title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/481 av den 1 april 2016 om upphävande av kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen

text:
               2.4.2016

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 87/24

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2016/481
   av den 1 april 2016
   om upphävande av kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (1), särskilt artiklarna 247–249, och
   av följande skäl:

               (1)

               Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 (2) fastställer en tullkodex för unionen och är tillämplig från och med den 1 maj 2016. Den förordningen ersätter förordning (EEG) nr 2913/92 från och med den 1 maj 2016. Den ger också kommissionen befogenhet att anta delegerade akter för att komplettera vissa icke väsentliga delar i tullkodexen för unionen och att anta genomförandeakter för att säkerställa enhetliga villkor för dess genomförande.

               (2)

               Kommissionen har utövat sina delegerade befogenheter genom att anta den delegerade förordningen (EU) 2015/2446 (3). Kommissionen har utövat sina genomförandebefogenheter genom att anta genomförandeförordning (EU) 2015/2447 (4). Båda dessa förordningar ska också tillämpas från och med den 1 maj 2016.

               (3)

               Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (5), som innehåller tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2913/92, blir överflödig från och med den dag då den delegerade förordningen (EU) 2015/2446 och genomförandeförordning (EU) 2015/2447 börjar tillämpas och bör därför upphävas med verkan från och med den dagen.

               (4)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från tullkodexkommittén.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Förordning (EEG) nr 2454/93 ska upphöra att gälla.
   Artikel 2
   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Den ska tillämpas från och med den 1 maj 2016.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 1 april 2016.

            På kommissionens vägnar

         Jean-Claude JUNCKER

            Ordförande

      (1)  EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.

      (2)  Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1).

      (3)  Kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/2446 av den 28 juli 2015 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 vad gäller närmare regler avseende vissa bestämmelser i unionens tullkodex (EUT L 343, 29.12.2015, s. 1).

      (4)  Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2447 av den 24 november 2015 om närmare regler för genomförande av vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen (EUT L 343, 29.12.2015, s. 558).

      (5)  Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 253, 11.10.1993, s. 1).


title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 87/2013 av den 31 januari 2013 om rättelse av den polska versionen av genomförandeförordning (EU) nr 29/2012 om saluföringsnormer för olivolja

text:
               1.2.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 32/7

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 87/2013
   av den 31 januari 2013
   om rättelse av den polska versionen av genomförandeförordning (EU) nr 29/2012 om saluföringsnormer för olivolja
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1), särskilt artikel 113.1 a och artikel 121 första stycket a jämförd med artikel 4, och
   av följande skäl:

               (1)

               Det finns ett fel i den polska versionen av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 29/2012 av den 13 januari 2012 om saluföringsnormer för olivolja (2). I den första av de två beteckningarna i artikel 3 andra stycket punkt d i den förordningen hänvisas det felaktigt till ”den olivrestprodukt som erhålls efter extrahering av olivolja” i stället för till ”den produkt som erhålls efter extrahering av olivolja”. Till följd av detta överlappar de båda beteckningarnas betydelse varandra i den polska versionen av förordningen.

               (2)

               Genomförandeförordning (EU) nr 29/2012 bör därför rättas i enlighet med detta.

               (3)

               För att de ekonomiska aktörer som har uppfyllt den felaktiga skyldigheten i den polska versionen av genomförandeförordning (EU) nr 29/2012 inte ska lida skada bör de få fortsätta att använda den felaktiga märkningen under en viss tidsperiod. För att minimera den tidsperioden bör denna förordning träda i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts.

               (4)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Gäller endast den polska versionen.
   Artikel 2
   Produkter som har tillverkats och märkts i unionen eller importeras till unionen och övergått till fri omsättning i enlighet med den polska versionen av genomförandeförordning (EU) nr 29/2012 före ikraftträdandet av den här förordningen får saluföras fram till och med den 2 februari 2014.
   Artikel 3
   Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 31 januari 2013.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 299, 16.11.2007, s. 1.

      (2)  EUT L 12, 14.1.2012, s. 14.


title: Rådets genomförandeförordning (EU) nr 78/2013 av den 17 januari 2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Ryssland och Turkiet

text:
               29.1.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 27/1

         RÅDETS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 78/2013
   av den 17 januari 2013
   om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Ryssland och Turkiet
   EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 9,
   med beaktande av det förslag som Europeiska kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och
   av följande skäl:
   A.   FÖRFARANDE

   1.   Provisoriska åtgärder

               (1)

               Den 31 juli 2012 införde Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) genom förordning (EU) nr 699/2012 (2) (nedan kallad förordningen om preliminär tull) en preliminär antidumpningstull på import av vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Ryssland och Turkiet.

               (2)

               Förfarandet inleddes genom ett tillkännagivande om inledande (3) som offentliggjordes den 1 november 2011 till följd av ett klagomål som hade ingetts den 20 september 2011 av Defence committee of the Steel Butt-Welding Fittings Industry of the European Union (nedan kallad klaganden) såsom företrädare för tillverkare som svarar för mer än 40 % av unionens sammanlagda tillverkning av vissa rördelar av järn eller stål.

               (3)

               Som det anges i skäl 15 i förordningen om preliminär tull omfattade undersökningen av dumpning och skada perioden från och med den 1 oktober 2010 till och med den 30 september 2011 (nedan kallad undersökningsperioden). Undersökningen av tendenser som var av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2008 till och med undersökningsperiodens slut (nedan kallad skadeundersökningsperioden).

         2.   Efterföljande förfarande

               (4)

               Efter meddelandet av de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet att införa provisoriska antidumpningsåtgärder (nedan kallat det preliminära meddelandet av uppgifter) lämnade flera berörda parter skriftliga synpunkter på de preliminära slutsatserna. De parter som begärde att bli hörda gavs möjlighet till detta.

               (5)

               Kommissionen fortsatte att inhämta och analysera alla uppgifter som bedömdes vara nödvändiga för de slutgiltiga slutsatserna.

         3.   Stickprovsförfarande

               (6)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande stickprovsförfarandet avseende unionstillverkare, icke-närstående importörer och exporterande tillverkare, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 5–11 i förordningen om preliminär tull.

         4.   Gällande åtgärder beträffande andra tredjeländer

               (7)

               Det erinras om att slutgiltiga antidumpningsåtgärder är i kraft avseende vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Malaysia, Folkrepubliken Kina, Republiken Korea och Thailand, och efter kringgående också avseende vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Kina, men avsända från Indonesien, Sri Lanka, Filippinerna och Taiwan (med vissa undantag) (4). De länder som nämns i föregående mening kallas nedan länder som omfattas av antidumpningsåtgärder.

         B.   BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

               (8)

               Som det anges i skäl 17 i förordningen om preliminär tull är den berörda produkten rördelar (med undantag av gjutna rördelar, flänsar samt rördelar avsedda för gängning) av järn eller stål (med undantag av rostfritt stål) med en yttre diameter av högst 609,6 mm av det slag som används för stumsvetsning eller andra ändamål och som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 och ex 7307 99 80 (nedan kallad den berörda produkten).

               (9)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande den berörda produkten och den likadana produkten, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 17–20 i förordningen om preliminär tull.

         C.   DUMPNING

   1.   Ryssland

   1.1   Normalvärde

               (10)

               En rysk exporterande tillverkare hävdade att endast uppgifter från ryska företag borde ha använts vid beräkningen av dumpningsmarginalen och att det inte är korrekt att använda uppgifter från turkiska företag. Det bör erinras om att eftersom inga ryska exporterande tillverkare samarbetade, fastställdes normalvärdet för Ryssland i enlighet med artikel 18.1 och 18.5 i grundförordningen på grundval av tillgängliga uppgifter, närmare bestämt uppgifter från de turkiska exporterande tillverkare som använder ryska sömlösa stålrör som insatsvara för tillverkning av den berörda produkten. Detta påstående avvisas därför.

               (11)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom beträffande fastställandet av normalvärdet, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 22–25 i förordningen om preliminär tull.

         1.2   Exportpris

               (12)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande fastställandet av exportpriset, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 26 och 27 i förordningen om preliminär tull.

         1.3   Jämförelse

               (13)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande jämförelsen av exportpriset och normalvärdet, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 28 och 29 i förordningen om preliminär tull.

         1.4   Dumpningsmarginal

               (14)

               En rysk exporterande tillverkare hävdade att den preliminära antidumpningstullen på 23,8 % inte är motiverad mot bakgrund av att företaget endast exporterar knärör av stål till unionen och detta endast i väldigt små mängder. Knärör av stål ingår emellertid i den produkt som är föremål för undersökningen och detta har inte bestritts av någon av de berörda parterna. Dessutom är kriteriet för att import till unionen ska betraktas som försumbar i den mening som avses i artiklarna 5.7 och 9.3 i grundförordningen endast tillämpligt på en landsomfattande nivå och inte avseende enskilda företag. Detta påstående avvisas därför.

               (15)

               En annan rysk exporterande tillverkare hävdade att den inte ägnat sig åt dumpning och att detta styrks av att företaget vid ett flertal tillfällen har förlorat upphandlingar till konkurrenter i unionen avseende leveranser av knärör och rörböjar. Liksom ovan erinras det om att inga ryska exporterande tillverkare samarbetade i undersökningen, och därför gjordes dumpningsberäkningarna för Ryssland i enlighet med artikel 18.1 och 18.5 i grundförordningen på grundval av tillgängliga uppgifter. Även om detta påstående beaktas, bör det påpekas att den omständigheten att den ryska exporterande tillverkaren förlorat upphandlingar till konkurrenter i unionen inte på något sätt motsäger konstaterandet om dumpning. Detta påstående avvisas därför.

               (16)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom beträffande beräkningen av dumpningsmarginalen, bekräftas slutsatserna i skälen 30 och 31 i förordningen om preliminär tull.

               (17)

               Den landsomfattande slutgiltiga dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av priset cif vid unionens gräns, före tull, har fastställts till följande:

                           Företag

                           Dumpningsmarginal

                           Alla företag

                           23,8 %

         2.   Turkiet

   2.1   Normalvärde

               (18)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande fastställandet av normalvärdet, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 32–40 i förordningen om preliminär tull.

         2.2   Exportpris

               (19)

               En exporterande tillverkare hävdade att vinstmarginalen vid sjöfrakt, dvs. skillnaden mellan de fraktkostnader som faktureras tillverkarens kunder och den fraktkostnad som den exporterande tillverkaren betalar till rederiet, bör inkluderas i exportpriset. Enligt artikel 2.8 i grundförordningen ska exportpriset emellertid vara det pris som faktiskt betalas eller ska betalas för produkten när den säljs på export från exportlandet till unionen. En vinstmarginal som erhålls vid transport av produkten till kunden kan inte anses utgöra en del av exportpriset för själva produkten. Detta påstående avvisas därför.

               (20)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom beträffande fastställandet av exportpriset, bekräftas de preliminära slutsatserna i skälen 41–43 i förordningen om preliminär tull.

         2.3   Jämförelse

               (21)

                  Turkish Steel Exporters' Association (ÇIB) hävdade att de betydande prisskillnaderna mellan sömlösa och svetsade rördelar inte har beaktats korrekt vid jämförelsen mellan exportpris och normalvärde. Alla de samarbetsvilliga företagen har emellertid lämnat in uppgifter om varje enskild transaktion när det gäller försäljningen av sömlösa och svetsade rördelar. Dessa uppgifter har explicit använts vid jämförelsen mellan exportpris och normalvärde. Med andra ord har sömlösa rördelar endast jämförts med sömlösa rördelar, och svetsade rördelar har endast jämförts med svetsade rördelar. Detta påstående avvisas därför.

               (22)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom beträffande jämförelsen, bekräftas slutsatserna i skäl 44 i förordningen om preliminär tull.

         2.4   Dumpningsmarginaler

   a)   Dumpningsmarginal för de undersökta företagen

               (23)

               Det erinras om att den preliminära individuella dumpningsmarginalen för en av de tre samarbetsvilliga exporterande tillverkarna fastställdes på grundval av en jämförelse mellan ett vägt genomsnittligt normalvärde och företagets vägda genomsnittliga exportpris för den berörda produkten till unionen. Eftersom inga synpunkter inkom beträffande fastställandet av dumpningsmarginalen för det företaget, bekräftas de preliminära slutsatserna i skäl 46 i förordningen om preliminär tull.

               (24)

               För de båda andra samarbetsvilliga företagen visade dumpningsberäkningarna att företagen bedrev riktad dumpning såväl under en bestämd tid som för vissa kunder och regioner. Det fanns ett klart mönster för deras exportpriser som skilde sig väsentligt mellan olika inköpare, regioner och tider (upp till 30 % för identiska modeller av den berörda produkten). En dumpningsberäkning på grundval av en jämförelse mellan ett vägt genomsnittligt normalvärde och ett vägt genomsnittligt exportpris enligt metoden i artikel 2.11 första meningen första delen i grundförordningen avspeglade inte till fullo den grad av dumpning som de två berörda tillverkarna utövade, vilket visas i skäl 27 i den här förordningen. Dumpningsmarginalen kunde inte heller fastställas genom en jämförelse transaktion för transaktion enligt metoden i artikel 2.11 första meningen andra delen i grundförordningen mellan enskilda normalvärden och enskilda exportpriser till unionen, eftersom antalet inhemska transaktioner som motsvarade exporttransaktionerna inte var tillräckligt för att fastställa normalvärdet, vilket visas i skäl 28.

               (25)

               För att till fullo återspegla den dumpning som utövades av de båda berörda företagen jämfördes därför, i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen, det normalvärde som fastställts på grundval av ett vägt genomsnitt i deras fall med priset i varje enskild exporttransaktion till unionen. Eftersom denna jämförelsemetod är ett undantag från de två förstnämnda metoderna i artikel 2.11 i grundförordningen, kontrollerade kommissionen noggrant att det var helt klart att villkoren för att tillämpa denna metod var uppfyllda i detta fall. Utförliga uppgifter om beräkningen av dumpning, inklusive konstaterade exportprismönster, har meddelats. Inga av de turkiska exporterande tillverkarna ifrågasatte de uppgifter som legat till grund för beräkningarna.

               (26)

               Däremot hävdade de båda samarbetsvilliga företagen, ÇIB och den turkiska regeringen att de inte fått tillräckliga förklaringar om hur det fastställts att de båda turkiska exporterande tillverkarna ägnade sig åt riktad dumpning, och att ett eventuellt mönster för deras exportpriser under alla omständigheter var oavsiktligt. Vid ett möte med förhörsombudet, som hade begärts av de två turkiska exportörerna, erhöll de båda företagen ingående förklaringar om hur det fastställts att riktad dumpning förelåg och om beräkningarna av dumpningsmarginalen. Kommissionen klargjorde också att även om mönstret för deras exportpriser var oavsiktligt (5) innebar det riktad dumpning. Det bör påpekas att grundförordningen inte kräver att den utredande myndigheten ska ange eventuella orsaker till riktad dumpning, t.ex. växelkursfluktuationer eller differentierad regional prissättning. Det är tillräckligt att enbart konstatera att det finns ett mönster för exportpriserna vilket väsentligen skiljer sig mellan olika inköpare, regioner eller tider (6). Utöver mötet med förhörsombudet har de båda företagen också erhållit företagsspecifika förklaringar. Dessutom har en verbalnot sänts till Turkiets ständiga delegation vid unionen med klargöranden av hur det fastställts att riktad dumpning förelåg och den metod som tillämpades vid beräkningen av dumpningsmarginalen. Vid ett annat möte med förhörsombudet, som hade begärts av ÇIB, erhöll även ÇIB ingående förklaringar om hur det fastställts att riktad dumpning förelåg och beräkningarna av dumpningsmarginalen.

               (27)

               För var och en av de båda exporterande tillverkarna fastställdes i undersökningen tre tydliga mönster för deras exportpriser för huvuddelen av deras exportförsäljning till unionen, dvs. att exportpriserna skilde sig väsentligt mellan olika inköpare, regioner och tider, vilket framgick av de grundläggande uppgifter som meddelades till parterna. På grundval av detta resultat, som erhölls genom en grundlig granskning av de särskilda omständigheterna i fallet, var det nödvändigt att konstatera att riktad dumpning förelåg. Eftersom väsentliga skillnader i exportpriserna hade fastställts, och eftersom ett enda av dessa mönster för exportpriserna räckte för att tillämpa metoden att jämföra det vägda genomsnittet med varje enskild exporttransaktion, ansågs denna jämförelsemetod lämplig i detta särskilda fall. För vart och ett av de båda företagen skiljer sig dessutom det sammanlagda värdet av den dumpning som fastställts genom jämförelse av det vägda genomsnittliga normalvärdet och det vägda genomsnittliga exportpriset för den berörda produkten till unionen (den första symmetriska metoden) betydligt från det sammanlagda värdet av den dumpning som fastställts genom jämförelse av det normalvärde som fastställts på grundval av ett vägt genomsnitt och priset för varje enskild exporttransaktion till unionen (den asymmetriska metoden), vilket framgick av de grundläggande uppgifter som meddelades till parterna. Därför kan det konstateras att tillämpning av den första symmetriska metoden skulle få till följd att på ett missvisande sätt dölja den riktade dumpningen som ägde rum under en viss tid, i vissa regioner och till vissa kunder. Med andra ord skulle den dumpningsmarginal som beräknats enligt den första symmetriska metoden inte återspegla hela den dumpning som de två berörda företagen bedrev.

               (28)

               Dumpningsmarginalen kunde inte heller fastställas genom en jämförelse transaktion för transaktion mellan enskilda normalvärden och enskilda exportpriser till unionen enligt artikel 2.11 första meningen andra delen i grundförordningen (den andra symmetriska metoden). Den metoden förutsätter att man identifierar inhemska transaktioner som är jämförbara med enskilda exporttransaktioner, med beaktande av bl.a. försäljningsvolym och transaktionens datum. Med tanke på avsaknaden av ett tillräckligt antal inhemska transaktioner för beräkning av ett normalvärde som motsvarar exporttransaktionerna, kunde ingen dumpningsmarginal beräknas enligt den andra symmetriska metoden. Eftersom det konstaterats föreligga ett mönster av exportpriser som skilde sig väsentligt åt mellan olika inköpare, regioner och tider och eftersom de två symmetriska metoderna inte skulle återspegla hela dumpningen, befanns det lämpligt att beräkna dumpningsmarginalen enligt den asymmetriska metoden i artikel 2.11 andra meningen.

               (29)

               De båda samarbetsvilliga företagen och ÇIB hävdade att det var oberättigat att jämföra exportpriserna omvandlade till turkiska lira, eftersom försäljningen till unionen skedde i euro, medan turkiska lira endast användes av redovisningsskäl. De hävdade att växelkursfluktuationerna mellan euro och turkiska lira hade en betydande inverkan på de fastställda priserna och oundvikligen påverkade resultatet av jämförelsen av exportpriserna under olika tider på ett oberättigat sätt. Det är emellertid kommissionens fasta praxis att jämföra exportpriser och beräkna dumpningsmarginalen i redovisningsvalutan för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i exportlandet. Det bör påpekas att de kostnader och inhemska priser som använts för att beräkna normalvärdet är angivna i turkiska lira. Därför görs jämförelsen mellan exportpriser och normalvärde i den valutan. Den enda rimliga metoden för att fastställa ett mönster i exportpriserna, enligt samma dumpningsberäkning, är att använda samma exportpriser som redan är angivna i turkiska lira. Grundförordningen innehåller inte heller några krav på en analys av möjliga orsaker till riktad dumpning, såsom växelkursfluktuationer (7). Detta påstående avvisas därför.

               (30)

               De båda samarbetsvilliga exporterande tillverkarna hävdade att vid fastställande av ett mönster för exportpriserna bör vägda genomsnittspriser för jämförbara produkttyper beaktas och inte aritmetiska genomsnittspriser. I artikel 2.11 i grundförordningen hänvisas emellertid till ett mönster för exportpriserna, inte till ett mönster för vägda genomsnittliga exportpriser eller ett mönster för exportvärden. Användning av ett vägt genomsnittligt exportpris skulle snedvrida analysen, eftersom exportens volym skulle beaktas och inte endast exportpriserna. Också om vägda genomsnittliga priser används i stället för aritmetiska genomsnittliga exportpriser, kan dock ett mönster för exportpriserna fastställas som skiljer sig väsentligt mellan olika inköpare, regioner och tider. Två parter ifrågasatte att eventuella skillnader i exportprismönstren var väsentliga, om vägda genomsnittspriser används. Det bör påpekas att parterna inte ifrågasätter sakuppgifterna, som grundas på aritmetiska genomsnitt, eftersom det enligt vad som sagts ovan är den lämpliga beräkningsmetoden. Detta påstående avvisas därför.

               (31)

               ÇIB hävdade att tillämpningen av nollställning är oberättigad och hänvisade till en rapport från WTO:s överprövningsorgan (8) (nedan kallad rapporten om sänglinne) där en nollställning konstaterades strida mot WTO:s antidumpningsavtal. Tribunalen har dock konstaterat (9) att utslaget i rapporten om sänglinne inte är tillämpligt vid riktad dumpning. Rapporten om sänglinne rör i själva verket bara nollställning när den första symmetriska metoden tillämpas, och kan inte anses avse nollställning som används i samband med den asymmetriska metoden. Även om det, som WTO:s överprövningsorgan konstaterat, strider mot artikel 2.4.2 i 1994 års antidumpningsavtal och är orättvist att tillämpa nollställningsmetoden i samband med den första symmetriska metoden, särskilt om ett exportprismönster saknas, strider det inte mot den bestämmelsen eller mot artikel 2.11 i grundförordningen eller mot kravet på en rättvis jämförelse i artikel 2.10 i grundförordningen att tillämpa nollställning i samband med den asymmetriska metoden, förutsatt att de två förutsättningarna för tillämpning av den metoden föreligger. Dessutom har nollställning visat sig vara matematiskt nödvändig för att nå resultat som skiljer den asymmetriska metoden från den första symmetriska metoden. Om nedsättningen inte görs kommer den asymmetriska metoden alltid att ge samma resultat som den första symmetriska metoden. Detta påstående avvisas därför.

               (32)

               ÇIB hävdade vidare att användningen av nollställning innebär ett åsidosättande av regeln om lägsta tull. ÇIB hävdade att på grund av nollställningen har dumpningsmarginalerna beräknats till en högre nivå än vad som borde ha varit fallet.

               (33)

               Användningen av nollställning i samband med den asymmetriska metoden hindrar emellertid inte att regeln om lägsta tull tillämpas. Oavsett vilken metod som använts har dumpningsmarginalen för alla de tre samarbetsvilliga företagen jämförts med nivån för undandröjande av skada för respektive företag i syfte att säkerställa att den lägre av dessa bestämmer tullsatsen. Detta påstående avvisas därför.

               (34)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom beträffande dumpningsmarginalerna för de undersökta företagen, bekräftas slutsatserna i skälen 47 och 48 i förordningen om preliminär tull.

         b)   Dumpningsmarginal för icke-samarbetsvilliga företag

               (35)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande dumpningsmarginalen för ickesamarbetsvilliga företag, bekräftas de preliminära slutsatserna i skäl 49 i förordningen om preliminär tull.

               (36)

               De landsomfattande slutgiltiga dumpningsmarginalerna, uttryckta som andel av priset cif vid unionens gräns, före tull, har fastställts till följande:

                           Företag

                           Dumpningsmarginal (%)

                           RSA

                           9,6

                           Sardogan

                           2,9

                           Unifit

                           12,1

                           Alla övriga företag

                           16,7

         D.   SKADA

   1.   Unionstillverkning, unionsindustri och förbrukning

               (37)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande unionstillverkningen, unionsindustrin och förbrukningen bekräftas innehållet i skälen 51–54 i förordningen om preliminär tull.

         2.   Import från de berörda länderna

   2.1   Sammantagen bedömning av den berörda importens verkningar

               (38)

               Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade ÇIB att en sammantagen bedömning av den dumpade importen från de båda berörda länderna inte var berättigad. ÇIB upprepade i princip de turkiska exporterande tillverkarnas synpunkter efter inledandet av förfarandet och hävdade att importen från Ryssland och Turkiet uppvisar olika trender i fråga om volym och priser.

               (39)

               Som det anges i skäl 59 i förordningen om preliminär tull visade undersökningen att importen från Turkiet är relativt stabil i fråga om volymer, medan importen från Ryssland ökar i absoluta tal. Eftersom efterfrågan minskade under skadeundersökningsperioden, ökade emellertid marknadsandelarna för importen från båda länderna.

               (40)

               Samtidigt förefaller det inte finnas några avsevärda skillnader i prissättningen. De ryska genomsnittliga priserna är något lägre, men ligger ändå mycket nära de turkiska genomsnittliga priserna. Det bör i detta sammanhang också erinras om att undersökningen visade ett betydande prisunderskridande på upp till omkring 30 % för företag i båda länderna (se skäl 65 i förordningen om preliminär tull). Detta påstående avvisas därför.

               (41)

               ÇIB hävdade också att importen från Turkiet bör betraktas som obetydlig och påpekade att i ett tidigare ärende som avsåg en liknande produkt, dvs. ”rördelar från Kina, Kroatien, Slovakien, Taiwan och Thailand” (10), betraktades importen från Slovakien och Taiwan som obetydlig (trots att den översteg miniminivån) och verkningarna bedömdes därför inte sammantaget med dumpad import från andra länder.

               (42)

               Det bör i detta sammanhang påpekas att, vad gäller rördelar från Kina, Kroatien, Slovakien, Taiwan och Thailand, importen från Slovakien och Taiwan faktiskt konstaterades vara dumpad, och att den trots att den hade en marknadsandel på över 1 % inte bedömdes sammantaget med annan dumpad import. Situationen i det ärendet var emellertid en helt annan än i det aktuella ärendet, eftersom importen från Slovakien och Taiwan förlorade marknadsandelar i snabb takt och inte betraktades som betydande vid en jämförelse med importvolymerna från andra länder, och följaktligen inte ansågs vålla någon skada. I det aktuella ärendet däremot ökar importen från både Turkiet och Ryssland sin marknadsandel och är jämförbar sinsemellan i fråga om volym. Detta påstående avvisas därför.

               (43)

               ÇIB hävdade även att konkurrensvillkoren för importen från Turkiet respektive Ryssland inte är likartad, eftersom det finns ”skillnader i försäljningens geografiska koncentration”. ÇIB har lämnat in statistik som visar att Turkiet under undersökningsperioden koncentrerade mer än 70 % av sin försäljning till Spanien, Frankrike, Italien och Polen, medan Ryssland koncentrerade nästan all sin försäljning till Tjeckien och Tyskland.

               (44)

               Det bör i detta sammanhang påpekas att skillnader i försäljningens geografiska koncentration inte kan betraktas som en indikation på olika konkurrensvillkor. Eftersom unionen utgör en gemensam marknad, är införselstället för importen normalt inte avgörande för importens konkurrenskraft gentemot annan import eller den likadana produkten. När det gäller konkurrensvillkoren erinras också om att priserna på importen från Ryssland respektive Turkiet är likartade, att importen från båda länderna konstaterades underskrida unionstillverkarnas priser och att försäljningskanalerna är likartade. Detta påstående avvisas därför.

               (45)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom beträffande den sammantagna bedömningen av den dumpade importen från de berörda länderna, bekräftas innehållet i skälen 55–60 i förordningen om preliminär tull.

         2.2   Den berörda dumpade importens volym och marknadsandel samt importpriser och prisunderskridande

               (46)

               Eftersom inga synpunkter inkom beträffande den berörda dumpade importens volym och marknadsandel eller importpriser och prisunderskridande, bekräftas innehållet i skälen 61–65 i förordningen om preliminär tull.

               (47)

               Det erinras om att den berörda dumpade produkten med ursprung i de berörda länderna som såldes i unionen underskred unionsindustrins priser med upp till omkring 30 %.

         3.   Unionsindustrins situation

               (48)

               Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade ÇIB och den turkiska regeringen att eftersom unionsindustrin ökade sin marknadsandel med omkring 3 % mellan 2008 och undersökningsperioden, borde kommissionen ha dragit slutsatsen att unionsindustrin inte led väsentlig skada under skadeundersökningsperioden.

               (49)

               I detta sammanhang bör det för det första påpekas att det i förordningen om preliminär tull tydligt angavs (se t.ex. skälen 72, 86 eller 91 i den förordningen) att unionsindustrins marknadsandel ökat något. För det andra klargörs det i skäl 72 i förordningen om preliminär tull att den ökade marknadsandelen berodde på att unionstillverkarnas försäljningsvolym minskade något mindre än förbrukningen under skadeundersökningsperioden.

               (50)

               Det bör vidare påpekas att förutom den lagerminskning som nämns nedan, är marknadsandelen en av få, eller till och med den enda, skadeindikatorn som uppvisade en positiv utveckling under skadeundersökningsperioden. Detta påstående avvisas därför.

               (51)

               Den turkiska regeringen hävdade också att minskningen av de utvalda unionstillverkarnas utgående lager är en indikation på att unionsindustrin inte vållats någon skada.

               (52)

               Det bör i detta sammanhang påpekas att som det anges i skäl 79 i förordningen om preliminär tull minskade de utvalda unionstillverkarnas utgående lager med 18 % mellan 2008 och undersökningsperioden.

               (53)

               Kommissionen medger att en minskning av lagren kan ses som ett positivt tecken, men endast i en situation där försäljningen ökar snabbare än tillverkningen. Detta är emellertid inte fallet i den aktuella undersökningen. Tvärtom beror minskningen av lagren i detta fall endast på att tillverkningsvolymen minskade snabbare än försäljningen. Under dessa omständigheter kan minskningen av lagren inte ses som ett positivt tecken. Detta påstående avvisas därför.

               (54)

               Eftersom inga andra påståenden eller synpunkter inkom, bekräftas innehållet i skälen 66–88 i förordningen om preliminär tull, inbegripet slutsatsen att unionsindustrin har lidit väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.5 i grundförordningen.

         E.   ORSAKSSAMBAND

   1.   Verkningar av den dumpade importen

               (55)

               Eftersom inga särskilda synpunkter inkom, bekräftas skälen 90–93 i förordningen om preliminär tull.

         2.   Verkningar av andra faktorer

               (56)

               Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade ÇIB och den turkiska regeringen att den faktiska orsaken till den eventuella skada som unionsindustrin lidit är lågprisimporten från andra tredjeländer, särskilt länder som omfattas av antidumpningsåtgärder.

               (57)

               I detta sammanhang bör det påpekas att som det anges i skäl 96 i förordningen om preliminär tull fortsatte importen från de åtta länder som omfattas av antidumpningsåtgärder till unionsmarknaden, men dess marknadsandel minskade från 21 % under 2008 till 17 % under undersökningsperioden. De genomsnittliga priserna på denna import ligger i allmänhet lägre än priserna på den dumpade importen från de berörda länderna. Även när hänsyn tas till den tillämpliga antidumpningstullen är priserna på denna import låga och jämförbara med priserna på den ryska och turkiska importen samt lägre än unionstillverkarnas genomsnittliga priser.

               (58)

               Det kan dock noteras att för de länder som omfattas av antidumpningsåtgärder (liksom för alla tredjeländer) finns bara begränsad statistik och genomsnittspriser att tillgå, så de fastställda prisskillnaderna behöver inte nödvändigtvis bevisa något och kan bero på en annorlunda produktmix. Vidare uppvisar importen från de länder som omfattas av antidumpningsåtgärder en tydligt nedåtgående trend. Således bekräftas slutsatsen att denna import inte bryter orsakssambandet mellan den skada som unionsindustrin lidit och ökningen av den dumpade importen från Turkiet och Ryssland.

               (59)

               När det gäller importen från andra tredjeländer minskade dess marknadsandel under skadeundersökningsperioden från 7 % 2008 till 6 % under undersökningsperioden, medan Rysslands och Turkiets marknadsandelar ökade. De genomsnittliga priserna på denna import var i allmänhet högre än för den dumpade importen från de berörda länderna och låg nära unionstillverkarnas genomsnittspriser. De anses således inte bryta orsakssambandet mellan den skada som unionsindustrin lidit och ökningen av den dumpade importen från Turkiet och Ryssland. Detta påstående avvisas därför och den preliminära slutsatsen att importen från tredjeländer inte bryter orsakssambandet bekräftas.

               (60)

               Den turkiska regeringen hävdade också att den eventuella skada som unionsindustrin lidit orsakas av ökade tillverkningskostnader till följd av minskad efterfrågan.

               (61)

               Det bör i detta sammanhang påpekas att som det anges i skäl 101 i förordningen om preliminär tull är den finansiella och ekonomiska krisen 2008/2009 med all sannolikhet orsaken till den minskade förbrukningen av rördelar. Förbrukningen minskade med över 40 % mellan 2008 och 2009 och låg sedan kvar på denna låga nivå under resten av skadeundersökningsperioden (även om den ökade något under undersökningsperioden). Eftersom de fasta kostnaderna utgör upp till 40 % av unionstillverkarnas tillverkningskostnader, medför den minskade efterfrågan, försäljningen och produktionen betydligt högre tillverkningskostnader per enhet. Detta har naturligtvis haft en betydande inverkan på unionsindustrins lönsamhet.

               (62)

               Det står emellertid klart att de eventuella negativa effekter som de högre tillverkningskostnaderna per enhet medförde förvärrades till följd av att unionsindustrins priser föll på grund det kraftiga pristrycket och det betydande prisunderskridandet från den dumpade importen från Turkiet och Ryssland. Vid en normal marknadssituation bör unionsindustrin ha möjlighet att minimera inverkan av ökade enhetskostnader genom att åtminstone behålla den normala prisnivån, vilket helt klart inte var möjligt med det pristryck som utövades av den onaturligt billiga dumpade importen från de berörda länderna.

               (63)

               Detta påstående avvisas därför och det konstateras slutgiltigt att den minskade efterfrågans eventuella negativa effekt inte kan bryta orsakssambandet mellan den skada som unionsindustrin lidit och den dumpade importen från Ryssland och Turkiet.

               (64)

               Eftersom inga andra påståenden eller synpunkter inkom, bekräftas innehållet i skälen 94–106 i förordningen om preliminär tull, inbegripet slutsatsen att den dumpade importen från de berörda länderna har vållat unionsindustrin väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3.6 i grundförordningen.

         F.   UNIONENS INTRESSE

               (65)

               Efter det preliminära meddelandet av uppgifter hävdade ÇIB att om åtgärder införs, kommer klaganden Erne Fittings att få en monopolliknande ställning på unionsmarknaden.

               (66)

               Det bör i detta sammanhang påpekas att Erne endast är en av två klagande och att den andra, Interfit, är av liknande storlek som Erne. Uppgifterna om de utvalda unionstillverkarna i förordningen om preliminär tull omfattade dessutom en tredje unionstillverkare, Virgilio Cena & Figli. Vidare finns det ett betydande antal mindre företag i unionen som tillverkar och säljer den produkt som är föremål för undersökningen samt en betydande import från andra källor. Mot denna bakgrund anses det inte finnas någon risk för att Erne skulle få en monopolliknande ställning.

               (67)

               Eftersom inga andra synpunkter inkom, bekräftas skälen 107–117 i förordningen om preliminär tull, inbegripet slutsatsen att det inte finns några tvingande skäl som talar emot införandet av åtgärder mot den dumpade importen från de berörda länderna.

         G.   SLUTGILTIGA ÅTGÄRDER

   1.   Nivå för undanröjande av skada

               (68)

               Eftersom inga särskilda synpunkter inkom, bekräftas innehållet i skälen 118–120 i förordningen om preliminär tull.

         2.   Slutgiltiga åtgärder

               (69)

               Med hänsyn till de slutsatser som dragits om dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse konstateras att en slutgiltig antidumpningstull bör införas på import av den berörda produkten och att denna, i enlighet med artikel 9 i grundförordningen och regeln om lägsta tull, bör fastställas till en nivå motsvarande den lägre av dumpnings- och skademarginalerna, vilken i samtliga fall är dumpningsmarginalen.

               (70)

               Eftersom inga ryska exporterande tillverkare samarbetade, beräknades en landsomfattande dumpningsmarginal för Ryssland, såsom det förklaras i skälen 21–31 i förordningen om preliminär tull; denna dumpningsmarginal bekräftas härmed.

               (71)

               Eftersom samarbetsviljan ansågs vara relativt låg, fastställdes den övriga dumpningsmarginalen för Turkiet på grundval av en rimlig metod som ledde till en marginal som är högre än den högsta av de individuella marginalerna för de tre samarbetsvilliga företagen, såsom det förklaras i skäl 49 i förordningen om preliminär tull; denna övriga dumpningsmarginal bekräftas härmed.

               (72)

               På grundval av det ovanstående föreslås följande tullsatser:

                           Land

                           Företag

                           Slutgiltig antidumpningstull (%)

                           Ryssland

                           Alla företag

                           23,8

                           Turkiet

                           RSA

                           9,6

                           Sardogan

                           2,9

                           Unifit

                           12,1

                           Alla övriga företag

                           16,7

               (73)

               De individuella företagsspecifika antidumpningstullsatser som fastställs i denna förordning har beräknats på grundval av resultaten i den aktuella undersökningen. De återspeglar således den situation som i denna undersökning befunnits föreligga för dessa företag. Dessa tullsatser (i motsats till den landsomfattande tull som är tillämplig för ”alla övriga företag”) gäller alltså enbart för import av produkter med ursprung i de berörda länderna och som tillverkats av de företag, dvs. de specifika rättsliga enheter, som nämns. Importerade produkter som tillverkats av ett företag som inte uttryckligen anges i denna förordnings normativa del med namn och adress, inbegripet enheter som är närstående de uttryckligen nämnda företagen, kan inte omfattas av dessa tullsatser utan kommer att omfattas av den tullsats som gäller för ”alla övriga företag”.

               (74)

               Eventuella ansökningar om tillämpning av dessa individuella företagsspecifika antidumpningstullar (t.ex. till följd av en ändring av företagets namn eller inrättande av nya tillverknings- eller försäljningsenheter) bör utan dröjsmål sändas till kommissionen (11) tillsammans med alla relevanta uppgifter, särskilt beträffande de ändringar av företagets verksamhet i fråga om tillverkning, inhemsk försäljning och exportförsäljning som hänger samman med exempelvis namnändringen eller ändringen av tillverknings- eller försäljningsenheterna. Förordningen kommer därefter vid behov att ändras i enlighet med detta genom en uppdatering av förteckningen över de företag som omfattas av individuella tullsatser.

               (75)

               Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för rekommendationen att införa en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Ryssland och Turkiet och slutgiltigt ta ut de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen (nedan kallat det slutliga meddelandet av uppgifter). Alla parter beviljades en tidsfrist för att inkomma med synpunkter på det slutliga meddelandet av uppgifter.

               (76)

               Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter inkom inlagor från klaganden, de två samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i Turkiet och ÇIB. De bägge turkiska tillverkarna och ÇIB begärde och beviljades ett möte.

               (77)

               Klaganden instämde i alla de meddelade konstaterandena. De två turkiska exportörernas och ÇIB:s muntliga och skriftliga synpunkter utgjorde en upprepning av de synpunkter som redan lämnats på det preliminära meddelandet av uppgifter. Det kan konstateras att ingen av de berörda parterna ifrågasatte de uppgifter som legat till grund för processen.

               (78)

               En motivering för och ett svar på påståendet om tillämpning av den asymmetriska metoden, inbegripet nollställning i dumpningsberäkningen, återfinns i skälen 24–33. Användningen av turkiska lira vid fastställandet av exportprismönster förklaras och det därtill hörande påståendet bemöts i skäl 29. Användningen av aritmetiska medelpriser i stället för vägda medelpriser i kartläggningen av exportprismönster förklaras och det därtill hörande påståendet bemöts i skäl 30. Påståendet att vinstmarginal vid sjöfrakt borde inkluderas i exportpriset beskrivs och vederläggs i skäl 19. Påståendet att ingen sammanlagd bedömning av turkisk och rysk export är motiverad eftersom den turkiska och ryska försäljningen har olika geografisk fördelning beskrivs och vederläggs i skälen 43 och 44. Påståendet att unionsindustrin inte led någon skada eftersom dess marknadsandel ökade bemöts och vederläggs i skälen 48–50.

               (79)

               Eftersom inga argument som kunde påverka den slutgiltiga bedömningen av ärendet inkom efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter, behöver de ovanstående konstaterandena inte ändras.

         H.   SLUTGILTIGT UTTAG AV DEN PRELIMINÄRA TULLEN

               (80)

               Med hänsyn till storleken på den dumpningsmarginal som fastställts och omfattningen av den skada som unionsindustrin vållats anses det nödvändigt att de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära antidumpningstull som infördes genom förordningen om preliminär tull slutgiltigt tas ut till ett belopp som motsvarar den slutgiltiga tull som införs.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   1.   En slutgiltig antidumpningstull införs härmed på import av rördelar (med undantag av gjutna rördelar, flänsar samt rördelar avsedda för gängning) av järn eller stål (med undantag av rostfritt stål) med en yttre diameter av högst 609,6 mm av det slag som används för stumsvetsning eller andra ändamål och som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 7307 93 11, ex 7307 93 19 och ex 7307 99 80 (Taric-nummer 7307931191, 7307931193, 7307931194, 7307931195, 7307931199, 7307931991, 7307931993, 7307931994, 7307931995, 7307931999, 7307998092, 7307998093, 7307998094, 7307998095 och 7307998098), med ursprung i Ryssland och Turkiet.
   2.   Följande slutgiltiga antidumpningstullsatser ska tillämpas på nettopriset fritt unionens gräns, före tull, för de produkter som beskrivs i punkt 1 och som tillverkats av nedanstående företag:

               Land

               Företag

               Antidumpningstull (%)

               Taric-tilläggsnummer

               Ryssland

               Alla företag

               23,8

               —

               Turkiet

               RSA Tesisat Malzemeleri San ve Ticaret AȘ, Küçükköy, Istanbul

               9,6

               B295

               SARDOĞAN Endüstri ve Ticaret, Kurtköy Pendik, Istanbul

               2,9

               B296

               UNIFIT BORU BAĞLANTI ELEM. END. MAM. SAN. VE TİC. AS, Tuzla, Istanbul

               12,1

               B297

               Alla övriga företag

               16,7

               B999

         3.   Om inte annat anges ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.
   Artikel 2
   De belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära antidumpningstullar enligt förordning (EU) nr 699/2012 om import av vissa rördelar av järn eller stål med ursprung i Ryssland och Turkiet ska tas ut slutgiltigt.
   Artikel 3
   Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 17 januari 2013.

            På rådets vägnar

         E. GILMORE

            Ordförande

      (1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 51.

      (2)  EUT L 203, 31.7.2012, s. 37.

      (3)  EUT C 320, 1.11.2011, s. 4.

      (4)  EUT L 275, 16.10.2008, s. 18, och EUT L 233, 4.9.2009, s. 1.

      (5)  Mål T-274/02, Ritek Corp. och Prodisc Technology Inc. mot Europeiska unionens råd, Rättsfallssamling 2006, s. II-4305, punkt 57.

      (6)  Mål T-274/02, Ritek Corp. och Prodisc Technology Inc. mot Europeiska unionens råd, Rättsfallssamling 2006, s. II-4305, punkt 60.

      (7)  Mål T-274/02, Ritek Corp. och Prodisc Technology Inc. mot Europeiska unionens råd, Rättsfallssamling 2006, s. II-4305, punkt 51 sista meningen.

      (8)  Rapport från WTO:s överprövningsorgan: Europeiska gemenskapernas antidumpningstullar på import av sänglinne av bomull från Indien.

      (9)  Mål T-274/02, Ritek Corp. och Prodisc Technology Inc. mot Europeiska unionens råd, Rättsfallssamling 2006, s. II-4305, punkterna 98–103.

      (10)  EGT L 234, 3.10.1995, s. 4.

      (11)  Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för handel, direktorat H, kontor N105 08/20, 1049 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË.


title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 160/2013 av den 21 februari 2013 om ändring av förordningarna (EG) nr 162/2003, (EG) nr 971/2008, (EU) nr 1118/2010, (EU) nr 169/2011 och genomförandeförordning (EU) nr 888/2011 vad gäller namnet på innehavaren av godkännandet av diklazuril i foder  Text av betydelse för EES

text:
               22.2.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 49/50

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 160/2013
   av den 21 februari 2013
   om ändring av förordningarna (EG) nr 162/2003, (EG) nr 971/2008, (EU) nr 1118/2010, (EU) nr 169/2011 och genomförandeförordning (EU) nr 888/2011 vad gäller namnet på innehavaren av godkännandet av diklazuril i foder
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1831/2003 av den 22 september 2003 om fodertillsatser (1), särskilt artikel 13.3, och
   av följande skäl:

               (1)

               Janssen Pharmaceutica NV har lämnat in en ansökan enligt artikel 13.3 i förordning (EG) nr 1831/2003 i vilken det föreslår en ändring av namnet på innehavaren av godkännandet i kommissionens förordningar (EG) nr 162/2003 av den 30 januari 2003 om godkännande av en fodertillsats (2), (EG) nr 971/2008 av den 3 oktober 2008 om ett nytt användningsområde för ett koccidiostat som fodertillsats (3), (EU) nr 1118/2010 av den 2 december 2010 om godkännandet av diklazuril som fodertillsats för slaktkycklingar (innehavare av godkännandet: Janssen Pharmaceutica NV) och om ändring av förordning (EG) nr 2430/1999 (4), (EU) nr 169/2011 av den 23 februari 2011 om godkännande av diklazuril som fodertillsats för pärlhöns (innehavare av godkännandet: Janssen Pharmaceutica NV) (5) och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 888/2011 av den 5 september 2011 om godkännande av diklazuril som fodertillsats för slaktkalkoner (innehavare av godkännandet: Janssen Pharmaceutica NV) och om ändring av förordning (EG) nr 2430/1999 (6).

               (2)

               Sökanden hävdar att Janssen Animal Health, en division inom Janssen Pharmaceutica NV, med verkan från och med den 7 juli 2011 förvärvades av Eli Lilly and Company Ltd, som nu äger rätten att saluföra tillsatsen diklazuril. Sökanden har lämnat in relevanta uppgifter som stöd för sin begäran.

               (3)

               Den föreslagna ändringen av villkoren för godkännandet är av rent administrativ karaktär och föranleder ingen ny bedömning av den berörda tillsatsen. Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet har underrättats om ansökan.

               (4)

               För att Eli Lilly and Company Ltd ska kunna utnyttja sin rätt till saluföring måste villkoren för godkännandet ändras.

               (5)

               Förordningarna (EG) nr 162/2003, (EG) nr 971/2008, (EU) nr 1118/2010, (EU) nr 169/2011 och genomförandeförordning (EU) nr 888/2011 bör därför ändras i enlighet med detta.

               (6)

               Eftersom det inte finns några säkerhetsskäl som kräver att de ändringar i förordningarna (EG) nr 162/2003, (EG) nr 971/2008, (EU) nr 1118/2010, (EU) nr 169/2011 och genomförandeförordning (EU) nr 888/2011 som görs genom den här förordningen tillämpas omedelbart, bör en övergångsperiod fastställas under vilken befintliga lager får tömmas.

               (7)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Ändring av förordning (EG) nr 162/2003
   I kolumn 2 i bilagan till förordning (EG) nr 162/2003 ska ”Janssen Pharmaceutica nv” ersättas med ”Eli Lilly and Company Ltd”.
   Artikel 2
   Ändring av förordning (EG) nr 971/2008
   I kolumn 2 i bilagan till förordning (EG) nr 971/2008 ska ”Janssen Pharmaceutica nv” ersättas med ”Eli Lilly and Company Ltd”.
   Artikel 3
   Ändring av förordning (EU) nr 1118/2010
   I kolumn 2 i bilagan till förordning (EU) nr 1118/2010 ska ”Janssen Pharmaceutica N.V.” ersättas med ”Eli Lilly and Company Ltd”.
   Artikel 4
   Ändring av förordning (EU) nr 169/2011
   I kolumn 2 i bilagan till förordning (EU) nr 169/2011 ska ”Janssen Pharmaceutica NV” ersättas med ”Eli Lilly and Company Ltd”.
   Artikel 5
   Ändring av genomförandeförordning (EU) nr 888/2011
   I kolumn 2 i bilagan till genomförandeförordning (EU) nr 888/2011 ska ”Janssen Pharmaceutica N.V.” ersättas med ”Eli Lilly and Company Ltd”.
   Artikel 6
   Övergångsåtgärd
   Befintliga lager av denna tillsats som uppfyller de bestämmelser som är tillämpliga före dagen för denna förordnings ikraftträdande får även fortsättningsvis släppas ut på marknaden och användas till dess att lagren har tömts.
   Artikel 7
   Ikraftträdande
   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 21 februari 2013.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 268, 18.10.2003, s. 29.

      (2)  EGT L 26, 31.1.2003, s. 3.

      (3)  EUT L 265, 4.10.2008, s. 3.

      (4)  EUT L 317, 3.12.2010, s. 5.

      (5)  EUT L 49, 24.2.2011, s. 6.

      (6)  EUT L 229, 6.9.2011, s. 9.


title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 94/2013 av den 1 februari 2013 om ändring av förordning (EU) nr 162/2011 vad gäller interventionsorter för ris i Spanien

text:
               2.2.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 33/17

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 94/2013
   av den 1 februari 2013
   om ändring av förordning (EU) nr 162/2011 vad gäller interventionsorter för ris i Spanien
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1), särskilt artikel 41 jämförd med artikel 4, och
   av följande skäl:

               (1)

               Interventionsorterna för ris anges i bilagan till kommissionens förordning (EU) nr 162/2011 av den 21 februari 2011 om fastställande av interventionsorter för ris (2).

               (2)

               I enlighet med artikel 55.1 i kommissionens förordning (EU) nr 1272/2009 av den 11 december 2009 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för genomförandet av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 när det gäller uppköp och försäljning av jordbruksprodukter inom ramen för offentlig intervention (3) har Spanien till kommissionen överlämnat den ändrade förteckningen över landets interventionsorter för ris samt förteckningen över de lagringsutrymmen (4) som är knutna till dessa orter och som godkänts mot bakgrund av minimivillkoren enligt unionslagstiftningen.

               (3)

               Förordning (EU) nr 162/2011 bör därför ändras i enlighet med detta, och förteckningen över därtill anknutna lagringsanläggningar bör offentliggöras på internet tillsammans med all information som de aktörer som berörs av offentlig intervention behöver.

               (4)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Bilagan till förordning (EU) nr 162/2011 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.
   Artikel 2
   Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 1 februari 2013.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 299, 16.11.2007, s. 1.

      (2)  EUT L 47, 22.2.2011, s. 11.

      (3)  EUT L 349, 29.12.2009, s. 1.

      (4)  Adresserna till interventionsorternas lagringsutrymmen finns på Europeiska kommissionens webbplats Europa: http://ec.europa.eu/agriculture/cereals/legislation/index_en.htm

      BILAGA
      Avsnittet med rubriken ”SPANIEN” i bilagan till förordning (EU) nr 162/2011 ska ersättas med följande:

         ”SPANIEN

                     Andalucía

                     Aragón

                     Castilla y León

                     Castilla-La Mancha

                     Extremadura

                     Navarra”


title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1380/2011 av den 21 december 2011 om ändring av förordning (EG) nr 798/2008 vad gäller särskilda villkor för ratiter för avel och produktion  Text av betydelse för EES

text:
               23.12.2011

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 343/25

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 1380/2011
   av den 21 december 2011
   om ändring av förordning (EG) nr 798/2008 vad gäller särskilda villkor för ratiter för avel och produktion
   (Text av betydelse för EES)
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets direktiv 2009/158/EG av den 30 november 2009 om djurhälsovillkor för handel inom gemenskapen med och för import från tredjeland av fjäderfä och kläckägg (1), särskilt artikel 25.1, och
   av följande skäl:

               (1)

               I bilaga VIII till kommissionens förordning (EG) nr 798/2008 av den 8 augusti 2008 om fastställande av en förteckning över tredjeländer, områden, zoner eller delområden från vilka fjäderfä och fjäderfäprodukter får importeras till och transiteras genom gemenskapen samt kraven för veterinärintyg (2) fastställs de särskilda villkor som gäller för import av avels- eller bruksfjäderfän samt kläckägg och dagsgamla kycklingar av andra arter än ratiter.

               (2)

               Enligt del II punkt 2 i den bilagan ska de dagsgamla kycklingarna, om de inte föds upp i den medlemsstat som importerade kläckäggen, transporteras direkt till den slutgiltiga bestämmelseorten och hållas där i minst tre veckor från kläckningsdagen. Kravet återspeglas i del I av den relevanta förlagan till veterinärintyg för dagsgamla kycklingar i bilaga IV till direktiv 2009/158/EG.

               (3)

               I bilaga IX till förordning (EG) nr 798/2008 fastställs de särskilda villkor som gäller för import av ratiter för avel och produktion samt kläckägg och dagsgamla kycklingar av dessa. De särskilda villkoren omfattar för närvarande inte en bestämmelse avseende ratiter som motsvarar den som avser fjäderfän i del II punkt 2 i bilaga VIII till den förordningen.

               (4)

               Erfarenheterna från tillämpningen av denna bestämmelse avseende fjäderfän visar att den bör utsträckas till att även omfatta dagsgamla kycklingar av ratiter.

               (5)

               Förordning (EG) nr 798/2008 bör därför ändras i enlighet med detta.

               (6)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   I bilaga IX till förordning (EG) nr 798/2008 ska del II punkt 3 ersättas med följande:

                  ”3.

                  Ratiter som kläckts från importerade kläckägg ska hållas under minst tre veckor från kläckningsdagen i kläckeriet eller under minst tre veckor på den eller de anläggningar dit de har sänts efter kläckningen.
                  Om de dagsgamla kycklingarna av ratiter inte föds upp i den medlemsstat som importerade kläckäggen, ska de transporteras direkt till den slutgiltiga bestämmelseorten (enligt uppgift i punkterna I.10 och I.11 i hälsointyget i förlaga 2 i bilaga IV till rådets direktiv 2009/158/EG (3)) och hållas där i minst tre veckor från kläckningsdagen.

   Artikel 2
   Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Den ska tillämpas från och med den 1 februari 2012.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdat i Bryssel den 21 december 2011.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 74.

      (2)  EUT L 226, 23.8.2008, s. 1.

      (3)  EUT L 343, 22.12.2009, s. 74.”


title: Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 131/2013 av den 15 februari 2013 om undantagsåtgärder vad gäller utsläppande på unionsmarknaden av socker och isoglukos utöver kvoterna till nedsatt överskottsavgift under regleringsåret 2012/13

text:
               16.2.2013

               SV

               Europeiska unionens officiella tidning

               L 45/1

         KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 131/2013
   av den 15 februari 2013
   om undantagsåtgärder vad gäller utsläppande på unionsmarknaden av socker och isoglukos utöver kvoterna till nedsatt överskottsavgift under regleringsåret 2012/13
   EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
   med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,
   med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”) (1), särskilt artiklarna 64.2 och 186 jämförda med artikel 4, och
   av följande skäl:

               (1)

               Under sockerregleringsåret 2011/12 uppgick unionens genomsnittliga pris på vitsocker i lösvikt, fritt fabrik, till 175 % av referenspriset på 404 euro/ton och det var ca 275 euro/ton högre än världsmarknadspriset. Unionspriset ligger nu stabilt på ca 700 euro/ton, vilket är den högsta nivån sedan reformen av marknadsordningen för socker, och detta stör ett optimalt flöde i sockerförsörjningen på unionsmarknaden. Den förväntade höjningen av denna redan höga prisnivå under regleringsåret 2012/13 ökar risken för allvarliga marknadsstörningar som bör förhindras genom nödvändiga åtgärder.

               (2)

               Baserat på den beräknade tillgången och efterfrågan under 2012/13 väntas sockermarknadens slutlager vara minst 0,5 miljoner ton mindre än under 2011/12. I denna siffra är importen från tredjeländer som gynnas av vissa förmånsavtal medräknad.

               (3)

               Å andra sidan beräknas produktionen, mot bakgrund av förväntningar om goda skördar, uppgå till närmare 5 400 000 ton utöver den sockerkvot som fastställs i artikel 56 i förordning (EG) nr 1234/2007. Med beaktande av förutsebara åtaganden i form av leveransavtal som sockerproducenterna har gjort i förhållande till vissa industriella användare i enlighet med artikel 62 i den förordningen och exportåtaganden för utomkvotssocker för 2012/13 kommer det fortfarande att finnas stora kvantiteter utomkvotssocker på minst 2 000 000 ton tillgängliga. En del av detta socker kan göras tillgängligt för att öka det begränsade utbudet på unionens sockermarknad och undvika alltför stora prishöjningar.

               (4)

               För att garantera marknadsflödet är det nödvändigt att släppa ut utomkvotssocker på marknaden. Det bör vara möjligt att vidta en sådan åtgärd varje gång det krävs under regleringsåret 2012/13.

               (5)

               I enlighet med artiklarna 186 och 188 i förordning (EG) nr 1234/2007 kan åtgärder vidtas när så krävs för att komma till rätta med marknadsstörningar eller risken för störningar, framför allt när dessa följer av en väsentlig höjning av priserna i unionen, och förutsatt att detta mål inte kan uppnås genom andra åtgärder som är möjliga enligt den förordningen. I förordning (EG) nr 1234/2007 fastställs inte några specifika åtgärder för att begränsa trenden med höga sockerpriser och möjliggöra ett sockerutbud till rimliga priser på unionsmarknaden, under de nuvarande omständigheterna på marknaden, förutom de åtgärder som grundas på artikel 186 i den förordningen.

               (6)

               Genom artikel 64.2 i förordning (EG) nr 1234/2007 ges kommissionen befogenhet att fastställa överskottsavgiften för socker och isoglukos som produceras utöver kvoterna till en så hög nivå att överskottskvantiteter inte ackumuleras. I artikel 3.1 i kommissionens förordning (EG) nr 967/2006 av den 29 juni 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 318/2006 i fråga om sockerproduktion utöver kvoterna (2) fastställs den avgiften till 500 euro per ton.

               (7)

               För en begränsad kvantitet socker som produceras utöver kvoten bör det fastställas en lägre överskottsavgift på en nivå per ton som möjliggör en rättvis behandling av unionens sockerproducenter, säkerställer att unionens sockermarknad fungerar väl och som bidrar till att minska skillnaderna mellan sockerpriserna på unionsmarknaden och världsmarknaden utan att skapa risker för att överskotten ackumuleras på unionsmarknaden.

               (8)

               Då det i förordning (EG) nr 1234/2007 fastställs kvoter för både socker och isoglukos bör en liknande åtgärd gälla för en lämplig kvantitet isoglukos som producerats utöver kvoten, eftersom isoglukos i viss mån fungerar som ett kommersiellt substitut för socker.

               (9)

               För att öka utbudet bör socker- och isoglukosproducenterna ansöka hos medlemsstaternas behöriga myndigheter om licenser för att få sälja vissa kvantiteter som producerats utöver kvoterna, på unionsmarknaden med en nedsatt överskottsavgift.

               (10)

               Den nedsatta överskottsavgiften bör betalas efter det att ansökan har godtagits och innan licensen utfärdas.

               (11)

               Licensernas giltighet bör vara tidsbegränsad för att främja en snabb ökning av utbudet.

               (12)

               Genom att det fastställs gränser för hur stora kvantiteter en enskild producent kan ansöka om under en ansökningsperiod, och genom att licenserna begränsas till att endast omfatta den sökandes egen produktion, bör spekulation inom ramen för det system som inrättas genom denna förordning kunna förhindras.

               (13)

               Genom en ansökan bör sockerproducenterna förbinda sig att betala minimipriset för de sockerbetor som används för att producera den kvantitet socker som ansökan avser. Minimiurvalskriterierna för ansökningarna bör anges.

               (14)

               Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör meddela kommissionen de ansökningar som de får in. För att förenkla och standardisera meddelandena, bör det finnas förlagor.

               (15)

               Kommissionen bör se till att det endast utfärdas licenser inom de kvantitativa begränsningar som fastställs i denna förordning. Vid behov bör kommissionen därför kunna fastställa en tilldelningskoefficient som kan tillämpas på de ansökningar som har kommit in.

               (16)

               Medlemsstaterna bör omedelbart meddela de sökande huruvida den kvantitet som en ansökan avser har godkänts i sin helhet eller till viss del.

               (17)

               De behöriga myndigheterna bör meddela kommissionen de kvantiteter för vilka licenser med en nedsatt överskottsavgift har utfärdats. Kommissionen bör ta fram förlagor till sådan information.

               (18)

               De kvantiteter socker som släpps ut på unionsmarknaden utöver de kvantiteter som omfattas av licenser utfärdade enligt denna förordning bör omfattas av den överskottsavgift som avses i artikel 64.2 i förordning (EG) nr 1234/2007. Det bör därför föreskrivas att varje sökande som inte fullgör sitt åtagande att på unionsmarknaden släppa ut den kvantitet som en utfärdad licens omfattar också bör betala en avgift på 500 euro per ton. Denna konsekventa strategi syftar till att förhindra missbruk av det styrmedel som införs genom denna förordning.

               (19)

               För att fastställa genomsnittspriserna för kvotsocker och utomkvotssocker på unionsmarknaden i enlighet med artikel 13.1 i kommissionens förordning (EG) nr 952/2006 av den 29 juni 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 318/2006 i fråga om förvaltningen av den inre marknaden för socker och kvotsystemet (3), bör socker som omfattas av en licens utfärdad i enlighet med den här förordningen betraktas som kvotsocker.

               (20)

               Enligt artikel 2.1 a i rådets beslut 2007/436/EG, Euratom av den 7 juni 2007 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel (4) ska bidrag och andra avgifter som föreskrivs inom ramen för den gemensamma marknadsordningen för socker utgöra egna medel. Det är därför nödvändigt att ange dagen för fastställande av de aktuella beloppen i enlighet med artiklarna 2.2 och 6.3 a i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförande av beslut 2007/436/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel (5).

               (21)

               De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket.

         HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
   Artikel 1
   Tillfällig nedsättning av överskottsavgiften
   1.   Genom undantag från artikel 3.1 i förordning (EG) nr 967/2006 ska överskottsavgiften för maximalt 150 000 ton socker i vitsockerekvivalenter och 8 000 ton isoglukos i torkad form, som producerats utöver den kvot som anges i bilaga VI till förordning (EG) nr 1234/2007 och som släpps ut på unionsmarknaden under regleringsåret 2012/2013, vara 224 euro per ton.
   2.   Den nedsatta överskottsavgift som fastställs i punkt 1 ska betalas efter det att den ansökan som avses i artikel 2 har godkänts och innan den licens som avses i artikel 6 utfärdas.
   Artikel 2
   Licensansökan
   1.   För att omfattas av de villkor som anges i artikel 1 ska socker- och isoglukosproducenter ansöka om en licens.
   2.   De sökande ska vara företag som producerar bet- och rörsocker eller isoglukos, som är godkända enligt artikel 57 i förordning (EG) nr 1234/2007 och som har tilldelats en produktionskvot för regleringsåret 2012/13 i enlighet med artikel 56 i samma förordning.
   3.   Varje sökande får endast lämna in en ansökan avseende socker och en ansökan avseende isoglukos per ansökningsomgång.
   4.   Licensansökan ska skickas in per fax eller e-post till den behöriga myndigheten i den medlemsstat i vilken företaget godkänts. Medlemsstatens behöriga myndigheter får kräva att elektroniska ansökningar är försedda med en avancerad elektronisk signatur av det slag som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/93/EG (6).
   5.   För att kunna godkännas ska en ansökan uppfylla följande krav:

               a)

               Ansökan ska innehålla

                           i)

                           den sökandes namn, adress och momsregistreringsnummer, och

                           ii)

                           en uppgift om de kvantiteter som ansökan avser, angiven i ton vitsockerekvivalenter och i ton isoglukos i torkad form, avrundad till närmaste heltal.

               b)

               De kvantiteter, angivna i ton vitsockerekvivalenter och i ton isoglukos i torkad form, som ansökan avser för den aktuella ansökningsomgången får inte överstiga 50 000 ton när det gäller socker och 2 500 ton när det gäller isoglukos.

               c)

               Om ansökan avser socker ska den sökande förbinda sig att betala minimipriset för sockerbetor enligt artikel 49 i förordning (EG) nr 1234/2007 för de sockerkvantiteter som omfattas av licenser utfärdade i enlighet med artikel 6 i den här förordningen.

               d)

               Ansökan ska avfattas på det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstat där ansökan lämnas in.

               e)

               Ansökan ska innehålla en hänvisning till den här förordningen och uppgift om när tidsfristen för inlämning av ansökningar löper ut.

               f)

               Sökanden får inte införa några ytterligare villkor utöver dem som fastställs i den här förordningen.

         6.   En ansökan som inte lämnas in i enlighet med punkterna 1–5 godkänns inte.
   7.   Ansökan får inte dras tillbaka eller ändras efter det att den har lämnats in, inte ens om den kvantitet som ansökan avser endast godkänns till viss del.
   Artikel 3
   Inlämning av ansökningar
   Sista dag för inlämning av ansökningar är den 26 februari 2013, kl. 12.00 (lokal tid Bryssel).
   Artikel 4
   Överföring av uppgifter om ansökningarna från medlemsstaterna
   1.   Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska, på grundval av villkoren i artikel 2, besluta vilka ansökningar som kan godkännas. Om den behöriga myndigheten beslutar att en ansökan inte kan godkännas ska myndigheten omedelbart meddela den sökande detta.
   2.   Den behöriga myndigheten ska senast på fredagen, per fax eller e-post, meddela kommissionen vilka ansökningar som har godkänts under ansökningsomgången. Meddelandet ska inte innehålla de uppgifter som avses i artikel 2.5 a i. De medlemsstater som inte tagit emot några ansökningar, men som har tilldelats socker- och isoglukoskvoter för regleringsåret 2012/13, ska inom samma tidsfrist meddela kommissionen att inga ansökningar har inkommit.
   3.   Meddelandenas form och innehåll ska fastställas på grundval av de förlagor som kommissionen tillhandahåller medlemsstaterna.
   Artikel 5
   Överskridande
   Om de uppgifter som medlemsstaternas behöriga myndigheter lämnar in i enlighet med artikel 4.2 visar att de kvantiteter som ansökningarna avser överskrider de gränser som anges i artikel 1 ska kommissionen

               a)

               fastställa en tilldelningskoefficient som medlemsstaten ska tillämpa på de kvantiteter som ingår i var och en av de licensansökningar som medlemsstaten meddelat,

               b)

               avslå de ansökningar som medlemsstaten ännu inte meddelat.

         Artikel 6
   Utfärdande av licenser
   1.   Utan hinder av artikel 5 ska den behöriga myndigheten, den tionde arbetsdagen efter den vecka då en ansökningsperiod löpte ut, utfärda licenser för de ansökningar som har meddelats kommissionen, i enlighet med artikel 4.2.
   2.   Varje måndag ska medlemsstaterna meddela kommissionen för vilka kvantiteter socker och/eller isoglukos de utfärdade licenser under föregående vecka.
   3.   En förlaga till licensen finns i bilagan.
   Artikel 7
   Licensernas giltighetstid
   Licenserna ska vara giltiga till och med utgången av den andra månaden efter utfärdandemånaden.
   Artikel 8
   Överlåtelse av licenser
   Varken de rättigheter eller de skyldigheter som följer av en licens får överlåtas.
   Artikel 9
   Prisrapportering
   Vid tillämpning av artikel 13.1 i förordning (EG) nr 952/2006 ska den kvantitet sålt socker som omfattas av en licens utfärdad i enlighet med denna förordning betraktas som kvotsocker.
   Artikel 10
   Övervakning
   1.   De sökande ska lägga till de kvantiteter för vilka de har beviljats licens enligt artikel 6 i denna förordning i de meddelanden som varje månad ska lämnas in enligt artikel 21.1 i förordning (EG) nr 952/2006.
   2.   Före den 31 oktober 2013 ska varje licensinnehavare enligt denna förordning, för medlemsstatens behöriga myndighet, styrka att samtliga kvantiteter för vilka licens utfärdats har släppts ut på unionsmarknaden. För varje ton som ingår i licensen, men som inte har släpps ut på unionsmarknaden av andra skäl än force majeure, ska det betalas en avgift på 276 euro per ton.
   3.   Medlemsstaterna ska meddela kommissionen de kvantiteter som inte har släppts ut på unionsmarknaden.
   4.   Medlemsstaterna ska beräkna och meddela kommissionen skillnaden mellan den totala kvantitet socker och isoglukos som varje producent har producerat utöver kvoten och de kvantiteter som har avsatts av producenterna i enlighet med artikel 4.1 andra stycket i förordning (EG) nr 967/2006. Om de kvantiteter socker eller isoglukos utöver kvoterna som en producent har kvar är mindre än de kvantiteter som producenten erhållit licenser för enligt denna förordning, ska producenten betala en avgift på 500 euro per ton för mellanskillnaden.
   5.   De meddelanden som fastställs i punkterna 3 och 4 ska lämnas senast den 30 juni 2014.
   Artikel 11
   Fastställandedatum
   Vid tillämpning av artiklarna 2.2 och 6.3 a i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 ska dagen för fastställandet av unionens anspråk vara den dag då överskottsavgiften betalas av sökanden i enlighet med artikel 1.2 i den här förordningen.
   Artikel 12
   Ikraftträdande
   Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.
   Den upphör att gälla den 30 juni 2014.

      Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.
      Utfärdad i Bryssel den 15 februari 2013.

            På kommissionens vägnar

         José Manuel BARROSO

            Ordförande

      (1)  EUT L 299, 16.11.2007, s. 1.

      (2)  EUT L 176, 30.6.2006, s. 22.

      (3)  EUT L 178, 1.7.2006, s. 39.

      (4)  EUT L 163, 23.6.2007, s. 17.

      (5)  EGT L 130, 31.5.2000, s. 1.

      (6)  EGT L 13, 19.1.2000, s. 12.

      BILAGA

         Förlaga till den licens som avses i artikel 6.3

      LICENS
      för nedsättning under regleringsåret 2012/13 av den avgift som föreskrivs i artikel 3 i förordning (EG) nr 967/2006

                  Medlemsstat:

                  Kvotinnehavare:

                  Produkt:

                  Kvantiteter som ansökan avser:

                  Kvantiteter för vilka licens utfärdas:

                  Betald avgift (euro/ton):

                  224

                  Under regleringsåret 2012/13 ska den avgift som avses i artikel 3 i förordning (EG) nr 967/2006 inte tas ut för de kvantiteter som denna licens avser, på villkor att de regler som anges i genomförandeförordning (EU) nr 131/2013, särskilt artikel 2.5 c, iakttas.

                  Underskrift av medlemsstatens behöriga myndighet

                  Datum för utfärdande

                  Denna licens är giltig till och med utgången av den andra månaden efter utfärdandedagen.