheter i fråga om subventionering som låg till grund för fastställandet av de gällande åtgärderna har ändrats betydligt, och för att dessa ändringar är av bestående karaktär.

               (8)

               Efter samråd med rådgivande kommittén fastställde kommissionen att det förelåg tillräcklig bevisning för att inleda en partiell interimsöversyn och tillkännagav den 9 september 2009, genom ett tillkännagivande om inledande i Europeiska unionens officiella tidning
                   (8), att en partiell interimsöversyn i enlighet med artikel 19 i grundförordningen skulle inledas, begränsat till sökandens subventionsnivå, i syfte att avgöra om åtgärderna bör upphävas eller ändras för sökandens del.

               (9)

               I den partiella interimsöversynen skulle man också utifrån undersökningsresultaten bedöma behovet av att ändra den tullsats som för närvarande tillämpas på import av den berörda produkten från exporterande tillverkare i det berörda landet som inte omnämns i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 367/2006, dvs. den tull som är tillämplig för ”alla andra företag” i Indien.

         IV.   Undersökningsperiod

               (10)

               Undersökningen av subventionsnivån omfattade perioden 1 april 2008–31 mars 2009 (nedan kallad undersökningsperioden).

         V.   Parter som berörs av undersökningen

               (11)

               Kommissionen underrättade officiellt sökanden, de indiska myndigheterna och Du Pont Tejin Films, Luxemburg, Mitsubishi Polyester Film, Tyskland, Toray Plastics Europe, Frankrike och Nurell, Italien, vilka svarar för merparten av PET-filmsproduktionen i unionen (nedan kallade unionsindustrin), om att en partiell interimsöversyn hade inletts. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tid som angavs i tillkännagivandet om inledande lämna skriftliga synpunkter och begära att bli hörda.

               (12)

               Alla berörda parter som begärde att bli hörda och som visade att det fanns särskilda skäl att höra dem gavs tillfälle till detta.

               (13)

               De muntliga och skriftliga synpunkter som lämnades av parterna togs under övervägande och beaktades där så ansågs lämpligt.

               (14)

               För att få de uppgifter som var nödvändiga för undersökningen sände kommissionen ett frågeformulär till sökanden. Dessutom skickades ett frågeformulär till de indiska myndigheterna.

               (15)

               Svar på frågeformuläret inkom från sökanden och från de indiska myndigheterna.

               (16)

               Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den ansåg nödvändiga för att avgöra frågan om subventionering, och utförde kontrollbesök på plats hos den sökande och hos de indiska myndigheterna i Delhi.

         VI.   Meddelande av uppgifter och synpunkter på förfarandet

               (17)

               De indiska myndigheterna och övriga berörda parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som skulle ligga till grund för kommissionens förslag om ändring av de tillämpliga tullsatserna. De gavs möjlighet att lämna synpunkter inom en rimlig tidsfrist. Alla inlagor och synpunkter beaktades enligt vad som beskrivs nedan.

         B.   BERÖRD PRODUKT

               (18)

               Den produkt som omfattas av denna översyn är samma produkt som omfattades av förordning (EG) nr 367/2006, dvs. polyetentereftalatfilm (PET-film) enligt KN-nummer ex 3920 62 19 och ex 3920 62 90 med ursprung i Indien.

         C.   SUBVENTIONER

   1.   Inledning

               (19)

               På grundval av de uppgifter som lämnades av de indiska myndigheterna och de andra samarbetsvilliga parterna samt på grundval av svaren på kommissionens frågeformulär undersökte kommissionen följande system som påstods omfatta subventioner:

                           a)

                           Systemet med förhandstillstånd (tidigare kallat systemet med förhandslicenser).

                           b)

                           Tullkreditsystemet.

                           c)

                           Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror.

                           d)

                           Exportkreditsystemet.

               e)

               Stimulanssystemet.

               (20)

               Systemen a–c grundar sig på Foreign Trade (Development and Regulation) Act nr 22 från 1992 (nedan kallad lagen om utrikeshandel), som trädde i kraft den 7 augusti 1992. Genom denna lag bemyndigas de indiska myndigheterna att utfärda tillkännagivanden om export- och importpolitiken. Dessa sammanfattas i dokument om export- och importpolitiken som utfärdas av handelsministeriet vart femte år och uppdateras regelbundet. Ett sådant dokument om export- och importpolitiken är relevant för undersökningsperioden i detta fall, nämligen femårsplanen för perioden 1 september 2004–31 mars 2009 (nedan kallat dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009). De indiska myndigheterna har dessutom fastställt de förfaranden som reglerar export- och importpolitiken 2004–2009 i en handbok för förfaranden för perioden 1 september 2004–31 mars 2009, volym I (nedan kallad förfarandehandboken 2004–2009 (volym I)). Även förfarandehandboken uppdateras regelbundet.

               (21)

               Det exportkreditsystem som anges ovan i led d grundar sig på avsnitten 21 och 35A i lagen om bankverksamhet (Banking Regulation Act) från 1949, enligt vilken Indiens centralbank får ge landets affärsbanker instruktioner i fråga om exportkrediter.

               (22)

               Det system som anges i led e förvaltas av delstatliga myndigheter i Indien.

         2.   Systemet med förhandstillstånd (AAS)

   a)   Rättslig grund

               (23)

               Systemet med förhandstillstånd beskrivs närmare i punkterna 4.1.1–4.1.14 i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009 och i kapitel 4.1–4.30 i förfarandehandboken. Detta system kallades systemet med förhandslicenser under den föregående undersökningen som ledde till att den nu gällande slutgiltiga utjämningstullen infördes genom förordning (EG) nr 367/2006.

         b)   Stödberättigande

               (24)

               Systemet med förhandstillstånd består av sex delsystem, som beskrivs närmare i skäl 25. Delsystemen skiljer sig åt bl.a. vad beträffar vilka företag och verksamheter som omfattas. Tillverkande exportörer och exporterande handlare som ”har anknytning till” tillverkare kan få förhandstillstånd för fysisk export och förhandstillstånd för årligt behov. Tillverkande exportörer som levererar till en slutgiltig exportör kan få förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Huvudleverantörer som levererar till företag som ingår i de kategorier av ”leverans likställd med export” som nämns i punkt 8.2 i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009, t.ex. leverantörer till exportorienterade företag, kan få förhandstillstånd för leverans likställd med export. Slutligen kan mellanliggande leverantörer till tillverkande exportörer få förmåner från leveranser likställda med export inom ramen för delsystemen med dokument för förhandsbefrielse och med ömsesidig inhemsk remburs.

         c)   Praktisk tillämpning

               (25)

               Förhandstillstånd kan utfärdas i fråga om följande:
               i)   Fysisk export: Detta är det viktigaste delsystemet. Det möjliggör tullfri import av insatsvaror för att tillverka en specifik resulterande exportprodukt. Med ”fysisk” i detta avseende menas att exportprodukten måste lämna Indiens territorium. I licensen anges den tillåtna importmängden och exportskyldigheten, inbegripet typen av exportprodukt.
               ii)   Årligt behov: Denna typ av tillstånd är inte knuten till någon specifik exportprodukt utan till en bredare produktgrupp (t.ex. kemiska och närstående produkter). Tillståndsinnehavaren kan – upp till ett visst tröskelvärde som bestäms av företagets tidigare exportresultat – tullfritt importera varje insatsvara som ska användas för att tillverka en produkt som ingår i en sådan produktgrupp. Företaget kan välja att exportera varje typ av resulterande produkt som ingår i produktgruppen och som tillverkats av sådant tullfritt material.
               iii)   Mellanliggande leverans: Detta delsystem omfattar fall där två tillverkare avser att tillverka en bestämd exportprodukt och delar upp tillverkningsprocessen mellan sig. Den tillverkande exportör som tillverkar den mellanliggande produkten kan tullfritt importera insatsvaror och för detta syfte få ett förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Den slutgiltiga exportören slutför tillverkningen och är skyldig att exportera den färdiga produkten.
               iv)   Leverans likställd med export: Genom detta delsystem kan en huvudleverantör tullfritt importera insatsvaror som behövs för att tillverka varor som ska säljas som leveranser likställda med export till de kundkategorier som nämns i punkt 8.2 b-f, g, i och j i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009. Enligt de indiska myndigheterna avses med leverans likställd med export sådana transaktioner där de levererade varorna inte lämnar landet. Ett flertal kategorier av leveranser betraktas som leveranser likställda med export förutsatt att varorna har tillverkats i Indien, t.ex. leveranser av varor till ett exportorienterat företag eller till ett företag beläget i en särskild ekonomisk zon.
               v)   Dokument för förhandsbefrielse: En innehavare av ett förhandstillstånd som avser att anskaffa insatsvaror från inhemska källor i stället för att direktimportera dem, har möjlighet att göra detta med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. I sådana fall godkänns förhandstillstånden som dokument för förhandsbefrielse och gottskrivs den inhemska leverantören vid leverans av de varor som anges i dessa. Gottskrivningen av dokument för förhandsbefrielse berättigar den inhemska leverantören till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 8.3 i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export). Genom systemet med dokument för förhandsbefrielse återbetalas skatter och tullar till leverantören i stället för till den slutgiltiga exportören i form av tullrestitution/återbetalning av tull. Skatter och tullar kan återbetalas för såväl inhemska insatsvaror som importerade insatsvaror.
               vi)   Ömsesidig inhemsk remburs: Även detta delsystem täcker inhemska leveranser till en innehavare av ett förhandstillstånd. Innehavaren av ett sådant tillstånd kan vända sig till en bank för att teckna en inhemsk remburs till förmån för en inhemsk leverantör. Banken ogiltigförklarar tillståndet för direkt import endast i fråga om värdet och volymen av de varor som anskaffas på den inhemska marknaden i stället för att importeras. Den inhemska leverantören får rätt till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 8.3 i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export).

               (26)

               Under undersökningsperioden erhöll sökanden förmåner knutna till den berörda produkten inom ramen för systemet med förhandstillstånd. Sökanden utnyttjade två av delsystemen, nämligen i) förhandstillstånd för fysisk export och ii) förhandstillstånd för leverans likställd med export. Det är således inte nödvändigt att fastställa huruvida de övriga delsystemen är utjämningsbara.

               (27)

               För att det ska vara möjligt för de indiska myndigheterna att företa kontroller har innehavaren av ett förhandstillstånd rättslig skyldighet att i ett särskilt format korrekt redovisa förbrukningen och användningen av tullfritt importerade/inhemskt anskaffade varor (se kapitel 4.26 och 4.30 samt tillägg 23 till förfarandehandboken 2004–2009 [volym I]), dvs. föra ett register över den faktiska förbrukningen. Detta register måste kontrolleras av en auktoriserad extern revisor och kostnadsrevisor (”cost and works accountant”), som utfärdar ett intyg om att det föreskrivna registret och de relevanta underlagen har undersökts och att de uppgifter som lämnas enligt tillägg 23 är korrekta i alla avseenden. Dessa bestämmelser tillämpas dock bara på förhandstillstånd som utfärdats från och med den 13 maj 2005. Innehavare av förhandstillstånd eller förhandslicenser som utfärdats före den dagen är skyldiga att följa de tidigare kontrollbestämmelserna, dvs. att i det format som anges i tillägg 18 korrekt redovisa förbrukningen och användningen av importerade varor per licens (se kapitel 4.30 i och tillägg 18 till förfarandehandboken 2002–2007 [volym I]).

               (28)

               När det gäller de delsystem som sökanden använde under översynsperioden, dvs. de för fysisk export och leverans likställd med export, fastställer de indiska myndigheterna volymen och värdet av vad som får importeras och vad som måste exporteras och anger detta på tillståndet. Dessutom ska myndigheternas tjänstemän vid import- och exporttillfällena dokumentera transaktionerna i tillståndet. Den importvolym som tillåts inom ramen för systemet med förhandstillstånd fastställs av de indiska myndigheterna på grundval av standardnormer för input/output. Standardnormer för input/output finns för flertalet produkter, även den berörda produkten, och offentliggörs i förfarandehandboken 2004–2009 (volym II). Standardnormerna för input/output när det gäller PET-film och PET-flingor (ett halvfabrikat) reviderades senast i september 2005.

               (29)

               Importerade insatsvaror får inte överföras och måste användas för att tillverka den resulterande exportprodukten. Skyldigheten att exportera måste fullgöras inom en viss tidsfrist efter tillståndets utfärdande (24 månader med möjlighet till två förlängningar på 6 månader vardera).

               (30)

               Det system som beskrivs ovan har inte ändrats sedan den senaste partiella interimsöversynen beträffande subventioner till sökanden som avslutades i januari 2009. Förmånerna enligt detta system har dock minskat kraftigt (se skäl 39).

               (31)

               Den nuvarande interimsundersökningen fastställde att de kontrollkrav som ställts av Indiens myndigheter inte uppfylldes och har ännu inte prövats i praktiken. Sökanden upprätthöll inte ett system som gjorde det möjligt att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukades vid tillverkningen av exportprodukten och i vilka mängder, något som det skulle ha gjort enligt dokumentet om utrikeshandelspolitiken 2004–2009 (bilaga 23) och enligt avsnitt II.4 i bilaga II i grundförordningen. De indiska myndigheterna inspekterade aldrig förbrukningsregistret.

               (32)

               De ändringar när det gäller förvaltningen av utrikeshandelspolitiken 2004–2009 som började gälla hösten 2005 (obligatorisk inlämning av förbrukningsregister till de indiska myndigheterna i samband med inlösen av licensen) har ännu inte tillämpats när det gäller sökanden. Det gick därför inte i detta skede att kontrollera om den nya bestämmelsen hade genomförts.

         d)   Slutsats

               (33)

               Befrielsen från importtull utgör en subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii och artikel 3.2 i grundförordningen, dvs. ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna som innebär att de undersökta exportörerna beviljas en förmån.

               (34)

               Systemen med förhandstillstånd för fysisk export och förhandstillstånd för leverans likställd med export är dessutom klart och tydligt rättsligt knutna till ett exportresultat och anses därför vara selektiva och utjämningsbara i enlighet med artikel 4.4 första stycket led a i grundförordningen. Ett företag kan inte få förmåner inom ramen för dessa system om det inte åtar sig att exportera.

               (35)

               Inget av de två delsystem som använts i detta fall kan betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller som ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Delsystemen uppfyller inte reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. De indiska myndigheterna tillämpade varken sitt nya eller sitt gamla kontrollsystem eller kontrollförfarande för att avgöra vilka insatsvaror och vilka mängder av dem som förbrukats vid tillverkningen av exportprodukten (se avsnitt II.4 i bilaga II till grundförordningen och, när det gäller restitutionssystem som tillåter substitution, avsnitt II.2 i bilaga III till grundförordningen). Standardnormerna för input/output för den berörda produkten var inte tillräckligt exakta. Standardnormerna kan inte i sig betraktas som ett system för att kontrollera den faktiska förbrukningen, eftersom utformningen av dem inte gör det möjligt för de indiska myndigheterna att med tillräcklig noggrannhet kontrollera vilka mängder insatsvaror som förbrukats i exporttillverkningen. Myndigheterna har inte heller företagit några ytterligare granskningar avseende de insatsvaror som faktiskt förbrukats, vilket de normalt sett borde ha gjort när det saknas ett effektivt tillämpat kontrollsystem (se avsnitt II.5 i bilaga II och avsnitt II.3 i bilaga III till grundförordningen).

               (36)

               Dessa två delsystem är således utjämningsbara.

         e)   Beräkning av subventionens storlek

               (37)

               Eftersom det inte rör sig om ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution motsvarar den utjämningsbara förmånen eftergiften av de totala importtullar som normalt tas ut vid import av insatsvaror. I detta avseende ska det noteras att grundförordningen inte bara föreskriver att avskrivning av ett ”alltför stort” tullbelopp får utjämnas. Enligt artikel 3.1 a ii i och led i i bilaga I till grundförordningen får en alltför stor avskrivning av tullar endast utjämnas om villkoren i bilagorna II och III till grundförordningen är uppfyllda. Dessa villkor uppfylldes inte i detta fall. Om det inte fastställs att det finns ett adekvat kontrollsystem är det ovannämnda undantaget för restitutionssystem således inte tillämpligt och de normala reglerna för utjämning av beloppet av obetalda tullar (uteblivna intäkter), snarare än en föregiven alltför stor avskrivning, är tillämpliga. I enlighet med avsnitt II i bilaga II och avsnitt II i bilaga III till grundförordningen är den undersökande myndigheten inte skyldig att beräkna omfattningen av den för stora eftergiften. Tvärtom behöver den undersökande myndigheten enligt artikel 3.1 a ii i grundförordningen bara fastställa att det föreligger tillräcklig bevisning för att det angivna kontrollsystemet inte är lämpligt.

               (38)

               Subventionsbeloppen för sökanden som utnyttjade systemet med förhandstillstånd beräknades på grundval av uteblivna importtullar (grundläggande tull och särskild tilläggstull) på det material som importerats inom ramen för de två delsystemen under undersökningsperioden (täljare). I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner av från subventionsbeloppen i de fall då väl underbyggda ansökningar om detta lämnats in. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

               (39)

               Den subventionsnivå som under översynsperioden fastställdes för den sökande när det gäller detta system uppgår till 0,7 %.

         3.   Tullkreditsystemet (DEPBS)

   a)   Rättslig grund

               (40)

               Tullkreditsystemet beskrivs närmare i avsnitt 4.3 i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009 och i kapitel 4 i förfarandehandboken 2004–2009.

         b)   Stödberättigande

               (41)

               Alla tillverkande exportörer och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.

         c)   Praktiskt genomförande

               (42)

               En stödberättigad exportör kan ansöka om krediter inom ramen för tullkreditsystemet, vilka beräknas som en procentsats av värdet av de produkter som exporteras enligt detta system. De indiska myndigheterna har fastställt sådana procentsatser (tullkreditprocentsatser) för de flesta produkter, bl.a. den berörda produkten. De fastställs på grundval av standardnormerna för input/output, med beaktande av ett förmodat innehåll av importerade insatsvaror i exportprodukten och tullbeloppet för denna förmodade import, oavsett om importtullar faktiskt har betalats eller inte.

               (43)

               För att kunna beviljas förmåner inom ramen för detta system måste ett företag exportera. Vid exporttillfället måste exportören lämna en deklaration till de indiska myndigheterna med uppgift om att exporten sker inom ramen för tullkreditsystemet. För att varorna ska kunna exporteras utfärdar de indiska tullmyndigheterna en exporthandling i samband med avsändningsförfarandet. Denna handling innehåller uppgifter om bl.a. storleken på den kredit inom ramen för tullkreditsystemet som ska beviljas för exporttransaktionen i fråga. Vid denna tidpunkt vet exportören hur stor förmån företaget kommer att få. Så snart tullmyndigheterna utfärdat en exporthandling kan de indiska myndigheterna inte längre påverka beviljandet av krediter inom ramen för tullkreditsystemet. Vid beräkningen av förmånen inom ramen för tullkreditsystemet ska den tullkreditprocentsats användas som var tillämplig vid den tidpunkt då exportdeklarationen lämnades.

               (44)

               Krediter inom ramen för tullkreditsystemet får överföras fritt och gäller under en period på tolv månader från och med utfärdandedagen. De kan användas för att betala tull på senare import av alla slags varor som får importeras utan begränsningar, med undantag för kapitalvaror. Varor som importeras med användning av sådana krediter kan säljas på den inhemska marknaden (och påläggs då omsättningsskatt) eller användas på annat sätt.

               (45)

               En ansökan om krediter inom ramen för tullkreditsystemet lämnas på elektronisk väg och kan omfatta ett obegränsat antal exporttransaktioner. Det finns i praktiken inga fasta tidsfrister för att ansöka om krediter inom ramen för tullkreditsystemet. Det elektroniska systemet för förvaltning av tullkreditsystemet utesluter inte automatiskt exporttransaktioner som äger rum efter utgången av de ansökningsperioder som anges i kapitel 4.47 i förfarandehandboken 2004–2009 (volym I). Vidare, vilket uttryckligen fastställs i kapitel 9.3 i förfarandehandboken 2004–2009 (volym I), kan ansökningar som kommer in efter det att tidsfristen för att lämna in ansökningar har löpt ut alltid beaktas mot tillägg av en mindre förseningsavgift (på 10 % av krediten).

               (46)

               Man fann att sökanden använde detta system under undersökningsperioden.

         d)   Slutsatser om tullkreditsystemet

               (47)

               Tullkreditsystemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. En kredit inom ramen för tullkreditsystemet utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, av den anledningen att krediten slutligen kommer att användas för att avräkna importtullar, vilket minskar beloppet av de tullinkomster som myndigheterna annars skulle ha fått. Krediter inom ramen för tullkreditsystemet innebär dessutom att exportörerna beviljas en förmån eftersom deras likviditet förbättras.

               (48)

               Tullkreditsystemet är vidare rättsligt knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.

               (49)

               Detta system kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Det uppfyller inte de strikta reglerna i led i i bilaga I, bilaga II (definition av och regler rörande restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler rörande restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. En exportör har ingen skyldighet att faktiskt förbruka de tullfritt importerade varorna i tillverkningsprocessen, och krediten beräknas inte på grundval av faktiskt använda insatsvaror. Det finns inte heller något system eller förfarande för att kontrollera vilka insatsvaror som förbrukats vid tillverkningen av den exporterade produkten eller om det skett en för stor återbetalning av importtull i enlighet med vad som avses i led i i bilaga I och bilagorna II och III till grundförordningen. Slutligen är exportörer berättigade till förmåner enligt tullkreditsystemet oavsett om de importerar några insatsvaror över huvud taget. En exportör erhåller förmånen genom att helt enkelt exportera varor, dvs. utan att behöva visa att insatsvaror importerats. Exportörer som köper alla sina insatsvaror på den inhemska marknaden och inte importerar några varor som kan användas som insatsvaror är således ändå berättigade till förmåner enligt tullkreditsystemet.

         e)   Beräkning av subventionens storlek

               (50)

               I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen och den beräkningsmetod som användes för detta system i förordning (EG) nr 367/2006, beräknades storleken på den utjämningsbara subventionen som den förmån som det konstaterades att mottagaren hade erhållit under undersökningsperioden. I detta avseende ansågs det att mottagaren erhåller förmånen vid den tidpunkt då en exporttransaktion sker enligt detta system. Vid denna tidpunkt blir de indiska myndigheterna förpliktade att avstå från att driva in tullen, vilket utgör ett finansiellt bidrag enligt artikel 3.1 a ii i grundförordningen. När tullmyndigheterna har utfärdat en exporthandling som innehåller uppgifter om bl.a. storleken på den kredit som enligt tullkreditsystemet ska beviljas för exporttransaktionen i fråga, kan de indiska myndigheterna inte längre påverka beviljandet av subventionen. Vidare periodiserade den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren krediterna inom ramen för tullkreditsystemet och bokförde dem som inkomster.

               (51)

               Vid beräkningen av subventionsbeloppet (täljare) drogs i de fall en berättigad begäran lämnats in sådana avgifter som var nödvändiga för att erhålla subventionen av från de krediter som fastställts, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

               (52)

               Den subventionsnivå som under översynsperioden fastställdes för sökanden när det gäller detta system uppgår till 5,1 %.

         4.   Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror (EPCGS)

   a)   Rättslig grund

               (53)

               Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror beskrivs närmare i kapitel 5 i dokumentet om export- och importpolitiken 2004–2009 och i kapitel 5 i förfarandehandboken 2004–2009 (volym I).

         b)   Stödberättigande

               (54)

               Tillverkande exportörer, exporterande handlare som ”har anknytning till” tillverkare samt tjänsteleverantörer kan komma i fråga för detta system.

         c)   Praktisk tillämpning

               (55)

               På villkor att ett företag gör ett exportåtagande får det importera kapitalvaror (nya och, sedan april 2003, begagnade kapitalvaror som är högst tio år gamla) till en reducerad tullsats. I detta syfte utfärdar de indiska myndigheterna på ansökan och mot betalning av en avgift en licens inom ramen för detta system. Sedan april 2000 innebär systemet att en nedsatt importtullsats på 5 % tas ut på samtliga kapitalvaror som importeras inom ramen för systemet. Fram till och med den 31 mars 2000 tillämpades en effektiv tullsats på 11 % (inklusive en tilläggsavgift på 10 %) eller, i fråga om import till ett högt värde, nolltullsats. För att exportåtagandet ska kunna anses vara fullgjort måste företaget använda de importerade kapitalvarorna för att tillverka en viss kvantitet exportvaror under en viss period.

               (56)

               Innehavaren av en licens enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror kan också anskaffa kapitalvarorna på den inhemska marknaden. I detta fall kan den inhemska tillverkaren av kapitalvarorna ta i anspråk en rätt till tullfri import av sådana delar som behövs för att tillverka kapitalvarorna. Alternativt kan den inhemska tillverkaren ta i anspråk förmånen av den leverans likställd med export som anses ha ägt rum till följd av leverans av kapitalvaror till en innehavare av en licens enligt detta system.

               (57)

               Man fann att sökanden använde detta system under undersökningsperioden.

         d)   Slutsats om systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror

               (58)

               Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. Tullsänkningen utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom den innebär en minskning av de tullinkomster som Indiens myndigheter annars skulle ha fått. Tullnedsättningen innebär dessutom att exportörerna beviljas en förmån eftersom de tullar som inte behöver betalas vid import förbättrar deras likviditet.

               (59)

               Systemet är vidare rättsligt knutet till exportresultat, eftersom licenserna i fråga inte kan erhållas utan ett exportåtagande. Systemet anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.

               (60)

               Detta system kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Kapitalvaror omfattas inte av räckvidden för godkända system enligt led i i bilaga I till grundförordningen, eftersom de inte förbrukas vid tillverkningen av exportvaran.

         e)   Beräkning av subventionens storlek

               (61)

               I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen beräknades subventionsbeloppet på grundval av beloppet av obetalda tullar på importerade kapitalvaror, fördelat över en period som motsvarade en normal avskrivningstid för sådana kapitalvaror i den ifrågavarande industrin. I enlighet med etablerad praxis har det på så sätt beräknade beloppet, som kan hänföras till undersökningsperioden, justerats genom att ränta har lagts till för denna period så att förmånens fulla värde över tiden skulle återspeglas. För detta ändamål ansågs marknadsräntan i Indien under översynsperioden vara lämplig. I de fall en berättigad begäran lämnats in gjordes avdrag för sådana avgifter som var nödvändiga för att få subventioner, i enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen.

               (62)

               Sökanden hävdade att kapitalvaror som importerats tullfritt enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror för produktionsenheten i Khanvel inte längre användes och att den förmån som var kopplad till varorna inte borde inkluderas i täljaren. Som svar på detta noteras att sökanden redan har fått de förmåner som är kopplade till dessa kapitalvaror. Eftersom det dessutom inte finns något bevis för att sökanden inte längre äger sådana varor eller att denne inte kommer att använda dem igen, måste begäran avslås.

               (63)

               I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen för den berörda produkten under översynsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.

               (64)

               Den subventionsnivå som under översynsperioden fastställdes för sökanden när det gäller detta system uppgår till 2,3 %.

         5.   Exportkreditsystemet (ECS)

   a)   Rättslig grund

               (65)

               Exportkreditsystemet beskrivs närmare i cirkulärskrivelse DBOD nr DIR.(Exp).BC 01/04.02.02/2007–08 (exportkrediter i rupier/utländsk valuta) och cirkulärskrivelse DBOD nr DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008–09 (exportkrediter i rupier/utländsk valuta), som utfärdats av Indiens centralbank och riktar sig till samtliga affärsbanker i Indien.

         b)   Stödberättigade företag och verksamheter

               (66)

               Exporterande tillverkare och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.

         c)   Praktiskt genomförande

               (67)

               Inom ramen för detta system fastställer Indiens centralbank de obligatoriska maximala räntesatser för exportkrediter, både i indiska rupier och i utländsk valuta, som affärsbanker får ta ut av en exportör. Exportkreditsystemet består av två delsystem, dels systemet med exportkredit före sändning, som omfattar krediter till en exportör för finansiering av inköp, bearbetning, tillverkning, förpackning och/eller avsändning av varor före exporten, dels systemet med exportkredit efter sändning, som innebär att rörelsekapitallån kan tillhandahållas med syftet att finansiera exportfordringar. Centralbanken fastställer också att en viss del av bankernas nettokredit ska gå till exportfinansiering.

               (68)

               Dessa cirkulärskrivelser från centralbanken innebär att exportörer kan få exportkrediter till mer förmånliga räntesatser än de räntesatser som gäller för vanliga affärskrediter (”kontantkrediter”) och som fastställs på rent marknadsmässiga villkor. Ränteskillnaden kan vara mindre för företag med god kreditvärdighet. Företag med hög kreditvärdighet kanske till och med skulle kunna erhålla exportkrediter och kontantkrediter på samma villkor.

               (69)

               Man fann att sökanden använde detta system under undersökningsperioden.

         d)   Slutsatser om exportkreditsystemet

               (70)

               De förmånliga räntesatser inom ramen för exportkreditsystemet som fastställs i centralbankens cirkulärskrivelser enligt skäl 65 kan minska räntekostnaderna för en exportör i förhållande till sådana kreditkostnader som fastställs på rent marknadsmässiga villkor, och de innebär i detta fall att denna exportör erhåller en förmån enligt artikel 3.2 i grundförordningen. Exportfinansiering är inte i sig säkrare än finansiering för den inhemska marknaden. Den betraktas normalt som mer riskfylld, och beslut om den säkerhet som krävs för en viss kredit, oavsett finansieringsändamålet, fattas på rent affärsmässiga grunder av varje enskild affärsbank. Ränteskillnaderna mellan olika banker är en följd av centralbankens metod att fastställa maximala utlåningsräntor för varje enskild affärsbank.

               (71)

               Trots att de förmånliga räntesatserna inom ramen för exportkreditsystemet beviljas av affärsbanker, utgör denna förmån ett finansiellt bidrag från myndigheterna i den mening som avses i artikel 3.1 a iv i grundförordningen. I detta sammanhang bör det noteras att varken artikel 3.1 a iv i grundförordningen eller WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder föreskriver att det måste föreligga en utgift i de offentliga räkenskaperna, t.ex. att de indiska myndigheterna ersätter affärsbankerna för deras utgifter, för att en subvention ska anses föreligga, utan endast att det föreligger statliga instruktioner att utföra de funktioner som räknas upp i artikel 3.1 a i, ii eller iii i grundförordningen. Indiens centralbank är ett offentligt organ och omfattas därför av definitionen av ”offentliga myndigheter” i artikel 2 b i grundförordningen. Den ägs till 100 % av staten, följer mål för den offentliga politiken, t.ex. penningpolitik, och dess ledning utses av den indiska regeringen. Centralbanken ger instruktioner till privata organ, i enlighet med artikel 3.1 a iv andra strecksatsen i grundförordningen, i det att affärsbankerna är bundna av de villkor den föreskriver, däribland de obligatoriska maximala räntesatserna för exportkrediter enligt centralbankens cirkulärskrivelser och kravet på att en viss del av affärsbankernas nettokredit måste gå till exportfinansiering. Dessa instruktioner innebär att affärsbankerna måste utföra sådana funktioner som anges i artikel 3.1 a i i grundförordningen, i detta fall tillhandahålla lån i form av förmånlig exportfinansiering. En sådan direkt överföring av medel i form av lån på vissa villkor skulle normalt ligga inom myndigheternas kompetens och skiljer sig rent faktiskt inte från de offentliga myndigheternas normala praxis, i enlighet med artikel 3.1 a iv i grundförordningen. Denna subvention anses vara selektiv och utjämningsbar enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen, eftersom de förmånliga räntesatserna endast är tillgängliga för finansiering av exporttransaktioner och således är knutna till exportresultat.

         e)   Beräkning av subventionens storlek

               (72)

               Subventionsbeloppet beräknades på grundval av skillnaden mellan den ränta som betalats för de exportkrediter som använts under undersökningsperioden och det räntebelopp som skulle ha betalats om sökanden hade använt normala affärskrediter. I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp (täljare) över den totala exportomsättningen under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.

               (73)

               En subventionsnivå på 0,2 % fastställdes för sökanden under översynsperioden.

         6.   Stimulanssystemet (PSI)

   a)   Rättslig grund

               (74)

               I tidigare undersökningar avseende PET-film, däribland den översyn som ledde till att den slutgiltiga utjämningstull som nu är i kraft infördes genom förordning (EG) nr 367/2006, undersöktes flera indiska delstatliga system som omfattade stimulansåtgärder för lokala företag. De delstatliga systemen ingår i ett system känt som stimulanssystemet (Package Scheme of Incentives), eftersom det kan röra sig om olika typer av stimulansåtgärder. I undersökningen fastställdes att ett företags rätt till förmåner enligt systemet föreskrivs i ett certifikat för stödberättigande (Eligibility Certificate).

               (75)

               Delstatsregeringens i Maharashtra stimulanssystem har ändrats flera gånger sen det infördes. Sökanden får fortfarande förmåner enligt stimulanssystemet 1993, och inte enligt de efterföljande systemen. Därför bedömdes bara stimulanssystemet 1993 i samband med föreliggande ärende.

               (76)

               Enligt Västbengalens system för återbetalning av omsättningsskatt återbetalas statlig omsättningsskatt. Undersökningen visade att sökanden var befriad från handelsskatt (omsättningsskatt) inom ramen för Västbengalens stimulanssystem. Enligt denna skattebestämmelse är ett företag befriat från omsättningsskatt (både lokal och statlig omsättningsskatt) på sin inhemska försäljning.

         b)   Stödberättigade företag och verksamheter

               (77)

               För att kunna komma i fråga för stöd måste företagen i regel investera i mindre utvecklade områden i en delstat, antingen genom att etablera en ny industriell verksamhet eller genom att göra en storskalig kapitalinvestering för att expandera eller diversifiera en befintlig industriell verksamhet. Huvudkriteriet vid fastställandet av stimulansens storlek utgörs av klassificeringen av det område inom vilket företaget är etablerat eller kommer att etableras samt investeringens storlek.

         c)   Praktiskt genomförande

               (78)

               Inom ramen för systemen med befrielse från omsättningsskatt behövde angivna enheter inte debitera någon omsättningsskatt vid försäljning. De angivna enheterna behövde inte heller betala någon omsättningsskatt vid köp av varor från leverantörer som också omfattades av systemen. Befrielsen i fråga om försäljningstransaktioner anses inte medföra någon förmån för de angivna säljande enheterna, däremot innebär befrielsen i fråga om inköpstransaktioner att de angivna köpande enheterna beviljas en förmån.

               (79)

               Befrielse från omsättningsskatt för inköp inom delstaten Maharashtra (som tidigare befriades enligt delstaten Maharashtras system för befrielse från omsättningsskatt) tillämpas inte längre. I april 2005 ersattes omsättningsskatten på försäljning inom delstaten Maharashtra med ett momsskattesystem. Från och med april 2005 har sökanden, som ej momsbefriad enhet, varit tvungen att betala mervärdesskatt.

         d)   Slutsats

               (80)

               När det gäller delstatsregeringens i Maharashtra stimulanssystem från 1993 kunde sökanden endast använda eftergiften av lokal omsättningsskatt på bearbetade varor under undersökningsperioden och det systemet har tidigare inte ansetts ge mottagaren några förmåner (se skäl 114 i förordning (EG) nr 367/2006). Inga utjämningsbara förmåner inom ramen för delstaten Maharashtras stimulanssystem från 1993 konstaterades därför.

               (81)

               När det gäller sökandens inköp av råvaror från företag utanför delstaten Maharashtra utan att betala statlig omsättningsskatt innebär dock stimulanssystemet att subventioner i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen beviljas. Befrielsen från betalning av omsättningsskatt vid köp utgör ett finansiellt bidrag eftersom denna förmån minskar de offentliga intäkter som normalt sett skulle ha tagits ut. Denna befrielse innebär dessutom att företagen beviljas en förmån eftersom deras likviditet förbättras.

               (82)

               Stimulanssystemet är bara tillgängligt för företag som har gjort investeringar inom vissa särskilt anvisade geografiska områden som omfattas av en indisk delstats behörighet. Det är inte öppet för företag belägna utanför dessa områden. Förmånens storlek varierar beroende på vilket område det gäller. Systemet är därför selektivt i enlighet med artikel 4.2 första stycket a och 4.3 i grundförordningen och därför utjämningsbart.

         e)   Beräkning av subventionens storlek

               (83)

               När det gäller befrielsen från omsättningsskatt beräknades subventionsbeloppet på grundval av den omsättningsskatt som normalt skulle ha betalats under undersökningsperioden men som inte betalades.

               (84)

               I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp (täljare) därefter över den totala omsättningen av exportförsäljning och inhemsk försäljning under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen inte är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av framställda, producerade, exporterade eller transporterade kvantiteter.

               (85)

               Den subventionsnivå som under översynsperioden fastställdes för sökanden när det gäller detta system uppgår till 0,1 %.

         7.   Storleken på de utjämningsbara subventionerna

               (86)

               Storleken på de utjämningsbara subventionerna för sökanden, uttryckt i procent av värdet, fastställdes till 17,1 % i förordning (EG) nr 1124/2007 om ändring av förordning (EG) nr 367/2006.

               (87)

               Under denna partiella interimsöversyn fastställdes de utjämningsbara subventionernas storlek, uttryckt i procent av värdet, till totalt 8,4 % enligt följande:

                           SYSTEM→

                           AAS (9)

                           DEPBS (9)

                           EPCGS (9)

                           ECS (9)

                           PSI

                           Totalt

                           FÖRETAG ↓

                           %

                           %

                           %

                           %

                           %

                           %

                           Jindal Poly Films Limited

                           0,7

                           5,1

                           2,3

                           0,2

                           0,1

                           8,4

               (88)

               Med beaktande av ovanstående dras slutsatsen att subventionsnivån för den berörda exporterande tillverkaren har minskat.

         8.   Utjämningsåtgärder

               (89)

               Man undersökte också huruvida de ändrade förhållandena när det gäller de undersökta systemen kunde anses vara av bestående karaktär. Flera olika faktorer pekar på att så är fallet.

               (90)

               För det första bör det noteras att resultaten av den här partiella interimsöversynen ligger i linje med de subventionsbelopp som fastställts för fem indiska PET-filmstillverkare vid den partiella interimsöversynen som offentliggjordes i januari 2009, i vilken de utjämningsbara subventionernas storlek, uttryckt i procent av värdet, fastställdes till mellan 5,4 och 8,6 %. Detta tyder på en viss kontinuitet när det gäller subventionsnivån för den här produkten i Indien.

               (91)

               Till skillnad från tidigare undersökningsperioder, då de huvudsakliga förmånerna uppnåddes under systemet med förhandstillstånd, har förmånerna enligt det systemet minskat betydligt under undersökningsperioden, och det finns belägg för att ingenting har ändrats efter undersökningsperioden.

               (92)

               Mot bakgrund av ovanstående verkar det som om sökanden i framtiden kommer att fortsätta att subventioneras med belopp som understiger vad som fastställdes i den tidigare partiella interimsöversynen.

               (93)

               Eftersom det fastställts att sökanden subventioneras i mycket lägre grad än tidigare och att det är troligt att denne även fortsättningsvis kommer att subventioneras med belopp som understiger vad som fastställdes i den tidigare partiella interimsöversynen, bör åtgärdernas nivå därför anpassas efter de nya resultaten.

               (94)

               De ändrade utjämningstullsatserna bör med tanke på ovanstående fastställas till de nya subventionsnivåer som konstaterats under den här interimsöversynen, eftersom de skademarginaler som beräknades i den ursprungliga antisubventionsundersökningen fortfarande är högre.

               (95)

               I enlighet med artikel 24.1 andra stycket i grundförordningen och artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (10) ska ingen produkt beläggas med både antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention. Eftersom sökanden (se skäl 6) har en antidumpningstull på 0 % beträffande den berörda produkten, gäller inte dessa bestämmelser i föreliggande ärende.

               (96)

               När det gäller den tullsats som för närvarande tillämpas på import av den berörda produkten från exporterande tillverkare som inte nämns i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 367/2006, dvs. den tull som tillämpas på alla övriga företag i Indien, noteras att den faktiska utformningen av de undersökta systemen och deras utjämningsbarhet inte har ändrats i förhållande till den tidigare undersökningen. Det finns därför ingen anledning att räkna om subventionernas storlek eller tullsatserna för dessa företag. Den tullsats som tillämpas på alla andra företag än sökanden förblir därför oförändrad.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Artikel 1.2 i förordning (EG) nr 367/2006 ska ersättas med följande:

      ”2.   Följande slutgiltiga utjämningstullar ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, för produkter som tillverkats av nedanstående företag:

                  Företag

                  Slutgiltig tull (%)

                  Taric-tilläggsnummer

                  Ester Industries Limited, 75–76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi 110 003, Indien

                  7,2

                  A026

                  Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, Indien

                  5,4

                  A028

                  Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, Indien

                  8,4

                  A030

                  MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, Indien

                  8,7

                  A031

                  Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, Indien

                  8,6

                  A032

                  SRF Limited, Block C, Sector 45, Greenwood City, Gurgaon 1.2.2003, Haryana, Indien

                  5,4

                  A753

                  Uflex Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), Indien

                  6,4

                  A027

                  Alla övriga företag

                  19,1

                  A999”

   Artikel 2
   Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Luxemburg den 29 juni 2010.

            På rådets vägnar

         E. ESPINOSA

            Ordförande

      (1)  EUT L 188, 18.7.2009, s. 93.

      (2)  EGT L 316, 10.12.1999, s. 1.

      (3)  EUT L 68, 8.3.2006, s. 15.

      (4)  EUT L 236, 31.8.2006, s. 1.

      (5)  EUT L 255, 29.9.2007, s. 1.

      (6)  EUT L 6, 10.1.2009, s. 1.

      (7)  EUT L 288, 6.11.2007, s. 1.

      (8)  EUT C 215, 9.9.2009, s. 17.

      (9)  Subventioner markerade med en asterisk är exportsubventioner.

      (10)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 51.


title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 711/2012 av den 3 augusti 2012 om ändring av förordning (EU) nr 185/2010 om detaljerade bestämmelser för genomförande av de gemensamma grundläggande standarderna avseende luftfartsskydd i fråga om metoderna för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål  Text av betydelse för EES

text:
               4.8.2012

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 209/1

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 711/2012
   av den 3 augusti 2012
   om ändring av förordning (EU) nr 185/2010 om detaljerade bestämmelser för genomförande av de gemensamma grundläggande standarderna avseende luftfartsskydd i fråga om metoderna för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 300/2008 av den 11 mars 2008 om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002 (1), särskilt artikel 4.3, och
   av följande skäl:

               (1)

               Enligt genomföranderegler som ska antas enligt artikel 4.3 i förordning (EG) nr 300/2008 får det för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål användas sprängämneshundar och utrustning för att upptäcka spår av sprängämnen (ETD-utrustning), vilket föreskrivs i kommissionens förordning (EG) nr 272/2009 av den 2 april 2009 om komplettering av de gemensamma grundläggande standarder för skydd av civil luftfart som fastställs i bilagan till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 300/2008 (2).

               (2)

               Närmare föreskrifter bör antas om användningen av sprängämneshundar och ETD-utrustning för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål.

               (3)

               Vid användning av sprängämneshundar och ETD-utrustning för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål bör den speciella situationen vid säkerhetskontroll av personal beaktas och att användningen kan underlätta och förbättra säkerhetskontrollens effektivitet.

               (4)

               Bestämmelserna om metalldetektorbågar anges i kommissionens förordning (EU) nr 185/2010 av den 4 mars 2010 om detaljerade bestämmelser för genomförande av de gemensamma grundläggande standarderna avseende luftfartsskydd (3). Dessa bör ändras i linje med hur hotet mot civil luftfart utvecklats och de risker som olika kategorier av personer utgör.

               (5)

               Förordning (EU) nr 185/2010 bör därför ändras i enlighet med detta.

               (6)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från kommittén för luftfartsskyddet inom den civila luftfarten.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilagan till förordning (EU) nr 185/2010 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
   Artikel 2
   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 3 augusti 2012.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 97, 9.4.2008, s. 72.

      (2)  EUT L 91, 3.4.2009, s. 7.

      (3)  EUT L 55, 5.3.2010, s. 1.

      BILAGA
      Bilagan till förordning (EU) nr 185/2010 ska ändras på följande sätt:

                  1.

                  Punkt 1.3.1 ska ersättas med följande:
                  ”1.3.1   Säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål

                              1.3.1.1

                              Andra personer än passagerare ska säkerhetskontrolleras med någon av följande metoder:

                                          a)

                                          Manuell genomsökning.

                                          b)

                                          Metalldetektorbågar.

                                          c)

                                          Sprängämneshundar.

                                          d)

                                          ETD-utrustning (ETD – explosive trace detection).

                                          e)

                                          Säkerhetsskannrar som inte använder joniserande strålning.

                              1.3.1.2

                              Punkterna 4.1.1.3–4.1.1.6 och 4.1.1.10 ska gälla för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare.

                              1.3.1.3

                              Sprängämneshundar och ETD-utrustning får bara användas som kompletterande metod för säkerhetskontroll eller slumpmässigt i stället för manuell genomsökning, metalldetektorbågar eller säkerhetsskannrar.

                              1.3.1.4

                              Föremål som medförs av andra personer än passagerare ska säkerhetskontrolleras med någon av följande metoder:

                                          a)

                                          Manuell genomsökning.

                                          b)

                                          Röntgenutrustning.

                                          c)

                                          EDS-utrustning (EDS – explosive detection systems).

                                          d)

                                          Sprängämneshundar.

                                          e)

                                          ETD-utrustning.

                              1.3.1.5

                              Punkterna 4.1.2.4–4.1.2.7 ska gälla för säkerhetskontroll av föremål som medförs av andra personer än passagerare.

                              1.3.1.6

                              Sprängämneshundar och ETD-utrustning får bara användas som kompletterande metod för säkerhetskontroll eller slumpmässigt i stället för manuell genomsökning, röntgenutrustning eller EDS-utrustning.

                              1.3.1.7

                              Föremål som förtecknas i tillägg 4-C får endast medföras om personen har tillstånd till detta för att utföra uppgifter som är viktiga för driften av flygplatsanläggningen eller luftfartyget, eller för arbetsuppgifter under flygningen.

                              1.3.1.8

                              När andra personer än passagerare och medförda föremål ska säkerhetskontrolleras genom kontinuerlig stickprovskontroll ska frekvensen fastställas av den behöriga myndigheten på grundval av en riskbedömning.

                              1.3.1.9

                              Säkerhetskontroll av andra personer än passagerare och medförda föremål ska också omfattas av kompletterande bestämmelser som fastställs i ett särskilt kommissionsbeslut.”

                  2.

                  Punkt 12.1.2 ska ersättas med följande:
                  ”12.1.2   Standarder för metalldetektorbågar

                              12.1.2.1

                              Det ska finnas två standarder för metalldetektorbågar. Detaljerade krav avseende dessa standarder fastställs i ett särskilt kommissionsbeslut.

                              12.1.2.2

                              Alla metalldetektorbågar som enbart används för säkerhetskontroll av andra personer än passagerare ska uppfylla standard 1.

                              12.1.2.3

                              Alla metalldetektorbågar som används för säkerhetskontroll av passagerare ska uppfylla standard 2.”


               9.8.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 204/11

         RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 792/2011
   av den 5 augusti 2011
   om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tullen på import av vissa ringpärmsmekanismer med ursprung i Thailand
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), (nedan kallat grundförordningen), särskilt artikel 9.4,
   med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
   av följande skäl:
   1.   PROVISORISKA ÅTGÄRDER

               (1)

               Genom förordning (EU) nr 118/2011 (2) (förordningen om preliminär tull) införde kommissionen en preliminär antidumpningstull på import av vissa ringpärmsmekanismer med ursprung i Thailand.

               (2)

               Förfarandet inleddes till följd av ett klagomål som ingavs den 6 april 2010 av Ring Alliance Ringbuchtechnik GmbH (nedan kallad klaganden) såsom företrädare för tillverkare som svarar för en betydande del – i detta fall mer än 50 % – av unionens produktion av vissa ringpärmsmekanismer. Klagomålet innehöll prima facie-bevisning för dumpning av produkten i fråga och för därav vållad väsentlig skada och denna bevisning ansågs tillräcklig för att motivera att ett förfarande inleddes.

               (3)

               Såsom anges i skäl 7 i förordningen om preliminär tull omfattade undersökningen av dumpning och skada perioden 1 april 2009–31 mars 2010 (undersökningsperioden eller i tabeller UP). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2006 till och med slutet av undersökningsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).

         2.   EFTERFÖLJANDE FÖRFARANDE

               (4)

               Efter meddelandet av de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet att införa provisoriska antidumpningsåtgärder (nedan kallat det preliminära meddelandet av uppgifter) inkom flera berörda parter med skriftliga synpunkter på de preliminära slutsatserna. De parter som så begärde, särskilt två importörer och den thailändska tillverkaren, gavs tillfälle att bli hörda.

               (5)

               Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter den bedömde som nödvändiga för de slutgiltiga slutsatserna i fråga om dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse. Förutom de kontroller som anges i skäl 6 i förordningen om preliminär tull gjordes ett ytterligare kontrollbesök hos Rima Benelux Holding BV, den enda användare som hade samarbetat i undersökningen genom att besvara ett frågeformulär för användare.

               (6)

               Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för avsikten att rekommendera införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa ringpärmsmekanismer med ursprung i Thailand och slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen. De beviljades även en tidsfrist inom vilken synpunkter kunde lämnas efter detta meddelande av uppgifter.

               (7)

               De muntliga och skriftliga synpunkterna från de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande där så var lämpligt.

         3.   BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

               (8)

               Eftersom inga synpunkter har lämnats beträffande den berörda produkten och den likadana produkten bekräftas härmed skälen 8–11 i förordningen om preliminär tull.

         4.   DUMPNING

   4.1   Normalvärde

               (9)

               Såsom anges i skäl 14 i förordningen om preliminär tull samarbetade endast en thailändsk exporterande tillverkare i undersökningen, och som svarade för all export från Thailand till unionen under undersökningsperioden. Den exporterande tillverkaren och en samarbetsvillig icke närstående importör hävdade att den oberoende externa expert som bistod kommissionen under kontrollbesöket på plats hos den exporterande tillverkaren hade gjort vissa beräkningsfel i sin rapport. En av expertens uppgifter var att undersöka nickelbeläggningsprocessen och den mängd råvaror som förbrukades av den exporterande tillverkaren i de olika tillverkningsfaserna. Såsom nämns i skäl 15 i förordningen om preliminär tull framgick det av undersökningen att den exporterande tillverkaren hade lämnat ofullständiga och oriktiga uppgifter med avseende på viktiga delar av sina tillverkningskostnader och om andra råvaror. Kommissionen undersökte påståendena från den exporterande tillverkaren och en importör rörande beräkningsfel i expertens rapport och drog slutsatsen att de saknade grund. Undersökningsresultaten i skäl 15 i förordningen om preliminär tull bekräftas därför.

               (10)

               Den exporterande tillverkaren och importören bestred också de preliminära slutsatserna i skälen 19–20 i förordningen om preliminär tull. De hävdade särskilt att den metod som använts för att preliminärt fastställa normalvärdet för andra produkttyper än för de produkttyper som ett särskilt normalvärde hade fastställts för var alltför för höga, eftersom metoden felaktigt hade grundats på ett aritmetiskt genomsnitt av normalvärdena. Kommissionen godtog detta påstående, justerade metoden och reviderade beräkningen av normalvärdet för dessa andra produkttyper med hänsyn till den thailändska tillverkarens produktmix, som mer exakt avspeglar tillverkarens situation.

               (11)

               Den exporterande tillverkaren hävdade vidare att siffrorna för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinstmarginaler på 16 respektive 8 % var för höga. Den exporterande tillverkaren hävdade att försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader inte borde överstiga 12,59 %, vilket avspeglade tillverkarens egna försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader exklusive inrikes fraktkostnader.

               (12)

               Såsom anges i skälen 15–17 i förordningen om preliminär tull var den exporterande tillverkaren inte samarbetsvillig under undersökningen och lämnade inte uppgifter om sina fullständiga försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. Under dessa omständigheter och med tanke på att företaget inte lämnade några ytterligare förklaringar om sina fullständiga försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, beslutade kommissionen att fortsätta att förlita sig på de uppgifter som lämnats i klagomålet. Mot bakgrund av de tillgängliga uppgifterna och så långt det kunde bekräftas ansågs siffran 16 % för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader vara rimlig. Argumentet avvisades därför.

               (13)

               Den exporterande tillverkaren hävdade att den vinstnivå på 8 % som använts i den preliminära beräkningen var alltför hög, och att en vinstnivå på 5 % i stället borde ha använts. De argument som framfördes var för det första att en vinstnivå på 5 % hade använts för vinstmålen i bedömningen av skada, och för det andra att en sådan vinstnivå skulle överensstämma med tidigare undersökningar rörande samma produkt. När det gällde det första argumentet konstaterade kommissionen att fastställandet av ett vinstmål för unionsindustrin och den vinstnivå som använts för fastställandet av ett normalvärde inte följer samma logik och att värdet därför inte behöver vara detsamma. I fråga om det andra argumentet instämde kommissionen i att det fanns vissa grunder för att använda samma vinstnivå som i tidigare undersökningar av samma produkt. Kommissionen beslutade sig därför för att godta detta argument och ändra den vinstnivå som använts i beräkningen av normalvärdena i enlighet med detta.

               (14)

               Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter framförde unionsindustrin och den exporterande tillverkaren vissa synpunkter. Unionsindustrin höll inte med om den korrigering som gjorts av vinstmarginalen och hävdade att vinstnivån på 5 % inte var tillräcklig för att täcka lönsamhetskraven för de tre närstående företag som deltog i tillverkningen och försäljningen av den berörda produkten, men lämnade dock inga ytterligare vägande argument för detta. Argumentet avvisades därför.

               (15)

               Den exporterande tillverkaren hävdade å sin sida att den kostnad för avskrivningar, anläggningsarbeten och försäkringar som använts i beräkningen av normalvärdet för en produkttyp inte var densamma som den kostnad som hade använts för de andra produkttyperna, och att samma siffra borde gälla för alla typer. Kommissionen kontrollerade påståendet och fann ett fel i beräkningen. I motsats till den exporterande tillverkarens påstående fanns felet emellertid i beräkningen av normalvärdet för de andra produkttyperna. I enlighet med detta gjordes en korrigering av normalvärdet för de andra typerna.

               (16)

               Den exporterande tillverkaren hävdade också att normalvärdet för andra produkttyper än för de produkttyper för vilka ett särskilt normalvärde hade fastställts inte fullständigt beaktade den exporterande tillverkarens verkliga produktmix. I detta sammanhang upprepade den exporterande tillverkaren sitt påstående om att ett vägt genomsnitt av de normalvärden som fastställs borde användas för de andra produkttyperna, vilket skulle avspegla den exporterande tillverkarens verkliga produktmix. Såsom anges i skäl 10 samtyckte kommissionen till att se över beräkningen av normalvärdet för dessa andra produkttyper för att beakta den thailändska tillverkarens verkliga produktmix, och oavsett de faktiska försäljningsvolymerna för varje typ beräknades ett normalvärde för små, medelstora och stora ringpärmsmekanismer. Kommissionen avvisade emellertid argumentet att en vägd faktor grundad på exportörens försäljning till unionen dessutom skulle beaktas eftersom den ansåg att det argumentet saknade grund.

               (17)

               Dessutom hävdade den exporterande tillverkaren att kommissionens metod för att beräkna normalvärdet på grundval av ringpärmsmekanismernas längd var inexakt och ofullständig och föreslog en ny metod för beräkningen av genomsnitten, som beaktade ringpärmsmekanismernas olika längder på ett mer exakt sätt. Såsom anges i skäl 16 beräknade kommissionen ett normalvärde för andra produkttyper än för dem som ett särskilt normalvärde hade fastställts för, och beräknade normalvärdena för att avspegla små, medelstora och stora ringpärmsmekanismer. Exportörens beräkning befanns vara bristfällig och resultatorienterad. Argumentet avvisades därför.

               (18)

               Förutom de ändringar som anges ovan och i avsaknad av andra synpunkter bekräftas skälen 15–20 i förordningen om preliminär tull beträffande fastställande av normalvärde härmed slutgiltigt.

         4.2   Exportpris och prisjämförelse

               (19)

               Den exporterande tillverkaren hävdade att den valuta som använts för beräkningen av transportkostnader i beräkningen av dumpning inte var korrekt. Kommissionen godtog detta argument.

               (20)

               Eftersom inga synpunkter har lämnats bekräftas härmed slutgiltigt innehållet i skälen 21–24 i förordningen om preliminär tull om fastställande av exportpris och jämförelse med exportpriserna med respektive normalvärde.

         4.3   Dumpningsmarginal

               (21)

               Den exporterande tillverkaren hävdade att beräkningen av dumpningsmarginalen inte beaktade det särskilda normalvärdet för två produkttyper. Argumentet godtogs, och beräkningen ändrades i enlighet med detta.

               (22)

               Mot bakgrund av ovanstående ändringar i beräkningen av normalvärdet och jämförelsen, och efter justering av den felberäkning av exportpriset som nämns ovan, är den slutliga dumpningsmarginalen, uttryckt som andel av nettopriset cif vid unionens gräns före tull, följande:

                           Exporterande tillverkare

                           Dumpningsmarginal

                           Thai Stationery Industry Co. Ltd, Bangkok, Thailand

                           16,3 %

               (23)

               Eftersom den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren svarade för hela den thailändska exporten av den berörda produkten till unionen ansågs det att den övriga dumpningsmarginalen skulle fastställas till den dumpningsmarginal som konstaterats för den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren, dvs. 16,3 %.

         5.   DEFINITION AV UNIONSINDUSTRIN

               (24)

               Eftersom inga andra synpunkter har lämnats bekräftas härmed den definition av unionsindustrin som anges i skälen 28–32 i förordningen om preliminär tull.

         6.   SKADA

   6.1   Unionens förbrukning och import från Thailand

               (25)

               Den thailändska tillverkaren och flera importörer ifrågasatte de utvecklingstendenser i unionens förbrukning som fastställs i förordningen om preliminär tull. De hävdade i synnerhet att förbrukningen minskade i högre utsträckning än vad som preliminärt fastställts (med cirka 30 %). De efterfrågade även klargöranden angående den metod som använts av kommissionen för att fastställa förbrukningen, eftersom ringpärmsmekanismer omfattas av en avdelning i tulltaxan som även innehåller andra produkter.

               (26)

               Det bör nämnas att även om dessa berörda parter bestred slutsatserna om förbrukning har de inte lämnat några bestyrkande uppgifter eller siffror för att underbygga sina argument. De pekade inte heller på några brister i metoden.

               (27)

               När det gäller metoden bör det erinras om att förbrukningen enligt skäl 33 i förordningen om preliminär tull fastställdes på grundval av kontrollerade försäljningssiffror som lämnats i svaren på de frågeformulär som sänts till de samarbetsvilliga parterna (de två unionstillverkarna och den thailändska exportören för perioden 2008 fram till undersökningsperioden) och på grundval av siffror från Eurostat för den övriga importen. Med tanke på att ringpärmsmekanismer från andra försörjningskällor är föremål för antidumpningsåtgärder registreras importen (från alla källor) i databasen för tulltaxan (Taric), som i stor utsträckning är specifik för den undersökta produkten. Dessa underavdelningar användes för att garantera att endast import av den berörda produkten beaktades, trots en mindre uppdatering av produktdefinitionen i denna undersökning.

               (28)

               Med tanke på att Eurostats siffror anges i kilo medan förbrukningen beräknas i delar, begärde en importör dessutom klargöranden av den metod som använts för att omvandla kilo till delar. Det bör klargöras att en omvandlingsfaktor på 50 gram/del har använts, vilket överensstämmer med tidigare undersökningar och befanns vara en rimlig faktor vid en jämförelse med de uppgifter som lämnats av den thailändska exporterande tillverkaren. Det ska också tilläggas att om kommissionen hade använt den exakta genomsnittsvikten per del på grundval av de uppgifter som lämnats av den thailändska exporterande tillverkaren, skulle importen från Thailand under hela skadeundersökningsperioden ha visat en skarpare ökning, både när det gäller totala volymer (med 25 % jämfört med siffran på 19 % som fastställdes i förordningen om preliminär tull) och marknadsandelarna (från 11,8 till 15,5 %, jämfört med 12,0 till 15,0 % som fastställdes i förordningen om preliminär tull).

               (29)

               En importör hävdade också att den thailändska importen faktiskt minskade med 40 % under skadeundersökningsperioden, men detta argument grundades på importvärdet – och inte på volymen – för hela tulltaxan, vilket innebar att det omfattade andra produkter än de produkter som undersöks. Detta påstående avvisades därför.

               (30)

               Mot bakgrund av ovanstående bekräftas härmed slutsatserna i skälen 33–40 i förordningen om preliminär tull angående unionens förbrukning (som minskade med över 15 % mellan 2008 och undersökningsperioden) och import från Thailand.

         6.2   Unionsindustrins ekonomiska situation

               (31)

               En importör hävdade att bedömningen av skada var ensidig eftersom unionsindustrins dåliga ekonomiska situation borde övervägas tillsammans med situationen för ett av dess närstående företag, som enligt uppgift gick med vinst i försäljningen av ringpärmsmekanismer. I detta avseende konstateras att bedömningen av skada endast inriktas på unionsindustrins försäljning på unionens marknad av den berörda produkten som tillverkats i unionen. Eftersom det närstående företaget i fråga enligt skäl 69 i förordningen om preliminär tull inte har någon tillverkning i unionen och främst handlar med produkter som inte har ursprung i unionen bör detta företag inte beaktas i bedömningen av skada.

               (32)

               Utan att det påverkar vad som anges ovan bör det emellertid framhållas att importören inte har lämnat några uppgifter som visar att det ovannämnda närstående företagets ekonomiska situation skulle vara god. Tvärtom visar de siffror som inhämtats under undersökningen att även detta företags försäljningsvolym av ringpärmsmekanismer minskade väsentligt under undersökningsperioden.

               (33)

               Med hänsyn till ovanstående och i avsaknad av andra synpunkter med avseende på skadeanalysen bekräftas härmed skälen 41–57 i förordningen om preliminär tull, och slutsatsen dras att unionsindustrin har vållats väsentlig skada under undersökningsperioden i den mening som avses i artikel 3.5 i grundförordningen.

         7.   ORSAKSSAMBAND

   7.1   Verkningar av den dumpade importen

               (34)

               Även om några berörda parter bestred de preliminära slutsatserna om verkningar av andra faktorer (se nedan), bestred ingen av dem den preliminära slutsatsen att den dumpade importen från Thailand har vållat unionsindustrin skada. Därför bekräftas härmed slutsatserna i skälen 58–64 i förordningen om preliminär tull.

         7.2   Verkan av andra faktorer

               (35)

               Några berörda parter bestred de preliminära slutsatserna rörande verkningar av andra faktorer, och hävdade att växlande minskningar av efterfrågan, konkurrensen mellan unionstillverkare, import från Indien och självförvållad skada skulle vara de främsta orsakerna till skada.

               (36)

               När det gäller minskningen av efterfrågan hänvisas till skälen 25–30, där den utvecklingstendens för förbrukningen som fastställs i förordningen om preliminär tull bekräftas. Påståendena om att verkningarna av den minskade efterfrågan har underskattats avvisas därför. Det bör emellertid erinras om att kommissionen i skäl 67 i förordningen om preliminär tull drar slutsatsen att den minskade förbrukningen faktiskt kan ha bidragit till den väsentliga skada som unionsindustrin lidit, även om detta förstärktes betydligt av den dumpade importen. Verkningarna av den minskade förbrukningen var emellertid inte sådana att de skulle bryta orsakssambandet mellan den dumpade importen och den skada som påvisats.

               (37)

               Den thailändska exportören hävdade också att den skada som unionsindustrin lidit även vållades av konkurrensen mellan unionstillverkarna. Exportören grundade främst detta argument på att unionsindustrins förlust av marknadsandelar sammanföll med den andra unionsexportörens ökade marknadsandel.

               (38)

               Även om de beräkningar som lämnats av den thailändska exportören inte är helt riktiga, stämmer det dock i detta avseende att den andra tillverkarens marknadsandel generellt sett också ökade under skadeundersökningsperioden. Såsom anges i skäl 30 i förordningen om preliminär tull importerar denna tillverkare emellertid en betydlig mängd ringpärmsmekanismer från Thailand. Under det år då denna tillverkare lyckades öka sin försäljning av unionstillverkade produkter och sina marknadsandelar ökade företaget intressant nog även sin försäljning av ringpärmsmekanismer från Thailand betydligt. Faktum är att tillverkaren till och med blev en stor importör av thailändska ringpärmsmekanismer genom att köpa en stor del av den thailändska exporten under det året. Även om den andra unionstillverkaren mycket riktigt lyckades ta över en del marknadsandelar från unionsindustrin är det därför svårt att inte dra slutsatsen att detta företag lyckades med detta eftersom det också drog fördel av dumpad import av ringpärmsmekanismer från Thailand. Det erinras om att denna tillverkare undantogs från definitionen av unionsindustri på grund av dess omfattande importverksamhet jämfört med den egna tillverkningen.

               (39)

               Dessutom upprepade de berörda parterna det påstående som behandlas i skäl 69 i förordningen om preliminär tull om att indisk import också vållade unionsindustrin skada. Detta påstående grundades på det faktum att Indien innehar en andel på omkring 50 % av unionsmarknaden, dvs. tre gånger så stor andel som Thailand, och att de motsvarande genomsnittliga priserna minskade med 3 % mellan 2009 och undersökningsperioden, och därmed underskred unionspriserna med 24 %. Det betonades även att en betydande andel av den indiska importen köptes av ett närstående företag till unionsindustrin.

               (40)

               Inga nya argument lämnades emellertid i detta avseende, och dessa påståenden har redan behandlats i förordningen om preliminär tull. Även om den indiska importen totalt sett mycket riktigt var allmänt högre än Thailands import framgår det av förordningen om preliminär tull att ländernas import utvecklades på olika sätt. Den thailändska importen ökade totalt sett under skadeundersökningsperioden, både i absoluta och relativa termer, medan den indiska importen minskade (med nästan 10 %), och även marknadsandelarna minskade något. Dessutom var de indiska genomsnittliga priserna högre än det thailändska importpriset. Även om ett företag som är närstående till unionsindustrin importerar ringpärmsmekanismer från Indien fastställdes det under undersökningen att nivån på denna import har minskat betydligt under åren, vilket nämns i skäl 32.

               (41)

               Avslutningsvis hävdade flera berörda parter också att klaganden förlorade sina kunder för att klaganden blev aktiv i efterföljande marknadsled via sitt moderbolag, Ring International Holding (RIH), och att försäljningen av ringpärmsmekanismer till närstående företag bör övervägas noggrant eftersom den enligt deras mening inte skedde enligt principen om armlängds avstånd. Dessa påståenden avvisades emellertid eftersom de saknade belägg, och undersökningen visade att försäljningen till närstående företag var försumbar jämfört med den totala försäljningen.

         7.3   Slutsats om orsakssamband

               (42)

               På grundval av detta bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 65–76 i förordningen om preliminär tull. Även om andra faktorer än import hade en viss inverkan på unionsindustrins situation dras slutsatsen att den dumpade importen från Thailand har vållat unionsindustrin väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.6 i grundförordningen, baserat på en analys där man på lämpligt sätt gjort åtskillnad mellan verkningarna av alla kända faktorer och den skadliga verkningen av den dumpade importen.

         8.   UNIONENS INTRESSE

               (43)

               Två av de fem importörer som samarbetade under undersökningen reagerade på meddelandet av preliminära slutsatser och lämnade skriftliga synpunkter. En av dessa importörer samt en annan importör begärde att få höras. Kommissionen beslutade även att göra ett besök hos den enda användare som deltog i undersökningen.

               (44)

               Inga synpunkter lämnades med avseende på skälen 79–90 i förordningen om preliminär tull om beskrivningen av marknaden och avsnittet om unionsindustrins intresse.

         8.1   Importörer och handlare

               (45)

               För det första erinras om att kommissionen i förordningen om preliminär tull drog slutsatsen att införandet av åtgärder endast kan ha en väsentlig negativ inverkan på situationen för en importör, som även tillverkar ringpärmsmekanismer i unionen. Denna importör reagerade inte på införandet av provisoriska åtgärder.

               (46)

               En annan importör, som också begärde en utfrågning under ledning av förhörsombudet, ifrågasatte främst beräkningen av dumpningsmarginalen, bedömningen av skada och beräkningen av unionens förbrukning. Importören lämnade emellertid inga nya synpunkter på analysen av unionens intresse.

               (47)

               En tredje importör, som stod för 20 % av den totala thailändska importen, begärde en utfrågning där importören, i motsats till den information som tidigare lämnats under undersökningen, förklarade att man inte hade upphört med alla verksamheter med anknytning till ringpärmsmekanismer – vilket anges i skäl 92 i förordningen om preliminär tull – utan har överfört dem till ett annat kontor. Under utfrågningen förklarade denna importör att dess verksamhet med anknytning till ringpärmsmekanismer endast kompletterar kärnverksamheten, som omfattar andra produkter. Importören utesluter inte att fortsätta att importera ringpärmsmekanismer från Thailand även om åtgärder införs. Med tanke på de fasta utgifterna för sitt stora distributionsnät kommer detta emellertid att vara beroende av nivån på antidumpningstullen och på möjligheten att höja priset till kunderna. Denna importör skulle alternativt inte lida några större negativa konsekvenser av att upphöra med sin verksamhet med anknytning till ringpärmsmekanismer med tanke på att denna del av verksamheten är av mindre vikt jämfört med importörens totala verksamhet.

         8.2   Användare

               (48)

               Såsom nämns i skäl 5 kontrollerades svaren på frågeformuläret från den enda samarbetsvilliga användaren under ett besök hos användaren efter införandet av provisoriska åtgärder. Denna användare köper varor från ett antal olika källor, inklusive unionen, Indien och Thailand. Användaren importerade även från Kina, men ändrade sin försörjningskälla sedan införandet av antidumpningstullar.

               (49)

               Den thailändska importen står för cirka 10 % av användarens sammanlagda inköp av ringpärmsmekanismer, och företaget bestämde sig för att inte importera thailändska produkter efter införandet av de provisoriska åtgärderna. Även om åtgärderna dittills inte föreföll ha haft någon större inverkan på importörens ekonomiska situation beklagade detta företag emellertid att dess försörjningskällor hade begränsats, och särskilt att det nu inte kan förlita sig på kortsiktiga leveranser av ringpärmsmekanismer.

               (50)

               Berörda parter upprepade det påstående som redan har behandlats i förordningen om preliminär tull, dvs. att införandet av åtgärder skulle leda till begränsade försörjningskällor på unionsmarknaden. I detta sammanhang är det värt att nämna att undersökningen mycket riktigt visade att unionsmarknaden kännetecknas av ett begränsat antal aktörer. Det finns en tillverkare i Indien, en i Thailand, två i unionen och några i Kina. Syftet med antidumpningsåtgärder är att återställa rättvis konkurrens på unionsmarknaden, inte att förhindra import. Detta kan visserligen leda till minskad import, men åtgärderna uppväger importens snedvridande verkan på handeln. Detta är emellertid i sig inte ett tillräckligt skäl för att ifrågasätta införandet av åtgärder mot dumpad import. Man kan till och med hävda att rättvis konkurrens måste garanteras på uniondmarknaden för att se till att alla försörjningskällor upprätthålls på lång sikt.

               (51)

               Med en nivå på den slutgiltiga tullen som är lägre än den preliminära tullen förväntas att thailändsk import fortfarande kan komma in på unionens marknad, trots att undersökningen har visat att det finns andra försörjningskällor, även om de är begränsade till antalet.

         8.3   Slutsats om unionens intresse

               (52)

               Mot bakgrund av ovanstående och eftersom inga andra synpunkter inkommit, bekräftas härmed skälen 77–110 i förordningen om preliminär tull. På grundval av tillgänglig information om unionens intresse dras också slutsatsen att det inte finns några tvingande skäl som talar emot införandet av slutgiltiga åtgärder mot import av ringpärmsmekanismer med ursprung i Thailand.

         9.   SLUTGILTIGA ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER

   9.1   Nivå för undanröjande av skada

               (53)

               Eftersom det inte har inkommit några andra synpunkter på nivån för undanröjande av skada bekräftas slutsatserna i skälen 111–114 i förordningen om preliminär tull.

         9.2   Slutgiltiga åtgärder

               (54)

               När det gäller det tullbelopp som skulle krävas för att undanröja verkningarna av den skadevållande dumpningen har det framförts åsikter om att antidumpningstullen bör sänkas till 6 %, eftersom den indiska importen enligt uppgift inte är dumpad och är 6 % högre än den thailändska importen. I detta avseende konstateras att syftet med antidumpningstullar inte är att justera priser till andra försörjningskällor, utan att undanröja de snedvridande verkningarna av skadevållande dumpning.

               (55)

               Mot bakgrund av slutsatserna i fråga om dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse och i enlighet med artikel 9.4 i grundförordningen bör en slutgiltig antidumpningstull införas på samma nivå som den lägsta konstaterade dumpnings- och skademarginalen, i enlighet med regeln om lägsta tull. I detta fall bör tullsatsen därför fastställas till en nivå som motsvarar den konstaterade dumpningen. Denna beräknades till 16,3 %, och har minskat betydligt sedan det preliminära skedet.

               (56)

               Mot denna bakgrund är tullsatsen för den slutgiltiga antidumpningstullen för den samarbetsvilliga exportören 16,3 %.

         10.   SLUTGILTIGT UTTAG AV DEN PRELIMINÄRA TULLEN

               (57)

               Med tanke på den höga dumpningsmarginal som konstaterats och nivån för den skada som unionsindustrin vållats anses det nödvändigt att de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstull som infördes genom förordningen om preliminär tull slutgiltigt tas ut till ett belopp som motsvarar den slutgiltiga tull som införs genom den här förordningen. Eftersom den slutgiltiga tullen är lägre än den preliminära tullen bör de belopp för vilka säkerhet ställts utöver den slutgiltiga tullsatsen frisläppas.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   1.   En slutgiltig antidumpningstull införs härmed på import av ringpärmsmekanismer som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 8305 10 00 (Taricnummer 8305100011, 8305100013, 8305100019, 8305100021, 8305100023, 8305100029, 8305100034, 8305100035 och 8305100036) med ursprung i Thailand. Vid tillämpningen av denna förordning anses ringpärmsmekanismer bestå av åtminstone två stålplattor eller ståltrådar på vilka åtminstone fyra halvringar av ståltråd är fastsatta och vilka hålls samman av ett stålomslag. De kan öppnas antingen genom att man drar isär halvringarna eller med hjälp av en liten utlösningsmekanism i stål som är fastsatt på ringpärmsmekanismen.
   2.   Den slutgiltiga antidumpningstullsats som ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, för de produkter som anges i punkt 1 ska vara 16,3 %.
   3.   Om inte annat anges ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
   Artikel 2
   De belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära antidumpningstullar enligt förordning (EU) nr 118/2011 ska tas ut slutgiltigt till den slutgiltiga tullsats som införs enligt artikel 1 i den här förordningen. Belopp för vilka säkerhet ställts utöver beloppen för den slutgiltiga antidumpningstullen ska frisläppas.
   Artikel 3
   Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 5 augusti 2011.

            På rådets vägnar

         M. DOWGIELEWICZ

            Ordförande

      (1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 51.

      (2)  EUT L 37, 11.2.2011, s. 2.